prot · GL0940 · 1997-12-04 00:00:00 — Skulden minskar, och i allt snabbare takt.Räntorna har i det närmaste halverats. Vi står inför en period med enhög ekonomisk tillväxt, stigande sysselsättning ochminskande arbetslöshet.Det är en total scenförändring, och jag hoppas attCarl B kommer att medverka till att deframgångar som har uppnåtts kan befästas och att detinte blir någon ansvarslös löftespolitik som blir väg-ledande.Det här innebär att så långt det går att be-döma uppfyller de ekonomiska konvergenskraven förvalutaunionen. Viktigare än så är att vi har återvunnitekonomisk styrka och självförtroende. Vi har åter-vunnit en handlingsfrihet i den ekonomiska politiken,däribland en handlingsfrihet vad gäller om vi skallvara med i valutaunionen eller inte.Det här bygger på en politik som har genomförtsunder , i hög grad genom ett samarbetemellan och Socialdemokraterna. Det är na-turligtvis en stor framgång att vi har kommit så härlångt.Andra partier har medverkat i mer begränsad om-fattning. Det finns vissa beslut som andra partier harmedverkat till. De partier som är företrädare förett svenskt deltagande i valutaunionen,och , är de partier som harmedverkat minst av alla. Just de partier som för attkunna genomföra sin politik, ett snabbt inträde i valu-taunionen, är beroende av en stark svensk ekonomi ärockså de partier som i hög grad bar ansvaret för denmisslyckade politiken och sominte heller har velat medverka i den sanering som harvarit nödvändig under de senaste åren.Nu står vi inför den tredje etappen av EMU, ska-pandet av en gemensam valuta. Förberedelserna fördet här arbetet går vidare i rask takt. Det har förvissovarit en hel del besvärligheter, bakslag och problempå vägen, men arbetet är nu långt gånget. Det är minbestämda uppfattning att projektet kommer till stånd,och det kommer till stånd enligt den tidtabell som ärfastlagd, dvs. valutan skapas den 1 januari 1999.Sannolikt blir det ett brett deltagande av länder. Upptill elva länder kommer att vara med från starten.Det finns stora meningsskiljaktigheter i den härkammaren och i när det gäller synen på valu-taunionen och relationer med denna. Menjag menar att det oberoende av detta är ett svensktintresse att valutaunionen blir en framgång. Vi haringen anledning att önska oss någonting annat ändetta. Det är också beroende av. Därför skallvi fortsätta att konstruktivt medverka i förberedelser-na för den tredje etappen av valutaunionen.Vad skall ta ställning tillgäller relationer till valutaunionen. Rege-ringen har i sin proposition föreslagit att riksdagensom sin mening skall anta att inte bör införaeuron när den tredje etappen av EMU inleds men attSverige bör hålla dörren öppen för ett senare svensktinträde i valutaunionen samt upprätthålla största möj-liga handlingsfrihet . Om regeringensenare finner att bör delta skall frågan under-ställas svenska folket för prövning.Det är min bestämda uppfattning att ett eventuelltframtida deltagande i valutaunionen måste ha en starkfolklig förankring. Man kan fråga sig: Varför är det pådet sättet? Ja, valutaunionen är i hög grad ett politisktprojekt. Den får långtgående och genomgripandekonsekvenser för vårt samhälle och för vår ekonomi ialla dess delar. Det här är en av vår tids största frågorsom vi har att ta ställning till. Det är kanske ett oåter-kalleligt beslut som skall fattas.Jag har i kammaren och vid tidigare tillfällenhört att Socialdemokraterna skulle ägna sig åt någotslags sifokrati, att vi passivt avläser vad SIFO-mätningarna säger om folkopinionen på det här områ-det. Detta är en total missuppfattning. Vi socialdemo-krater är inte beroende av några mätningar från SIFOeller andra opinionsinstitut. råkar alla dessa mät-ningar ge en ganska entydig bild av att det saknas ettfolkligt stöd för projektet, men vi är inte beroende avdessa mätningar. Ett stort folkligt parti med alla sinakänselspröt ute i verkligheten har goda möjligheter attavläsa folkopinionen och stämningarna. Och det råderingen tvekan om, utan att vi behöver titta på en endaSIFO-mätning, att det i inte finns någraförutsättningar för att gå in i valutaunionen. Det finnsinget folkligt stöd för detta.Vi kan diskutera vad detta beror på. Vi kan frågaoss om det här är en stabil eller en lättrörlig opinion.Vi kan diskutera om det beror på ett ifrågasättande avvalutaunionen i snäv mening eller om det har vidareorsaker, t.ex. en skepsis mot EU-medlemskap överhuvud taget. Men oavsett hur det är med dessa sakerär det alldeles klart: Det finns inget folkligt stöd. Jagmenar att det vore oerhört farligt om vi skulle fattadetta stora beslut utan att ha det nödvändiga stödet.Jag har mött uttalanden från en av Mode-raternas riksdagsledamöter om att liksom enrad andra EU-länder har problem med folkopinionen.Om man tänker efter vad som ligger i ett sådant utta-lande finner man en ganska skrämmande syn på de-mokrati och folkstyre. Några moderata riksdagsmänhar bestämt sig för att de tycker att skall gå ini valutaunionen, och sedan konstaterar de: Vi harproblem med folkopinionen. Folkopinionen tyckeruppenbarligen fel.För mig är detta en märklig och främmande syn.Det beslut vi skall fatta är av så avgörande betydelseatt det vore utomordentligt farligt för demokratin ochför legitimiteten i vårt politiska system om det skullegå på tvärs mot en förhärskande folkopinion. Detkanske inte är riksdagsmän som harproblem med folkopinionen; det kanske tvärtom ärfolket som har problem med företrädare som uppen-barligen ser folkopinionen mest som ett besvärligt ochstörande inslag.Jag menar att den rekommendation som regering-en gör har en mycket god grund. Den har kommitfram genom en långvarig diskussions- och förank-ringsprocess. Det tog tid, och vi fick kritik för detta.Men när vi kom fram till en rekommendation var denväl förankrad. Den har hamnat rätt. Den har ettmycket starkt stöd inom socialdemokratin och ytterstäven av svenska folket.Fru talman! Jag har även till uppgift att svarapå en interpellation som nära ansluter till debatten.Det gäller en interpellation från ,som har ställts till statsministern, om och denekonomiska och monetära unionen. På grund av attarbetet i regeringen är fördelat på ett visst sätt är detdock jag som skall svara på interpellationen.Den innehåller två frågor. I den första ber interpel-lanten mig att återge alla skäl som har väglett rege-ringen till att föreslå att bör avstå från ettinträde i valutaunionen. I den andra frågan gör Fred-rik gällande att det förekommer dubblasignaler i EMU-frågan. Han hänvisar till en intervjumed statsministern i en tidningsartikel och ett anfö-rande som jag höll vid förnågra veckor sedan.Mitt svar är kort och gott: Vårt skäl för att re-kommendera att inte skall gå in i valutaunio-nen vid starten är att det saknas folkligt stöd för detta.Det är det skäl vi uppger, och det är detta skäl somgäller och ingenting annat. Jag står naturligtvis fastvid den motivering som har givits i EMU-propositionen.Men det är också viktigt att ha en bred debatt iEMU-frågan. Vi har haft det, och vi skall fortsätta attha det. Och i den debatten skall faktiskt även landetsstats- och finansministrar ha rätt att delta. harvi kritiserats för att delta alldeles för litet. verkardet som om vi deltar för mycket och bör avståfrån att göra så. Jag kan försäkra att jag, och det gällernaturligtvis också statsministern, kommer att fortsättaatt föra en debatt och att pröva olika aspekter som harmed valutaunionen och relationer till dennaatt göra också . Det här är naturligtvis inteen fråga om att skicka några dubbla signaler.Fru talman! skall fatta sittbeslut. Jag förmodar att beslutet kommer att överens-stämma med propositionens förslag. Det är bra attklarhet skapas. Det är bra att vi nu får den stadga ochden demokratiska förankring som är nödvändiga närdet gäller förhållande till valutaunionen.Men det kommer också en verklighet efter dettabeslut. Det praktiska förberedelsearbetet inför valu-taunionen, som har pågått , måste natur-ligtvis gå vidare. Det gäller både att identifiera debehov och problem som gäller för ett land som intedeltar i valutaunionen vid starten, en situation somkommer att gälla för . Men det gäller också atttitta på de behov och problem som kan uppkommavid ett eventuellt senare svenskt deltagande i valu-taunionen. Mot den bakgrunden finns det skäl attutvidga dialogen med olika aktörer i vårt samhällekring de här frågorna.Regeringen har därför, mot den bakgrunden, i dagbeslutat att tillsätta en referensgrupp där jag skall varaordförande och där även konsumentministern, ar-betsmarknadsministern och näringsministern liksomriksbankschefen kommer att delta. Vi kommer ocksåatt inbjuda företrädare för näringslivsorganisationeroch arbetsmarknadens parter att ingå i denna grupp.Det här innebär att vi markerar vikten av arbetet ochav att ha en bred dialog med olika grupper i samhäl-let. Däremot innebär det naturligtvis inte någon somhelst förändring i den svenska position som finnsåtergiven i propositionen från regeringen och somriksdagen skall ta ställning till.Avslutningsvis, fru talman, har vi en starkekonomi i . Den skapar en handlingsfrihet iEMU-frågan som var otänkbar men som vi nuhar fått. Det här innebär inte att arbetet med att refor-mera den svenska ekonomin är slutfört. Det blir för-modligen aldrig slutfört. Arbetet med att ytterligarestärka och utveckla den svenska ekonomin skall fort-sätta.Att stå utanför valutaunionen är ingen sinekur. Jaghar sagt det , och jag säger det gärna engång till: Det är inte så att vi kan kosta på oss ettstörre underskott eller högre inflation om vi står utan-för valutaunionen. Det är kanske t.o.m. så att vi måsteställa ännu högre krav på oss själva om vi står utan-för. Vi skall förtjäna ett förtroende i form av lägreräntor. Vi har nått mycket långt på den vägen, och viskall vandra ytterligare en bit i den riktningen.Från svensk sida kommer vi inte att gå med i valu-taunionen från starten. Det är ett ställningstagandesom har en stark folklig förankring, och det kan vikänna oss till freds med. Vi håller också dörren öppenför att eventuellt kunna gå med . Men om ochnär den frågan aktualiseras, skall den underställassvenska folket för prövning.Vi är från svensk sida positiva till att stärka ochfördjupa samarbetet inom den europeiska unionen.Anf. 64 () replik:Fru talman! Jag har tidigare citerat ur en ledare iden största socialdemokratiska morgontidningen. Jaghar inte nämnt rubriken. Den ser ut så här: EU har sitteget moment 22. Med EMU blir sysselsättningsunio-nen mest kosmetika.Jag skulle vilja höra finansministern säga någotom just det här. Finns det över huvud taget, enligtfinansministerns bedömning, en sådan motsättning närdet gäller sysselsättningspolitiken, alltså de delar avsysselsättningspolitiken som den svenska socialdemo-kratin står bakom och driver i EU och även - hoppasjag - övriga ? Finns den motsättning somArbetets ledare pekar på eller finns den inte?Den andra frågan gäller det folkliga ställningsta-gande som vi också enligt regeringen någon gångskall ha i någon form. Har svenska folket möjlighetatt säga nej, ett definitivt nej? Då menar jag alltså ettnej som innebär att vi för överskådlig tid står utanförEMU. Jag skulle gärna vilja ha ett klart svar på denfrågan, för det är något dunkla skrivningar i proposi-tionen och i utskottsmajoritetens betänkande just pådenna punkt. Säger svenska folket nej i en folkom-röstning eller i ett allmänt val, betyder väl det ändårimligtvis att vi för överskådlig tid står utanför EMU?Anf. 65 Finansminister ():Fru talman! Jag har inte läst den där ledaren i Ar-betet, och jag skall väl därför inte ge mig in på att idetalj bedöma innehållet. Sysselsättningsfrågorna stårju högst upp på agendan, och det är min uppfattningatt huvudansvaret för att få en positiv sysselsätt-ningsutveckling i och för att få ned arbetslös-heten ligger, och skall ligga, på nationell nivå. Detgäller alldeles oavsett om man går in i valutaunioneneller inte.Nu går inte in i valutaunionen vid starten.Däremot har vi krävt att sysselsättingsfrågorna skallfå en större vikt i det europeiska samarbetet. Vi harockså nått framgångar vid somsedan nyligen följdes upp vid det extra toppmötet iLuxemburg. Vi tillhörde ju dem som drev på. Vi harinte nått så långt som vi hade önskat, men vi har nåtten bit på vägen. Det får vi väl i alla fall glädja oss åtsom ett första steg. Vi kommer att ha all anledning attjobba vidare med de här frågorna, framför allt pånationell nivå, men även på ett vidare europeiskt plan.När det sedan gäller frågan om folkets ställnings-tagande till valutaunionen, menar jag att det finnsgoda skäl att avvakta och se utvecklingen i valutau-nionen när den startar, att se hur projektet utvecklas.Det är omöjligt att ange någon tidpunkt vadgäller om och när den här frågan skall upp till pröv-ning. Den skall underställas svenska folket i val eller ifolkomröstning. Självklart är det så att det beslut somsvenska folket då fattar skall vara vägledande för enbetydande period framåt. Det kanske inte skall varadet i all evighet, för vi fattar inga eviga beslut. Mennaturligtvis skall det vara vägledande för svensk poli-tik under efter det att beslutet fattats.Anf. 66 () replik:Fru talman! Jag måste säga att jag inte tycker attfinansministerns svar var så där alldeles glasklart,speciellt inte på den första punkten. Det var ett förstasteg, säger , som man tog i Luxemburg.Men det som har diskuterats i - inte minst idet här s-programmet Sätt i arbete - är ju ettslags mellanstatlig, offensiv sysselsättningspolitik därman i den gamla Keynesianska andan försöker att pånågot sätt påverka den totala efterfrågan och sätta deni relation till produktionsförmågan i Europa.Den principen står i direkt strid mot de monetaris-tiska principer som vägleder den nya europeiska cent-ralbanken och som innebär att man i princip skallgöra sig immun mot denna typ av mellanstatlig efter-frågestyrning. Det är det som Arbetets ledare handlarom. Om detta finns det en mycket stor debatt i övrigaEuropa. Min fråga är alltså: Finns den här motsätt-ningen eller inte? Finansministern glider helt undanfrågan.Anf. 67 Finansminister ():Fru talman! Det är lätt att konstatera att det intefinns några förutsättningar i att bedrivanågon samordnad expansionistisk ekonomisk politik.Det har inte så mycket med valutaunionen att göra.Det beror på att den typen av politik inte har någotnämnvärt stöd.Det är en hett debatterad fråga om valutaunionenökar eller minskar möjligheterna att föra en politik förfull sysselsättning. Jag måste säga att jag för min deltycker att det är utomordentligt svårt att bedöma densaken. Jag kan se att anpassningen till konvergenskra-ven kortsiktigt kan ha en restriktiv politik i Europasom följd. Det är förmodligen riktigt att vi har settdetta. Men det är också så att i och med att ländernanärmar sig de mål som har satts upp - och vi stårganska nära dem nu - är anpassningsperioden till stordel över.Jag kan inte se att det långsiktigt skulle vara pånågot sätt hämmande för en sysselsättningspolitik attländerna förbinder sig att hålla låg inflation och att haordning i sina statsfinanser. Jag tror tvärtom att det igrunden är sunt och positivt att vi gör detta. Anpass-ningen kan ha kostat något. Men när den väl är ge-nomförd, tror jag att sysselsättningen långsiktigt sna-rast tjänar på att länderna undviker att hamna i dentyp av problem som vi har sett i det förgångna i en radländer. Det gäller jättelika underskott i de offentligafinanserna och det gäller hög inflation, som driverfram höga räntor och bristande framtidstro. Det gälleralltså mycket av det som vi har sett i under degångna åren, men som vi nu lyckligtvis till allrastörsta delen har lagt bakom oss.Anf. 68 () replik:Fru talman! Jag vill börja med att tacka för de vänliga välkomstorden. Jag hoppas ocksåatt vi får många fruktbara debatter. Vi kommer säkertinte att vara överens.Sedan fortsätter med en historiskåterblick. Han talar litet om och så. Jag tyckeratt man, om man nu ser tillbaka, kan konstatera attErik års valutakris hade suttit nioår i ledning, bl.a. som statsråd.Anne hade suttit . Lyssnaren fårväl själv avgöra vem som kan ha haft den störstaskulden. Själv satt jag vid ochknåpade.Det här med folklig förankring är väldigt viktigt.Jag är gammaldags nog att tycka att om det är så att vihar en parlamentarisk demokrati i - vilket vihar, vi sitter ju här i nu - så förutsätts detom den skall fungera att partierna tar ställning ochdriver opinionen i tidens stora frågor. Annars blir detingen demokrati. Det för mig in på den utredning somstatsministern tillsatt med anledning av att han ärbekymrad för den svenska demokratins funktionssätt.Han kan ju börja med att städa i sitt eget agerandegenom att driva och bilda opinion i tidens stora frå-gor.Nästa punkt är en uppföljning av det som jag sadetill . Den brittiska regeringen har alltsåsagt: Vi är en regering som deklarerar sig principielltvara för en monetär union. Detta är undertecknat avGordon i parlamentet.Obeslutsamhetens tid är över. sadeatt detta är också de svenska socialdemokraternaspolitik. Instämmer i detta? Har ni sam-ma politik som Labour i ?Anf. 69 Finansminister ():Fru talman! Min jämförelse gällde situationen1994, inte 1992. 1994 hade vi ju haft enborgerlig regering, Bildt-Wibble-regeringen. Rim-ligtvis borde ha satt sina spår. Det gjorde deockså, inte bara i de siffror som jag har redovisat ochsom var förfärande nog, utan vi fick ju också detbetyg vi fick i form av att räntorna rakade i höjdenunder av den borgerliga rege-ringstiden. får man höra siffror om hur fantas-tiskt det gick ; detta genom ettlämpligt urval av statistiska data. Men det betyg somsattes visade sig ge kraftigt stigande räntor. Då hadeCarl lämnat , och varit finansminister i närmare tre år.Den folkliga förankringen är viktig, säger , men handlar det om att bilda opini-on. Jag håller med om att det är viktigt att bilda opi-nion. I själva verket handlar allt demokratiskt besluts-fattande om en avvägning mellan att bilda opinionoch att avlyssna opinioner. Det är vad vi på den soci-aldemokratiska sidan gör. Det är något helt annatjämfört med vissa borgerliga partier som först fattarbeslut och sedan diskuterar. Egentligen gör man kan-ske inte ens det, utan man fattar beslut först. Inte ensefteråt har man en diskussion. I en fråga av den härdimensionen skulle det, menar jag, vara förödande attfölja det receptet.När det gäller och är detnaturligtvis inte identiska positioner som vi intar.Ingen har påstått det och det finns heller ingen anled-ning att eftersträva något sådant. Vi har olika situatio-ner och olika intressen. Varje land utformar sin politikutifrån sina intressen. Men det är alldeles klart att vi imånga frågor ligger varandra nära. Det kan jag kon-statera, eftersom jag praktiskt samarbetar med GordonBrown - senast i den fråga som ännu inte är avgjord,nämligen om det skall bli någon form av ett s.k. Euro-X-organ och om vilka som skall delta.Anf. 70 () replik:Fru talman! När det gäller opinionsbildning kanjag säga att jag själv var en av ledarna för ja-kampanjen. Dessvärre kunde jag konstatera ett tidvisganska haltande socialdemokratiskt stöd på ja-sidanjämfört med några borgerliga partier, som med ett något konstigt tonläge uttalar inte skulleha ställt upp i opinionsbildningen. Men det var ju frånden borgerliga sidan som kraften och tyngden i argu-mentationen och ställningstagandet, till förmån för ettsvenskt EU-medlemskap, kom och så var det ändafram till på slutet. Tyvärr har luften gått ur det social-demokratiska EU-engagemanget sedan dess.Jag upprepar att opinionsbildning i en parlamen-tarisk demokrati bara kan fungera om partierna fyllersin uppgift för att parlamentet skall fungera, nämligengenom att ta ställning. Klarar man inte att ta ställningblir det ingen parlamentarisk demokrati. Det är detsom vi nu ser i EMU-frågan. Den är dessutom väldigtviktig, som flera här har sagt.Jag tycker att det är beklämmande och även be-kymmersamt från svensk demokratisk synpunkt att detstora regeringspartiet är förlamat av inre splittring ochinte orkar ta ställning och bilda opinion. Vi har juännu inte hört någonting om det som brittiska Laboursäger, nämligen att man massivt skall gå in för opini-onsbildning för euron. Man vill påverka attityderna.Så långt har inte ni kommit. Jag hoppas att ni umgåsännu mera med och de andra så att nimöjligen smittas. Möjligen smittas ni då av deraspositiva EMU-attityd.Anf. 71 Finansminister ():Fru talman! har i sina inlägg i dagmycket ägnat sig åt att med vällust återge vad politi-ker i andra länder säger. Det må vara Storbritannieneller . För mig är detta totalt ointressant. Vihar inget behov av att kopiera andra länder. ärvi överens och kan samarbeta, och det är bra. Iblandhamnar vi på olika linjer. Men det finns ingen anled-ning för oss i att mäta vår politik efter i vilkengrad den överensstämmer med det ena eller det andralandets politik. Det är en orimlig attityd. Jag kommeraldrig att hemfalla åt något sådant.Carl skryter med de avgörande insatsersom skulle ha gjorts av vissa borgerliga partier införEU-omröstningen. Jag tror att alla i denna kammareinser att utan ett socialdemokratiskt engagemang i denfrågan skulle vi inte ha fått en majoritet som röstadeja för ett svenskt EU-medlemskap. Det var den heltavgörande insatsen. Det skulle aldrig ha gått att förain i den europeiska unionen och att få enfolkmajoritet att rösta för ett svenskt EU-medlemskapom inte många aktiva socialdemokrater hade engage-rat sig i frågan. Det var alltså det helt avgörande.Naturligtvis kommer våra relationer till valutaunioneni väldigt hög grad att vara beroende av hur socialde-mokratin agerar i den här frågan.(forts. 4 §)AjourneringKammaren beslutade på förslag av andrevice talmannen att ajournera förhandlingarna tillkl. 14.00 då frågestunden skulle börja.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 14.00.2 § FrågestundAnf. 72 TREDJE VICE TALMANNEN:Vid dagens frågestund medverkar från regeringennäringsminister , utbildningsminis-ter , finansminister , kommu-nikationsminister , kulturminister , försvarsminister , jord-bruksminister och statsrådet . Näringsminister besvararsåväl allmänpolitiska frågor som frågor inom sittansvarsområde inom regeringen. Frågorna till övrigastatsråd förutsätts beröra deras ansvarsområde inomregeringen.Den långväga busstrafikenAnf. 73 ():Herr talman! Jag vill ställa en fråga till kommuni-kationsminister . Det handlar om de s.k.veckoslutsbussarna, de bussar som tillåts köra ocksåvissa vardagar. För att frågan skall bli mera konkrettänkte jag ta ett exempel från mitt hemlän ,men det skulle lika gärna vara någon annanstans ochett annat landskap.Regeringen håller den här verksamheten i någonsorts strypkoppel för att styra över folket till SJ. Jagvill fråga kommunikationsministern om denna trafik-politik är vettig. Det är två inriktningar på min fråga.Är det vettigt att ge tillstånd till vissa bussbolagoch sedan kombinera detta tillstånd med att vissalinjer inte skall få ta den rakaste sträckan till Stock-holm utan måste gå omvägar för att konkurrensenmed SJ skall bli bättre?Det här är också en miljöfråga. Man skulle likagärna ha ställt frågan till miljöministern. Ni talar såofta om miljö. Men det är väl en miljöfråga om intebussarna skall få gå direkt till sitt resmål.Den andra frågan gäller det prismässiga. SJ harpriser som vida överstiger vad de bussar har som ändåfinns. Det är inte bara en konkurrensfråga utan ävenen miljöfråga. Varför driver regeringen den här stryp-koppelpolitiken i den här frågan? Det kan vara intres-sant att höra.Anf. 74 Kommunikationsminister ():Herr talman! Egentligen skulle jag vilja ställasamma fråga till den gamla regeringen, som hade denhär synen på hur regleringen av den långväga bus-strafiken skulle te sig i förhållande till Statens järnvä-gar.