prot · GK0964 · 1997-02-12 00:00:00 — Manhar funnit att , till1995, har det varit 96 konflikter i världen - de harminskat kraftigt . Men vad som äranmärkningsvärt är att endast fem av dessa har varitmellanstatliga, och endast en har eskalerat till krig.Det var , och där trädde så småningomFN:s säkerhetsråd in.De hot som vi i stället ser framträda ärspänningar inom länder till följd av sociala, ekono-miska, etniska eller religiösa motsättningar. Andra hotär gränsöverskridande och gemensamma. Bland demvill jag nämna fattigdomen i tredje världen och be-folkningsökningen, som innebär en påfrestning påsamhällen och som naturen har svårt att bära. Vidarehar vi folkförflyttningar, som ökar främst inom ochmellan fattiga länder. I deras spår ser vi en social ochpolitisk instabilitet.Miljöförstöring och kamp om naturresurser harnämnts tidigare. De är både en orsak till och ibland eneffekt av politiska spänningar.Kärnvapenproblematiken har vi kvar. Så längekärnvapen finns kvar finns risk att de kommer tillanvändning eller i händerna på terroristgrupper.Kriminalitet och narkotikahandel, liksom interna-tionell terrorism är också hot mot våra samhällen.Runt om i finns främlingsfientliga och rasis-tiska strömningar. Resultaten i de avhållnakommunalvalen i ger skäl till oro. His-torien har lärt oss vad en sådan här utveckling kaninnebära.Herr talman! Gemensamt för de nämnda hotenmot vår säkerhet är att de är gränsöverskridande ochatt de riktas mot oss som människor och mot vårasamhällen, inte mot vårt territorium. De kan inteframgångsrikt mötas med militära medel.Men vilka försvarsmedel har vi då för att mötadessa nya hot? Ja, först har vi naturligtvis, som tidiga-re, internationell samverkan, i , runt ,i EU, och FN. Det syftar till att minska spän-ningar, att skapa samarbetsformer som gör krig omöj-ligt och att skapa möjligheter för ekonomisk tillväxtoch utveckling.Det är kännetecknande för denna verksamhet attden betonar konfliktförebyggande och förtroendeska-pande. Den konfliktförebyggande verksamheten kannu, sedan har blivit medlem i , få en alltmer framträdande roll i svensk utrikes-politik. Vi vill försöka påverka världsorganisationenatt i ökande grad arbeta konfliktförebyggande ochmed tidiga icke-militära ingripanden enligt stadganskap. 6.Kostnaderna för förebyggande aktioner är lägre,både i termer av mänskligt lidande och i pengar, jäm-fört med alternativet att reagera först då en konfliktbrutit ut. Men de positiva resultaten av förebyggandeverksamhet mäts i uteblivna konflikter. Tyvärr får densortens aktioner sällan några rubriker. Men jag anseratt det är en viktigt pedagogisk uppgift att ändå försö-ka skapa opinion för den konfliktförebyggande verk-samheten.Ett annat säkerhetspolitiskt instrument är biståndetoch biståndspolitiken. Biståndet får en allt tydligaresäkerhetspolitisk profil numera. Fredlig konfliktlös-ning är ett prioriterat område i svensk biståndspolitik.MR och demokratifrämjande insatser, stöd till institu-tionsbyggande och för att främja rättsstatens funktio-ner, liksom suveränitetsstöd till nyfödda demokratierfår ett allt större utrymme och bidrar till fred ochsäkerhet.Även den långsiktiga fattigdomsbekämpningen ärviktig i det konfliktförebyggande arbetet, genom attdet stöder mottagarländernas ekonomiska och socialakapacitet och därmed deras egen förmåga att hanterainterna spänningar. frågade närnågonting kommer som skall ge global ekonomiskutjämning. Jag menar att det långsiktiga fattigdoms-bekämpande biståndet är ett sådant. Det existerar.Herr talman! Det finns en växande insikt om attdet är de konfliktförebyggande och tidiga icke-militära insatserna som är svaren på dagens hot. Ändåär det inte så lyckligt i världen att väpnade krig ochkonflikter inte existerar. Vi måste ha en beredskap attingripa också när tidig konfliktlösning misslyckatsoch krig och konflikter eskalerar. Vi har alltid deltagiti FN:s operationer och kommer så att fortsätta. Vårtengagemang för är fortsatt starkt. Till AnnikaNordgren vill jag också i sammanhanget säga attsvenska mlitära insatser utomlands bara kan ske eftermandat från FN eller OSSE.I den svenska säkerhetspolitiska debatten har frå-gan om ett svenskt medlemskap i förts fram,först av liberalerna och sedan av Modera-terna. I argumentationen sägs att bör sökamedlemskap i det nya NATO. Förslaget synes någotmärkligt, särskilt med hänsyn till den utveckling somredan har skett i relationerna mellan NATO och Sve-rige. Som också utrikesministern har sagt har vi i dagett omfattande och positivt samarbete med det nyaNATO inom de områden som vi själva valt och sompassar våra säkerhetspolitiska strävanden. I självaverket samverkar med NATO på alla de om-råden där NATO konkret har förnyat sin verksamhet,i , i PFF och i SFOR i Bosnien. Det nyaNATO är inte exklusivt och utestängande. Tvärtom,genom sin öppenhet och flexibilitet när det gällerdeltagande bjuder man in alla intresserade att med-verka utifrån sina egna preferenser. För samarbetemed det nya NATO krävs inget medlemskap. Det ärett samarbete som svarar väl mot våra säkerhetspoli-tiska mål och som kan ske inom ramen för vår militä-ra alliansfrihet.Däremot, , är medlemskap i detgamla NATO, dvs. militäralliansen , med be-toning på den hårda militära kärnan, inte förenligtmed våra säkerhetspolitiska intressen. När Folkpartietoch förordar svenskt NATO-medlemskap är det i själva verket det gamla NATOman vill att vi skall gå med i, inte det nya NATO. Jagkan inte se några som helst säkerhetspolitiska förtjäns-ter med det.Det är min absoluta övertygelse att , om vistår militärt alliansfria, med större förtroende ochbättre handlingsutrymme kan skapa och bevara fredoch demokrati, minska spänningar mellan och inomländer, förebygga och lösa konflikter innan de trappasupp till väpnat våld.Herr talman! Vi socialdemokrater förblir starka ivår förvissning om att utrikespolitiken är vår främstaförsvarslinje, inte medlemskap i en militärallians.Anf. 38 () replik:Herr talman! Det kan inte gå vägen jämt. Det kangå fel när man skriver ett anförande innan man harlyssnat på debatten, och det visar väl det här medtanke på den diskussion som vi har haft om vad ex-empelvis tycker. har aldrigkrävt och kräver icke medlemskap i det gamla NATO.Vi kräver att medverkar till att vi får det nyaNATO. Får vi det, kan vi också ta ställning till fråganom skall vara med då. Någonting annat haraldrig förespråkats från sida.Om man skall vara försiktig med vad man skriver iförväg, tror jag att inledningsordvisar att det kan gå ännu värre när man inte har skriviti förväg. Jag utgår från att det var en lapsus att ViolaFurubjelke sade att NATO kom till för att skapa kriggenom avskräckning. Det är möjligt att det skulle stå iöverensstämmelse med den aktuella Schoridoktrinen,men jag tror inte ens att verkligenmenade de orden.Hon sade att FN och NATO inte är utbytbara. Nej,ropade inte på NATO inför folkmordet iBosnien. Vi ropade på FN. I utrikesdebatten i den här kammaren 1994förklarade att det är så litet man kangöra när man är i opposition. Det var därför social-demokraterna inte hade några åsikter när det gälldefolkmordet i Bosnien.Men socialdemokraterna accepterade NATO se-dan man hade vägrat att kräva att FN skulle leva upptill anda och bokstav i för att skydda ettvåldtaget medlemsland.Anf. 39 () replik:Herr talman! Om jag sade fel, , be-rodde det kanske på den upprördhet som jag kändeöver det absurda påstående som jag tidigare hade hörtLennart Rohdin framföra. Självklart menade jag attNATO skapades för att skapa fred genom avskräck-ning och kärnvapenhot.I övrigt anser jag att hållning iNATO-debatten är mycket förbryllande. Jag förståregentligen inte vad vitsen med debatten över huvudtaget är om man inte skiljer sig på något sätt från osssocialdemokrater eller övriga partier, som inte helleranser att vi bör gå med i NATO i dag.Lennart Rohdin och har naturligtvis ettdesperat behov av att komma in i debatten. Men attgöra det på bekostnad av säkerhetspolitiken tycker jaginte är särskilt bra. Säkerhetspolitiken lämpar sigdåligt för den sortens kampanjer och spekulationer.Jag skulle i stället vilja fråga : An-ser att medverkar i det nyaNATO, och håller med om att med-lemskap endast är aktuellt om man talar ommilitäralliansen med ömsesidiga säkerhetsga-rantier?Anf. 40 () replik:Herr talman! Jag gläder mig åt att utrikesministernär närvarande under den här debatten. Det gör detkanske något lättare för utrikesministern att förstå denförbryllelse som vi i känner inför hur olikaföreträdare för socialdemokratin väljer att hanteradebatten om säkerhetspolitiken och NATO:s utveck-ling.Det går inte ens i samma debatt att få någon klarbild av vad socialdemokraterna egentligen vill förnågonting, eftersom man uppenbarligen slänger införeträdare för alla tänkbara uppfattningar i debatten.Skillnaden mellan oss, , är attenligt är säkerheten i , framför alltsedan det slutade, odelbar. Allt som kanfrämja säkerheten runt om i ligger i svensktintresse. Vi bör verka aktivt för en utvidgning avNATO som innebär att NATO tar sig an nya uppgif-ter, t.ex. konflikthantering, som innebär att de nyademokratierna kan inlemmas i demokratiernas samar-bete kring säkerhetsfrågor med militära medel ochsom innebär en fördjupning av samarbetet med Ryss-land. Där har vi inte varit inne på samma linje i denhär debatten mellan Socialdemokraterna och Folkpar-tiet förut.Får vi till stånd detta - det nya NATO, eller vaddet nu kan bli för bokstavskombination på det, om detgör det enklare för svensk socialdemokrati - tror jagatt vi kan föra en ganska avspänd debatt i den härkammaren om huruvida det är praktiskt att ärmed i detta eller ej.Anf. 41 () replik:Herr talman! Låt mig försäkra om att det inte finnsnågot som helst trauma omkring bokstavskombinatio-nen NATO inom svensk socialdemokrati.Efter det besked som nu gav omhur han ser på det nya NATO kan jag bara konstateraatt de uppgifter som skulle vilja geNATO är de uppgifter som vi gärna vill se utvecklasinom FN. Alltså ligger det någonting i det LennartRohdin i sin replik till gjorde gällande,nämligen att NATO skulle kunna ersätta FN på euro-peisk grund. Jag håller inte med om det, herr talman.Det gör inte det socialdemokratiska partiet heller.Anf. 42 () re-plik:Herr talman! Eftersom utrikesministern inte villesvara på de frågor jag ställde får klargörandets mantel och tala om vad socialde-mokratin har för uppfattning.Jag har två frågor. Den första frågan är: AnserViola Furubjelke att det bör skrivas in i EU:s fördragatt militära insatser enbart får ske med FN-mandat?Viola Furubjelke upprepar ju här något som jag välkänner till, nämligen hållningen att svenska insatserbara kan ske om man har ett FN-mandat i grunden.Men varför inte arbeta för att det skall stå klart ochtydligt i ?Den andra frågan är: Anser attVitrysslands och förslag om en kärnvapenfrizon i bör stödjas från Sverigesoch den sida?Anf. 43 () replik:Herr talman! vill att vi skallverka för att det skrivs in i att militäraaktioner endast kan vidtas efter FN-mandat. Det ver-kar som något av en överloppsgärning. Det är väl käntatt inte kan agera med mindre än att vi har ettFN-mandat i ryggen. Men EU är ju inte en militärorganisation. EU har inte det uppdraget. Att verka föratt det skall skrivas in i skulle kunna geintryck av att menar att EU skall utvecklas militär organisation. Så har vi inte sett saken. Såvill inte att det skall bli.Jag kan därför inte förstå varför ,som inte heller vad jag förstår vill att EU skall utveck-las till en militärpakt, skulle önska att det här skrevsin. Men kanske kan ge mera infor-mation om vad det är som ligger bakom denna önskanfrån sida.Anf. 44 () re-plik:Herr talman! Jag bistår gärna med den hjälpen omdet kan leda framåt. I ett hemligstämplat dokumentom strategi för utveckling som EU-kommissionensammanställde inför toppmötet i påpe-kades att neutralitet är oförenlig med gemensam poli-tik på utrikes-, säkerhets- och framöver försvarsområ-det, vilket till slut kommer att inbegripa ömsesidigmilitär hjälp, medlemskap i unionen,NATO samt gemensamma försvarsstyrkor och för-svarsplanering. I , som det hettepå , svar på den svenskaansökan konstaterades det att hade ansökt ommedlemskap utan förbehåll och att accepteratatt EU kommer att utforma en gemensam försvars-politik och ett gemensamt försvar.Med hänvisning till detta och till det svensk-finskaförslaget om att ge EU militära muskler till VEU föratt sköta fredsbevarande verksamhet tycker jag attbåde jag och skulle vila tryggare iatt det inte är regionen eller stormakten EU vars in-tressen skulle kunna främjas i olika operationer. Manskulle kunna få förvissning och klargörande genom attskriva in detta i . Min fråga är: Vadskulle vi förlora på det?Jag vill också veta hur ser påVitrysslands och förslag om en kärnvapenfrizon i Central- och Östeuropa.Anf. 45 () replik:Herr talman! Låt mig börja med den fråga jag intehann med att besvara tidigare. Självklart är kärnva-penfria zoner något mycket positivt. Det gäller överhuvud taget, oavsett om det gäller , Ukrai-na eller länder på andra håll i världen. Kärnvapenfriazoner är ett steg mot målet, en kärnvapenfri värld,som vi naturligtvis kämpar för.Vår motsträvighet att skriva in det talar om i beror på precis det somjag nämnde tidigare: Det skulle kunna leda tanken tillatt vi är beredda att acceptera det som anförde, nämligen att EU hävdar att vi inte kanförbli neutrala och att vi måste samverka och medver-ka till att EU får militära muskler ock-så. Vi har klargjort inför EU - inför kommissionen,ministerrådet och även utskottet självt när vi besökteEuropaparlamentet - att detta inte är någonting somSverige kan acceptera över huvud taget. Vi har valtvår linje, klargjort den och kungjort den, och jag trorockså att vi finner en viss respekt för den. I alla fall ärman medveten om att vi är fast beslutna att inte göraavsteg från den. Därför, , skulle detge fel signaler om vi plötsligt skrev in i fördraget attEU skulle kunna agera som en militärmakt genommilitära aktioner efter FN-mandat.Att VEU på avrop skulle kunna tillhandahålla re-surser för konflikthantering är något helt annat. Dethandlar inte om militära aktioner i den bemärkelsensom försöker få det att framstå som,utan det gäller ren krishantering i enlighet med de s.k.Petersbergsprinciperna.Anf. 46 ():Herr talman! Det finns 30 000 kärnvapen i värl-den. Detta är ett moraliskt, militärt, ekonomiskt ochframför allt mänskligt oförsvarbart faktum. Dennakärnvapenarsenal räcker för att förgöra allt liv påjorden alltför om.Många har arbetat hårt för att visionen om enkärnvapenfri värld skall uppfyllas - inte minst frånsvenskt håll. föreslog utrikesministerTorsten i FN att ett nedrustningspaket i tredelar skulle genomföras: ett förbud mot fortsattspridning av kärnvapen, ett fullständigt provstoppsav-tal och ett förbud mot produktion av klyvbart materialför vapenändamål. Ett icke-spridningsavtal tillkom1968. Ett provstoppsavtal antogs av FN den11 , och beslutade att inleda förhandlingar kringett internationellt avtal som skall förbjuda all fortsatttillverkning av uran och plutonium för kärnvapenän-damål.I dag, , har alltså två första krav uppfyllts och det finnsgoda möjligheter att också det tredje skall bli verklig-het. Så långt är allt väl, men vi får inte glömma attovanstående bara syftar till att förhindra spridning,test och produktion av kärnvapen. Det finns som sagt30 000 kärnvapen kvar i världen.Mitt syfte är inte att låta uppgiven här . Jag ärtvärtom övertygad om att en nedrustning är fullt möj-lig.Men det finns en risk att vi, kanske speciellt i Eu-ropa, sätter oss lugnt tillbaka, konstaterar att det kallakriget är slut och att och faktiskt lovatminska sina kärnvapenarsenaler och på något sättnöjer oss med det. Men kärnvapenhotet finns kvartrots icke-spridningsavtal, provstoppsavtal, nedrust-ningsavtal och kärnvapenfria zoner. Vi måste flyttafokus från det dagar och se vad somhänder - och var det händer.Det är två begrepp som återfinns i debatten: kärn-vapenstater och tröskelstater.Kärnvapenstater är de stater som hadetillverkat och sprängt en kärnladdning. Dit hör ,, , och . Samt-liga dessa länder har skrivit under icke-spridningsavtalet , vilket innebär att de förbunditsig att inte överlåta kärnvapen till andra stater ochockså att verka för ett avtal om fullständig avrustningunder noggrann och effektiv kontroll. Men samtligadessa länder har fortfarande kärnvapen kvar.Tröskelstater är de stater som står på tröskeln tillkärnvapenkapacitet. Dit hör , ochIsrael. Dessa länder har vägrat att skriva underavtalet.Kina är alltså en kärnvapenstat, som In-dien och är tröskelstater. Syftet med Indienskärnvapenprogram är att det skall fungera som enmotpol till kärnvapenhotet från . kärn-vapenprogram är en reaktion på det indiska program-met. Positionerna är därmed rätt låsta.Till detta kan läggas att upprustar även närdet gäller konventionella vapen.Enligt - - har de globala militärutgifterna ivärlden minskat efter en topp 1987.Utgifterna minskar framför allt i de länder som tidiga-re satsade stort på en upprustning, nämligen i de väst-liga demokratierna och . Men det finns ingatecken på en minskning i södra . Tvärtom ökadeIndien och sina militärutgifter med 12 re-spektive mellan 1992 och 1994.Asiens upprustning berör hela världen. Vapenla-ger och maktbalanser är ingen lokal angelägenhet, isynnerhet inte när det finns kärnvapen med i bilden.Och för mig känns det inte bra. För att vara drastiskkänns det ibland som inledningen till ett nytt kalltkrig.Det är svårt att komma med råd och synpunkterom vad omvärlden konkret skall göra. Som utrikes-ministern sade i sitt anförande gäller det att ta ett stegi taget och att arbeta långsiktigt.En del kan vara västvärldens ansvar vid vapenex-port. finns en överproduktion av vapen, myckettack vare den nedrustning som sker. Det är viktigt attinte denna överproduktion exporteras urskillningslöstså att en nedrustning i vissa delar av världen leder upprustning i andra delar.En annan del är förstås att det arbete som sker in-om bl.a. FN för en kärnvapenfri värld ytterligare böruppmärksammas. Genom fler kärnvapenfria zoner ivärlden skapas goda exempel som trycketfrån omvärlden ökar på de områden som ännu harkvar kärnvapen.Men det viktigaste är att vi inte faller in i ett be-drägligt lugn som leder till handlingslöshet. Världenhar blivit bättre och säkrare, men det återstår ännumycket att göra.Anf. 47 ():Herr talman! Demokratin sprider sig i världen.Från att för sedan ha varit undantag ärdemokratin nu den dominerande styrelseformen.Särskilt glädjande är att demokratin på allvar fåttinte bara fotfäste utan också spridning i . Merän 30 länder i har haft sina första demokratiskaval, och i södra och östra är demokratier vanli-gare än diktaturer. Även om situationen är bräcklig såhar ändå betydande framsteg gjorts jämfört med hursituationen var bara sedan.Den positiva utvecklingen i efter av-vecklingen av apartheid och de lyckligt genomfördavalen inger hopp. Trots ekonomiska svårigheter ochen utbredd laglöshet finns hos regeringen och hosfolket en stor optimism och beslut-samhet att övervinna problemen.Genom freden och försoningen i ef-ter häftiga inbördesstrider och somledde till att de första fria parlaments- och president-valen kunde genomföras är nu situationen i hela södraAfrika gynnsam för framväxt och stabilisering avdemokratin.Inom SADC-samarbetet kommer den ekonomiskaintegrationen att accelerera och frihan-delsavtal med EU, som jag hoppas blir verklig-het, kan - om det hanteras rätt - ge ett värdefullt stödtill den ekonomiska utvecklingen i hela regionen.För att respekten för mänskliga rättigheter ochdemokrati skall bli bestående är det viktigt att byggaupp strukturer som främjar och kontrollerar att såockså sker.Sverige bör därför i dialogen med länderna i södraAfrika betona vikten av att det skapas regionalastrukturer för mänskliga rättigheter och demokrati.Europarådet kan här vara en förebild. Erfarenhetfrån visar att integrationsarbetet när bildades startade justmed mänskliga rättigheter och demokrati.En möjlighet som vi moderater har pekat på voreatt SADC-samarbetet fick mer fasta strukturer när detgäller att övervaka efterlevnaden av mänskliga rättig-heter och demokrati bland de tolv länder som ärmedlemmar.Detta skulle kunna vara en naturlig följd av detframväxande parlamentariska samarbetet som skerinom organisationens ram. konventioneroch mekanismer kan tjäna som förebild.En sådan verksamhet skulle kunna finansieras ge-nom EU-biståndet, eftersom det handlar om regionalintegration där erfarenheterna från det europeiskaintegrationsarbetet kan vara intressanta. Detta, herrtalman, bör agera för inom EU.Jag har här valt att visa på en möjlig positiv ut-veckling även för delar av . Massmediernaförmedlar en annan bild från andra delar avAfrika.Inbördeskriget i har pågått utan attomvärlden har brytt sig särskilt mycket om att mer än130 000 människor mist livet och att 300 000 männi-skor har tvingats att fly. Det håller nu på att utvecklastill en regional konflikt. anklagar ,och för att stödja den sudanesiskagerillan militärt. anklagar föratt ha sänt tusentals soldater in i Zaire.Konflikten kring de i ,som redan förorsakat så svåra lidanden för befolk-ningen i de omgivande länderna och skapat så storaflyktingtragedier, håller på att utökas med ytterligarenäraliggande länder.Ett stort ansvar vilar nu på FN att försöka att lösadessa nya konflikter innan ett större krig med mångainblandade stater utbryter. har tidigarei dag berört detta.Herr talman! Jag vill betona vikten av att Sverigegenom sin plats i säkerhetsrådet med kraft agerar förett snabbt ingripande.Anf. 48 ():Herr talman! kollaps och demo-kratins genombrott i och i enrad andra länder har frilagt samband som fått storadelar av den akademiska forskningen kring interna-tionell politik att ändra karaktär. Vi har tillgång tillarkivmaterial från alla vår tids stora diktaturstater,utom från , och därmed säkrare underlag föranalysen av dessa regimers karaktär och handlande.Och vi kan med större säkerhet än tidigare testa hypo-teser om sambandet mellan olika förhållanden i de-mokratier och diktaturer och det faktum att vissastater varit just demokratier respektive diktaturer.Den amerikanske fredsforskaren i en rad böcker försökt att ge en samlad bild avpolitiskt betingade massmord i vårt århundrande.Resultatet, även med hänsyn till de stora felmarginalersom är ofrånkomliga vid denna typ av undersökning-ar, är sådant att det måste påverka all framtida debattom olika statsskicks karaktär.Utgångspunkten är de handlingar som i en normalrättsstat, t.ex. i , skulle räknas som mord omde utfördes av en enskild person mot någon annan. Vitänker oss nu att samma handlingar utförs på order avregimen i ett land mot enskilda eller grupper av män-niskor. Mördandet får därmed en ny dimension.Rummel kallar det democide - politiskt betingademassmord utförda av regimen inom ett land eller endel av ett land.Det handlar då inte bara om mord genom att miss-hagliga människor skjuts, gasas ihjäl som i Ausch-witz, kastas ut från flygplan som i ochChile och allt annat tänkbart av samma slag.Per , som i en bok introducerat Rummelsanalyser i , skriver: Antag att vi spärrar in enliten flicka i vårt eget hem, att vi tvingar henne attutföra så tungt arbete att vi helt sliter uthenne, att vi inte ens ger henne en minimal matransoneller nödvändiga kläder, och att vi klart ser att hondukar under utan att vi alls hjälper henne. Då är hen-nes ofrånkomliga död i praktiken följden av en avsikt.Det är mord - och sker det genom regeringens försorgär det democide. I stor skala är detta vad som ägderum bl.a. i den sovjetiska Gulagarkipelagen.Det är också democide om en regim medvetet låterstora folkgrupper svälta ihjäl genom att vägra attsläppa fram livsmedelsleveranser och konfiskera alltsom hade gjort det möjligt för människorna att livnärasig själva, som i under tvångskollektivise-ringen av det sovjetiska jordbruket.