prot · GK09119 · 1997-06-12 00:00:00 — Våra medel är en solidariskfördelning och en generell grundtrygghet för alla, såatt alla människor kan ges frihet och möjlighet attväxa och utvecklas som individer.Jag har talat om vikten av sänkt arbetstid, vik-ten av att satsa på miljön, vikten av att värna demo-kratin och säga nej till EU:s centralbyråkrati och attlåta såväl EMU-frågan som det nya avtalet när detgäller EU:s framtid underställas en folkomröstning.Jag tror att det här är tre av de allra viktigaste frågor-na.Jag tror att det är bra om moderater och socialde-mokrater slutar älta vems fel det var att det blev somdet blev. Det hjälper ju inte. Det är ointressant. Låtoss i stället titta framåt. Jag tror att det bästa vi kangöra är att i praktisk handling - inte bara verbalt -och i konkreta beslut ta de små stegen mot ett ekolo-giskt och ett socialt hållbart samhälle.(Applåder)Anf. 7 ():Fru talman! Det är alltid intressant att så här en tidföre valet lägga märke till vilken strategi partiernabörjar odla och använda sig av. Om man lyssnade påde långa och många debatterna här i går och om mantidigare har bläddrat i tidningar och följt vad som numobiliseras finner man att det är alldeles uppenbartatt socialdemokraterna den här gången skall påtala attdet finns olika partiprogram och motioner från bor-gerligt håll. De undrar hur man då skall kunna samar-beta.Under valrörelsen möttes vi kristdemokrater- det räcker inte att säga jämt och ständigt - tusentalsoch åter tusentals gånger av frågan: Hur kan ni somtalar om etik och moral ta från de fattiga och ge till ? Jag vågar påstå att jag möttes av den fråganoändligt . Man malde den här frågan.Och så vann socialdemokraterna valet, som vi allamycket väl vet. Vad gjorde de då? Jo, socialdemokra-terna sänkte arbetslöshetsersättningen, barnbidragetoch bostadsbidraget. De tog bort flerbarnstilläggetoch vårdnadsbidraget. De fördyrade tillvaron för deekonomiskt sämst ställda pensionärerna, så att derasmediciner och sjukbesök blev dyrare, och deras hyrorsteg. Kommunerna brandskattades på så där 20 mil-jarder, trots att det under valrörelsen lät som omkommunerna skulle få nya pengar.För att slippa stå till svars för denna fördelnings-politik som verkligen innebar att man i många sam-manhang tog från de ekonomiskt sämst lottade harman - jag gissar tusen gången - sagt: Visocialdemokrater övertog ett ekonomiskt moras. Detborde finnas någon statistiker i som skullekunna räkna antalet gånger som detta har repeterats itorsdagens frågestunder. Varje statsråd har i regelbörjat sitt svar med att säga: Vi övertog ett ekono-miskt moras. Kan inte någon ta sig ochläsa igenom protokollen? Där kan man ju finna hurmånga gånger det har sagts. Det kommer att röra sigom tresiffriga tal.Så skall man om möjligt få folk att tro att det varden som svensk ekonomi från den enadagen till den andra gick från ljus till mörker, frånstyrka till konkurs.Om det finns någon ärlighet i den ekonomiskahistorieskrivningen och någon anständighet i densocialdemokratiska propagandamaskinen borde soci-aldemokraterna åtminstone varannan gång - mertycker jag inte att man skall begära - våga tillstå attde själva sannerligen inte är utan skuld när det gällersvenska ekonomiska bekymmer. , ErikÅsbrink och alla andra vet att socialdemokraterna haren rejäl del i skulden till att svensk ekonomi har stag-nerat och att medborgarna har utsatts för mer än på-frestande besparingar.Ingen i den här salen kan ju förneka att de ned-dragningar på arbetslösa, barnfamiljer, pensionärer,handikappade, etc. som den socialdemokra-tiska regeringen tillsammans med har åstad-kommit utan minsta tvekan skulle ha karakteriseratssom högerpolitik under gångna decennier.Tänk om någon i ett enkelt skolförhör i statskun-skap eller nationalekonomi hade låtit eleverna svarapå frågan: Vilket politiskt parti har lagt fram förslagom att sänka bidrag till handikappade och försämrastöd till arbetslösa, barnfamiljer och pensionärer? Dåhade eleverna med en mun svarat: högern. Så har detvarit i den politiska propagandans och i schablonise-ringarnas värld.Jag vet ju att de ekonomiska omständigheterna harvarit som de har varit. Jag säger bara att de inte upp-stod 1991; de är . Därför får vi nog tapå oss skulden till det här litet till mans, i varje fall nisom har suttit i riksdagen.Fru talman! Ena dagen säger socialdemokraternaatt moderater, folkpartister och kristdemokrater intekan bilda regering, eftersom vi har lagt fram olikabudgetförslag. hävdar samma socialdemo-krater att och läggersig platt. Kan ni inte bestämma er? Måste ni ha dub-belsidiga budskap och vara kontraproduktiva också iera propagandanummer?Sedan tycker vi nog litet till mans att ni socialde-mokrater borde vara litet mer varsamma när ni går tillattack mot andra partier. Ni går väl inte omkring ochinbillar er att ni skall få egen majoritet i valet, ellergör ni det? Och vilket eller vilka partier skall ni dåregera med? Kan vi få veta det kanske? Ni kanväl inte räkna med - gissar jag - att konsili-ant borstar er på ryggen . Att detfinns olika uppfattningar mellan partier är ju i sig inteett uns egendomligt. Det är i sig ofantligt mycket merförvånande att ni socialdemokrater i ett och sammaparti, i åtskilliga sammanhang, hyser helt olika stånd-punkter.Jag kan nämna energipolitiken. Alla vet ju att detär en fråga där socialdemokrater marscherar åtmins-tone åt två håll. När det gäller EMU finns det i denabsoluta ledningen de som vill ha medlemskap nu ochde som inte vill höra talas om medlemskap. När detgäller biståndssatsningar sänker ni under "skammensgräns", medan en del socialdemokrater skäms och peromgående vill ha tillbaka enprocentsmålet. Jag skullekunna fortsätta länge än med den här uppräkningen.Det är onekligen praktiskt att motsatta åsikter finns iett och samma stora parti. Då kan man ju lätt anpassabudskapet efter publiken.Tusentals gånger har jag hört och läst att social-demokrater kritiserar oss kristdemokrater för att vi varmed om att dra in så där 3,5 miljarder från kommu-nerna . Att man sedansjälv stått för en politik som lett till att kommunernablivit av med ytterligare 20 miljarder förtiger man.Jag skulle verkligen önska att fyrpartiregeringen hadelyckats bättre när det gäller att freda vården och om-sorgen från neddragningar. Men det är politikensvillkor: Man lyckas inte med mer än vad verklighetenoch den egna styrkan utifrån valresultatet möjliggör.Men skall alltså frågan ställas av socialdemo-kraterna: Hur skall kristdemokrater och folkpartisterkunna regera med , som vill skära nedanslagen till kommunerna?Ja, är det ju som sagt ni socialdemokratersom varit överens med om att skära nedför kommunerna, så man undrar ju vad det är förkomplex ni nu luftar. Folkpartisterna svarar säkert försig, men det vill jag gärna ha sagt: Vi kristdemokraterhar inte kunnat ställa upp på Socialdemokraternasregeringsförslag den här perioden, med en så uselfördelningsprofil som dessa haft.Det regeringsalternativ som skall ställas mot detsocialdemokratiska inför valet , och som för-hoppningsvis kommer att förverkligas efter valet,kommer inte att försämra vården. Vi kan debatteraoch ha olika åsikter om huruvida landstingen ochkommunerna behöver mer resurser, om det handlarom systemfel inom vårdsektorn eller om att landsting-en skall renodla sin verksamhet etc. Vi kristdemokra-ter anser att kommunerna, alltså också landstingen,behöver mer resurser, i synnerhet nu efter de rentdramatiska socialdemokratiska neddragningarna.Den politiska dragkampen om antalet miljarder tillkommunerna får inte medföra att omsorgen om ochvården av patienterna försämras ytterligare. Det innebär givetvis att köer skallbort, att våra äldre inte skall behöva uppleva att per-sonalen inte hinner och att personalen inom hemtjäns-ten inte skall rusa ut och in utan att hinna lyssna.Jag skulle vilja rikta mig till oss alla, till alla parti-er. Vi måste se till att begreppet värdighet restaurerasi vården. skjutsas döende patienter från sjukhustill sjukhem, därför att begreppet klinikfärdig ellermedicinskt färdigbehandlad styr. Döende patienterhamnar i dragkampen mellan landsting och primär-kommuner - som om det inte vore samma skattebeta-lare som bekostar, som om vi skulle kunna tolereranågot slags vårdnadstvist mellan politiker, en tvistsom går ut över människor som är i färd med att av-sluta sin stund på jorden. Detta är ovärdigt. Sorgen gör att de allra flesta inte orkar oppo-nera sig.Det är ynkedom att inte ochregeringen tillsätter en parlamentarisk utvärdering avÄdel! Och den skall inte handla om huruvida skatte-växlingen var rättvis; den skall lyfta fram hur patien-ter behandlas som spelbrickor av huvudmän.Kom ihåg att just inom den oglamorösa vården vi-sar samhället om respekten för människovärdet ärnormerande! Det är när vi betraktar en nations sätt attbehandla gamla och barn som vi kan avläsa nationenskulturella kvalitet och etiska halt.Det skulle förvåna mig ytterligt om inte vi allaskulle kunna enas om att vårt land behöver restaurerarespekten för våra äldre, för barnens behov och rät-tigheter och för den etik som ger alla ett okränkbartvärde.Jag har fått klart för mig att socialdemokratin yt-terligare en gång ger sig på uppgiften att försökarensa ut religionskunskapen som kärnämne på gym-nasiet. Detta, fru talman, skall tydligen ske trots attGöran själv ofta betonar sitt intresse för reli-gionsfrågor. Och detta sker som Statsråds-beredningen så smått börjat inse att utrikespolitik,internationella relationer och förståelse etniska grup-per emellan aldrig kan skiljas från just religionskun-skap.Vi svenskar lider vanligtvis av uppenbar brist påcivilkurage då existentiella spörsmål pockar på våruppmärksamhet, och det sker ofta och inte minst ivåra dagar.Fru talman! Det är lätt att förstå att nuär hjälten i och att partier försöker kopierahonom. Men det vågar jag påstå, skulle aldrig ha gett sig på religionskun-skapen. Hans motto är ju: Ut med och och in med !Etik och moral existerar inte i lufttomma rum. Nå-got värderingsneutralt samhälle har aldrig existeratoch kommer aldrig att existera. Dra då inte undanreligionsämnet som kärnämne! Jag fattar inte att niövriga partier låter bli att reagera på detta socialde-mokratiska tilltag. intekvar i vanföreställningen att människan lever enbartav bröd!Är det något vår tid behöver, så är det signalersom entydigt visar respekt för sanning och rätt och attallas engagemang för hederlighet och trovärdighet ärangeläget. Var så säkra på att alla s.k. affärer, allalögnhärvor som uppenbaras, allt myglande och trick-sande, klippande och klistrande sätter spår och skaparden för rättssamhället så farliga tanken: Kan de kanjag!Det finns inga perfekta människor och vi skall intealls ägna oss åt stenkastande, men vi måste se till attvi inte premierar ohederlighet eller försöker hittaurskuldande förklaringar till varför udda blev jämnt.Se nu till, , att dina prästambitioneråtminstone garanterar att religionsämnet får vara kvarsom kärnämne på gymnasiet, så att alla, inte baranågra få, elever får kunskap om och därmed förståelseför sin egen och andras religion och kultur samt fördet värdemönster religionen givit.Jag undrar om inte vi - för att inte skapa en block-erande debatt säger jag vi - gjort vårt största misstagnu , då vi låtit skolväsendet ominte förslummas så i varje fall sacka efter, slappna avoch bli alldeles för mycket av förvaringsplats. Samti-digt som alltfler barn kommer från splittrade hem,som klasserna i allt större utsträckning harelever från skilda uppväxt- och kulturförhållanden,sänker vi lärarstatusen och gör klasserna större. Dettaär självfallet en helt galen ordning.Åtskilliga av oss har säkert läst statis-tik som visar hur uselt det är med läs-, skriv- ochmatematikfärdigheter. Rubriken på Expressenserienvar: Rädda skolan. Den kunde lika gärna varit: Härgrundläggs morgondagens arbetslöshet.Det är utmärkt att regering efter regering ordar omhur många högskoleplatser man skall inrätta. Menhögskoleplatser ersätter aldrig de förlorade åren igrundskolan för någon.Jag skall inte ge mig in i någon energipolitisk de-batt, men vilken inställning vi än har till kärnkraft ochannan kraft är vi säkert alla informerade om den sä-kerhet, den minutiösa noggrannhet, som omger kärn-kraften. Ingenting får lämnas åt slumpen. Pärmar medföreskrifter finns väl fyllda och absolut alltid tillhands. Så är det med kärnkraften. Men hur är det medhjärnkraften, kraften som stavas med hj?Tala inte om minutiös noggrannhet! Påstå inte attingenting lämnas åt slumpen! Tusentals barn ochungdomar lämnas just åt slumpen. Och det är ju tillvåra barn och ungdomar vi skall ha energi. Det är juinte för maskiner eller för att nå upp till diverse insti-tuts prognoser vi verkar.Förstå bildspråket! Om inte våra barn får tillräck-lig hjärnkraft med sig ut i livet, kan detta inte för demsom individer kompletteras med vare sig den ena ellerden andra energikällan.Det har ju talats om kontrakt i politiskasammanhang. Jag undrar om det inte vore klokt att iett slags kontraktsform tala om vad elever och föräld-rar har rätt att kräva av skolan och slå fastvad skolan har rätt att fordra av elever och föräldrar.Skolan skall lära ut kunskaper men också hur manskall leva. Och det är en felsyn, menar jag, att tro attett kunskapssamhälle, en teknologisk morgondagklarar sig utan en etikens ballast. Därför är det ocksåren vilsenhet att, som regeringen nu tycks vara innepå, riva undan det kärnämne som bevisligen mycketstor del av våra värderingar har sina rötter i. I går ochi dag rapporterar medierna om att gymnasister intetror på demokrati. En tredjedel förnekar enligt under-sökningen förintelsen och rasismen gror. Låt oss förallt i världen se till att vi inte tar bort det ämne ochdet timtal varur våra demokratiska värderingar häm-tats och fått så mycket vägledning.Men det gäller förstås också att se till att rättssam-hället svarar upp mot vad demokrati och respekt förmedmänniskan och hennes vardag fordrar. Det ärfullständigt obegripligt att regeringen kan tolerera attbrottsligheten sväller och nonchaleras. Enligt är genomsnittstiden för handläggningenav ett ärende hos polisen på landsbygden . Igenomsnitt tar det innan en misstänkt för-hörs. Och likväl drar en majoritet här i nedanslagen till rättsväsendet. Småbrott, som det kallas,läggs bara åt sidan. De blir aldrig utredda. 52 000brott ligger outredda här i . Manförsöker inte ens.En medlem av de där mc-gängen, Bandidos ellerHells , är inte född till detta medlemskap. Nuträter vi om hur skarp lagstiftningen skall vara och omvilka drastiska åtgärder vi skall kunna ta till för attstoppa dessa gangstergrupper. Borde vi inte användamer tid till att fundera över hur ett oskyldigt barn kanomformas till att bli en kallhamrad mördare, till attsöka sig till ett umgänge där våld och vanvett ärlivsstilen? Och låt oss komma ihåg att "det börjar meden knappnål och slutar med en silverskål". Det förstasteget in på kriminalitetens marker är i regel litet. Ochdet är då samhället skall ingripa. Det är då möjlighe-ten till räddning existerar. infinner sig inte reak-tionen från samhället . Jag hoppas att svensk polisfår lära sig av New York-polisen.Avslutningsvis vill jag med all kraft stryka underhur besvikna vi är över att regeringen, när det gälleratt bekämpa arbetslösheten, visar sig sitta fast i enplanekonomisk vanföreställning. Jag vet mycket välatt vi har marknadsekonomi i riket, men regeringentycks fortfarande tro att det är politikerna som fixarjobben, som ger arbeten. I själva verket är vi ju intenågot annat än markberedare för innovatörer ochinvesterare. Vi är ett slags utpytsargrupper, för attuttrycka sig en smula vanvördigt, men det är ju inte visom bygger fabriker eller öppnar tjänsteföretag.Jag begriper inte varför regeringen skall vara såtredskande när det gäller att främja ett bättre och merstabilt näringslivsklimat. Småföretagaren som har ettpar tre anställda eller kanske 10-15 stycken skall jubestå oss med möjligheten att ha något att pytsa ut.Då kan ni inte hålla på med att odla motsättningar ochbara slå dövörat till.Kom loss , och , och ändra påde låsta strukturerna! Hjälp till att göra sommarenglad för människor som plågats av den arbets-löshet som er beslutsvånda skapat. Ni har ju rege-ringsmakten än ett tag, och och sägersannolikt reservationslöst ja än , lika säkertsom prästen säger amen i kyrkan.(Applåder)Anf. 8 Statsminister ():Fru talman! Precis vid samma tillfälle som jagförberedde debatten inför avslutningen av riksdags-året kom opinionsmätningen som visade att svenskabarn och ungdomar i förfärande stor utsträckning intekänner till att förintelsen inträffade under andravärldskriget. Det förtog hela den stämning som jagförsökte arbeta upp inför debatten.Det är naturligtvis ett ohyggligt varningstecken.Det är inte som helvetets portar påjorden öppnades. De allierade styrkorna intog detyska koncentrationslägren. Det man då såg var resul-tatet av en politik och en ideologi som trampade påmänniskovärdet och som ansåg några förmer än and-ra, så pass mycket mer att man hade rätt att döda, hade rätt att döda ett folk.Vi som är födda efter kriget har fått detta berättatav våra föräldrar. Vi har burit med oss bilderna frånkoncentrationsläger in i vårt vuxenliv. Har vi i vårgeneration, födda efter kriget, berättat för våra barn?Har vi tillräckligt kraftfullt gjort klart att detta aldrigmer får inträffa? Frågan måste ställas efter de signalervi nu får.Dessutom är det inte bara en signal, det är flerasom pekar på att uppfattningar som grundar sig pårasistiska idéer sprider sig i det svenska samhället.Svastikan syns igen, ekar på våra gator,nynazister marscherar. Vi kan inte slå dövörat till, vikan inte förhålla oss passiva. Vi måste ta debatten. Vimåste sätta emot. Vi måste dra gränser. Vi måste somvuxna stödja våra barn och ungdomar. Det är inteskolans ansvar ensamt, det är hemmen. Det är vi för-äldrar, vi vuxna som måste stödja alla dem som isamhället i övrigt har till uppgift att sprida demokra-tiska värderingar och kunskap om vad som hände.Regeringen kommer att vända sig till samt-liga svenska hem där det finns barn i skolåldern ocherbjuda information om vad som hände under andravärldskriget, om den människosyn som låg bakomförintelsen av judarna, men inte enbart som en histo-rielektion, inte enbart som ett samtal om det som var,utan framför allt som en påminnelse om, att om vi intehåller diskussionen och debatten levande kan dethända igen. Det får inte hända igen. Hemmen måsteha ett stöd av oss som har ansvaret för politiken. Viföräldrar måste aktivt tala med våra barn så att vistöder dem som har till uppgift att fostra i skola ochbarnomsorg.Jag bjuder in till ett gemensamt arbete av dettaslag. Låt inte gårdagens varningssignaler tona bort.Handla och handla raskt och hårt därför att vi har attgöra med krafter som utmanar livet självt och demo-kratin.Jag vill göra denna deklaration, fru talman, efter-som det går utanpå allt annat och eftersom det ärsådant som jag vet förenar alla i denna kammare, allasvenskar som vill värna demokratins ideal. Välkom-men till ett gemensamt arbete mot rasism, främlingsfi-entlighet och historieförfalskning.Fru talman! När nu skiljs inför somma-ren är det en riksdag som har bakom sig ett arbetsårsom saknar motstycke av svåra beslut. Insatserna harinte varit förgäves. Resultaten börjar nu på att kom-ma. Optimismen och framtidstron återvänder i svens-ka hem, till alla oss i . Vi ser det i mätningar, iekonomisk utveckling, i aktiviteten i samhället. Låtoss gemensamt glädjas över att det återigen går bättreför . Låt oss också där lägga partipolitiken åtsidan och glatt konstatera att det var mödan värt attgöra de svåra sakerna.Ett särskilt tack till , som offrat väl-digt mycket av egen bekvämlighet och eget politisktutrymme för att ta ansvar för landet. Med tanke pådagens SCB-siffror ser det ut som om väljarna fak-tiskt förstår vikten av en sådan politisk insats, tillskillnad från fruktlöst oppositionsarbete.Jag känner också, fru talman, att de positiva signa-lerna naturligtvis aldrig får dölja det faktum att närriksdagen nu skiljs är fortfarande den stora fråganolöst. När ni kommer hem till och , , , , och allt vad dessaljuvliga platser heter i land möter ni arbets-lösa.Vi kommer aldrig att slå oss till ro med detta. Vikommer heller aldrig att inbilla någon att det finns enenkel lösning. Det är en lång och svår väg tillbaka föratt pressa tillbaka arbetslösheten.Regeringen valde tidigt strategin, att vi inte klarararbetslösheten om vi inte först klarar finanserna. Detgår inte att halvera en arbetslöshet om räntorna liggerpå . Det går inte att halvera en arbetslöshet omekonomin är sådan att omvärlden inte har förtroendeför oss. Arbetsinsatsen så här långt har återskapat degrundförutsättningarna, det viktigaste för att klaraarbetslösheten. Men det räcker inte. Det är en god bitpå väg.Vi måste satsa våldsamt mycket på att höja kom-petensen naturligtvis för barnen i skolan. Dem ger vinu mer pengar, egna pengar, inte lånade pengar. Detgäller också dem som finns på högskolorna. Fler skallha plats att studera på högskolan, inte bara i ochStockholm, , och utan också iHärnösand, , , , Trollhät-tan, runt omkring i där de får sitt livs chanssom förut förvägrades dem. Vi har resurser nu attsatsa också på detta, egna pengar, inte sådana somställts till förfogande av investerarna på ,egna pengar.Vi måste se till att vi klarar kvaliteten i vården,omsorgen och skolan. Vårbudgeten var i den mening-en en oerhört tydlig signal. Precis som någon sagtförut i debatten var detta det första riktiga beslut un-der 1990-talets senare del av sådant slag att vi kansäga att vi gör någonting som är varaktigt. Vi gör detdärför att vi vill värna kvaliteten, och vi gör det medegna pengar. Det ger naturligtvis också jobb, riktigajobb - lärare, sjuksköterskor, äldreomsorgspersonaloch barnomsorgspersonal, alla dessa välfärdens träg-na arbetare som gör att livet är värdigt att leva för demånga, inte bara för de få.Den regering som jag leder, som styr landet,kommer att fortsätta med den satsningen. Efter att halyssnat på dagens debatt är jag ganska säker på attvalrörelsen i stor utsträckning kommer atthandla om synen på vården, skolan och omsorgen.Det är vissa som vill satsa mer därför att det handlarom det värdiga livet. Andra tycker att man kan välordna det själv: Sänk skatten, se till att du köper ock-så till välfärd. Där går den stora skiljelinjen i svenskpolitik. Att det är riktiga och många jobb är natur-ligtvis nödvändigt i den period som vi nu har framföross.Här finns satsningen på det ekologiskt uthålliga,5 ½ miljarder för ett investeringsprogram, stora insat-ser för att ställa om energiförsörjningen, stora insatserför att bygga ut järnvägstrafiken. Det är investeringargjorda med egna pengar, inte lånade pengar, investe-ringar som bygger starkare och mer fram-tidsinriktat, inte prat, inte deklarationer utan handfast,rejält och betalt. Här finns satsningen på småföreta-gen, inte stora flotta program utan ett stilla reformar-bete som successivt flyttar fram positionerna för denlille företagaren, med egna pengar, inte lånade peng-ar.Strategin för att pressa tillbaka arbetslösheten ärfastlagd. Vi kommer att följa den. Jag är säker på attnär vi närmar oss valrörelsen kommer vi att se enknäck i arbetslöshetskurvan som är av sådan omfatt-ning att de som talat som att det inte går att halveraarbetslösheten kommer att få lika fel i den diskussio-nen som samma krafter har fått när de sagt att det integår att sanera statsfinanserna, att det inte går att ställaom energisystemet, inte går att föra in ett sysselsätt-ningskapitel i . Alla dessa somsäger att det inte går, som ingenting orkar, som baravet hur andra skall göra och aldrig tror att någontinggår - varför skall de betros regeringsmakt i ett land?Varför skall de över huvud taget aspirera på att styramed den typ av facit som de själva har bakom sig?Vi vill inte ha ett som utmärks av växandeklyftor. Vi vill inte ha ett där den arbetslösefruktar för sin försörjning.