prot · GK0983 · 1997-03-21 00:00:00 — Vimåste upprätthålla det folkliga stöd som finns för enmycket restriktiv narkotikapolitik.Anf. 29 ():Fru talman! Jag ber att få tacka för löftet att Sveri-ges regering kommer att driva frågan om war-ning system. Skälet till att jag ställde frågan till justi-tieministern var just att detta område rimligen är enfråga som ligger på hennes bord. hoppas jag attsocialministern i hennes roll som företrädare för re-geringen har gett regeringens löfte i denna fråga.Uppgifterna till min andra fråga har jag fått eftersamtal med . Den är också en fråga somhon driver, men i detta fall för att väcka opinion.Kommissionen har ingen initiativrätt i dessa frågor.Dessutom är detta en nationell fråga. Men AnitaGradin ser problemet och är förtvivlad över att allde-les för få länder gör något.Vi måste arbeta snabbt och ta till vara den kun-skap som finns på andra håll och inte börjafrån början.Jag är glad att socialministern nämnde den dis-kussion vi har haft om narkotikapolitiken i sinhelhet. Det gäller bl.a. min propå om att vi snabbtmåste få fram information till föräldrarna. Den frågantogs upp i en debatt i kammaren . Migveterligt har ingenting kommit igång, vilket har gjortatt jag - utan att ha ett Regeringskanslis resurser bak-om mig - har dragit igång en sådan verksamhet. Jaghar , tillsammans med vårdpersonal ochpolis, påbörjat en sådan verksamhet. Det går inte baraatt prata om att föräldrar skall informeras, utan vimåste prata till föräldrarna så att de får informationen.Första mötet var lyckat. Vi kommer att spri-da informationen över hela landet.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 1996/97:195 om ung-domars narkotikaproblemAnf. 30 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig vilka åt-gärder regeringen tänker vidta för att komma till rättamed det ökande missbruket bland ungdomar.Som svar på fråga vill jag först sä-ga att jag delar oron för narkotikautvecklingen blandungdomar och att jag också är beredd att både vidtainformationsinsatser och att vidta åtgärder för attkomma till rätta med det ökade missbruket av bl.a.ecstacy bland ungdomar.Efter att ha mött de myndigheter som på något sättansvarar för att följa utvecklingen, men också i mötenmed många ungdomar, har jag fått bekräftat att detväxer fram nya, mer tillåtande attityder till narkotikainom vissa ungdomsgrupper. Vi får dock inte glömmaatt en övervägande majoritet av alla ungdomar fortfa-rande tar avstånd från all användning av narkotika.Utvecklingen bland vissa ungdomsgrupper mot enny mer liberal syn på droger som sprids via interna-tionella trender och värderingar måste tas på allvar.Nya attityder får fäste i dessa ungdomsgrupper somkan vara svåra för vuxenvärlden att påverka. Detställer nya krav på förhållningssätt och på metoder fördet förebyggande arbetet.Jag har tagit över ordförandeskapet i den nationel-la ledningsgruppen för alkohol- och drogförebyggan-de arbete, där 13 myndigheter ingår. Till lednings-gruppen avser jag dessutom att knyta en referens-grupp med ungdomar för att på så sätt ta till varaungdomarnas egna idéer och synpunkter.Ledningsgruppen har tagit fram en nationell hand-lingsplan som presenterades , och målet förarbetet är bl.a. att uppnå en alkohol- och narkotikafriuppväxt för ungdomar. Därmed inte sagt att vuxnasnarkotikamissbruk skulle vara mindre allvarligt.Jag ser två operativa delmål som jag kommer attföreslå för ledningsgruppen. Det ena målet är att mot-verka en ny narkotikavänlig trend bland ungdomaroch då särskilt användningen av ecstacy. Det andradelmålet är att stoppa användningen av svartspritbland ungdomar. Svartsprit är samlingsbenämningenefter den arbetsgrupp som såg över smuggling ochhembränning. Då användes benämningen svartsprit.Det kan vara en användbar beteckning.Jag kommer att driva dessa frågorna som social-minister, men det är viktigt att komma ihågatt grunden för ett framgångsrikt förebyggande arbetebör ha sin bas på lokal nivå. Kommunerna bör utveck-la lokala handlingsplaner som tar till vara det enga-gemang som finns bland ungdomar, föräldrar, politi-ker, skola och andra som möter barn och ungdomar.På den nationella nivån är det somhar i uppdrag att samordna och utveckla de förebyg-gande insatserna.Åtgärderna för att motverka att barn och ungdo-mar dras in i missbruk och kriminalitet är också enviktig del av det brottsförebyggande arbetet. Där ärdet av avgörande betydelse att tidigt upptäcka ochreagera på tecken på negativ utveckling. Regeringenhar genom det nationella brottsförebyggande pro-grammet tagit initiativ till att stärka de brottsförebyg-gande insatserna. Den kommitté som tillsattes närprogrammet presenterades arbetar bl.a. med att spridakunskap om brottsförebyggande arbete och stödjabrottsförebyggande projekt.Med hjälp av närpolisreformen har också skapatsbättre förutsättningar för polisen att bekämpa gatu-langning och att arbeta förebyggande, t.ex. genom attidentifiera och få kontakt med ungdomar i riskzonenför att dras in i missbruk och kriminalitet.Jag vill också nämna betydelsen av att begränsatillgängligheten av narkotika genom ett aktivt interna-tionellt samarbete mot produktion och handel mednarkotika.Regeringen både vill och kommer att genomförainformationsinsatser och vidta andra åtgärder för attkomma till rätta med det ökade missbruket blandungdomar. Svaret på båda frågor är ja.Den nationella ledningsgruppen för alkohol- ochdrogförebyggande arbete får en betydelsefull roll.Slutligen kan jag konstatera att vi måste upprätt-hålla den breda folkliga förankringen för vår narkoti-kapolitik som vi har . Det gör vi bäst med hjälpav ett konsekvent genomförande av vår narkotikapo-litik.Anf. 31 ():Fru talman! Jag tackar statsrådet för svaret på mininterpellation. I fråga om ambitionsnivån är svaretfrån socialministern positivt. Men jag tycker svaretbrister i precision i fråga om vilka åtgärder som avsesoch vilka konsekvenser ministerns klara antinarkotis-ka ställningstagande skall kunna få.Narkotikamissbruket ökar. De nästan dagliga rap-porterna - inte minst av missbruket av ecstacy - finnssom betydande markeringar av omfattningen. Detfinns en hotbild av narkotikamissbruket som är alar-merande. Missbruket går ned i åldrarna. I den tidigaredebatten hörde vi att detta gäller över hela linjen.Vi behöver både analysen men också att kommafram till förslag till åtgärder. Jag tror inte att manskall bortse i analysen från att missbruket ofta kombi-neras med annat, ofta omgärdat med kriminalitet.Missbrukets omfattning beror i hög grad också påattityder som samhället och vuxenvärlden har. Är deoklara och otydliga, finns det ett större utrymme föratt komma in i en missbruksmiljö. Okunnigheten är enannan sak. De beryktade rejvfesterna har en ickeobetydlig del i varför utvecklingen har gått åt det hållsom det har gjort.Jag skulle vilja lägga till följande - även om detinte direkt hör till debatten. Etableringen och ökning-en av alkoholutbudet har säkerligen sinandel. Vi har haft ökning av antalet utskänk-ningsställen . Den senaste årstakten är uppe i17 %, dvs. dubbelt så många. Takten accelererar.Det finns en ambition hos statsrådet i fråga om åt-gärder. Hon ser allvarligt på den negativa utveckling-en. Det har jag redan sagt uppskattande ord om. Mendet finns även ett problem i det statsrådet redovisadeatt här skall 13 myndigheter samordnas. Statsrådetskall leda denna samordning - det är i och för sig bra.Men bara omfånget av den organisatoriska bilden gördet hela ganska tungt och trögt. Om jag minns rättkom det till ytterligare en arbetsgrupp i går. Samord-ningen tar så mycket tid att det operativa blir lidande.Jag vet inte vilka grupper vi skall styra bort. Men detgäller att det inte bara blir handlingsplaner och dis-kussioner om möten, utan att komma vidare till denbas som statsrådet sade är viktig.Jag delar uppfattningen att vi måste komma ned påbasplanet. Men jag tror vi måste sätta ett hårdaretryck på kommunerna att lägga upp seriösa planer ifråga om drogbruk och drogmissbruk och att kommafram till förslag till konkreta åtgärder.Här har vi en rad instanser, både de institutionellaoch de mer folkliga. Men jag tror att det behövs litettydligare signaler. Statsrådet är i sina bästa ögonblickmycket tydlig. Men signalerna borde kanske upprepasmed högre intensitet än vad som är fallet. MargotWallströms klara besked om att narkotika inte hörhemma i vårt samhälle borde få mer genomslag raktöver. Det finns områden där det sviktar, t.ex. på om-rådet droger i trafiken, där man inte är lika självklartalkoholnegativ som är.Jag skulle vilja att statsrådet, för att uttrycka detenkelt, drog på litet mer gas i dessa frågor. Jag haringen invändning mot färdriktningen. Men det ärfortfarande för svagt genomslag när det gäller det sombehöver göras.Anf. 32 Socialminister ():Fru talman! Det är svårt att räcka till ibland, ElverJonsson. Man känner att man skulle vilja helst påheltid ägna sig åt enbart den frågan. Den skulle kan-ske rent utav kräva att man fick göra det dygnet runt,eftersom det är så angeläget.Jag vill i varje fall vara tydlig om inriktningen. Jagkommer att signalera till ledningsgruppen om de tvåoperativa delmålen och säga: samlar vi insatsernakring dessa två. Det ena är de nya drogerna, dvs. attdet har blivit mer narkotikavänligt bland ungdomar.Vi måste se till att få bort ecstasy och andra syntetiskadroger. Det andra är svartsprit.Vi har en hel rapport som är ute på en remiss-runda. Där har vi en lång katalog av åtgärder. Detsom är vitsen med att jag tar över ordförandeskapet iden nationella ledningsgruppen är att de berörda kanfå direkt besked från regeringen om vad det är somgäller. De kan sedan gå tillbaka och signalera lokalt.Det är där jobbet måste göras. De kan gå tillbaka ochsäga: har vi direktorder om att det är detta somskall prioriteras. Man kan sedan ta itu med det.Jag tror också att vi kommer att behöva skicka uten del projektstöd och annat ekonomiskt smörjmedelför att få det att fungera riktigt väl. Men jag gillar inteatt man har för mycket av byråkrati. Jag vill att detskall hända någonting. Det var därför som jag såg enfördel i att jag själv tar över ordförandeskapet. Då blirdet en direktkanal till regeringen. Jag tror att man dåkan få en effekt snabbare.Det känns ibland väldigt frustrerande. Det är påden lokala nivån som jobbet till stor del måste göras.Vi skall förstås se till att lagstiftning och annat ochden internationella samordningen fungerar. Men detär ute bland föräldrar, skolpersonal, närpolis ochandra parter som väldigt mycket av initiativet måstefinnas. Vi måste jobba intensivt med kommunerna.Har jag synts för litet i den här frågan skall jag taåt mig det, och jag får bli ännu bättre. Den här frågankräver det. Jag uppskattar ett samarbete över parti-gränserna. Jag tycker inte att vi behöver vara oenigaom detta. Här måste vi hålla ihop om vi skall lyckasatt ta itu med problemet.Anf. 33 ():Fru talman! Jag uppskattar socialministerns viljaatt ta till sig synpunkter. När vi dessutom i sak är igrunden överens blir vår diskussion här inte av denpolemiska arten. Att skära i byråkratin tycker jag äralldeles utmärkt. Jag ger full support till det. Social-ministern har en god insikt när hon kopplar till frågorom svartsprit, för att inte säga till hela alkoholområ-det. Det har stor del i att narkotikamissbruket ökar.Jag är medveten om att statsrådets dyra tid inte kanräcka till allting. Men ibland kan tydligheten ersättamånga arbetstimmar i sammanträden.Det som bekymrar mig, och som jag vill skickamed, är att allt färre skolungdomar får den informa-tion de borde ha. Okunnigheten är det som stör ochbesvärar mycket. Det sägs att två av tre barn i årskurs6, som står på tröskeln att bli tonåring och börja hög-stadiet, inte har fått någon undervisning om drogerna,utan enbart någon enstaka timme. Då ser vi ocksåbesparingspolitiken från sin sämsta sida i öppen da-gen.Den utarmning som har skett när det gäller t.ex. deANT-konsulenter som förut fanns på länsskolnämn-derna, och som arbetade med bred droginformationute i skolklasser och framför allt stimulerade lärarna,är väldigt olycklig. Många län har inte ens ANT-informatörer som kan garantera att denna informationfinns i skolan. Det har visat sig att allt färre får deninformationen.Detta är naturligtvis väldigt olyckligt. Jag skulleönska att socialministern vid någon regeringslunchsamtalade med chef, justi-tieministern och andra. Det behövs att man på bredfront tar ett samlat grepp. Verbalt tror jag att rege-ringen är samstämd, och att vi är det här i riksdagen.Men det gäller att få det operativt så starkt som möj-ligt. Jag tror att socialministern inte har någon annanmening. Det vore bra om det annonserades att ocksåvi på lokalt plan ute i kommunerna kände att vi hadeett tryck på oss från högsta regeringsinstans.Anf. 34 Socialminister ():Fru talman! Då får vi åstadkomma det ännu tydli-gare än . Jag har mitt första möte inom kortmed den nationella ledningsgruppen. Jag har förståsockså sett det som en bra avstamp för arbetet.Jag håller med det säger om ANT-undervisningen. Jag kan direkt säga att det är ett om-råde som jag menar behöver ha stimulans och för-modligen en del pengar för att det skall fungera. Menallt är inte en fråga om mer pengar. En bättre samver-kan och mer av förebyggande arbete kan vara viktigalokala insatser. Men jag håller med attdetta är ett område där vi måste bli mycket bättre. Detkravet borde vi kunna möta.Anf. 35 ():Fru talman! Jag skall fatta mig mycket kort. Jagtackar för den kompletteringen och med litet av heja-rop vill jag säga: Ske som socialministern sagt!Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1996/97:205 och 218om våld mot kvinnorAnf. 36 Socialminister ():Fru talman! har frågat vilka åtgärderjag planerar för att förstärka skyddet och säkerhetenför kvinnor som utsätts för våld inom familjen, och dåsärskilt insatser för att kunna stödja kvinnor medbegränsat nätverk och/eller har språksvårigheter.Vidare frågar om när konkreta åtgärderkommer från regeringen utifrån Kvinnovåldskommis-sionens förslag.Eva Flyborg har frågat om regeringen avser attöka stödet till forskningen kring våld mot kvinnor ochom regeringen avser att intensifiera arbetet med attöka kunskaperna bland de personalgrupper som be-möter dessa kvinnor.Jag besvarar interpellationerna i ett sammanhang.Bakgrunden till frågor är de tragis-ka händelser som ägt rum där ungakvinnor med invandrarbakgrund fallit offer för mordeller utsatts för mordförsök av manliga familjemed-lemmar.Våldet mot kvinnor kan givetvis inte accepterasunder några som helst omständigheter. Samhälletsgrundläggande värderingar gäller oss alla. De vålds-handlingar som tar upp har väcktmånga frågor. bjöd ochUlrica in till en hearing för att belysa orsa-kerna till våldsdåden och för att skapa en dialog omintegration och jämställdhet. Diskussionen visade påfrågornas komplexitet och behovet av ett tålmodigtarbete för att skapa allas delaktighet i samhället ochfrämja möjligheterna till egen försörjning.Inom regeringen pågår olika verksamheter somsyftar till att förbättra integrationen. Det finns medelavsatta för insatser i utsatta bostadsområden. Detpågår en översyn av lagen mot etnisk diskriminering.I höst kommer regeringen att i en integrationspolitiskproposition presentera ytterligare ett antal insatser.Under senare år har flera åtgärder vidtagits för attmotverka våld mot kvinnor och för att stödja, hjälpaoch skydda utsatta kvinnor. Bland dessa åtgärder kannämnas lagstiftningsåtgärder, t.ex. höjda straffskalorför ett antal vålds- och sexualbrott. Satsningar hargjorts på förebyggande åtgärder, t.ex. genom fort-bildning av personal som kommer i kontakt med utsat-ta kvinnor. Förbättringar av skyddet för de kvinnorsom utsatts för våld eller riskerar att utsättas för våldhar gjorts. Bl.a. har larm och annan teknisk utrustningtagit fram i s.k. trygghetspaket. De åtgärder som vid-tas för att generellt förbättra stödet till brottsofferkommer naturligtvis också utsatta kvinnor till del.Kvinnojourerna har fått utökat statligtstöd. Försöksverksamhet med lokalt utvecklingsarbetehar på regeringens initiativ genomförts i syfte att fåfram modeller för ett förbättrat samarbete mellanmyndigheter och mellan myndigheter och frivilligaorganisationer. Regeringen har lämnat stödtill en bred informationskampanj i Stockholmsregio-nen i syfte att förebygga våld mot kvinnor.Regeringen har också avsatt medel genom All-männa arvsfonden för att förebygga våld mot ungakvinnor, genom vilka unga kvinnor med invandrar-bakgrund skall uppmärksammas särskilt.Ansträngningarna för att på olika plan motverkavåldet mot kvinnor samt förstärka skyddet och säker-heten för kvinnor som utsätts för våld inom familjenmåste fortsätta. När det gäller detta arbete har slutbetänkande Kvinnofrid(SOU 1995:60) stor betydelse. I betänkandet läggsbl.a. fram förslag om lagstiftning, forskning, statistik,informationsinsatser och stöd till kvinnojourer.Kommissionen tar också upp frågor om hur myndig-heter inom , hälso- och sjukvården samträttsväsendet skall handlägga ärenden med anknyt-ning till våld mot kvinnor och om hur kunskap ochkompetens skall höjas bland dem som arbetar medsådana ärenden. förslagbereds inom i närasamarbete mellan Social-, Arbetsmarknads- och Jus-titiedepartementet. Avsikten är att under hösten 1997lägga fram en samlad proposition.Ett av kommissionens förslag har redan genom-förts genom att regeringen varit med om att finansierauppbyggnaden av Rikskvinnocentrum i Uppsala.Rikskvinnocentrum arbetar med kvinnor som miss-handlats och våldtagits. Andra huvuduppgifter förcentret är forskning, utbildning och information. In-tresset för Rikskvinnocentrum är stort, och erfarenhe-terna från verksamheten mycket goda. Jag ser gärnaatt erfarenheterna därifrån sprids till andra landsting.När det gäller forskning om våld mot kvinnor bördet stöd som ges via Brottsofferfonden nämnas. Fleraav de projekt som fonden har gett pengar till är inrik-tade på våld mot kvinnor i nära relationer.Socialtjänsten insatser är betydelsefulla för att gestöd åt utsatta kvinnor. I propositionen om ändringar isocialtjänstlagen framhålls särskilt vikten av informa-tion, samverkan mellan myndigheter och stöd tillfrivilliga organisationer.Jag vill slutligen nämna den pågående utredningeninom som har till uppgift bl.a.att kartlägga hur vanligt det är att utländska medbor-gare, företrädelsevis kvinnor, utsätts för övergrepp is.k. anknytningsärenden och hur vanligt det är att enoch samma person gör sig skyldig till upprepadeövergrepp.Anf. 37 ():Fru talman! Jag vill tacka socialministern för sva-ret. Jag tycker att det är viktigt att redan från börjanpåpeka att detta inte är en fråga där vi har olika ambi-tion eller mål. Det handlar om att vi gemensamt skallförsöka komma så långt det bara går i varje givetögonblick. När det dyker upp händelser som för uppfrågan om våld mot kvinnor på dagordningen är detviktigt att tänka på att våldet mot kvinnor är globalt -det pågår , överallt och alltid. Män slårkvinnor och barn oavsett kultur, bakgrund eller land.Det finns några missförstånd, eller myter, somkommit fram. Den ena är att detta skulle handla omnågon speciell invandrarkultur, och att man särskiltinom islam skulle tycka att det här är ett acceptabeltbeteende. Den andra är att det skulle vara den ökadejämställdheten mellan kvinnor och män som leder tillmer våld.Det är viktigt att tänka på att det faktiskt bara är15 år sedan som våld mot kvinnor i föll underallmänt åtal, och inte längre ansågs vara en privatsak.Så sent som i min egen barndom var det inte hellerstraffbart för en man att våldta sin hustru. 1864 för-svann mannens rätt att aga sin hustru i . Dettavisar att denna problemställning knappast är ny. Denär ingenting som har växt fram i takt med att vi fått ettjämställt samhälle.Jag var inte själv med i , men jag har för-stått att en av de mest diskuterade frågorna kvinnoremellan på var just mänsvåld mot kvinnor. Konferensen slog också fast attvåld mot kvinnor skall fördömas alldeles oavsettkultur och sedvänjor. förde t.ex. sär-skilt fram att det inte är så att man tolererar våld motkvinnor inom islam.Jag tackar som sagt ministern för svaret, men jagvill ändå gå tillbaka till min första fråga om vilkaåtgärder regeringen planerar. Jag tycker nämligen inteatt svaret på den var tillräckligt konkret. Några frågorsom vi från har fört fram somnödlösningar när det gäller skydd och säkerhet inomfamiljen är att fler kvinnor skall kunna få ettskyddspaket, och i allra värsta fall en personlig liv-vakt.Frågan om vård och behandling för förövaren,mannen, måste också lyftas fram, bl.a. av den enklaorsaken att kvinnor sedan generationer nedärvt bete-endet att ta ansvar för människor i sin omgivning -även för förövaren. Ända till dess att kvinnan vet attnågon annan tar hand om den här karlen kan det varaväldigt svårt för henne att släppa taget, göra en anmä-lan och föra fram sin sak. Hon känner att hon måste taett ansvar för sin man, eller före detta man.Den andra frågan, om stöd för kvinnor med be-gränsat nätverk, och särskilt de med språksvårigheter,hittar jag heller inget riktigt konkret svar på. Jagskulle vilja att socialministern utvecklar regeringenssvar på frågan och tankar om att hjälpa personalen.Det finns säkert en god vilja bland personalen, menibland kanske kunskap och kulturkompetens saknas.Framför allt kan tolksituationen och språksvårigheter-na innebära problem.Anf. 38 ():Fru talman! Även jag tackar för svaret, men kon-staterar att jag inte är riktigt nöjd med det. Jag tyckeratt svaren i alldeles för stor utsträckning härrör frånden förra regeringens initiativ - den regering därBengt var socialminister. Den nuvaranderegeringen verkar vara litet grand utan egna visioneroch idéer om hur arbetet skall fortsättas.Trots att samhället har vidtagit ett stort antal åt-gärder är det dolda våldet omfattande.Enligt polisens egna beräkningar går det tre icke an-mälda brott på varje synlig anmälan. I dörsom bekant i genomsnitt en kvinna somen direkt följd av misshandel.Åtgärder för att komma till rätta med våldet berörav naturliga skäl i första hand de utsatta kvinnornaoch deras barn samt de män som utövar våldet. Menjag tror att man i åtgärderna i större utsträckningmåste betrakta orsakerna till att våld mot kvinnoruppstår. Det handlar bl.a. om samhällets och de en-skilda människornas allmänna kvinnosyn och omförlegade uppfattningar om kvinnorollen.Det handlar om någonting som vi kallar för attity-der - ungefär samma sak som jag brukar tala om närdet gäller företagarklimat. Men vad är då klimat ochattityder? Ja, det kan gälla t.ex. att ha kraft och modatt genomföra en pappamånad. har regeringensänkt bidragsdelen för de pappor som stannar hemma.Det är ett exempel på hur man gör det svårare förpappor att vara hemma. Kvinnlig värnplikt kan varaen annan sådan attitydfråga. Vad har staten syn på sina kvinnor? Duger de till att försvaraSverige eller inte? Löneskillnader i arbetslivet ärockså någonting konkret där man kan titta på attityd-skillnaden mot män och kvinnor.Jag brukar ibland försöka göra bilder för mig självför att lättare förstå svåra problem. Det här ser utungefär som när jag är på landet och repar ljung. Allavet att det är ganska lätt att få tag i själva ljungblom-man och få bort den, men det är rottrådarna underalltihop som är det svåra. Det är det som egentligen ärproblemet. Det är samma sak med attityder: De ärsvårgripbara, men de måste angripas på alla sätt vikan.En rottråd som jag kan nämna är ett kvinnovålds-seminarium som anordnade i går. Därgavs exempel på hur en nämndeman hade anförtförmildrande omständigheter när en man hade våld-tagit en kvinna. Nämndemannen sade: Men hon blevju i alla fall inte med barn. Detta anförde han som enförmildrande omständighet vid en våldtäkt.Ministern hänvisar i svaret till forskningen påRikskvinnocentrum i , och säger:"Jag ser gärna att erfarenheterna därifrån spridstill andra landsting. "Det är ju bra. Men hur då? Jag tycker att dettaverkar litet väl passivt.