prot · GK09102 · 1997-05-14 00:00:00 — Problemet kan dock inte enbart mötas medstraffrättsliga åtgärder, utan det handlar även om attstärka vittnenas och målsägandenas skydd. Vi kankonstatera att det pågår en hel del arbete inomdetta område.I departementspromemorian Vittnen och målsä-ganden i domstol lämnas ett förslag till åtgärderför att förbättra förhållandena för vittnen och målsä-ganden. Flera av dessa bereds för tillfället inom Justi-tiedepartementet. Och, precis som påpekar, är en av diskussionerna i promemorianhur man kan anpassa domstolsmiljön för vittnen ochmålsäganden. Det som man kommer fram till är justdet som framhåller, att det inte behöver varaobligatoriskt att inrätta särskilda väntrum, men vid behov skall kunna ge möjlighet till detta.I direktiven till brottsofferutredningen påpekas atthot mot vittnen och målsäganden är ett allvarligt hotoch hinder för en fungerande rättsskipning. undersöker därför omfattningen av hotmot vittnen, ifall de har ökat och i vilka former desker. Utredningen skall därefter undersöka i hur storutsträckning problemen skulle kunna lösas genommöjlighet till anonymitet för vittnen och även i vilkenomfattning andra åtgärder krävs. Brottsofferutred-ningen skall ju som bekant redovisa sitt förslag senastutgången av 1997.I betänkandet Några folkbokföringsfrågor, somäven har presenterats tar man upp frågan omidentitetsbyten. I betänkandet framförs dock att ettpermanent identitetsbyte kanske är till nackdel för denenskilde såväl som för tredje man och myndigheten.Därför föreslår utredningen att det tidsbestämdaidentitetsbytet bör bestå. Men detta förslag bereds förtillfället inom , så vi får åter-komma till det.Med tanke på det som jag har redovisat angåendedet arbete som pågår med att se över åtgärder tillskydd för vittnen och målsäganden finns det iavvaktan ingen anledning för att ta initiativpå detta område.Till sist, fru talman, vill jag yrka bifall till hemstäl-lan i justitieutskottets betänkande nr 19 och avslag påsamtliga reservationer.Anf. 147 () replik:Fru talman! sade att man nårmålet med straffskärpningen vid den lägre graden fängelse. Jag förstod inte riktigt resonemangetoch skall inte haka upp mig på det. Men eftersom detvar kopplat till det moderata förslaget, att höja straff-maximum till och att jämställa övergrepp irättssak med mened, vill jag fråga vilket sätt är mened ett allvarligare brott än över-grepp i rättssak? Straffsatsen är ju ett sätt att markerahur allvarligt man ser på ett brott, och har man lägrestraff för övergrepp i rättssak har man därmed ocksåmarkerat att det inte är lika allvarligt som mened. Påvilket sätt är övergrepp i rättssak ett lindrigare brottän mened?Anf. 148 () replik:Fru talman! Lagändringen avser ju att vara en ge-nerell uppgradering av straffsatsen för grova brott vidövergrepp i rättssak, som vi är överens om i dennakammare. Men jag vill fortfarande hävda att det vikti-ga ändå är att det intresse som lagen avser att skyddatillgodoses. I departementspromemorian föreslog mant.ex. att straffsatsen för grova brott inte skulle höjas,utan man nöjde sig i stället med att föreslå att denskulle höjas för normalgraden av brott. Vi socialde-mokrater bedömer i stället att detta brott är så passallvarligt att det finns behov av strängare straff.Till sist: Vi bedömer som sagt var att denna straff-sats helt överensstämmer med vad vi vill uppnå medlagändringen.Anf. 149 () replik:Fru talman! Då uppfattar jag att socialdemokraterna inte anser att straffsatserna ärpå något sätt en markering av ett brotts allvar. Mankan inte uppfatta uttalandet på något annat sätt, omdet inte är så att menar att övergreppi rättssak är ett lindrigare brott än mened. Något avdetta måste gälla: Antingen att straffsatsen sätts litetgrand efter vad man tror att den gör för nytta, inteefter hur allvarligt man ser på brottet, eller att över-grepp i rättssak är ett lindrigare brott än mened.Anf. 150 () replik:Fru talman! Utformningen av den straffsats som viföreslår är ett uttryck för den stränga syn som vi villatt statsmakterna skall ha på den här typen av grovabrott. Vi tycker att den motsvarar vad vi vill uppnå.Det kan visst finnas en logik i att straffsatsen förövergrepp i rättssak överensstämmer med straffsatsenför mened. Men det finns också en logik i att straffsat-sen sammanfaller med vad som gäller för grovt olagatvång och att den överstiger vad som gäller för grovtolaga hot.Anf. 151 ():Fru talman! Med den förändring som justitieut-skottet nu föreslår när det gäller straffberäkning avövergrepp i rättssak visar man från statsmaktens ochriksdagens sida hur allvarligt vi ser på den här typenav brott.Fru talman! Däremot anser vi från Vänsterpartietatt straffskalor och hårda straff inte alltid är det somförändrar en kriminalitet eller har den kriminalpolitis-ka betydelse man skulle kunna önska att det hade.Däremot har vi också anslutit oss till den här höjning-en därför att den är en viktig markering.Fru talman! Jag tycker att det viktiga, och det somligger litet utanför själva straffsatserna, också är hurvi skall kunna få ett samhällsklimat där alla ocksåkänner ett ansvar att vittna och ta del i skyddet avsamhället. Även nu med de höjda straffen, fru talman,är jag orolig för att människor inte avstår från att låtabli att vittna eller tala om att de blivit utsatta för hotbara för att man förändrar en straffsats. Jag tror knap-past att vittnen som blir utsatta för hot är såtydligt medvetna om vilken nivå straffskalorna liggerpå för den här typen av hot. Jag tror inte att de kanskealltid ens vet vad den här typen av brott kallas, mer änolaga hot.Fru talman! Det är alltså oerhört viktigt att vi mar-kerar hur allvarligt vi tar denna typ av brott. Men viskall inte tro att detta kommer att förändra så hemsktmycket för vittnen som blir utsatta för den här typenav hot. Inte heller skall vi tro att benägenheten attanmäla och tala om när man blivit utsatt för hot kom-mer att öka med den här förändringen. Därför är deutredningar - och i synnerhet Brottsofferutredningensom justitieutskottet signalerade att man ville ha ochsom nu har tillsats - och de övriga åtgärder somkommer att vidtas för att skydda målsägande ochvittnen oerhört viktiga.Det är också viktigt att det förs en debatt i samhäl-let om alla och envars ansvar. , även vid brottdär det finns en mängd människor som egentligen ärvittnen, är det få som stiger fram och tar sitt ansvar.Ett samhälle där man tittar åt andra hållet är ett sam-hälle där rättssystemet blir mer sårbart. Om det av tiovittnen bara är ett som vågar träda fram så är ocksåmöjligheten för kriminella grupper att utsätta dettaenda vittne för påtryckningar och hotelser mycketstörre än om vi alla gemensamt tar ett ansvar för attanmäla brott och att vittna när vi ser att något händer.Det gäller både stora och små saker.Fru talman! Vi i yrkar bifall tilljustitieutskottets hemställan i betänkandet. Men vi serockså fram emot de samlade förslagen från och en allmän debatt om hur man skallkunna stärka människors vilja att delta i skyddet avvårt rättssamhälle och skyddet av den enskilda männi-skan.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )22 § Konsumentskydd vid avtal om tidsdelatboendeFöredrogsLagutskottets betänkande 1996/97:LU18Konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende (prop.1996/97:127)Anf. 152 ():Fru talman! Jag skall försöka begränsa mig så attvi hinner med det här ärendet också före middagsup-pehållet. Det rör ångerfristens längd vid avtal omtidsdelat boende. Från har vi principiellttidigare hävdat att det behövs enrimligt tilltagen ångerfrist för att ge den svagare par-ten en starkare ställning. Det är en konsumentpolitisktviktig fråga.I direktivet som det nu är fråga om att införliva ärångerfristen bestämd . Detta är ett mini-midirektiv, vilket för det första visar att det råderosäkerhet eller delade meningar om ångertidens längdbland dem som står bakom direktivets lydelse när detgäller just detta. För det andra innebär regeln medminimidirektiv att det inte finns något hinder för oss iSverige att införa en längre tidsfrist för konsumentensångerrätt. Därför tycker vi från att viskall göra det.Vi är inte ensamma om den uppfattningen. Fyrapartier står bakom reservationen som bygger på vårmotion om ett krav på en ångerfrist . Inteheller vi fyra partier är ensamma om att tycka så. Viär i gott sällskap. Även konsumentvägledarnas före-ning har i sitt remissvar föreslagit att ångerfristen förkonsumenten skall vara . Inte heller är vi iSverige ensamma om att tycka så. Våra nordiskagrannar i överväger just att frångå EG-direktivet och införa en egen finländsk förlängd ång-erfrist på 14 dagar.Trots att det finns en mycket stor minoritet medstarka argument har detta inte gett tillräckligt intryckpå majoriteten i utskottet. Propositionens förslag harinte ändrats. Visserligen svävar majoriteten på målet isin argumentering för propositionens kortare ånger-frist. Med hänsyn till att så många andra länder ochflertalet av de nordiska länderna, vilket med det måsteförstås , och , har accepteratdirektivets kortare ångerfrist kan vi göra det också iSverige, skriver majoriteten - "- - - i vart fall tillsvidare - - -". Vidare heter det: "Utskottet utgår dockifrån att regeringen noga följer utvecklingen och där-vid uppmärksammar frågan om ångerfristen i framti-den kan behöva göras längre än vad som följer avdirektivet. "Osäkerheten och tveksamheten tycker jag talar försig själva. Om regeringen följer detta, som antas, ärjag övertygad om att vi får tillbaka frågan med ettförslag om en förlängd ångerfrist, till konsumenternasbästa. Men varför gå denna omväg? Det är bättre attfatta det beslutet här och nu.Fru talman! Jag ber därför att få yrka bifall till re-servationen i betänkandet nr 18 från lagutskottet, somvi nu behandlar.Anf. 153 ():Fru talman! Jag vill inledningsvis framhålla att jagi huvudsak tycker att regeringens proposition ärmycket bra. har en avvikande meningsom gäller ångerfristens längd.Eftersom kammaren är i tidsnöd och eftersom Ag-ne har utvecklat sin ståndpunkt, som ocksåär min i det här ärendet, vill jag bara yrka bifall tillden gemensamma fyrpartireservationen i betänkandet.Anf. 154 ():Fru talman! Jag yrkar också bifall till reservatio-nen om tidsdelat boende och hänvisar till vad AgneHansson har sagt.Jag vill bara kommentera en liten sak. fatta-de vi beslut om ett annat betänkande. Då gällde detdelgivning med aktiebolag. Där ville t.ex. Moderater-na, som inte ställer sig bakom den här reservationen,ha en förlängning till en månad. Därtyckte de att det var nödvändigt att man skulle få mertid på sig, eftersom man inte kunde beräknas ha fåtten delgivning . Men i den-na konsumentfråga stöttar inte oss. Detär kanske inte så konstigt. Men litet mer förunderligtär det dock att Socialdemokraterna inte vill stärkakonsumenternas intressen i den här frågan.Jag yrkar bifall till reservationen.Anf. 155 ():Fru talman! Som tidigare talare har nämnt är detalltså betänkandet om konsumentskydd för avtal vidtidsdelat boende som lagutskottet nu diskuterar ochlägger till för beslut.Syftet med lagförslaget är att i svensk rätt införlivaett EG-direktiv om skydd för konsumenter vid förvärvav nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelad basis.Den enda diskussionen som vi har mellan olika partiergäller ångerfristens längd. Där skiljer sig partierna.Lagutskottets majoritet ställer sig bakom propositio-nens förslag om en ångertid . Det är jäm-föra med de ångertider som vi har i andra fall på sjudagar. Det innebär att detta en något längre tid.Vi har ansett att det är viktigt med en nordisksamsyn. Det gäller i stort. har ännu inte helttagit ställning, men för övrigt gäller det tid som vi härföreslår, dvs. För att gardera upp det helaskriver vi att regeringen noggrant bör följa frågan.Därmed anser vi att den oro som övriga partier hänvi-sar till är framförd. Man har möjlighet att återkommaom dessa i ångerrätt inte är nog.En del som jag gärna vill kommentera ytterligareär att man också inför ett förbud mot betalning underångerfristen. Jag tycker att det är väldigt viktigt. Dåhar man ingen möjlighet att pressa konsumenten tillatt betala en summa pengar som det är svårt att fåtillbaka om köpet ångras. Det innebär alltså att maninte har rätt att ta betalt i förskott.Fru talman! Detta är en viktig del i att öka skyddetför konsumenterna. Jag yrkar därför bifall till hemstäl-lan i lagutskottets betänkande och avslag på reserva-tionen.Anf. 156 () replik:Fru talman! Det framgick ju av vad sade att majoriteten är litet osäker. Jag tycker attdet hade varit bättre för konsumentpolitiken ochtryggheten om man hade tagit steget . Jag villfråga om han verkligen tycker att hankänner sig säker om han skulle teckna ett avtal omtidsdelat boende. Här rör det sig ju oftast om avtalsom man tecknar för att hyra en semesterlägenhet iutlandet. Det är långa avstånd. Det är ofta andra för-hållanden i sådana här sammanhang. Det är mycketsom är olika. Det finns alltså en rad skäl för detta.Man använder andra försäljningsmetoder. Det finnsen rad skäl som gör att man just i detta specifika fallborde ha något längre ångertid. Är inte litet orolig för att man ger konsumenten enalltför svag ställning? I övrigt har vi ju en progressiv,positiv och bra konsumentpolitik i vårt land. Jag tyck-er att vi kunde passa på att göra den ännu bättre.Anf. 157 () replik:Fru talman! Det här är än vad somgäller . har vi inte något skydd. I de ånger-skydd som vi har i andra sammanhang, t.ex. när vihandlar hemma vid dörren, handlar det som det kallas. Det innebär att den be-skrivning som här ger, dvs. att man är ien annan kultur och att det handlar om en störresumma pengar i vissa fall, har föranlett att vi här harföreslagit mer än de , nämligen upp till tiodagar.Fru talman! Som jag sade tidigare finns det an-ledning att följa frågan noggrant. Men tar vi ställ-ning till EU:s direktiv kring det delade boendet. Jaganser att vi härmed har förstärkt konsumenternasställning mot vad som gäller . Skulle vi behövaförstärka den ytterligare kommer regeringen givetvisatt återkomma med sådana förslag. Vi kommer juockså att ha möjlighet att göra det som motionärer.Jag ser med tillförsikt fram emot att vi nu förstärkerkonsumentens situation mot hur den är för tillfället.Anf. 158 () replik:Fru talman! Jag kan försäkra attvi kommer igen. Vi i menar att vi även ivår inhemska lagstiftning borde ha en längre ånger-frist. I logik med det borde vi också ha dessa ytterli-gare dagar som vi föreslår här. Men vi får tillfälle attåterkomma och diskutera detta. Det är i och för sigingen livsavgörande fråga.Anf. 159 ():Fru talman! Detta är egentligen en replik påYvonne Ruwaida, men eftersom jag inte står på talar-listan måste jag gå fram och anmäla mig.Hon anklagar oss moderater för att vi i ett annatärende har velat ha . Det gäller delgivning.Det är två skilda saker. Vid en delgivning vet maninte att det skall komma någonting. Då måste mankanske ha på sig att få veta detta. När detgäller en ångerfrist har man själv gjort en aktiv hand-ling som man skall ångra. Jämförelsen är mycketmärklig.Jag tycker, precis som , att det härfaktiskt är ett bättre skydd än det vi har . Skulle detvisa sig att det inte är tillräckligt får vi återkomma.Därför står vi bakom betänkandet.Anf. 160 ():Fru talman! Jag är medveten om att det handlarom två helt skilda ärenden som har en annorlundakaraktär. Men jag tycker ändå att det är intressant vill stärka aktiebolagens ställning. Här handlardet om en konsumentfråga. Det här är en aktiv hand-ling - man går in och köper någonting på lån ellermed kontanter. Men det är ändå så att det finns väl-digt påträngande och aggressiva försäljningsmetoderhär. Därför behövs en ångerfrist som är tillräcklig,speciellt med tanke på att man oftast köper detta iutlandet när man är på resa. Man kommer kanske hemförst efter en viss tid.Anf. 161 ():Fru talman! Jag tycker att blan-dar äpplen och päron. Man kanske inte ens vet att endelgivning skall komma. När man har gjort ett avtalom tidsdelat boende har man själv varit med och tagitett aktivt steg, och man skall själv ta steget tillbaksom man ångrar sig. Man har det i egna händer, vilketman inte har vid en delgivning. Man vet inte ens attden skall komma. Detta är verkligen att blanda bortkorten och att blanda äpplen och päron.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )AjourneringKammaren beslutade att ajournera för-handlingarna till för middagsuppehåll.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 19.00.23 § Reviderat protokoll om förbud mot ellerrestriktioner i användningen av minor, försåt ochandra anordningarFöredrogsUtrikesutskottets betänkande 1996/97:UU8Reviderat protokoll om förbud mot eller restriktioneri användningen av minor, försåt och andra anord-ningar (prop.1996/97:145)Anf. 162 ():Fru talman! behandlar nu frågan om attgodkänna regeringens proposition om ett internatio-nellt förbud mot användning av minor. Det är förvissointe första gången vi diskuterar antipersonella minor,personminor eller truppminor - vilket begrepp vi nuanvänder - här i . Det har vi gjort tidigarevid många tillfällen.Jag vill inleda med att konstatera att vi på det härområdet har tagit stora steg framåt för att nå lösning-ar.Först och främst tror jag att det är med stor glädjesom vi alla som har deltagit i behandlingen konstate-rar att vi kan godkänna ett protokoll från den3 , där uppemot 40 stater säger sig varavilliga att stödja ett internationellt förbud av truppmi-nor. Det är ett mycket stort steg framåt och det hartagit att komma dithän.Det andra jag vill understryka är att vi från svensksida - vi har ju mycket aktivt drivit de här frågorna -har en oerhört mycket bättre position när vi i dagfortsätter att driva dem. Det har vi utifrån det förhål-landet att den svenska har fattat ett beslutom att avskaffa minor i det svenska försvaret. Detbeslutet fattade vi här i riksda-gen. Jag vill särskilt framföra ett tack till . Jag tror att han personligen mycket aktivthar tagit åt sig de synpunkter som många partier ochmånga enskilda i den här har framfört. Detvar med glädje vi kunde fatta det beslutethär i riksdagen.Jag och hävdar att det var ett nöd-vändigt beslut. Det har varit svårt att internationellthävda ståndpunkt, när vi själva har ansett ossha behov av minor i det svenska försvaret. Vår posi-tion när vi driver frågorna internationellt har alltsåytterligare stärkts.Jag vill också understryka den roll som utrikesut-skottet har spelat på det här området. Först fick vifram exportförbud för svenska minor. Kollegor somsatt i utskottet innan jag kom med, redan under denförra , fick fram ett exportförbud.Det är en annan viktig milstolpe på det här området.Men när vi har konstaterat att vi har tagit stegframåt, måste vi också konstatera hur små de ändå är iförhållande till problemets omfattning. Det finns enbeskrivning av bakgrunden i betänkandet. Men jagtror att det ändå är viktigt att vi upprepar några grund-fakta för dem som inte har varit med under alla turer.Det finns drygt 100 miljoner minor runt om i vårvärld. Det finns minor i över 70 länder i världen.Värst drabbade är naturligtvis - som vanligt, skullejag vilja säga - de fattigaste länderna. Det rör sig omAngola, , , ochnågra andra länder, som hör till världens absolut fatti-gaste.Omfattningen av lidandet är enormt. Det är mer än10 000 som skadas och lika många som dö-das. Det är framför allt civilbefolkningen, barnen,som drabbas. Det är vanligt att barn inte förstår attminorna är ett vapen. De tror att det är en leksak somde kan ta till sig.Var och en av oss har sett barn som har drabbatsoch som har överlevt, men som tvingas använda pro-tes - i bästa fall. Alla barn som har blivit av med enarm eller ett ben får ju inte protes. Att inte kunna levaett normalt liv är ett stort straff för omvärldens rust-ningsiver.Jag vill också understryka hur problematiskt dethär är. Även om vi nu har den här konventionen vet viatt för varje mina som röjs läggs det ut ungefär 20nya. Röda korset beräknade 1996 att man under 1995tog bort ungefär 100 000 minor i världen, men att 2miljoner nya kom till under samma period.Vi vet hur ojämnt kostnaderna fördelar sig. Enmina kan kosta , beroende på dess om-fång. Men kostnaderna för att röja minor är 100 gång-er högre. Det kostar per mina attoskadliggöra den.FN har beräknat att om vi skulle genomföra etttotalstopp i hela världen - ingen export, ingen ytterli-gare tillverkning - skulle det kosta mer än 33 miljar-der US dollar. Det skulle dessutom ta den fantastiskasiffran av 1 att röja. Det handlar alltså inte omett hundraårigt perspektiv, utan om ett tusenårigt.Mot den bakgrunden känns det väldigt viktigt attSverige, som har drivit frågan och varit ordförande iöversynskonferensen, nu fortsätter arbetet och ser tillatt det blir ett totalförbud mot minor. Vi vet att om-kring 40 länder skrev på konventionen och att deaktivt vill ansluta sig. Det är viktigt att notera att fleraav de stora producenterna och exportörerna av minorinte fanns med bland de länderna. Jag tänker t.ex. påKina. I det fallet måste fortsätta att arbetamycket bestämt och se till att frågan får spridning ochatt det blir ett totalt förbud för antipersonella minor ialla länder.När man ser på vad vi har uppnått med protokolletkan man konstatera att de länder som har sagt sig viljastå bakom det är viktiga länder. Bara det är en storframgång.Men det finns naturligtvis också stora begräns-ningar med det här avtalet. Det är t.ex. stopp för ickedetekterbara minor, men det finns åtskilliga minorsom faller utanför och som alltså inte omfattas avförbudet.Det är naturligtvis också bra att man har jämställtbrott mot konventionen med brott mot folkrätten. Dehar samma dignitet.Vänsterpartiet säger alltså självklart ja till rege-ringens proposition. Vi vill för egen del aktivt fortsät-ta att föra ut frågorna på det internationella och detnationella planet.Men jag kan också konstatera att det finns någrapunkter där vi skiljer oss från regeringen och där vitycker att regeringen skulle ha gått mycket längre änvad man har gjort.Vi tycker t.ex. att det behövs en lagstiftning för attgarantera att besluten och anslutning inte vidett senare stadium förfaller. Vi har erfarenheter avbarnkonventionen, som ännu inte är del av svensklagstiftning. Vi har haft många diskussioner om ivilken grad den gäller, just därför att det inte finnsnågon lagstiftning bakom.Jag vill också påpeka att vi anser att begreppettruppmina bör vara personmina.Jag vill också nämna att minor som kan utlösas aven person bör betraktas som personminor. I den frå-gan har vi också en reservation. Vi tycker att det intebara skall vara minor som i första hand - primarily -kan utlösas av en person, som framhålls i texten. Vitycker att skall verka för en ändring, så att detgäller alla typer av minor.Vi vill också ha ett exportförbud av minanFFV 013. Den kan nämligen användas på samma sättoch utlösas av en enskild person. Vi vill inte heller attClaymoreminor tillåts.Vi tycker också att Ottawaprocessen måste fortsät-ta. Med Ottawaprocessen menar vi de förhandlingarsom förs utanför det formella förhandlingsbordetbland FN:s stater. Den bör fortsätta parallellt med har formella överläggningar i den här fråganFru talman! Jag vill självklart notera att Vänster-partiet står bakom alla reservationer och ett särskiltyttrande. Men jag vill särskilt yrka bifall till reserva-tion 2.Jag vill också, fru talman, understryka att den härfrågan måste få en ökad vikt internationellt. I rege-ringens studie om konfliktförebyggande verksamhetsom precis kommit ut ägnar man bara en halv sida åtlätta vapen och åt frågor om antipersonella minor. Vimenar att man inte tagit tillräckligt allvarligt på fråganom vapen och militära krafters betydelse.Man måste i det konfliktförebyggande arbetetmycket starkare inrikta sig på att få stopp för vapen-tillverkning och vapenexport runt om i världen.