prot · GK0966 · 1997-02-14 00:00:00 — Med hänsyn till detkom kommitténs arbete inte i gång förrän i september1996.Ungefär med att kommittén började sittarbete sände in en skrift till justi-tieministern där Axel Rindborg och jag bearbetat detankar som jag hade framfört vid sammankomsten påIVA. Med hänsyn till vad justitieministern sagt kortinnan direktiven gavs , nämligen attfrågan om en försäkring var intressant, trodde jag attkommittén skulle få del av den skrift vi arbetat mednär man började sitt arbete . del av skriften, men med en markeringfrån justitieministerns sida.Först kom ett besked frånregeringen, nämligen att skriften utöver idén om för-säkring vid konkurser överlämnades till kommittén.Justitieministern förklarar nu i sitt svar att hon inte ärberedd att göra tolkningar av kommitténs direktiv.Hon framhåller också att det är viktigt att kommitténslutför sitt arbete och koncentrerar sig på huvud-frågorna enligt direktiven.Min mening - jag uppfattar det så att det också ärjustitieministerns uppfattning - är att ersättningen tillde anställda vid konkurs är en huvudfråga. Jag uppfat-tar det vidare så att direktiven ger utrymme förkommittén att analysera olika sätt att utge ersättningtill de anställda vid konkurs. Härvid konstaterar jagatt justitieministern kort innan direktiven togs gjordedet uttalande som jag har redovisat från IVA.Tidssynpunkten - att kommittén skall vara färdigmed sitt arbete - är väsentlig. Den upp-fattningen delar jag. Vi har i lagutskottet vid fleratillfällen talat om det angelägna i att snabbt få engenomgång. Kommittén hade sitt första sammanträdei september. Tre kvarts år efter det att direktiven gavsutsågs alltså ledamöterna. Man kunde således börjaarbeta först på hösten.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 1996/97:150 omväxelkurspolitikenAnf. 25 Finansminister ():Herr talman! har frågat mig om re-geringen företräder en annan växelkurspolitik än densom lagts fast av och riksdagen.Kostnadskrisen och börjanav 90-talet tillsammans med den statsfinansiella kri-sen skapade kraftiga obalanser i den svenska ekono-min. Dessa gav i sin tur näring åt de valutaspekulatio-ner som till slut tvingade att låta kronanflyta fritt . Med de erfarenheter vihar från kan man konstatera att en stabilväxelkursutveckling måste vara underbyggd med låginflation och god balans i de offentliga finanserna.Saneringen av statsfinanserna och nedväxlingen avinflationstakten har lett till att obalanserna i svenskekonomi minskat. har Sverigeen flytande växelkurs. Prisstabilitet är det övergripan-de målet för penningpolitiken. Jag kan konstatera attdenna inriktning av penning- och valutapolitiken harfungerat väl - en bedömning som jag vet att Riksban-ken delar.Regeringen har senast i budgetpropositionen för år1997 (prop. 1996/97:1) redogjort för sin uppfattningatt det inte är aktuellt att delta i det europeiska växel-kurssamarbetet . majoritet ochriksdagen ställde sig bakom denna uppfattning. Riks-dagen avslog också en moderat reservation där detföreslogs att kronan bör knytas till för att inteutesluta ett svenskt deltagande i . Regeringenföreträder således inte någon annan växelkurspolitikän den lagt fast.Huruvida ett deltagande i ERMkommer att anses som ett nödvändigt villkor för in-träde i valutaunionen är enligt min bedömning enöppen fråga. Efter oroligheterna på valutamarknader-na 1992-1993 ändrades bandbredderna i frånplus/minus till plus/minus . Därmedändrades förutsättningarna för konvergenskriteriet omväxelkursstabilitet. , med sina vidgade fluktua-tionsmarginaler, utgör inte längre en god mätare påvalutastabilitet.Det bör vara den faktiska valutakursstabilitetenoch inte det formella deltagandet i som är avgö-rande. Tolkningen av fördragets växelkurskriteriumkommer att avgöras av EU-ländernas stats- och rege-ringschefer i samband med deras ställ-ningstagande till vilka länder som uppfyller de nöd-vändiga villkoren för deltagande i valutaunionen.Valet av den växelkurspolitik som bör be-driva framgent är beroende av beslut hös-ten 1997 om skall delta i valutaunionen ellerinte.För det fall fattar beslutet att Sverigeskall delta i valutaunionen anser jag att det finns an-ledning att överväga en snar knytning av kronan tillERM. Om kommer till slutsatsen att Sveri-ge inte skall delta i valutaunionen från starten år 1999aktualiseras frågan om ett svenskt medlemskap i dennya växelkursmekanism som skall ersätta det nuva-rande då valutaunionen startar - den s.k.ERM2. I de förhandlingar som fördesom utformningen av ERM2 drev linjen att ettdeltagande i detta växelkurssamarbete skall vara fri-villigt. Denna linje lyckades vi också vinna stöd för,vilket bekräftades vid stats- och regeringschefernasmöte i . Jag anser attfrågan om ett svenskt deltagande i ERM2 bör prövasutifrån de förutsättningar som gäller när frågan bliraktuell och de erfarenheter som gjorts av den nuva-rande penningpolitiska regimen. Vid valet av växel-kursregim får inte det förtroende för prisstabilitetensom byggts upp äventyras.Anf. 26 ():Herr talman! Jag tackar finansministern för svaret.Tyvärr var det i själva principfrågan undanglidande.För ett litet land med stort utlandsberoende som Sve-rige har det ansetts angeläget med ett arrangemang förfast växelkurs. Det låg bakom av mig åberopade utta-landen från och sedan mantvingats släppa kronan fri -92.Men finansministern har alltså fällt kommentarersom tyder på att han i princip förespråkar en ordningmed rörlig växelkurs. Jag måste därför åter be honomatt klargöra sin inställning på denna punkt.Ända sedan kronan släpptes fri har Riksbankenarbetat för att åter nå ett läge där en övergång till fastväxelkurs kunde ske. Eftersom erfarenheterna har lärtoss att en ensidig bindning inte är tillräckligt förtro-endeskapande har det varit en strävan att vinna inträ-de i det växelkursarrangemang som utgör. Ihöstas nådde kronan ett värde i förhållande till ecunsom bedömdes kunna godtas av andra EU-länder somriktkurs. Därmed var den förutsättning infriad somangavs i det i interpellationen refererade riksdagsbe-slutet.Det framgick tydligt att ledning öns-kade begagna detta tillfälle till anslutning till ,men regeringen höll igen. Gång på gång upprepadefinansministern nästan som en besvärjelse att ett så-dant steg inte var aktuellt. Men det var alltså i höggrad aktuellt. Andra länder i samma situation somSverige hade bråttom att komma in ,därför att de ville uppfylla det konvergenskriteriumsom kräver valutastabilitet inom ramen förERM.Nu säger finansministern att det är en öppen frågahuruvida det är ett nödvändigt villkor. Jag konstateraratt det är en utpräglad minoritetsuppfattning i kretsenav medlemsländer att det inte skulle vara på det viset.Man får väl stöd endast av , som i så-dana här sammanhang inte är mycket att hålla i han-den. Till skillnad från och har Sverigeförsatt sig i en situation där vår försummelse i dettaavseende kan åberopas emot oss. Det är så mycketmera svårförståeligt som några objektiva motiv inteangivits från regeringen - bara detta att tiden inte varmogen.Är det i själva verket så att regeringen avsiktligtskapat en situation för att se till att , även omvi lyckas uppfylla de ekonomiska konvergenskraven,har ett formellt skäl för att inte behöva delta i EMU:stredje steg från starten ?Nu säger finansministern att det rimligen bör varaden faktiskt valutastabiliteten som räknas. Jag uttryck-te oro för att ett beslut att,trots att det var möjligt, då inte inträda i skulletolkas som en signal att håller öppet för attåtergå till gammaldags inflations- och devalverings-politik. Det skulle därmed leda till högre räntor ochen försvagning av kronan.Det är just vad som har inträffat. Medan kronan ihöstas låg på ca 112 i ecuindex har den varituppe över 118. Det aktuella indextalet är ungefär 116.Detta är inte faktisk valutastabilitet, som finansminis-tern säger sig vilja eftersträva. Det är heller inte enkursnivå på vilken kan väntas bli insläppt iERM. Det är inte så enkelt att det bara ankommer påoss att välja tidpunkt när vi tycker att det passar. Vimåste meritera oss för deltagande inte bara ekono-miskt - vi måste också visa ett intresse för att varamed i det europeiska valutasamarbetet.Men regeringen går alltså motsatt väg och försö-ker undvika en bindning så länge det är möjligt. Detär inte förtroendeingivande.Medger finansministern att ovillighet attnär möjlighet förelåg återgå till fast växelkurs genomatt inträda i medverkar till höjda räntor ochsvagare valuta, eller är förklaringen enbart andramisstroendeskapande åtgärder, som regeringens pla-ner på att fördela 10 miljarder på allehanda utgiftsän-damål och att avveckla produktiva resurser i form avren och säker kärnkraft?Anf. 27 PER ():Herr talman! I princip håller jag med närdet gäller bedömningen av den svenska kronan ochockså de informella eller formella uttalanden han hargjort när det gäller huruvida vi skall knyta kronan tillERM eller ej. är det intressant att konstateraatt regeringen gick ut och sade att Riksbanken- man sade det också själv från - skullebli mer aktiv i sin roll när det gäller att hålla en stabilkronkurs.Min första fråga till finansministern är naturligtvisföljande: Har man levt upp till denna utsaga? Har manklarat av detta? Har i tillräcklig utsträck-ning intervenerat för att minska fluktuationerna närdet gäller den svenska kronan?Det visade sig att för ungefär en veckasedan beslutade sig för att gå in och stödköpa svenskakronor för att på så sätt minska eller förhindra det fallsom var på väg.Man kan också konstatera att det underliggandeproblemet kanske inte är den svenska kronan. Det ärkanske dollarns raketfart uppåt tillsammans med pun-det som har orsakat denna situation. Man får inteheller när man diskuterar ecuindex och viktningenmot de andra valutorna i glömma bort attkonstatera att även norska kronan har gått upp. Detförsvagar indexet på den svenska kronan ganska re-jält. Men om man renodlar det hela till att titta på deövriga valutorna i har den svenska kronanfaktiskt relativt sett hållit sig bra.När det gäller argumentation har jagväldigt svårt att glömma bilderna från november1992, när och satt och lovadeatt den svenska kronan kommer att ha en fast växel-kurs även . Det finns en avsevärd skillnadmellan vänsterpartister och moderater. Den skillnadenär att vi vänsterpartister lär oss av historien medanmoderaterna inte lär sig någonting. De fortsätter "denenda vägens politik".Det finns en sak som efter vad jag för-står förbigår med tystnad, nämligen ränteutveckling-en. Den förda politiken har ju inneburit att räntornahar sjunkit och att de troligen fortsätter att sjunka. Dethände inte under den moderata regeringsperioden, ochdet är ju den som har orsakat dagens situation - viminns de 500-procentiga räntorna, och vi minns denförsvagade kronan.Nu menar att vi kanske t.o.m. missadetåget . Då, säger , nådde kronan ennivå som kunde accepteras av EU. Ja, det är möjligt,men var den nivån bra för och svensk eko-nomi?Jag deltog i en EMU-debatt med företrädare förIndustriförbundet, och de var livrädda för att t.ex.knyta kronan till en kurs gentemot D-marken på 4:35eller 4:40. De förespråkade snarare en nivå på 4:60eller 4:70. ligger den på 4:38 eller 4:39. Det ärintressant att konstatera att och har samma uppfattning som svensk industri närdet gäller nivån på den svenska kronan.Min fråga till är: Är det så att ni före-språkar en nivå på svenska kronan som i förhållandetill D-marken ligger på 4:35 och i förhållande tilldollarn på 6:50? Är det den nivån ni förespråkar? Mittintryck här är att så är fallet.Anf. 28 Finansminister ():Herr talman! Jag tänker inte lägga mig i den debattsom tycks ha inletts mellan Per och , och jag tänker inte heller kommenteraRiksbankens interventioner på valutamarknaden.På en punkt vill jag ändå i likhet med Per Rosen-gren uppehålla mig något vid händelserna hösten1992. Det är naturligtvis litet magstarkt att här oroar sig över de smärre fluktuationer somkronan har genomgått och som dennaturligen genomgår när man har en rörlig växelkurs- man kan relatera detta till de våldsamma föränd-ringar som inträdde just , när LarsTobisson och hans partivänner i hög grad var ansvari-ga för den ekonomiska politiken i . De trau-matiska erfarenheterna påverkar naturligtvis oss ännui dag. Vi skall dra lärdom av dessa erfarenheter.I principfrågan, om fast eller rörlig växelkurs, trorjag att det är fel att för alla tider uttala att Sverigeskall ha det på ett visst sätt. Däremot skall vi dra nyttaav de lärdomar som historien erbjuder och konstateraatt en fast växelkurs som inte byggs under av en tro-värdig ekonomisk politik i övrigt i längden är svår attupprätthålla. En rörlig växelkurs kopplad till ett pris-stabilitetsmål, som vi har , har fungerat väl underde som det har tillämpats.Byte av penningpolitisk regim är inget man görbrådstörtat. Det vill, menar jag, till utomordentligtstarka skäl för att genomföra en sådan förändring. Idet läge vi nu befinner oss i är den avgörande frågan,som för svenskt vidkommande kommer att besvarasunder hösten, om skall gå in i fas tre i valu-taunionen i den första omgången av länder eller inte.Det är det vi skall ta ställning till, och det är viktigt attdet beslutet bärs upp av ett starkt politiskt stöd. Det ärnaturligtvis också viktigt att vi kan uppfylla de eko-nomiska konvergenskraven, och allt talar för att Sve-rige kommer att göra det, kanske bättre än mångaandra länder.Det finns naturligtvis inte några manipulativa av-sikter med att vi inte har kopplat kronan till ,utan det är en följd av de skäl som jag redan har re-dovisat i svaret. Om vill gå in i valutaunionenoch vi uppfyller de ekonomiska konvergenskraven ärjag övertygad om att vi kommer att möta starkt stödför ett svenskt inträde. Tolkningen av de olika kriteri-erna, däribland växelkurskriteriet, är inte säker. Denavgörs till syvende och sist av de 15 medlemsländer-nas stats- och regeringschefer . En strikttolkning av den tvåårsgräns som hänvisartill innebär inte att man räknar bakåt från det attvalutaunionen bildas, utan man räknar bakåt två årfrån det att det avgörande beslutet fattas tidigt 1998.Med en strikt tolkning skulle anslutningen till ERMför de länder som vill vara med ha bort ske redantidigt 1996 eller . Jag påstår inte att Itali-en och därmed har diskvalificerat sig - delever säkert i en annan uppfattning. Jag vill bara pekapå att här föreligger en viss osäkerhet, och jag harnoterat att ledande politiker, regeringsledamöter, iflera länder har uttalat ett betydande stöd för densvenska uppfattningen i den här frågan.Jag är inte så orolig för den här saken. Om Sverigevill gå med är jag övertygad om att vi kommer med.Det avgörande är emellertid det politiska beslut somskall fattas i denna kammare i höst.Anf. 29 ():Herr talman! Det måste ändå stå alldeles klart atttvåårskriteriet inte kan uppfyllas om man väntar till nueller ännu senare . Sista chansen med envettig tolkning av det kriteriet var naturligtvis före detårsskifte som har passerat, och det var därför sombåde och var mycket angelägna om atthinna före den gränsen.Finansministern tog inte heller nu ställning i valetmellan fast och rörlig växelkurs, men jag tycker detlåter som om han tenderar att föredra en rörlig växel-kurs. I sitt interpellationssvar sade finansministern attvalet blir beroende av beslut , ochhan återkom nu till det beslutet om ifall vi skall delta ivalutaunionen eller inte.Låt mig då till att börja med påpeka - jag vet attfinansministern har gjort det tidigare, så mitt påpe-kande har mer till syfte att omgivningen skall få klar-het om detta - att redan är med i valutaunio-nen, närmare bestämt i dess andra steg. Frågan är omvi skall övergå till den tredje fasen. Det anser jag,men det anser inte utbildningsminister finansministern som ansvarigt statsråd ochstatsministern som ansvarig för hela regeringen tyckeri den här frågan får vi som bekant inte veta.Men, säger finansministern, om svaret blirja, då bör vi i alla fall överväga en snar knytning avkronan till . Det är förstås då, som jag redan harframhållit, , och dessutom kan vi inte veta attkronan då har ett sådant värde att det kan läggas tillgrund för en anslutning. Eller menar finansministernatt ett inträde skall kunna föregås av en avsevärdappreciering av kronan?Om svaret däremot blir ett nej, vet tydligeninte finansministern vad han vill göra. Han tröstar sigmed att deltagande i ERM2 blir frivilligt. Men denbestämmelsen tar ju rimligen sikte på de länder somhar fördragsenlig rätt att ställa sig vid sidan av, t.ex.Storbritannien och . får däremot idet läget ställning av pre-in-stat, och det förväntas avoss att vi skall förbereda övergången till den tredjefasen genom deltagande i ERM2.Vad tänker då finansministern uppge för skäl föratt hålla sig utanför, och kommer inte att sådanthandlande, dvs. att stå utanför, att ytterligare skärpaden misstro mot våra avsikter som redan skapats ge-nom beslutet att inte anta den gemensamma valutanfrån start?Tillbaka till principfrågan, som jag ändå tycker attvi bör kunna få ett svar på: Vad är bäst för ett litet,utlandsberoende land som , fast eller rörligväxelkurs? Finansministern förefaller föredra ett till-stånd av permanent flytande krona. Har inte Finlandsiver att komma med i i syfte att bädda för över-gången till EMU:s tredje fas gjort något intryck påfinansministern? Kan inte det faktum att ,trots att landet är förhindrat att från början delta ieuron, ändå vill delta i både och skänkanågon inspiration? För att inte tala om den norskesocialdemokratiske finansministern utta-lande om att han inte är främmande föratt knyta den norska kronan till euron, att han t.o.m.kan tänka sig ett avtal mellan och EU om enfast kronkurs.Finansministern slutade sitt svar med orden: "Vidvalet av växelkursregim får inte det förtroende förprisstabiliteten som byggts upp äventy-ras." Jag hävdar att detta redan har skett genom dentvekan och negativism som regeringen visar. Dess-utom framgår det klart att våra nordiska grannländerser något slags arrangemang med en fast växelkurssom angeläget och bäst för nationer av vår typ. Ellertror sig finansministern kunna omvandla tillett nytt , som kan vara sig självt nog i valuta-politiska sammanhang?Frågan kvarstår: Vad har finansministern emot denfasta växelkurs som hans kolleger i andra nordiskaländer eftersträvar?Anf. 30 PER ():Herr talman! Jag får upprepa frågorna till finans-ministern. Jag tycker att det är viktigt att få reda pådet här. Anser finansministern att man har varit till-räckligt aktiv för att minska de fluk-tuationer som framför allt under januari och februarihar förevarit när det gäller den svenska kronan? Visstär det väl viktigt att vi motverkar de spekulationersom faktiskt sker mot den svenska kronan?Egentligen är de allmänna förutsättningarna för enstarkare krona fortfarande mycket goda; det tror jagatt finansministern och jag kan vara eniga om. Vi haren väldigt låg eller t.o.m. obefintlig inflation, vi harhöga bytesbalansöverskott och - det som är viktigastoch som över huvud taget inte berör -vi har faktiskt fallande räntenivåer. Gapet mellan dentyska och den svenska långräntan minskar fortfarande,vilket är väldigt positivt. Det är en situation som Mo-deraterna med sin politik aldrig skulle ha kunnat upp-nå.Jag har också en fråga till : Vad är enlämplig nivån på den svenska kronan? Inom svenskindustri hävdar man att en nivå på 4:35 gentemot D-marken är en alldeles för hög kronkurs, för då anserman att man får problem att hävda sig. hartydligen en annan uppfattning. Han hävdar att 4:35 ärlagom - det är ju det han står och pläderar för när hansäger att vi skulle ha anslutit oss föratt klara de här två åren.Jag undrar också: Vilken är den lämpliga dol-larkursen? Ligger den enligt på ungefär6:50? Jag vill erinra om att den ligger en bra bitöver . Svensk industri har återigen börjat få drag-hjälp av den amerikanska dollarn, men villtillbaka till en situation där svensk industri förlorarexportandelar, om jag förstår det hela riktigt. Han villknyta kursen på en väldigt hög nivå.Anf. 31 Finansminister ():Herr talman! Återigen vill jag säga till Per Rosen-gren att jag inte tänker kommentera Riksbankensinterventioner på valutamarknaden. Vi får dock ac-ceptera att det sker vissa fluktuationer. Det blir så närman har en rörlig växelkurs, och det är inte något stortproblem att hantera.Däremot är det ett stort problem att hamna i situa-tioner som den vi hamnade . må uttala sig som en principiell anhängare av fastväxelkurs, men vi kan se vad som händer när en sådanpolitik inte bärs upp av en trovärdig inhemsk politik.Då bryts det hela sönder och samman, och det leddedå till att den svenska kronan skrevs ned med sommest 30 %.Det är viktigt att diskutera växelkurspolitik, ochdet har naturligtvis betydelse hur den utformas. Meningen växelkurspolitik fungerar om inte den underlig-gande ekonomiska politiken är stark, sund och tro-värdig. Det var den inte hans partivänner hade regeringsmakten. Det är det avgörande.Det är inte så att fast växelkurspolitik ersätter kra-ven på en stark och sund ekonomisk politik i övrigt.Det måste finnas en harmoni mellan växelkurspoliti-ken och den övriga ekonomiska politiken.Sedan går in på en rad andra ländersom lyfts fram som föredömen för . Man kankonstatera att dessa andra länder alla väljer olikaförhållningssätt. är förhindrat att gå in ivalutaunionen med mindre än att man ordnar en nyfolkomröstning, och det finns ingaopinionsmässiga förutsättningar i för stödtill ett sådant medlemskap. är i en annan si-tuation, och är inte ens medlem i Europeiskaunionen. Det finns alltså en rad olika förhållningssätt.Tobisson tog också upp i sammanhanget,som givetvis är ett helt annat exempel. är ettlitet land med stor utrikeshandel som under lång tidframgångsrikt har följt en politik med prisstabilitetoch rörlig växelkurs.Låt oss konstatera att varje land självt får utformasin politik. Förutsättningarna och värderingarna skil-jer sig åt. Vi i skall utforma den politik somär bäst utifrån våra bedömningar, inte från vad som ärbäst i något annat land.Jag vill understryka att för mig är det inte möjligtatt för alla tider fastslå att en viss typ av penningpoli-tisk regim är den bästa för . Även detta kan bliföremål för förändringar under tidens gång. Jag villdock tillråda en betydande försiktighet, jag skullevilja säga konservatism, när det gäller att byta växel-kursregim. Det är inget som man gör brådstörtat där-för att man upptäcker något problem eller får någonny tanke. Det måste finnas en långsiktighet och tro-värdighet i den politik som förs.Skall man byta regim menar jag att det måste fin-nas utomordentligt starka skäl för att göra detta. Där-med har jag inte sagt att vi aldrig någonsin mer kangöra det. Men jag konstaterar att den regim vi nuföljer fungerar mycket väl - det är också Riksbankensuppfattning - medan vi har haft stora svårigheter meden fast växelkurspolitik, vilket på ett dramatiskt sättillustreras av händelserna . Jag tycker attäven borde dra någon lärdom av detta.Anf. 32 ():Herr talman! Jag konstaterar att finansministerninte vill förorda en återgång till en fast växelkurs. Hantenderar att vilja behålla nuvarande ordningoch anför som skäl för detta att man inte skall byta förofta. Men jag menar att det redan när vi släppte kro-nan fri 1992 var klart uttalat att vi strävade efter att såsnart som möjligt återgå till det som är den naturligaordningen för vårt land.Här finns uppenbarligen, kan jag konstatera, enskillnad mellan finansministerns hållning och Riks-bankens linje att verka för en anslutning till isyfte att förbereda för EMU:s tredje steg.Jag har inte fått höra några egentliga sakliga skäl.Det vi nu senast fick höra var att man ser vad somhände en gång. Låt mig påminna om att den ensidigaknytning till ecun som då inte visade sig hålla hadetillkommit under den förutvarande socialdemokratiskaregeringen.Sedan diskuterar finansministern de olika nordiskaländerna. Här finns ändå, trots de olikheter som råder,en gemensam strävan att gå in i ett fast växelkursar-rangemang gentemot EU.