prot · GL0930 · 1997-11-19 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1997/98:30Onsdagen den 19 novemberKl. 9.00 - 18.0419.00 - 22.29Det justerade protokollet beräknas utkomma -------------------------------------------------------------------1 § Meddelande om särskild debattTalmannen meddelade att särskild debatt omSÄPO:s register m.m. skulle anordnas torsdagen den20 november kl. 10.00.2 § Meddelande om frågestundenTalmannen meddelade att vid frågestunden skulle utrikesminis-ter ersättas av kulturministerMarita Ulvskog.3 § Meddelande om ändring i kammarenssammanträdesplanTalmannen meddelade att bordläggningsplenumskulle äga rum kl. 12.00och att arbetsplenum denna dag utgick.4 § Meddelande om fördröjt svar på interpel-lationTill hade inkommit följande skrivelse:Interpellation 1997/98:73Till riksdagenInterpellation 1997/98:73 av ()om narkotikasituationen i Norrköping.Interpellationen kommer att besvaras tisdagen den25 november 1997.Skälet till dröjsmålet är deltagande i konferens.Stockholm den 10 november 1997Margot WallströmEnligt uppdragHelena StarupExpeditionschef5 § Dubbelbeskattningsavtal mellan Sverigeoch betänkande 1997/98:SkU11Dubbelbeskattningsavtal mellan och (prop. 1997/98:30)Talmannen konstaterade att ingen talare var an-mäld.BeslutKammaren biföll utskottets hemställan.6 § Dubbelbeskattningsavtal mellan Sverigeoch m.m.FöredrogsSkatteutskottets betänkande 1997/98:SkU12Dubbelbeskattningsavtal mellan och Kazak-stan m.m. (prop. 1997/98:32)Talmannen konstaterade att ingen talare var an-mäld.BeslutKammaren biföll utskottets hemställan.Meddelande om voteringTalmannen meddelade att finansutskottets betän-kanden FiU1 och FiU11 skulle avgöras i ett samman-hang torsdagen den 20 december.7 § Utgiftsramar och beräkning av statsin-komsternaFöredrogsFinansutskottets betänkande 1997/98:FiU1Utgiftsramar och beräkning av statsinkomsterna(prop. 1997/98:1 delvis)Övergripande frågorAnf. 1 BO ():Fru talman! På den socialdemokratiska valupptak-ten deklarerade att krisen äröver. Ändå saknar var femte invånare i i ar-betsför ålder arbete. Och om man jämför situationen ioktober med hur den var , när GöranPersson tillträdde som statsminister, har antalet sys-selsatta minskat med 101 000 personer.Att den öppna arbetslösheten har minskat beror därför inte på att nya arbetenhar vuxit fram. Det är en följd av att arbetslösa i ut-bildning inte räknas med i statistiken och att åtgärdersom syftar till en förtida avveckling av arbetskraft harinletts.Under ett år har antalet sysselsatta minskat med74 000 personer. Genom dessa åtgärder har samtidigtarbetskraften minskat med 115 000 personer. Läggerman samman detta så minskade den öppna arbetslös-heten trots att jobben i själva verket är färre.Regeringen har således grundligt misslyckats närdet gäller den uppgift som man själv har betecknatsom den viktigaste. I regeringsförklaringen hösten1994 beskrev socialdemokraterna effekterna av enfortsatt hög arbetslöshet:"Arbetslösheten skär som en kniv genom detsvenska välfärdssamhället. Alla drabbas av arbetslös-heten, inte bara de arbetslösa. Får massarbetslöshetenfotfäste kommer välfärden att undermineras. "Det är lika sant som det var 1994. Regering-ens misslyckande är ett svek mot de tusentals och återtusentals människor som har fastnat i en alltmer lång-varig arbetslöshet. Det är också ett svek mot allahushåll som måste bära kostnaderna av den högaarbetslösheten och den vikande sysselsättningen.Att sysselsättningen minskar innebär att färremåste försörja fler. I måste varje förvärvsar-betande också försörja nästan två ytterligare personer.Bidragsberoendet blir större och skatterna högre. Attsysselsättningen minskar innebär att grunden för väl-stånd och trygghet urholkas.Om man översätter i siffror vad detta betyder förhushållen kan man gå till de beräkningar som redovi-sas av och av . Dessa visaratt den minskning av sysselsättningen som vi har settsedan blev statsminister och blev finansminister motsvarar ett bortfall avproduktionen som är värt - ettofattbart stort belopp. Omsatt per hushåll innebärdetta i genomsnitt per hushåll.När färre arbetar blir också utrymmet för offentli-ga åtaganden mindre. När så socialdemokratiska poli-tiker i stat, kommuner och landsting inte förmår attprioritera kärnuppgifterna blir resultatet de bristersom vi nu ser i sjukvården och i äldreomsorgen. Sko-lan får sämre förutsättningar att ge goda kunskaperoch rättstryggheten försvagas.Regeringen tvingas i budgetpropostionen erkännavad denna oförmåga att prioritera har inneburit:"var det främst antaletsysselsatta inom förvaltning som minskade, men un-der senare år är det framför allt antalet sysselsattainom vård och omsorg som minskat. "Där står det svart på vitt. Under de borgerliga årenminskade administration och byråkrati, men närsocialdemokraterna regerar har vårdande personalfriställts. Ansvaret för denna utveckling vilar tungt påarkitekterna bakom regeringens politik:Det är och som harvalt fel väg att sanera statsfinanserna.Det är och som harhöjt skatterna på arbete för låg- och medelin-komsttagare så att det har blivit dyrare att anställaoch svårare att leva på sin egen lön.Det är och som harhöjt skatterna och försämrat villkoren för företa-gande och investeringar.Det är och som haråterreglerat arbetsmarknaden och gjort det svårareatt anställa.Det är och som av-vecklar kärnkraften och skapar osäkerhetom vår framtida energiförsörjning.Priset för denna politik får betalas av de mångasom har blivit och förblivit arbetslösa och av hushål-len som får behålla allt mindre av sina arbetsinkoms-ter efter skatt. På samma sätt fick de betala priset förmisstagen när och förra gången fanns i . Dåledde politiken till inflation, minskad konkurrenskraft,överhettning och en spekulationsekonomi utan like.Följden av det socialdemokratiska 80-talet blev därförindustrikris, bankkris, arbetslöshetskris och statsfi-nanskris.Det är en sak att regeringen nu tvingas inse attstatsfinanserna måste saneras, en annan sak att kunnagenomföra det utan att jobben hotas och tillväxtenförsvagas. Hade den borgerliga regeringens politikfullföljts hade saneringen av statsfinanserna kunnatkombineras med den positiva utveckling på arbets-marknaden som inleddes och som höll i sig framtill början av 1996.Fru talman! Tre viktiga uppgifter måste enligt ossmoderater prioriteras under de närmaste åren:Det gäller till att börja med att skapa förutsätt-ningar för så många nya jobb i företagen runt om iSverige att arbetslösheten kan elimineras som sam-hällsproblem. Det innebär att ingen skall behövakänna oro för att hamna i en situation där det intefinns något nytt jobb om det gamla försvinner.Det andra är att göra det möjligt för hushållen attnormalt kunna leva på sin egen lön.Det tredje är att återställa förtroendet för att statoch kommun klarar sina grundläggande åtaganden närdet gäller vård, omsorg, undervisning och rättstrygg-het, för att ge några exempel.För att kunna skapa förutsättningar för nya arbetenkrävs först och främst insikt om att det är i företagensom jobben måste växa fram. Det innebär att det är demänniskor som driver och finansierar dagens ochmorgondagens företag som avgör om det skall växafram tillräckligt många nya jobb. Det gör det integenom dubbelbeskattning och överbeskattning ochgenom regleringar och krånglighet. Det gör det hellerinte med dagens höga beskattning av arbete. Ocksåregeringen borde inse att om höga skatter på tobakoch alkohol leder till lägre försäljning, så leder högskatt på arbete till färre jobb.Det krävs därför i stället att tar bortdubbla skatter och extra skatter på företagande. Detkrävs lägre skatt på arbete och det krävs färre regle-ringar, så att det blir lättare att anställa.Den skattechock som Socialdemokraterna hållerpå att genomföra försvagar den sociala tryggheten.Den barnbidragshöjning som man föreslår för nästa årurholkas direkt genom att egenavgifterna fortsätter atthöjas 1998.Vi moderater ser det i stället som en moraliskförpliktelse att göra det möjligt för människor att levapå sina egna arbetsinkomster. Det går inte att ersättatryggheten i att ha kontroll över sin egen ekonomimed osäkra politiska löften. De som gavs om pensio-nerna visade sig ju inte hålla. Därför har det nu träf-fats en stor uppgörelse som förhoppningsvis ger ettmer hållbart system. Men att det blev nödvändigt attreformera pensionssystemet visar hur bräckliga såda-na omfattande offentliga åtaganden blir och hur ut-lämnade människor blir åt att givna löften hålls.Att man skall kunna leva på sin lön är därför ettminst lika viktigt motiv för att sänka skatten på ar-betsinkomster som att skapa goda förutsättningar förnya jobb. Vi moderater föreslår att egenavgifternasänks och att staten tar över kostnader från kommu-nerna så att kommunalskatten, som drabbar låg- ochmedelinkomsttagare hårdast, kan sänkas i motsvaran-de mån. Vi föreslår att grundavdraget höjs och att ettsärskilt grundavdrag för barn på införs vidden kommunala beskattningen. Till detta kommer attskatten på boende måste sänkas. Vi förslår att drygten tredjedel av fastighetsskatten tas bort under dekommande tre åren.Dessa skattesänkningar måste finansieras genomatt de offentliga utgifterna minskas, men inte genomatt offentliga insatser tas bort där de bäst behövs. Vihar tidigare avvisat, och vi avvisar fortfarande, rege-ringens besparingar på handikappade och änkor, lik-som tankarna på att minska pensionen för föräldralösabarn. De besparingar som vi föreslår för att finansieraskattesänkningarna är mindre bidrag och mindre sub-ventioner för dem som får de lägre skatterna, dvs. enväxling mellan lägre skatt, lägre bidrag och lägresubventioner.Den politik som vi förordar kommer i sig att ledatill att sysselsättningen ökar, vilket ger utrymme förmer skattesänkningar. Ett sådant utrymme kan emel-lertid inte intecknas i förväg.Ytterligare en viktig uppgift är att se till att denödvändiga offentliga åtagandena kan fullföljas. Sve-rige tar ut världens högsta skatter av sina medborgareför att finansiera världens största offentliga sektor.Tre femtedelar av våra totala resurser tas i anspråk avden offentliga sektorn. Att socialdemokratiska politi-ker trots detta inte förmår att ge skattebetalarna valutaför sina skattepengar är ett lika stort misslyckandesom deras oförmåga att skapa förutsättningar förtillräckligt många nya jobb.Vi ser hur köerna i sjukvården nu åter tillåts växafram sedan den vårdgaranti som den borgerligaregeringen införde avskaffades.Vi ser hur äldreomsorgen i många fall inte förmåratt uppfylla de krav som måste kunna ställas påkvalitet och värdighet.Vi ser hur skolans förmåga att ge våra barn godakunskaper inte räcker till.Vi ser hur förtroendet för rättsväsendet minskaroch rättstryggheten urholkas.Lösningen är inte ännu högre skatter och ännustörre offentliga utgifter. Hade det varit så hade Sve-rige inte haft några problem eftersom vi redan harvärldens högsta skatter. Det som i stället krävs ärpolitiker som förmår hushålla med skattebetalarnaspengar och prioritera kärnuppgifterna. Det är oavvis-liga krav att alla skall kunna erbjudas en god sjukvårdutan köer samt kvalitet och värdighet i äldreomsorgenoch att målet för skolan måste vara att bli Europasbästa. Vidare är det självklart att rättstryggheten skallåterställas.Fru talman! Regeringen berömmer sig av att hafullföljt den sanering av statsfinanserna som inleddesav den borgerliga regeringen, men till skillnad från dåhar det skett på ett sätt som har försvagat möjligheter-na för tillväxt och nya jobb. Det har huvudsakligenvarit fråga om skattehöjningar. När man lägger sam-man alla de beslut som har påverkat statens finansersedan regeringsskiftet blir nettot budgetförstärkningarpå . Av detta belopp utgörnästan 70 miljarder skattehöjningar på främst arbeteoch företagande. Det gör att möjligheterna till lång-siktigt hållbar balans i de offentliga finanserna kanifrågasättas. har de förbättrats oväntatsnabbt, eftersom baserna för uttag av företagsskatteroch konsumtionsskatter har vuxit snabbare än beräk-nat. Det påminner emellertid om den konjunkturkäns-lighet som följer av stora offentliga utgifter och högaskatter.Göran försökte för någon vecka sedan gö-ra gällande att de offentliga finanserna ärkänsliga för konjunktursvängningar. Det motsägsemellertid inte bara av de senaste årens erfarenheterutan också av beräkningar av bl.a. och in-hemska ekonomer. Vi riskerar alltså att det uppkom-mer nya underskott i en lågkonjunktur. Även fråndenna utgångspunkt finns det anledning att strävaefter lägre offentliga utgifter och lägre skatter.Den ekonomiska politiken bör dessutom inriktaspå att så snabbt som möjligt pressa tillbakastatsskuldkvoten till . Detta mål bör uppnåssenast . Med den moderata budgetpolitikenger statens finanser överskott sominnebär att statsskulden amorteras snabbare än medregeringens politik. Det bästa sättet att minskastatsskulden som andel av ekonomin är emellertid attskapa förutsättningar för högre tillväxt. Det skullemotverkas av regeringens ambition att uppnå perma-nenta överskott.Det finns anledning att kritisera regeringen för detsätt på vilket man har hanterat budgetprocessen. Närstatsinkomsterna har utvecklats bättre än förutsett harde offentliga utgifterna tillåtits öka så mycket att destora budgeteringsmarginalerna har urholkats så gottsom helt. Det strider mot tankarna i den nya budget-processen. Dessa budgetmarginaler bör därför slopasså att regeringen förhindras att låta de samlade of-fentliga utgifterna expandera utöver vad som följer avde angivna ramarna för utgiftsområdena utan nyariksdagsbeslut.Regeringens budgetproposition bekräftar dessmisslyckande. Som framgår också av finansutskottetsbetänkande räknar man med att den totala arbetslöshe-ten, trots alla åtgärder för att minska arbetskraften,inte kommer att ha minskat ens en tiondels procentfrån det första till i denna mandatperiod.Det framgår dessutom, liksom av tidigare ekonomiskapropositioner, att regeringen inte förmår att ta itu medde grundläggande orsakerna till våra problem. Ettexempel är att man avstår från att förbättra möjlighe-terna för en fungerande lönebildning genom bättrebalans på arbetsmarknaden, trots att man slår fast attlönebildningen har en avgörande betydelse för denekonomiska utvecklingen. Ett annat är att man, trotsden höga arbetslösheten, inte gör något åt den ökadeoron för flaskhalsar och överhettning.Fru talman! Med den inrikt-ning av politiken som förordas av oss moderater,stärks förutsätt-ningarna för nya arbeten, högre tillväxt och därmedockså för ökat välstånd och större trygghet.Jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 28.Anf. 2 ():Fru talman! Den som är arbetslös är inte fri. Desenaste decenniernas ekonomiska politik har givit ettresultat som bäst kan sammanfattas med de orden:Den som är arbetslös är inte fri.Världen har genomgått väldigt stora förändringar.Det handlar om globalisering och informationstek-nikrevolution. Allting har blivit rörligt. Utbildnings-kraven har ökat. Miljöengagemanget har ökat. Kom-munismen har fallit, och har blivitpresident i . har blivit medlem i EU.Men i har denna dynamiska verklighet ihuvudsak mötts med krishantering. När jag ser tillba-ka i riksdag och regering handlar det väldigtmycket om krishantering. har nästan helatiden legat på efterkälken. borde vi verkligen takrafttag så att vi kommer steget före. Omvärlden harutvecklats, men vi har lyckats väldigt dåligt med attanvända de möjligheter som har skapats. Välståndetför enskilda människor har ju ökat mindre i Sverigeän i de flesta andra länder. Vi har blivit relativt settfattigare. var vi nästan rikast i värl-den. ligger vi under genomsnittet för utveckladeindustriländer.Detta ser man både i fråga om jobben och i frågaom välfärden. Det antal människor som , hösten1997, har ett arbete är rekordlågt. Antalet människorsom har en lön att leva på är 74 000 mindre änför och 64 000 mindre än vid regerings-skiftet 1994. Det är dessutom mindre än varje tidigareår ända . Man får gå tillbaka ända tillOlof Palmes regering för att finnaså dåliga sysselsättningssiffror som . När jagberättar om det på högskolor och gymnasier - jag varpå i - blir ung-domarna förfärade. Det symboliserar ju nästan stenål-dern för dem. De var inte ens födda då.Dessa ungdomar är inte heller imponerade av detsom erbjuds ; sådan här bokstavsysselsättning -ALU, API, AMU, OTA, OSA och allt vad det heter.Vad de vill ha stavas j-o-b-b: jobb.När så få människor som har en lön att levapå, fungerar inte heller den svenska välfärden. Pengarna går åt till a-kassa och soci-albidrag när de bättre skulle behövas för vården, om-sorgen och skolan. Gamla människor vågar inte lita påatt pensionen eller äldreomsorgen fungerar. Barnenfår inga skolböcker, och katastrofalt många lämnarskolan med underkända kunskaper.Detta är ett enormt misslyckande. Den som är ar-betslös är inte fri.Hur har det då blivit så? Ingen har ju önskat det.Jag tror att en grundläggande orsak är brister i verk-lighetssynen. Alldeles för många har tittat på verklig-heten med skygglappar. Alldeles för många har intevelat se de dynamiska förändringarna i omvärlden.Man har inte velat se att de ekonomiska förutsättning-arna har förändrats i grunden och att detta ställer nyakrav - men också skapar väldigt många nya möjlighe-ter.Under 70-talet höjde vi i både skatter ochoffentliga utgifter i rasande takt. Mängder av arbets-marknadsregleringar infördes - allt i bästa välmening,men helt i otakt med omvärlden. fickvi nya devalveringar och en våldsam inflationseko-nomi med uppblåsta fastighetsvärden, låneexpansionutan like och spekulationsbubblor. Dåvarande rege-ringar brydde sig inte om att omvärlden hade gåttöver till låginflationspolitik, utan fortsattemed pris- och lönespiraler, osäkerhet om energi, osä-kerhet om relationerna till EG. Resultatet blev ganskadåligt. Investeringar och jobb flyttade utomlands, ochmänniskor fick ingen välståndsökning.I slutet av 80-talet kom sedan kriserna slag i slag.Våren 1989 var det kris. var det bådeekonomisk kris och regeringskris. vardet ny kris. Många minns förmodligen uttalande om den socialdemokratiska riks-dagsgruppen som "skållade råttor". När jag tillträddesom finansminister var ekonomin i frittfall. 3 500 arbeten försvann , vecka ut ochvecka in. var det dags igen med akutkrishantering och kronförsvar, och för exakt femår sedan tvingades överge den fasta kron-kursen.Den borgerliga regeringen fick på sitt bord atthantera flera kriser. Det var budgetkris, finanskris ochsysselsättningskris. Det var ett mycket rejält tilltagetstädbeting. Vi avvärjde finanskrisen. Vi påbörjadesaneringen av budgeten under aktivt motstånd frånden socialdemokratiska oppositionen. Av 90 miljarderi budgetförstärkningar sade Socialdemokraterna dånej till 60 miljarder. De bedrev i övrigt en våldsamöverbudspolitik med fördubblade infrastrukturpro-gram och ofinansierade skattesänkningar. Vi lyckadebäst med jobben. Det fria fallet hejdades. Vid rege-ringsskiftet 1994 hade arbetsmarknaden vänt, så attnya arbeten tillkom i ganska snabb takt. 2 000 nyaarbeten tillkom , vecka ut och veckain.Budgetsaneringen har fortsatt. Det hade ju varitnödvändigt för varje regering. Men tyvärr har denfortsatt på ett sätt som har förstört arbetsmarknadenoch företagens expansionsmöjligheter. Det är en so-cialdemokratisk myt att budgetsanering bara kan skepå exakt det sätt som de har gjort det på. I självaverket finns det mängder av kombinationer av skatteroch utgifter som ger samma saldoeffekt. Det är fak-tiskt inte särskilt svårt att sanera budgeten genom atthöja skatter. Men det bygger på att man inte förstår,eller inte bryr sig om, de negativa effekterna av dettapå företagsklimatet och därmed på jobben, skatteba-sen och välfärden. Det svåra är att sanera budgetenoch skapa bra företagsklimat och nya arbe-ten. Där har tyvärr Socialdemokraterna misslyckats.Nu kan man läsa - i statsministerns nya bok eller idagens betänkande från finansutskottet - att regering-en och anser att krishanteringen är över.Ekonomin är fixad. väntar sju feta år. För mig ärdet obegripligt och ganska hemskt att någon kan påståatt ekonomin är i ordning när mer än en halv miljonmänniskor saknar arbete, saknar en lön att leva på.Arbetsmarknaden är en central del av ekonomin, ochobalansen på arbetsmarknaden är en varböld i samhäl-let. Den här bölden riskerar att spricka, och ut kanvälla ett oliberalt samhälle med sociala konflikter,missbruk, kriminalitet och främlingsfientlighet, ettsamhälle där samhällskittet har stelnat och spruckit,och där misstron ökar mellan förtroendevalda ochmedborgare.Fru talman! Under dessa år av krishantering harförvisso många reformer genomförts. Det handlar omviktiga strukturella reformer: skattereformen, , delar av socialförsäkringarna, pen-sionsreformen, längre mandatperiod och ny budget-process. är det också på gång med självständigriksbank. Det är slående att ingen av dessa strukturre-former har initierats av Socialdemokraterna. Ingen avdessa reformer har initierats av Socialdemokraterna.Skattereformen drevs fram efter åratal av tjat frånfrämst men också andra. Beslutet att ansö-ka om EU-medlemskap tillkom som en oplaneradbisats i ett krispaket - också det efterflera års agitation från . Överdrifterna socialförsäkringar påtalades länge av alla deborgerliga partierna innan något skedde. Bristerna iATP och behovet av en pensionsreform har uppmärk-sammats av de borgerliga partierna . FörFolkpartiets del kan man gå ända tillbaka till minpappas tid . Arbetsmarknadsreglerna änd-rades ju en aning av den borgerliga regeringen undervåldsamma protester från Socialdemokraterna. I frågaom mandatperioden hade partierna länge blockeratvarandra. Den nya budgetprocessen var Socialdemo-kraterna skäligen ointresserade av ända tills de kom iregeringsställning. Den snabbaste omsvängningengäller förmodligen självständighet. Därtog det "bara" för lappkastet.Inte nog med att ingen av dessa viktiga reformerhar initierats av Socialdemokraterna. När möjlighethar erbjudits har instinkten lett dem att ta ett par stegtillbaka. Så verkar det vara även . Instinkten -eller möjligen de socialdemokratiska värderingarna -leder inte fortsatt framåt utan bakåt.Det är tydligast när det gäller skattereformen medny marginalskatt på och återinförd bris-tande likformighet genom dubbelbeskattning avrisksparande - för att inte tala om det pinsamma hat-tandet med förmögenhetsskatten. Regleringarna påarbetsmarknaden återinförde man så snabbt som möj-ligt. Bristen på förankring av EU-medlemskapet lederi dag till total passivitet och till en ganska förskräck-ande brist på demokratiskt ledarskap i fråga om fort-sättningen, nämligen valutasamarbetet EMU.Instinkten att backa, eller om man så vill oförmå-gan att göra upp med gamla myter, syns också tydligti pensionsreformen. Ännu - - efter riks-dagens principbeslut, har inget ytterligare skett. Det ärtydligen väldigt få socialdemokrater som vågar ifrå-gasätta myten om ATP:s förträfflighet.Fru talman! Jag har läst det som olika ledande so-cialdemokrater har skrivit om sju feta år. Jag skullevara mycket försiktig med att utlova sju feta år om jagvore eller . För det förstaär svensk ekonomi långt ifrån i gott skick. Fördet andra sker det i vår omvärld, inte minst i Sydost-asien, en utveckling som kan bli rejält oroande. Densvenska ekonomin är ganska skör. Våra offentligafinanser är mycket konjunkturkänsliga. De går uppoch ned som en jojo med aktiviteten i ekonomin. Ochmassarbetslöshet har vi ju redan. Vi borde nu användaden uppgång som vi just nu ser till skyndsammastrukturreformer. Det kan ju gå sämre - kanske riktigtilla - i , och världens ekonomier är såsammanlänkade att det med nödvändighet skulle fåganska dystra återverkningar här hemma.De strukturella bristerna i syns allratydligast på arbetsmarknaden och i skattepolitiken.Det är alltså där som behovet är störst av skyndsammareformer och förbättringar. Jag har redan nämnt denhistoriskt dåliga utvecklingen av jobben. glädersig regeringen åt att antalet nya lediga platser ökar.Det må vi alla göra. Det är roligt.