prot · GK09105 · 1997-05-20 00:00:00 — Jag tackar statsrådet för sva-ret. Jag vill börja med att säga att jag inte har någonanledning att betvivla uppriktigheten i statsrådetsupprördhet över våldtäkterna i . Inteheller har jag någonting att anföra gentemot de åtgär-der som redan nu görs för att uppmärksamma proble-met internationellt. Det är också bra att vårdpersona-len i utbildas och att deras kunskaper ocherfarenheter sprids. Det är bra att agerar föratt krigsförbrytarna skall gripas och överlämnas tillHaagtribunalen. Statsrådet och jag har dock olikauppfattning om SFOR:s ansvar, vilket jag återkommertill i en replik.Men trots att allt det som statsrådet säger är bra, ärdet ändå inte riktigt det som jag vill ha svar på. Jagvill veta vad vi gör med de asylsökande kvinnor frånforna som befinner sig i . Dåräcker det inte med att börja utbilda vårdpersonal - allvårdpersonal är inte utbildad.Vad som sägs om den psykiater som svarar enasylsökande kvinna från Bosnien som våldtagits ochdär verkligheten hunnit ikapp henne i form av djupångest och depression så här: Det är normalt att kännasom du gör. Det bästa du kan göra är att försökaglömma och ta långa stärkande promenader.Vad hjälper det henne när hon ständigt hör våld-täktsmännens hånskratt och de egna barnens skrik?Eftersom hon endast får akut vård kan hon heller interäkna med psykoterapi. Det skulle hon säkert behövaför att bli kvitt minnena, eller ännu hellre ett perma-nent uppehållstillstånd.Det räcker inte heller med att hänvisa till Haagtri-bunalen som i och för sig är bra och som vi alla villskall lyckas med sitt viktiga uppdrag. De fyra mänsom trängde sig in i hennes bostad när mannen befannsig i armén kommer aldrig att bli anmälda. Två avdem var militärer och två var civilklädda. En av demvar en granne och en annan kände hon igen. Hon kannamnge båda, men vad hjälper det. När hon utvisastillbaka till sin hemby finns männen kvar. Det är tilldessa män hon skall anmäla att hon blivit våldtagen.Varför skulle de ta upp hennes anmälan , tre årsenare, när de vägrade när hon eftervåldtäkterna försökte anmäla. Då bara hånskrattade deoch sade att hon fick skylla sig själv. Det är sådantsom händer när man är gift med en muslim.Statsrådet säger i sitt svar att våldtäkt är en svårkränkning och att det krävs både tid och kunskaperhos vårdgivare av olika slag för att de våldtagna kvin-norna skall kunna känna tillit och våga börja tala omsina svåra upplevelser. Det är just detta som myckethandlar om. Den kvinna som jag har refererat till blevvåldtagen av fyra män i sina barns åsyn. Eftersom demän som våldtog henne om och om igen sade precissom polisen sade när hon försökte anmäla våldtäkter-na, att detta var beroende av att hon är gift med enmuslimsk man, så avkrävde hon barnen ett löfte attaldrig berätta vad som hänt för pappan när han komhem.När familjen sedan flyr till lämnar de inen gemensam ansökan. Inte kan hon då nämna att honhar blivit våldtagen. Mannen skulle ju inte få veta föratt han inte skall skämmas över sitt ursprung. När honväl sedan berättar för tjänstemänvad hon utsatts för tror man henne inte.Då handlar det inte bara om att vårdpersonalenmåste ha kunskap. Då handlar det om att och personal måste hakunskap.Jag pratade med en professor i gynekologi ochobstetrik som en förberedelse inför den här debatten.Han berättade att det är mycket vanligt att svenskakvinnor inte vill att deras makar eller sambor skall fåveta att de har blivit våldtagna. De är rädda för man-nens reaktion och lägger inte sällan skulden på sigsjälva. Då måste man särskilt betänka att det svenskasamhället aktivt tar avstånd från och fördömer våld-täkter, även om domarna i våldtäktsmål många gångerkan bli underliga.I de samhällen där de systematiska våldtäkternabegicks var det som en aktiv krigshandling och ett ledi den etniska rensningen. Våldtäkterna har med andraord stöd i de olika etniska grupperna, bara det intedrabbar kvinnor av den egna etniciteten.Jag skulle därför vilja veta vad statsrådet har föravsikt att göra för att lösa de problem som jag hartagit upp här vad gäller de asylsökande kvinnorna frånforna som finns i i dag.Anf. 100 ():Herr talman! frågor gällde att isamband med att tillfälliga uppehållstillstånd har gåttut, är det många kvinnor som finns kvar i somhar utsatts för våldtäkt, sexuella övergrepp och andrakränkningar. Hon frågar om man inte kan ge dempermanent uppehållstillstånd.Jag tycker inte att vi har fått svar på den frågan.Åtminstone är det ett undvikande svar. Det är heltklart att kvinnorna har traumatiska upplevelser.I svaret står det: UNHCR menar att skydd fortsattbör ges till vissa grupper trots att krigshandlingarnaupphört. En grupp som nämns är personer som utsattsför grym, förnedrande och omänsklig behandling,t.ex. i koncentrationsläger och då även kvinnor somutsatts för våldtäkter. har stött UNHCR:sbedömning på denna punkt och uttryckt detta vid enrad tillfällen.Betyder det att de inte skall skickas tillbaka, att defår permanent uppehållstillstånd när det tillfälliga hargått ut? Eller hur har man tänkt stödja dem?Det står också: I avgöranden från har förekommit att flyktingstatus getts åtbosniska kvinnor som blivit utsatta för sådana över-grepp som vi här talar om. När grunder för flyk-tingstatus föreligger i ett ärende finns det inte anled-ning att tillämpa den särskilda bestämmelsen omförföljelse på grund av kön.Vad menas? Vad blir resultatet? Blir förföljelse pågrund av kön skäl för uppehållstillstånd eller inte? Vivet ju att våldtäkt används i strukturellt våld. I t.ex.Kosova bryter man sig in , hotar barn ochkvinnor under täckmantel av att man söker vapen,våldtar kvinnorna osv.Det är helt riktigt som säger: Detär en skam. Det är inte någonting man går med tilltribunalen i . Det står i svaret att man skall fåskydd, att också är berett att ge skydd åt vitt-nen inför tribunalen. Men vem vill skylta med det iHaag?Och hur många är det som har kommit dit? Vilkafinns med, vilka har över huvud taget blivit kalladetill tribunalen? Det är ett fåtal bosnier. Jag hoppas attPierre hörde ett radioinslag . Detvar väldigt avslöjande. Det är inte de riktigt storabovarna och krigsförbrytarna som finns i . Det ärbara ett fåtal. De blir nog fällda. Men, som sagt, deblir inte fällda för de oerhörda brott som de har utsattcivilbefolkningen för.Så till frågan om utbildning. Visst är det bra. Menfinns det några särskilda medel avsatta för det? Hur ärdet med krisen inom vården? Finns det verkligenutrymme för att ta hand om de människor, de kvinnor,som finns här i ?Jag ringde flyktingsamordnaren i min kommun.Han framförde att människor som har utsatts förvåldtäkt mår oerhört dåligt i . Jag tror att deväldigt ofta är undangömda. Vi har ett kallt klimat,både psykiskt, socialt och fysiskt, tycker jag. Så jagtror inte att de får så mycket hjälp i som detser ut. Det ser bra ut på papperet.Så till SFOR. Man gjorde en manifestation enligtDaytonavtalet och körde två bussar, och SFOR-styrkan var med, både före och efter. Men den kundeinte ingripa. Den fick inte göra någonting. Det tyckerjag är fruktansvärt. Den finns där, men den får integöra någonting. Det handlar ju om att skydda civilbe-folkningen.Det här är ett av de värsta trauman. Det är tortyr.Det används i det strukturella våldet, som jag sadeförut. Hur kan det komma sig att , som är såbra och som agerar på den internationella arenan, kanbli fällt för tredje gången enligt tortyrkonventionen?Anf. 101 Statsrådet ():Herr talman! Det var en svensk läkare som riktadeomvärldens och den svenska opinionens uppmärk-samhet just mot massvåldtäkterna. Jag träffade precis när hon kom hem. Vi bor på Li-dingö båda två, och jag fick mycket nära och direkthöra hennes ingående berättelse om våldtäkter som ettpolitiskt och militärt instrument.Jag tror att alla som har att hantera flyktingfrågorhar tagit mycket starkt intryck - ,och de myndigheter och institu-tioner som jag nämner i mitt svar.Det är klart att det i vissa fall alltid blir fråga omtilltro till en berättelse. Men man måste vara oerhörtlyhörd med tanke på den skam som inte minst mus-limska kvinnor upplever inför själva våldtäkten, äveninför sina närmaste. Därför tror jag att det är oerhörtviktigt att man fortsätter att utbilda sig i dessa frågor.Det är viktigt med kompetensutbildning för myndig-heter och på andra håll, och det har avsatts särskildamedel för detta. Även på och påUtlänningsnämnden, särskilt , genom-går personalen utbildning i dessa hänseenden.Här, liksom i fråga om tortyr, tycker jag att det ärviktigt att man skall gå efter principen benefit of thedoubt, dvs. man skall hellre fria än fälla. Det kanuppstå enskilda fall där man inte kan komma till nå-gon annan uppfattning än att det här inte håller. Mendet är bortom vår bedömning.Den fråga som är underliggande, kanske också di-rekt ibland, i de två interpellanternas framställning ärhuruvida man skall ge uppehållstillstånd när det gällerförföljelse på grund av kön, på grund av humanitäraskäl i synnerhet eller på grund av flyktingskäl somsådana.Jag menar att vi har givit flyk-tingstatus åt offren för kriget och då också åt kvinnorsom utsatts för våldtäkter. När vi i den nya utlänning-slagen från tillfogade förföljelse pågrund av kön var det framför allt med tanke på köns-stympning, som kulturellt tillämpas på en del håll.När det gäller f.d. kan man säga attvåldtäkt mer är ett uttryck för strukturellt våld elleranvänds som ett inslag i krigföringen. Det användsmot kvinnor, det används mot män, och man använderäven tortyr av annan art.Jag menar att vi inte behöver fördjupa oss i fråganom man skall tillämpa det ena eller det andra. Vi harju nu en lag, och vi har också tillämpning i praxis.Kvinnorna får skydd i och det är viktigt.Anf. 102 ():Herr talman! Jag skulle vilja återkomma tillSFOR. Statsrådet säger att det är fredsöver-enskommelsens parter som har ansvaret för att gripaoch överlämna krigsförbrytare.Amnesty International skriver om de olika Genè-vekonventionerna: Det är IFOR:s och ävenSFOR:s uppgift att leta efter personer som är ankla-gade för att ha begått brott eller för att ha gett orderom att grova brott skall begås. Man skall ta in perso-ner oavsett deras nationalitet antingen till den egnanationella domstolen, till en annan stats domstol ellertill en internationell domstol. Det finns med i olikakonventioner som jag skulle kunna räkna upp. Menjag är övertygad om att statsrådet vet vilka de är.Jag ställer mig också frågande till att det i förstahand är stater i området som skall se till att brott beiv-ras och till inställning, att parterna skall hadet grundläggande ansvaret. Vi kan titta tillbaka pådet som hände under . Tysklandsavsaknad av vilja att samarbeta kring krigsförbrytar-frågor är ju väl dokumenterad. Jag tror inte att Sveri-ge skulle bete sig på något annat sätt om det gällde attgripa och överlämna våra egna medborgare till eninternationell domstol.Det som jag tycker är den stora frågan nu är hurde här krigsförbrytarna över huvud taget skall kunnakomma inför rätta, med tanke på det exempel jag drog- det finns alltså fler - om den här kvinnan. När honkommer tillbaka till sin by skall hon alltså gå till denpolis som har varit med och våldtagit henne och därman också tidigare vägrat att ta emot hennes anmälanoch bara hånat henne därför att hon gift sig med enman av fel etnicitet. Hur skall hon kunna gå till de härmänniskorna och anmäla brottet så att de kan gripasoch sedan dras antingen inför den egna domstoleneller inför en internationell domstol? Det förstår intejag.Jag tycker att det är bra och glädjande att statsrå-det tar upp . Det har talats för litetom hennes insatser just för de kvinnor som utsattesför systematiska våldtäkter. Jag tycker att hon i sinbok väldigt bra har beskrivit hur kvinnor reagerar närnågonting sådant här har inträffat. Men jag skullevilja veta vad som händer med de kvinnor som finnshär . Just det här med förföljelse på grund av köntycker jag passar så bra in på de systematiska våldtäk-terna. Det är ju inte så att de inte kommer att förföljasnär de kommer tillbaka till sitt hemland, eftersomförövarna inte är gripna.Anf. 103 ():Herr talman! Tack för svaret! Min sista fråga gäll-de att trots att vi tycker det är så viktigt att komma tillrätta med tortyroffer och att de skall kunna återupprät-tas har nu blivit fällt för tredje gången. Mankan fråga sig hur det kommer sig. Vad var det somorsakade det?Här säger man att parterna skall komma överens.Men precis som var inne på: När dekommer tillbaka kommer de tillbaka till samma polissom kanske har våldfört sig på dem. Det var det somt.ex. var uppe när de vittnade i Haagtribunalen - detvar ju samma människor som stod där som hade tagitin dem, deras grannar osv. De kunde alltså inte gå pådem. Jag menar att det här är en väldigt bräckliggrund - att försöka få parterna att komma överens omvilka man skall föra till någon tribunal eller huruvidaman skall föra upp det till Haag.Jag skulle vilja veta: Vad är det egentligen somhar gjort att har fällts tidigare när det gällertortyr? Det här med strukturellt våld är också någotsom man fortsätter med, och därför undrar jag: Huragerar nu? Kosova är ju fortfarande en del avFörbundsrepubliken , och där är 90 %albaner. Dessa blir , trots att de är en ma-joritet, utsatta för strukturellt våld. Man kan säga attdet råder en typ av apartheid, och där är människornaverkligen inte skyddade.Jag tycker att man måste agera innan det är försent även där. Skall vi skydda människor nu efter detatt kriget har upphört i det får vikanske också fundera på om det inte håller på attbryta ut ett nytt krig. Vi kan stå på tröskeln till ett nyttkrig i Kosova.Anf. 104 Statsrådet ():Herr talman! En kvinna som utsatts för våldtäktoch som kommer hem till sin hemby och skall försökafå upprättelse - det är naturligtvis en väldigt svår sak.Men det är en sak som det är väldigt svårtför oss att agera för härifrån. Däremot har vi en skyl-dighet och en plikt att ta oss an fallet om kvinnanbefinner sig i , inger sin berättelse och sökerasyl.Mig veterligt har ingen som kunnat åvisa och göratroligt att man utsatts för denna form av omänskligbehandling skickats tillbaka på något sätt. Det väsent-liga är ju att man får flyktingstatus på grund avomänsklig behandling - inte att diskutera huruvida detskall vara för förföljelse på grund av kön, enligt dennya lagen, eller om det skall vara av andra skäl. Detviktiga är att man får skydd.När det gäller SFOR är det ingenting som vi styrmed flyktinglagar, utan där handlar det om det stora,övergripande och vad det stipulerarsamt SFOR:s mandat. Och det är ju, såsom jag angavi mitt svar, ett begränsat mandat när det gäller just attt.ex. rycka ut och gripa krigsförbrytare. Man kan baragöra det i linje med sin fredsfrämjande verksamhet,om man skulle råka stöta på Mladic eller Karadzic.Däremot tror jag inte att det finns några realpoli-tiska förutsättningar för att riskera en större militärkonfrontation genom att rycka in i och försöka fåtag i dem. Det är realpolitiken, och det finns inteheller något tydligt mandat för detta. Därför får vi istället fortsätta och försöka isolera, trycka på, stärkaHaagtribunalen, erbjuda vittnesskydd i och -framför allt - isolera Paleregimen tills den inser attockså den måste sona sina synder.När det slutligen gäller det senaste fallet där Sve-rige för tredje gången har fällts i Tortyrkommitténkom det in , och jag har precis bara tittat somhastigast på det. Det daterar sig till 1995, tror jag.Personen i fråga är i och kommer natur-ligtvis inte att skickas till . Om detta är väl baraatt säga att det är oerhört svåra saker - att göra enbedömning av det enskilda fallet, huruvida man riske-rar tortyr och annan omänsklig behandling eller inte.Här gick det till domstolen, till kommittén, och denhar just till uppgift att göra vad vi kan kalla för enöverprövning. har den gjort det, och harnu att rätta sig efter detta.Jag menar att med de nya skrivningarna i lagenfrån har det här med tortyr blivit myckettydligare. Förhoppningsvis skall vi undvika sådanahär konflikter i framtiden.Anf. 105 ():Herr talman! Jag inser också svårigheterna förSFOR att kunna göra någonting. Det är förstås ocksåsvårt rent civilt - jag tror också att jag skulle dra migför att gå in och försöka gripa . Jag tror inteatt jag skulle komma levande därifrån. De problemenförstår jag.Sedan gäller det vad vi kan göra åt dem. kunna få den internationella polisstyrkan attagera på ett särskilt sätt, framför allt för att ge de härkvinnorna en viss trygghet. När de går skall de ävenkunna gå dit för att anmäla och få hjälp och stöd.Jag tycker också att det är svårt att agera härifrånför de här kvinnorna när de kommer tillbaka till byn,men frågan är vad vi kan göra innan de kommer till-baka. Ett sätt är förstås att de får stanna, att det härblir tillräckliga skäl för att de skall få stanna och attInvandrarverket och nu uppfattardessa, skulle jag vilja säga, väldigt klara signaler frånstatsrådet.Jag vet att statsrådet tar frågornaom våldtäkter som krigshandling på fullaste allvar.Jag tvivlar inte en sekund på det. Men jag har ocksåförstått, efter samtal med , att detsom vi säger här i kammaren inte spelar någon störreroll för invandringsmyndigheterna. De vill bara halagtext osv. Därför får vi väl försöka driva det här pånågot annat sätt.Jag skulle ändå - jag vet inte om statsrådet har nå-gon talartid kvar - vilja veta hur vi skall kunna göranågonting för de kvinnor som finns här och somhar utsatts för våldtäkterna.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 1996/97:270 omuttalande efter brand i flyktingförläggningAnf. 106 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag är beredd att vidta med anledning avmina uttalanden i nyhetsprogrammet i SVT 2den . Intervjun i programmet föranleddes avatt en kontorslokal vid flyktingförläggningen i Alvestahade eldhärjats.Den svenska flyktingpolitiken skall vara human,tydlig och trovärdig. Det är en mänsklig rättighet attsöka asyl, och det är en rättighet att få en noggrannprövning av asylansökan. Många av de människorsom söker sig till har traumatiska upplevelseri form av tortyr och annat bakom sig, såsom vi justtalade om här. Inte minst av denna anledning är detviktigt att vi kan erbjuda en trygg och säker tillvaroför de asylsökande som bor på våra förläggningar.De allra flesta ställer upp bakom dessa ideal, mentyvärr finns det, har vi fått erfara, undantag. Flykting-förläggningar i har under de senaste årendrabbats av attacker med främlingsfientliga förtecken.Polisen rapporterade om 116indicier som var riktade mot flyktingförläggningar. värsta fallen handlade det om korsbränning,brandbombsattacker och sprängning av en tvättstuga.Förövarna har varit allt från rasist- och nazistgruppertill ungdomar och fyllerister. Oavsett graden avbrottslighet och förövarens identitet måste vi agerakraftfullt när sådana brott inträffar.Rasistisk och nazistisk brottslighet är inte bara etthot mot demokratin och öppenheten - den ger ocksåupphov till ångest och rädsla bland asylsökande ochmänniskor med utländsk bakgrund som bor i är ett uttryck för den allra uslaste feghet och in-skränkthet att ge sig på dessa utsatta och drabbademänniskor. Vi, som vill försvara demokratins ideal,har ett gemensamt ansvar att reagera när hot motdemokratin och enskilda människor uppkommer.Det visade sig i det aktuella fallet i att det- lyckligtvis - inte var fråga om ett rasistdåd. Jaganser emellertid fortfarande att den som tänder eld påen kontorslokal vid en flyktingförläggning har brustitstort i omdöme. Att det i detta fall visade sig att detvar en asylsökande som var skyldig till brottet ändrarinte min generella inställning. Sålunda ämnar jag inteheller vidta några åtgärder med anledning av minauttalanden.Arbetet för ett öppet och tolerant måstedrivas ständigt och på bred front, vilket jag också gavuttryck för i nyhetsinslaget. Det gäller att vara tydlig isin inställning, att liera sig med goda krafter och, inteminst, att ta avstånd från krafter som vill isolera ochstänga ute.Anf. 107 ():Herr talman! Jag håller självklart med om att flyk-tingpolitiken skall vara human, tydlig och trovärdig.Det tycker jag är helt onödigt att poängtera i en riks-dagsdebatt. Baserat på den inställningen har Sverigefaktiskt i stort sett lyckats hålla borta rasism, nazismoch även kommunismens avarter.Den här interpellationsdebatten baseras på att enbrand anlades vid en flyktingförläggning. Statsrådetyttrade sig någon timme senare och sade att dettahade utförts av förstelnade och förvirrade hjärnor.I detta fall hade dådet faktiskt utförts av enasylsökande som misstänkte att han inte skulle få asyli Sverige.Det är inte första gången som en ledande politikergör ett sådant uttalande. Det blev stora rubriker imedierna, men när det visade sig att det inte var somman trodde blev det tyst. Jag tycker att statsrådetsagerande är ett skolexempel på om man vill skapamissförstånd. Då agerar man på det sätt som statsrådetgör och som tyvärr en del andra ledande politiker hargjort tidigare.Statsrådet skriver i interpellationssvaret om 116indicier. Det är ett litet väl konstigt ord i detta sam-manhang, eftersom det har hänt, hoppas jag. Hannämner korsbränning, brandbombsattacker ochsprängning av en tvättstuga. Han nämner även attförövarna har varit nazister, fyllerister och ungdomar.Men om vi skall vara ärliga så har en del av detråkigheter som har skett på förläggningar utförts avasylsökande och handlar oftast om konflikter mellanasylsökande grupper. Det kan jag inte blunda för,eftersom man kan läsa om det i tidningarna ganskaofta. Det är beklagligt vem som än utför detta. Menom man bara pekar ut en grupp cementerar man barade missförstånd som tyvärr finns i alltför stor omfatt-ning.Herr talman! Visst skall vi motverka, bekämpaoch bestraffa rasistiska brott. får det inte blisom det är i och som visades på i går, därPolisen av tidsbrist får kasta bort tusentals anmäl-ningar. En del av dessa brott var av ganska kvalifice-rad art. Folk måste kunna förstå hur vi politiker tänkeroch reagerar.Till sist skulle jag vilja ställa två frågor till stats-rådet.Vilka krafter av betydelse är det enligt stats-rådet som agerar för att vi skall isolera och stänga uteSverige?Det var något i det som statsrådet sade som jaguppfattade som en liten insinuation. Han talade om visom försvarar demokratins ideal. Vilka är vi, ochvilka är de som inte ställer upp avseende försvaret avdemokratins ideal?Anf. 108 Statsrådet ():Herr talman! Det som jag sade i nyhetsinslaget varföljande:Detta visar - detta dåd - att här finns människorsom antingen är förvirrade i sinnet eller förstelnade isjälen.Det finns ingen anledning att ta tillbaka detta utta-lande. Det var en människa som var förvirrad i sinnetsom begick detta dåd.Sten har gjort många inlägg om flyk-tingpolitiken i och utanför under årenslopp. Alla har varit kritiska mot flyktingpolitiken.Alla har fört in olika typer av glidande fördomar,anser jag. säger han också att mycket händer mel-lan flyktinggrupper på flyktingförläggningar. Hanmissar aldrig ett tillfälle att ta upp sådana saker. Ingaav hans inlägg, interpellationer, frågor eller tal harhandlat om inlevelseförmåga i människors lidande, iförföljdas och förtrycktas helvete.Visst skall man beivra alla typer av brott som be-gås, och man skall kräva respekt för lagen av alla, avasylsökande, av dem som har fått asyl och av svenskaroch infödda i allmänhet. Men som vi visarrespekt för lagen måste vi ha respekt för förföljdamänniskors situation och för flyktingskapets problem,trauma och helvete.Sten frågade vilka det är som inte stårför demokratins ideal i detta sammanhang. nämna en församling som heter Folkviljan ochmassinvandringen. Den består av en rad organisatio-ner med ett litet antal människor men med mycketobskyra och, som jag ser det, odemokratiska åsikter.Där har deltagit i möten. Han bordedärför känna dessa människor bättre än jag.Anf. 109 ():Herr talman! Man borde nästan bli stolt över attett statsråd har noterat allt som jag har sagt och skrivitunder .