prot · GK0974 · 1997-03-06 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1996/97:74Torsdagen den 6 marsKl. 12.00 - 18.09Det justerade protokollet beräknas utkomma -------------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 28 februari.2 § Meddelande om frågestundenTredje vice talmannen meddelade att inrikesminis-ter inte skulle närvara vid dagensfrågestund.3 § Meddelande om fördröjda svar på interpel-lationerTill hade inkommit följande skrivelser:Interpellation 1996/97:212Till riksdagenInterpellation 1996/97:212 av hemkunskap.Interpellationen kommer att besvaras tisdagen den18 mars 1997.Skälet till dröjsmålet är utlandsresa.Stockholm den 3 mars 1997Statsrådet uppdragMagnus ErikssonExpeditions- och rättschefInterpellation 1996/97:208Till riksdagenInterpellation 1996/97:208 av ()om föräldrautbildningen.Interpellationen, som är ställd till socialministern,har överlämnats till mig för besvarande.Interpellationen kommer att besvaras tisdagen den18 mars 1997.Skälet till dröjsmålet är arbetsanhopning.Stockholm den 3 mars 1997Maj-Inger KlingvallInterpellation 1996/97:210Till riksdagenInterpellation 1996/97:210 av () om änkepensionen.Interpellationen kommer att besvaras fredagen den11 april 1997.Skälet till dröjsmålet är arbetsanhopning samt attjag inte kunnat finna en debattdag som passar bådeinterpellanten och mig.Stockholm den 3 mars 1997Maj-Inger KlingvallInterpellation 1996/97:209Till riksdagenInterpellation 1996/97:209 av omlaglighetsprövning av verksamhet.Interpellationen kommer att besvaras fredagen den21 mars . Skälet till detta är att jag inte kun-nat finna en debattdag som passar både interpellantenoch mig.Stockholm den 4 mars 1997Jörgen AnderssonInterpellation 1996/97:213Till riksdagenInterpellation 1996/97:213 av omsyntetiska droger.Interpellationen kommer att besvaras fredagen den21 mars 1997.Skälet till dröjsmålet är att interpellanten inte kanta emot svaret på den aktuella dagen.Stockholm den 3 mars 1997Laila FreivaldsInterpellation 1996/97:214Till riksdagenInterpellation 1996/97:214 av omnäringslivets förtroende för regeringen.Interpellationen kommer att besvaras fredagen den21 mars 1997.Skälet till dröjsmålet är, att det inte finns någonannan lämplig tid.Stockholm den 4 mars 1997Anders SundströmEnligt uppdragC H FalleniusExpeditionschef4 § Svar på interpellation 1996/97:198 omkvinnovåldAnf. 1 Justitieminister ():Herr talman! har ställt ett antal frågortill mig om våldet mot kvinnor. I sin interpellationnämner att våldet mot kvinnor har ökat.Antalet anmälda fall av misshandel under perioden1987-1994 har ökat med i genomsnitt . Det ärriktigt att antalet anmälda våldsbrott ökat mycketunder 1990-talets första . Enligt Brottsförebyg-gande rådets preliminära brottsstatistik ,tycks emellertid denna utveckling ha planat ut något.Enligt BRÅ:s statistik minskar särskilt den brottskate-gori som utgörs av misshandel av kvinnor. Minsk-ningen är jämfört med föregående år. Detta ärnaturligtvis glädjande, liksom att de anmälda sexual-brotten minskar något jämfört med 1995.Som vanligt när brottsstatistik skall tolkas, måstedock stor försiktighet iakttas när slutsatser skal dras.Siw påpekar själv att just denna typ av vålds-brott uppvisar stora mörkertal. Men jag tror ändå attden ökade uppmärksamhet som samhället, bl.a. poli-sen, riktat mot våldet mot kvinnor, har bidragit till attsåväl denna brottslighet som mörkertalet har minskat.Jag utgår också från att polisens ändrade arbetsmeto-der har haft stor betydelse för framgången. Genom detbrottsförebyggande och problemorienterade arbetethar förhoppningsvis nya brott förhindrats och benä-genheten att anmäla brott ökat.Siw vet att målet för kriminalpolitiken äratt minska brottsligheten och öka människors trygg-het. Kampen mot våldsbrottsligheten har därför enlängre tid varit ett prioriterat område för polisen. Attbrottsoffrens ställning skall stärkas är också någotvåra myndigheter inom rättsväsendet skall arbeta för.Självfallet spelar det stor roll hur man som brottsofferblir bemött av polisen och vilka möjligheter det finnsatt få hjälp och stöd genom t.ex. kvinnojourer.Ansvarsfördelningen inom regeringen innebär attSiw fråga om ett ökat stöd till kvinnojourer-na egentligen borde ha riktats till har fått veta att det förberedande budgetarbetetinom just har inletts. Frågan omytterligare anslag till kvinnojourerna kommer attdiskutera i det sammanhanget. Eftersom jag inte villföregripa den diskussionen, kan jag inte nu säga nå-gonting i den delen.Siw undrar också om regeringen tänkerföreslå en skyldighet för polisen att underrätta enkvinna om möjligheten att få ett målsägandebiträdeoch begära besöksförbud. I förundersökningskungö-relsen finns bestämmelser om underrättelse till målsä-gande i 13 a-c §§. Enligt 13 a § gäller att om ett brottär sådant att ett förordnande av ett målsägandebiträdekan komma i fråga, så skall målsäganden så snart sommöjligt underrättas om de regler som gäller för det.Detsamma gäller i fråga om besöksförbud.Den som har utsatts för sexuella övergrepp har ide allra flesta fall rätt att få ett målsägandebiträde. Enkvinna som utsatts för våld av en närstående har ocksåmycket vidsträckta möjligheter att få ett målsägan-debiträde. Polisen har alltså en skyldighetatt informera om rätten till målsägandebiträde i de fallSiw anger.Bestämmelsen har i nuvarande lydelse gällt sedanden . , sedan den 1 juli1988, har det funnits en bestämmelse om att en mål-sägande skall underrättas om de regler som gäller förförordnande av målsägandebiträde om brottet är så-dant att ett målsägandebiträde kan komma i fråga.Nästa fråga som ställer är om rege-ringen ämnar vidta åtgärder för att förkorta hand-läggningstiderna hos polisen för den här kategorinbrottslighet.Att öka snabbheten och kvaliteten i brottsutred-ningsarbetet är självklart av central betydelse för enframgångsrik brottsbekämpning. Regeringen har där-för i årets regleringsbrev för polisväsendet som ettövergripande mål för brottsutredningsverksamhetenlagt fast att denna skall bli effektivare. En förutsätt-ning för detta är att kompetensen hos personalenutvecklas kontinuerligt, men också att ny teknik kantas i anspråk i brottsutredningsverksamheten.Ett bra förundersökningsarbete kräver också attsamverkansformerna mellan polis och åklagare ut-vecklas. Regeringen har därför beslutat om mål ochriktlinjer för hur åklagarväsendet och polisen bl.a.skall sköta sina prioriteringar och utveckla sina sam-verkansformer. Åklagarväsendet skall t.ex. aktivtmedverka till att kompetens, arbetsmetoder och sam-arbetsformer inom närpolisens brottsutredande verk-samhet utvecklas. Inom åklagar- och polisväsendetpågår därför nu ett intensivt arbete som följts upp iRiksåklagarens och av-lämnade årsredovisningar.Regeringen har också i regleringsbrevet ålagt po-lisväsendet omfattande återrapporteringskrav. Bl.a.skall polisen redovisa andelen uppklarade brott ochgenomströmningstiden för olika brottskategorier, t.ex.våldsbrottslighet. Polisen skall också redovisa deinsatser som gjorts för att motverka våldsbrottslighe-ten t.ex. när det gäller brott mot kvinnor, barn ochgamla. Även andelen oavgjorda våldsbrottsärendensom är skall redovisas.Regeringen har således redan vidtagit en rad åt-gärder av det slag som frågar efter. För-hoppningsvis kommer detta att fortsätta återspeglas isjunkande siffror i brottsstatistiken och stigande siff-ror när det gäller andelen uppklarade brott.Anf. 2 ():Herr talman! Jag tackar justitieministern för sva-ret. Det är naturligtvis glädjande att antalet anmäldavåldsbrott, och då särskilt misshandel av kvinnor,planat ut något. Vi skall dock komma ihåg att merpar-ten av alla våldsbrott aldrig kommer till polisenskännedom. Lågt räknat anmäls vad jag har sett endastvart tredje våldsbrott till polisen. 1992 fick kvinno-jourerna ta emot över 30 000 samtal från misshandla-de kvinnor. Som väl var sökte inte lika många skyddhos kvinnojourerna, men av dem som gjorde det vardet endast som orkade polisanmäla mannen.Det är uppenbart att det behövs ett mycket störreoch aktivare stöd till misshandlade kvinnor så att devågar och orkar anmäla våldsbrottet. Detta stöd måstenaturligtvis, det är vi säkert överens om, ske på olikafronter. Det är mycket viktigt att det inom t.ex. poli-sen finns struktur på det arbete som i detta fall ärinriktat på att hjälpa kvinnor. Det måste finnas ensärskilt utpekad tjänst där en polis har ansvaret förinformation, för utbildning, för hur man skall agera,för att hålla kontakt med kvinnojourer och åklagareoch allt vad det nu kan vara. Annars är det risk attfallet trillar mellan stolarna.Jag vet att det här finns inom vissa områden, menjag är rädd att det inte finns överallt. Då är min fråga:Kan ministern svara på om det är heltäckande ellerinte inom polisen?I fem län har startat ett treårigt för-söksprojekt kring myndighetssamverkan. Polisenutgör där en naturlig del. Olika myndigheter och or-ganisationer handhar frågor som rör våld mot kvinnor.Vet ministern om det finns några planer på att utvidgadet här projektet till att omfatta mer än de fem länen?Där man nu startat verksamheten har det visat sig varaett väldigt bra arbete som på olika sätt utförs.Jag vet också att Rikspolissstyrelsen har fått rege-ringens uppdrag att tillsammans med andra myndighe-ter genomföra fortbildningen. Det har man gjort påolika sätt för olika yrkesgrupper, bl.a. för åklagarna.I uttalade sig en åklagare för några veckorsedan om en kvinna som blev misshandlad och somflera gånger sökte hjälp. Tyvärr blev hon senare mör-dad av sin man. Jag undrar mot den bakgrunden hurlångt utbildningen har gått. Åklagaren uppvisade enmycket allvarlig brist på inlevelseförmåga och kun-skap. Inlevelseförmågan kan man kanske bara hjälp-ligt bättra på, men det är ju också fråga om etik ochmoral.Kvinnovåldskommissionen har föreslagit en be-gränsning i vårdsekretessen för att ge möjlighet tillanmälan om en tjänsteman upptäcker att en kvinnablivit misshandlad. Jag undrar om ministern har ettlagförslag på gång - haralltså avlämnat ett förslag. Menar ministern att deträcker att tala om en möjlighet, eller skall det ocksåvara en skyldighet att anmäla?Som vi alla säkert är överens om räcker det intemed lagstiftning, utan det är också fråga om normer.Vi måste få alla, framför allt kvinnan, att förstå attvåldet inte är en privatsak. Kvinnan måste förstå attövergreppet är ett allvarligt brott och att en anmälanmåste göras på ett tidigt stadium.Det är helt klart många olika faktorer som spelarin, men vi måste på alla sätt se till att alla kvinnor harmänskliga rättigheter. Det finns ingen ursäkt för nå-gon form av kvinnoförtryck.Anf. 3 (mp):Herr talman! Det sista som sades kan nog allakvinnor ställa upp på, för det är väl en gemensamkamp som förs. väcker frågan om våldmot kvinnor , och justieministern ger svar om så-dant som redan finns och som är positivt. Det har juhänt mycket, särskilt med närpolisverksamheten.Jag har t.ex. läst en artikel om att polisen i Sunds-vall nu skall utbilda 100 poliser för att verkligen inrik-ta sig på våldet mot kvinnor. Vi har också vid vårabesök i justitieutskottet sett att det händer saker. Menjag är väldigt förvånad över att justitieministern intesäger ett enda ord om den kommission som tillsattsjust för att utreda frågan om våld mot kvinnor ochsom har avlämnat sitt betänkande, Kvinnofrid. Beslu-tet att tillsätta kommissionen fattades på sommaren1993. Man var klar . haringenting hänt vad gäller Kvinnofrid. Av justieutskot-tet får vi veta att det kommer en proposition underåret.Jag har inte agerat i frågan om våld mot kvinnordärför att jag trott på de utmärkta förslagen.Varje gång jag läser dem tycker jag att de är perfekta.Där berörs just det som tar upp. Detgäller statistiken och mörkertalen och hur man skallgöra i det avseendet. Vidare tas frågan om kvinnojou-rerna upp. Där finns det mycket ingående förslag.Man tar också upp frågan om handläggningen avbrottsanmälan osv. Det är en totalt genomgripandebelysning. Men, justitieministern, när kommer pro-positionen? Kommer den , eller kan detgå snabbare? Och varför har det här dröjt så ?Frågan är ju så aktuell och har blivit ännu mera ak-tuell efter alla händelser.Anf. 4 Justitieminister ():Herr talman! Jag börjar med att kommentera KiaAndreassons förvåning över att jag inte redogör förKvinnovåldskommissionens betänkande och denhanteringen. Anledningen är att jag har försökt attbesvara frågor som var betydligt preci-sare än så.Kvinnovåldskommissionens betänkande handlarmycket om behovet av utveckling beträffande hante-ringen av kvinnovåldet i samhället. Mycket av detsom där redogörs för har omhändertagits av de myn-digheter som är direkt berörda. En del av de instruk-tioner som regeringen lämnar till myndigheten, bl.a.det som jag redogör för i mitt svar till ,har sin utgångspunkt i det som Kvinnovåldskommis-sionen föreslår.Beträffande lagstiftningsfrågor och andra frågorav det slaget har jag tidigare här i kammaren haftanledning att svara att det kommer en propositionunder hösten, men det är en proposition som hanterasav Socialdepartementet.Tillbaka till frågor. Jag håller heltmed om den beskrivning som hon gör avbehovet av hur denna fråga skall hanteras av de myn-digheter som ligger närmast till för att ge stöd ochhjälp till kvinnorna.När det gäller frågan om hur polisen organiserardet här arbetet tror jag inte att det ingår i regeringensuppdrag att tala om hur de enskilda polismyndighe-terna skall organisera sina tjänster. Jag tror att detviktigaste är att det blir en kompetenshöjning somomfattar alla på en polismyndighet som möter miss-handlade kvinnor. Det gäller då inte enstaka personersom uppehåller en viss tjänst, utan det gäller praktiskttaget alla poliser som arbetar ute på fältet. Därför ärkunskapsfrågan, som också uppehållersig vid, väldigt viktig. Där håller jag med i alla delar.Jag skall nämna litet grand om den utbildning sompågår eller som planeras och som snart kommer attigångsättas. Det gäller särskild utbildning för polis-personal som tar upp anmälningar. Det är ju väldigtviktigt att i det känsliga läget ha personal som har rättkunskap och rätt inställning. Jag tror att det är enmycket viktig utbildning. Det handlar också om ut-bildning av särskilda utredare, så att det finns perso-ner med särskild kompetens för att utreda den härtypen av anmälningar. Vidare är det fråga om utbild-ning för poliser och åklagare. Det är kurser under femdagar. Man går igenom orsakerna bakom den härtypen av problematik. Det gäller alltså offerfrågornaoch gärningsmännen samt hur utredningen bordebedrivas. Vi planerar också en särskild utbildninginom den nya polisutbildningen. Det skall finnas ettsärskilt utrymme för utbildning av det här slaget.Därutöver behövs det informationsdagar för depoliser som inte deltar i utredningsarbetet men somändå stöter på den här problematiken, nämligen desom arbetar i yttre tjänst - i utryckningsverksamheto.d. Vidare handlar det om utbildning som mera inrik-tas på användningen av tekniken, t.ex. videoteknik vidskadedokumentering. Polisen har också tagit initiativtill särskild utbildning för krishantering och när detgäller att föra svåra samtal. Här handlar det nog omatt man ökar kompetensen för att hantera sådana härmänskliga relationer.Också när det gäller det mera projektartade ut-vecklingsarbete som pågår på sina håll och som SiwPersson var inne på när hon frågade om det blir merav det är naturligtvis tanken att erfarenheterna av alltdetta arbete - i , Varnings-klockan som Uppsalapolisen arbetar med och detförbättrade kvinnoskyddet i och -skall ligga till grund för ett slags modellbildning inompolisen. Det ingår i och i vissutsträckning också i Riksåklagarens uppgift att se tillatt denna kunskap sprids vidare. Man märker att så ärfallet. Alla de här projekten får nämligen efterföljarepå ort efter ort.Sekretessfrågan övervägs i Kvinnovåldskommis-sionens rapport och i arbetet med den proposition somkommer till hösten.Anf. 5 ():Herr talman! Tack för det, justitieministern!Först vill jag till säga att ocksåjag tycker att är en brautredning. Men det är väl ändå att ta i att säga att denär totalt genomgripande. Det är väl inga guruer somsitter med där. De som varit med har varit duktiga,men det finns säkert mycket att diskutera även när detgäller denna utredning.När det gäller regeringens möjlighet att påverkaen organisation, i detta fall Polisen, vet jag mycket välatt regeringen inte kan gå in och tala om exakt hur denskall göra, men man kan skicka signaler. Det hoppasjag att ni också gör.Kompetenshöjning för alla poliser är naturligtvisoerhört viktigt, för alla skall ha en bra bas. Men deträcker inte, utan man måste också se till att det blanddessa finns en som har huvudansvaret. Vi har ju lärtoss på alla andra områden att det är väldigt viktigt attdet finns en som verkligen ser till att det händer sakeroch ting.Jag vill passa på att ställa en fråga angående detspecifika projektet om samverkan i fem län, eftersomjag inte känner till det, när utvärderingen skall kom-ma. Det gäller även andra projekt. Är det nu underåret utvärderingen kommer eller är det först ?Anf. 6 (mp):Herr talman! Jag sade inte, , att de varguruer. Det var egen tolkning. Jag sadeatt just de avsnitt som har lyft fram skallbehandlas ingående av kommissionen.Justitieministern säger att betänkandet Kvinnofridkommer behandlas i . Är detriktigt att det också kommer att hamna i arbetsmark-nadsutskottet? Jag förutsätter att de delar som berört.ex. våldet kommer att behandlas även i justitieut-skottet. Det som är så besvärligt när vi talar om ettsamlat grepp över våld mot kvinnor är att det splittrasupp och att det är vattentäta skott. Det framhävs iKvinnofrid att resurserna måste samordnas och att detmåste vara ett helhetsperspektiv. Jag är väldigt räddatt detta kommer bort om betänkandet bara hamnar iarbetsmarknadsutskottet för behandling och inte lyftsfram på det viset som det är tänkt. Jag skulle vilja hasvar på hur vi kommer att arbeta med det.Anf. 7 Justitieminister ():Herr talman! Beträffande utvärderingen av de oli-ka projekt som pågår har jag inte kunskap om hurtidsplanerna ser ut för var och ett av dem. Det endajag har en direkt uppgift om är det projekt som Upp-salapolisen bedriver och som kallas Varningsklockan.Där handlar det om att man dokumenterar lägenhets-bråk och ser till att de kommer in i registren så attnästa gång det går larm har man den kunskapen medsig. Det är det som är varningsklockan. Man vet har att hantera en problematik som kanske inte ärett vanligt enkelt lägenhetsbråk utan som det kandölja sig mycket bakom. Det material som man tarfram och den metod som man utvecklar skall kunnaanvändas på olika sätt inom Polisen. Där vet jag att enutvärdering skall ske och effekterna redovisas . Iövrigt kan jag inte ge några precisa svar, men det gårsäkert att få svar från polismyndigheterna.Vi skickar inte signaler från regeringen till Poli-sen. Vi gör mycket mer än så. Vi ställer krav. Vi an-ger de prioriteringar och satsningar som Polisen skallgöra. Dessutom gör vi någonting som är nytt och somär förutsättningen för att kunna ställa tydliga krav frånstatsmakternas sida på myndigheterna. Vi krävernämligen en återrapportering. Vi vill veta vad som harhänt sedan vi senaste gången talade om vad som ärviktigt och hur vi ser på problematiken för att på detviset markera att ansvaret för att bedöma hur manpraktiskt skall åtgärda de krav som statsmakternaställer ligger på polismyndigheterna. Men vi vill vetahur man har omhändertagit uppgiften. Sedan kan viomformulera våra krav.Kia frågade hur Kvinnovåldskom-missionens utredning hanteras. Jag måste protesteramot att det skulle vara några vattentäta skott. Social-departementet har huvudansvaret för propositionen.Det beror på att ett departement skall ha samord-ningsansvaret när det handlar om en proposition somspänner över sådana områden som behandlas i fleraolika departement. Det betyder att Justitiedepartemen-tet arbetar med de lagstiftningsfrågor och andra frågorsom hör hemma i , Arbetsmark-nadsdepartementet med de frågor som hör hemmadär. Likadant är det med de övriga departementen.Men samordningen, som är viktig, sköts av Socialde-partementet.Anf. 8 ():Herr talman! Jag tror faktiskt att vi i stort sett äröverens om hur man verkligen skall göra. I ärdetta egentligen inte något stort problem. Vi villverkligen aktivt göra någonting åt det.Till sist: Först sade ministern att ni från regeringeninte kan ge uppdrag. Då sade jag att ni kan ge signa-ler. Så säger ministern att ni verkligen påverkar. Då ser ni verkligen till att man gör som ni vill.Det är ändå ni som har ansvaret totalt. Det uppskattarjag.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 1996/97:129 om mervård för pengarnaAnf. 9 Socialminister ():Herr talman! har frågat mig om jagär beredd att verka för privata vårdalternativ i kon-sekvens med mitt uttalande den 14 september 1996och om jag är beredd att avveckla etableringsförbu-det, åldersgränsen och förbudet mot ersättningseta-bleringar för privata vårdgivare. undrarockså över vilka övriga åtgärder som jag är beredd attmedverka till med anledning av Landstingsförbundetsrapport om kostnadsjämförelser mellan privata ochoffentliga läkarmottagningar.Jag står självfallet fast vid tidigare uttalanden omatt det är positivt med alternativa driftsformer. Jagkommer därför att noga följa utvecklingen av antaletprivata vårdgivare mot bak-grund av de förändringar som skett. De förändringarsom gjorts måste ges rimlig tid att verka, innan mankan dra några mer långtgående slutsatser om konsek-venserna av dessa.Jag står också fast vid att vårdavtal är den lämpli-gaste regleringsformen när det gäller förhållandetmellan privata vårdgivare och landstingen. Genomvårdavtal kan landstingen få till stånd ett ökat samar-bete med de privata vårdgivarna och kan ställa speci-fika kvalitetskrav. Vårdavtal ger även möjlighet för deprivata vårdgivarna att få mer flexibla och individuelltanpassade lösningar.När det gäller fråga om det s.k.etableringsförbudet så avskaffades den fria etable-ringen för att landstingen skulle ges reella möjligheteratt fullgöra det ansvar de har enligt hälso- och sjuk-vårdslagen, dvs. att ge vård på lika villkor för allainom sjukvårdsområdet. Detta kräver att landstingenockså kan påverka de privata vårdgivarnas verksam-hetsinriktning och lokalisering utifrån de behov somfinns hos befolkningen. Den fria etableringen under1994 visade bl.a. en koncentration av privata vårdgi-vare till områden där betalningsförmågan är störst.Avsikten med att stoppa den fria etableringen varinte att strypa den privata vården. Men jag är ocksåmedveten om att det inte tecknades månganya vårdavtal. Jag kommer därför att noga följa ut-vecklingen inom detta område.Jag vill påminna om att det inrättadeslokala samverkansorgan, i vilka företrädare för lands-tingen och privata vårdgivare träffas för att bl.a. dis-kutera behovet av olika specialister och sjukgymnas-ter i öppenvård. Dessa samverkansorgan torde, om deges en rimlig tid att verka, bidra till bättre förutsätt-ningar för alternativa driftsformer.Chris Heister har vidare frågat om jag är bereddatt avveckla åldersgränsen och förbudet mot ersätt-ningsetableringar för privata vårdgivare. I konsekvensmed vad jag sagt, att fattade beslut måste gesrimlig tid att verka innan ytterligare förändringarövervägs, har jag inte nu någon sådan avsikt. I pro-positionen om privata vårdgivare, som regeringen beslutat om, föreslår regeringen att läkarvårdser-sättning alternativt sjukgymnastersättningen skallkunna lämnas till en vårdgivare som fyllt omlandstinget medger detta. Det innebär att landstingetinte behöver upprätta ett vårdavtal vid förlängning avverksamheten för vårdgivare som uppnått 65 år.Jag vill i detta sammanhang erinra om att Delega-tionen för samverkan mellan offentlig och privat häl-so- och sjukvård noga följer utvecklingen av antaletprivata vårdgivare, vårdavtal, tillämpningen av re-missregler, 65-årsgränsen samt de lokala samverkan-sorganens arbete.