prot · GL0935 · 1997-11-27 00:00:00 — Syftet har varit att få tillstånd en gemensam insats för att öka kunskaperna omFörintelsen bland unga och därmed stärkakänslan för människovärde och demokrati.Först vill jag med uppskattning hälsa de initiativsom har tagit.Den 27 januari - efter det att 7 000överlevande i , och Monowitsbefriades - genomförs en minnesstund i riksdagen.Samtliga riksdagspartier hedrar minnet av de männi-skor som dog i Förintelsen.Det är min förhoppning att denna manifestationskall följas av minnesstunder på möten med landetsalla kommun- och under börjanav året. På så sätt kan vi visa att denna fråga förenardemokratiska krafter över hela Sverige.Minnesstunden skall följas upp med en resa förledamöter till koncentrations- och förintelselägren iPolen under våren.Samma kväll kommer regeringen att bjuda in före-trädare för olika sektorer av det svenska samhället konsert i Berwaldhallen i . Många är deöverlevande som inom musik, konst och litteratur harsatt spår som lever inom oss. Verken påminner ossom demokratins bräcklighet och människovärdetsideal. Kulturens roll - som påminnelse, som drivkrafti samhällsdebatten och som inspiration i pedagogiken- skall fullt ut tas till vara.Föreningen har tagit ini-tiativ för att upprätta ett minnesmonument i Stock-holm. Regeringen har beslutat om att bidra till finan-sieringen. Monumentet är viktigt för att hålla minnetav historien vid liv.Genom filmer som 's list, God afton,och i har bådekänslor och kunskap om Förintelsen förmedlats. Des-sa och andra filmer kommer att finnas tillgängliga pågrund- och gymnasieskolorna i vårt land.Spelfilmer och dokumentärt material skall ställassamman i informationspaket till skolorna. Materialettas fram och görs tillgängligt i samarbete med och Skolverket.I samarbete med och Skolautarbetas ett material som skall användas på föräld-ramöten.Samtliga skolor i kommer att få en katalogmed ett urval av informationskällor och föreläsaresom stöd för att kunna ge en relevant plats åt Förintel-sen i undervisningen.Med utgångspunkt från , somöverlevde nazisternas läger och bor i ,har ett informationsmaterial tagits fram. Det heter Jagtänker på en familj och skall ingå i det större paketHur är läget? som mot rasism har tagitfram.Lika viktigt som att tankeväckande och informa-tivt material finns att tillgå i skolan är att lärarna vidSveriges skolor fördjupar sina kunskaper om det somhänt och på vilket sätt man kan dra paralleller tillhändelser i dagens samhälle.Kunskapen måste öka om nynazistiska organisa-tioner, vit makt-musik och andra uttryck för antide-mokratiska krafter som finns i ungdomarnas vardag.Seminarier kommer att erbjudas lärare från årskurs 4och uppåt över hela Sverige.Utbildningsradion och kom-mer att uppmärksamma Förintelsen. En heldag omFörintelsen riktad till skolan kommer att sändas.Fru talman! Skolorna har ett självklart ansvar, mendet ansvaret kan de inte ta ensamma. Ansvaret vilarpå oss alla - som medmänniskor, som vänner och somföräldrar.Därför kommer alla familjer med barn i grundsko-lan att erbjudas en bok med texter, bilder och faktaom Förintelsen. Boken är gratis och kommer också attfinnas på bibliotek och medborgarkontor. Idéhistori-kern och historikern redaktörer för boken, som skall översättas till destörsta invandrarspråken.Den 10 december öppnas en hemsida. Internet harlänge använts av antidemokratiska krafter för att spri-da historieförfalskning och lögn. Men det saknasfortfarande en samlad sida om vad som faktiskt hän-de. Hemsidan skall öka möjligheterna att själv finnafakta och kunskap i hemmet eller på biblioteken.Hemsidan öppnar nya pedagogiska möjligheter -såväl för att utbyta information och goda idéer mellanlärare som för elevernas egna arbeten. Hemsidan skallutvecklas och växa och ständigt uppdate-ras inom ramen för informationsprojektet. Den blir envital plats för debatt och diskussion och en samlandeplats för forskarrön och fakta.För att utveckla kunskapen krävs ett samlande fo-rum. Därför skall ett nationellt förforskning och undervisning kring Förintelsen ochandra folkmord upprättas vid . Därskall forskning, undervisning och folkbildning initie-ras och bedrivas kring hur folkmord skallförhindras och hur de mänskliga rättigheterna kanstärkas. kommer ett internationellt fors-karsymposium att anordnas i , följt av semi-narier för bl.a. lärarutbildare och journalister.Regeringen kommer också att ge , Ceifo, vid universitetmöjlighet att slutföra en rad viktiga forskningsprojektom nazism och rasism. Bl.a. skall studier i Klippan,och slutföras tillsammans medBrottsförebyggande rådet. Man undersöker i demhändelser som skakat demokratin och åtgärder somframgångsrikt har stärkt medmänskligheten.Fru talman! Jag vill slutligen rikta ett tack till demånga människor som själva har varit fångar i kon-centrationsläger - eller har släkt som har varit det -och som orkar berätta om sina erfarenheter.Den insats de gör är stor och viktig. Trots densmärta som många känner inför sina minnen av denyttersta förnedringen och den mest ångestladdaderädslan tar de ofta sitt ansvar för kommande genera-tioner genom föredrag i skolor och på andra platser.Detta arbete förtjänar att uppmärksammas och skall fåekonomiskt stöd.Det budskap de förmedlar måste vi vårda. Riksdagoch regering, kommuner och landsting, myndigheteroch politiska partier - alla måste vi delta i arbetet.Men de åtgärder jag har presenterat är intetillräckliga. De kan aldrig bli tillräckliga.För naturligtvis är det ett ansvar som åvilar varoch en - i vårt vardagliga liv, i diskussion och samtal,i engagemang och undervisning, i kunskap och modatt stå upp och tala. Allt krävs för att vårda och stärkagrunden för ett humant och demokratiskt samhälle inästa århundrade.Det är min förhoppning att detta informationspro-gram - som vi kallar Levande historia - ett informa-tionsprojekt om Förintelsen - skall kunna bidra idenna process. Tillsammans med det stora arbete somutförs av organisationer, myndigheter och enskildamänniskor kan vi skapa ett levande nationellt samtalom demokratin, dess utmaningar och dess framtid.Ytterst handlar detta om varje människas okränk-bara värde. Alla måste ha en plats Sveri-ge.Anf. 98 ():Fru talman! Jag vill bara helt kort uttrycka mitthelhjärtade stöd för det som statsministern här sade.Det är utomordentligt bra att regeringen gör särskildaoch kraftfulla insatser för att öka kunskaperna omFörintelsen. Vi har fått information av statsrådet om de insatser som planeras, och jag tycker attdet är mycket bra att det här sker.Att detaljer i den undersökning som utlöste det härinitiativet nu ifrågasätts spelar egentligen ingen roll.Det finns alltid ett behov av ökade kunskaper om debrott mot mänskligheten som har ägt rum i vår världs-del på 30- och 40-talen.Vi tycker olika om mycket, men just därför är detbra att kunna säga att vi på den här punkten står ena-de. Alltihop handlar om att det som skeddeinte får ske igen.Anf. 99 Statsminister ():Fru talman! Egentligen finns det ingen större an-ledning att kommentera det som , utan det är ett uttryck för en värdegemenskapsom jag är glad för att vi har. Kanske ändå en litenreflexion.Jag tror att de som pekar på att den undersök-ning som diskuterades inte var fullt så negativsom då anfördes och tar det till intäkt för att vi intebör göra den här typen av informationsinsats är litetilla ute.Jag vill först säga att jag är glad om resultatet frånundersökningen inte var fullt så negativt. Allakan dock se vad som har hänt vad gäller de rörelsermed koppling till nazism och rasism - i , iEuropa och på andra håll - som vi skall bemöta i dethär materialet. Det finns alldeles bortsett från dennaundersökning nog med skäl att ta allvarligt på detendenser som vi ser i dagens samhälle. Mot denbakgrunden står denna informationsinsats höjd överpartipolitiska motsättningar.Anf. 100 ():Fru talman! Jag vill också både understryka värdetav de insatser som görs och uttrycka uppskattningför det sätt på vilket de sätts igång samt för statsminis-terns initiativ.För att återkoppla till statsministerns senastekommentar vill jag säga att jag tror att det är viktigtatt tyngdpunkten tydligt är närvaro, varhelst vi möterde antidemokratiska krafterna ur det förflutna. Infor-mationskampanjer i all ära, men det är ju det levandesamtalet som är viktigt i alla de sammanhang där vihar den här möjligheten. Då skall vi naturligtvis intevara blygsamma när det gäller att använda den nyatekniken, informationsteknologin och hemsidor för attlägga ut faktabeskrivningar och bemötanden. Friafolkrörelser skall också uppträda i fredliga demon-strationer. Vi skall fördöma de våldsdåd som sker. Viskall naturligtvis vara medvetna om den under-grundskultur som finns inom musiken t.ex.Det är viktigt att hela bredden och det levande i attbemöta detta betonas, och att man inte tror att deträcker att distribuera papper. Det har heller aldrigvarit avsikten, som jag har förstått den här kampanjen.Det är därför viktigt att bemöta dem som säger attinformationskampanjer inte har något värde. Det härskall gå längre än så.Anf. 101 Statsminister ():Fru talman! Jag kan bara instämma i det som OlofJohansson har sagt. Det är vars och ens ansvar attaktivt som medborgare ta sitt ansvar för demokratioch människovärde. Det är vad detta syftar till.Anf. 102 MARIANNESAMUELSSON (mp):Fru talman! Först vill jag säga att jag tycker att detkänns positivt att regeringen tar initiativ till en infor-mationskampanj mot nazism och rasism och ger fram-för allt våra ungdomar möjlighet att få kunskap omvad som egentligen hände. Jag känner att det finns ettenormt behov av det som samhället ser ut ochmed tanke på de rasistiska tendenser vi av och tillmöter ute i samhället. Därför är det här väldigt viktigtoch angeläget.Samtidigt känner jag att man måste se till att mankommer ner med kunskapen till dem som verkligenbehöver den. Jag är övertygad om att många av våraungdomar som t.ex. lyssnar på rasistisk musik egent-ligen inte har en aning om vad de lyssnar till. De harheller ingen aning om hur de påverkas av det de lyss-nar till. Därför är det så oerhört viktigt att vi får utden här kunskapen längst ned i samhället, till vårabarn och ungdomar så att de kan bära den med sig.Så till det kanske allra viktigaste av det statsminis-tern tog upp i sitt anförande: Alla måste ha en plats imorgondagens samhälle. Där känner jag att vi i daghar en mycket oroande situation. Det finns mångaungdomar som saknar delaktighet i samhället, somkänner sig utanför och som känner att de inte behövs.Om vi inte i det här sammanhanget också kan se tillatt ungdomarna känner sig delaktiga i vårt samhällenår vi dem inte med kampanjen. Därför vill jag fåveta hur vi klarar båda de här delarna samtidigt.Anf. 103 Statsminister ():Fru talman! Det är egentligen två dimensioner avsamma sak. Delaktigheten i samhället är någontingsom vi måste arbeta för. Det handlar omhur man bemöter människor och vilken respekt manvisar, inte bara mot barn och ungdomar utan ocksåmot vuxna. Om unga känner att de inte får vara medoch påverka, om de hamnar utanför arbetsmarknaden,om de tycker att skolan inte lyssnar till dem så fårman en reaktion, så får man en protest, så får man ettutanförskap.Om man i en sådan situation, som vuxen, samti-digt skall försöka sprida normer, värderingar, idealoch åsikter - exempelvis utifrån den grund som vi allastår på här i - kan man ibland misslyckasjust därför att man från den unges sida inte uppleveratt man tas på allvar.Det är ingen tvekan om att det finns ett klart sam-band mellan samhällets förmåga att ge plats åt allaoch våra förutsättningar att sprida goda värderingarom demokrati och människovärde till framför allt denuppväxande generationen.Det är ett långt, tålmodigt och träget vardagsarbetesom vi är inne i och som skall kombineras med denhär tydligare ansatsen.Anf. 104 MARIANNESAMUELSSON (mp):Fru talman! Jag vill återkomma till det som jag togupp i frågestunden . Hur får man personellaresurser till detta? Det är ju mycket en fråga om att hatid; tid med våra barn, tid med våra ungdomar. Vi harju sett larmrapporter om hur barn mår av att ingen hartid med dem.Det här måste kombineras. Vi måste använda denarbetskraft som går arbetslös till att finnas därvåra barn behöver dem.Anf. 105 Statsminister ():Fru talman! Detta är vi överens om. Det har vi justklarat ut på frågestunden.Men det här är större än så. Det är inte bara frågaom dem som finns som anställda. Det är också enfråga om vilket ansvar jag har som individ och med-borgare. Vilket ansvar har.Vilket ansvar vi har som föräldrar. Vilket ansvar vihar som kamrater. Vilket ansvar vi har som förebilder.Det är det förhållningssättet som skall genomsyra dethär arbetet. Om det skjuts i bakgrunden för att vi harproblem med exempelvis bemanningen i våra skoloreller för att vi har problem med hur många anställdavi kan ha i vården, tror jag att vi missar en uppgift ochen skyldighet som vi har oavsett hur det ser ut i dessaverksamheter. Vi har den som medborgare i en demo-krati.Det blir lättare och mer framgångsrikt om samhäl-let kan utformas på ett sådant sätt att detta ocksåupplevs som en plats där alla får vara med och tas påallvar och känner gemenskap. Det är det vi i dagupplever att vi inte är riktigt framgångsrika i. För-hoppningsvis har det också i den meningen vänt förSverige.Anf. 106 ():Fru talman och ! Jag tycker att dethär är ett bra initiativ. Jag tycker att det är bra attvuxenvärlden går in och säger vad som är rätt och fel,vad vi bör diskutera samt värderingar, och att mansätter det på dagordningen.Alldeles för länge har de unga i vårt samhälle varitde enda som väldigt tydligt tagit ställning mot nazismoch rasism, framför allt på våra gator. Där har i allafall jag saknat stora delar av vuxenvärlden.Jag tror att det här kan vara ett bra sätt att från re-geringens sida visa att det här är viktiga frågor.Jag vill ändå påpeka att rasism och nazism groroch har mycket lättare att få fäste i samhällen därmänniskor känner sig osäkra, där man inte får platsoch där man är rädd av olika skäl. Jag tror att det ärdet som är vårt problem . Vi har en stor segrega-tion och vi har många människor som av olika skälinte får plats. Det är viktigt att koppla det till det.Jag tror att en koppling som vi måste dra är attvårt samhälle och förändras. En stor del avvår befolkning har invandrarbakgrund. Dekommer hit för att de söker skydd och behöver trygg-het. Jag skulle vilja att kampanjen och diskussionenom och vad som hände blir ettexempel som också ger möjligheten att förstå dekonflikter vi ser runtomkring oss . Man kan sägaatt det som hände under på mångasätt tyvärr fortfarande händer på många ställen runtom på jorden.Anf. 107 Statsminister ():Fru talman! Jag förstår vad me-nar.Avsikten med informationskampanjen är inte attenbart vara en undervisning om historia utan en dia-log som skall forma värden och värderingar baseradepå en fruktansvärd händelse i vår nära tid. I den me-ningen och med detta som utgångspunkt kan manfaktiskt ge dagens uppväxande generation, men ocksåvuxna, en insikt om människovärdets betydelse, allasokränkbarhet och detta att vi är lika värda i ett sam-hälle. Det kan äga sin tillämpning i en integrations-politisk diskussion. Det kan äga sin tillämpning i hurvi bemöter varandra i samhället. Men det kan natur-ligtvis också ha en djupare dimension i de frågor somvi kanske trodde att vi i hade vaccinerat ossemot och hade kommit förbi - frågor som rör relatio-ner till andra människor beroende på deras hudfärg,sexuella läggning eller religion - dvs. sådant som vi iSverige faktiskt trodde att vi hade klarat av i vårtupplysta demokratiska samhälle, men som det äralldeles uppenbart att vi inte har gjort.Här finns ett exempel i närtid på hur fruktansvärtutvecklingen kan ta oss om vi inte ser upp ochanvänder detta som en utgångspunkt för samtal omdagens och morgondagens . Det är tanken.Anf. 108 ():Fru talman! Jag vill börja med att uttrycka minuppskattning över att statsministern i sin informationtydligt visade att informationskampanjen syftar till attmedvetandegöra den ondska som finns och alltid harfunnits i människan.Diskussionen har ju tidigare alltid varit sådan attdet har funnits skäl att oroa sig över att vi skulle in-formera om en historisk händelse. Jag uppskattar attsyftet med informationskampanjen är att visa på vadsom kan hända om vi inte lär våra unga att respekteravarje enskild individs värde.Jag skulle i det här sammanhanget också viljakomma med en liten tanke. Jag är övertygad om attstatsministern inte har haft möjlighet att gå in på allatankar som finns inför informationsarbetet, men be-skrivningen ger intrycket att informationen är upp-byggd för att ge de vuxna kunskaper att förmedla tillbarnen. Detta är otroligt viktigt. Men det är ocksåmycket viktigt att skapa förutsättningar för de unga attta till sig information, att uppleva att informationenrör dem och att det inte är något som bara tillhörförfluten tid.Det kanske är litet opassande i detta sammanhang,men jag skulle ändå gärna vilja föra fram en litentanke, som enligt min uppfattning skulle vara av bety-delse just för att de unga skall sätta sig in i vad somhar hänt, nämligen att vi på något sätt ser till att allabarn får möjlighet att själva läsa dagbok.Anf. 109 Statsminister ():Fru talman! Det kan vara en nog så god idé, somjag inte har möjlighet att värdera just . Men jag haringen anledning att säga att det inte skulle vara godläsning - tvärtom. Jag tror också att många barn ochungdomar fortfarande läser denna skakande skildring.Jag är glad för deklaratation. Jagvill också säga att det naturligtvis inte bara handlarom ungdomars värden och värderingar, utan det finnsju en tendens att också vi vuxna glömmer och slarvar.Också vi behöver påminnas om historien och återigenlära på nytt för att kunna vara goda samtalspartner tilldem som växer upp. Syftet är brett och har den in-riktningen.Anf. 110 ():Fru talman! Jag vill också tacka för initiativet ochför informationen som vi har fått om den informa-tionskampanj som skall gå ut till framför allt allaskolor.Jag hör till dem som tror på den här typen avkampanjer, där vuxenvärlden samlar sig och ger ettentydigt budskap i en fråga där man är överens om attdet inte finns några andra budskap som gäller. Andraskall få uttrycka sina åsikter, men det skall vara väl-digt tydligt att här står hela vuxenvärld enadom att vi, oavsett vilka ideologier vi utgår från förövrigt, vill att våra ungdomar skall veta vad som harägt rum under , framför allt när detgäller Förintelsen.Jag känner att det skulle vara väldigt värdefullt attvi tog upp skolans roll över huvud taget.Statsministern talade om vardagsslitet. Egentligenhandlar det ju om att i skolorna poängterahur viktig respekten för andra människor är, att ele-verna på ett praktiskt sätt får lära sig att respekteravarandra, respektera vuxna och också får uppleva attde vuxna respekterar dem tillbaka. Det är detta somskolans värdegrund utgår ifrån, men som tyvärr harvarit väldigt otydlig under i . Detvore bra om statsministern på ett tydligt sätt , isamband med att vi talar om de här frågorna, poängte-rade att skolans värdegrund, som den uttrycks i läro-planerna, skall omsättas i praktiken varenda dag och ivarje skola.Anf. 111 Statsminister ():Fru talman! Jag är såsom gammal läroplansförfat-tare fylld av respekt för de läroplaner som finns förgrundskolan, gymnasieskolan och vuxenutbildningenmen också för de pedagogiska programmen för för-skolan. Där saknas inte goda värderingar. Dessa finnsdet all anledning att i alla sammanhang hävda.Vad som ju saknas, och har saknats, är ett stöd förskolans fostrande insats från dem som finns runt om-kring i samhället i då det blir mycket svårare,och är mycket svårare, att vara lärare - pedagog. Detär en mängd information och en mängd värderingarsom strömmar över barn och ungdomar. I detta arbetekrävs att vi som finns runt omkring skolan men inte iskolan som arbetande - föräldrar, morföräldrar, far-föräldrar, syskon och kamrater - visar att vi också stårför de värderingar som skolan skall ge uttryck för ochsom det demokratiska samhället bygger på. Lärarnaskall inte lämnas ensamma med uppgiften, utan det ärhela samhällets ansvar. Det hoppas jag att den härinsatsen också resulterar i.Anf. 112 ():Fru talman! Jag vill också vara en av dem somsällar sig till kampanjen. Jag tycker naturligtvis attden är välkommen och väldigt viktig.Men låt mig berätta för statsministern om två ex-empel som visar hur vårt land ser ut . Jag troroch vet att också vet hur landet ser ut , men låt mig berätta vad mina väljare i det fattigaSverige beskriver.TV Aktuellt åkte till ett invandrartätt område iStockholm. Man ställde frågan till ca 20 barn medinvandrarbakgrund vad de tyckte om den svenskapoliskåren. Man frågade om de tyckte att polisen varrasister. Svaret från barnen, som är ,var kompakt: Ja. Det måste bekymra oss alla om barnsom ser ut som jag eller är svarta tycker att det svens-ka rättsväsendet har rasistiska inslag.Härom dagen träffade jag några afrikaner, välut-bildade sådana. Det var några som hade invandrat tillSverige och andra som var födda i . Det var etthundratal afrikaner. Jag ställde frågan: Hur många aver har över huvud taget ett jobb? Svaret var kompakt:Nej, ingen av dem hade jobb i vårt land. Vi håller påatt få ett samhälle där klyftorna inte bara är socialautan också etniska. Detta är en utveckling som viallihop måste bekämpa med alla krafter. Jag tyckerockså att en kampanj, i den mån det går, skall kunnariktas till myndigheter och andra inom bl.a. arbets-marknaden som ansvarar för att ge människor möjlig-het att försörja sig själva.Anf. 113 Statsminister ():Fru talman! Det här är också en dimension, vär-deringar och förhållningssätt i dagens samhälle, somvi får möjlighet att uppmärksamma i anslutning tilldet här samtalet. Den kritik som ligger i fråga vad gäller exempelvis polisens beteende iett visst område, har jag svårt att värdera. Det kanfinnas skäl till kritik. Det kan också finnas goda ex-empel att lyfta fram, där poliser arbetar konstruktivt inära dialog i just det egna bostadsområdet som när-poliser.Vi vet att arbetslösheten slår mycket hårdare i vis-sa invandrargrupper än vad den gör i andra delar avsamhället. När nu konjunkturen vänder uppåt, närjobben kommer tillbaka, när arbetslösheten tryckstillbaka, får vi en möjlighet att mer kraftfullt ta tag idetta.Det är klart: Klarar vi inte den här typen av utma-ningar, blir också det budskap som vi riktar till vårabarn och ungdomar om värderingar och ideal någotsom de snabbt kan peka på att det inte omsätts i heladet svenska samhället. Därmed får vi problem i vårtsamtal.Egentligen är den typ av diskussion som JuanFonseca för av samma typ som den som MarianneSamuelsson förde alldeles . Det samhälle vi ver-kar i är i sig ett uttryck för de värderingar vi omfattar.Detta måste vi ha klart för oss. Här får viett historiskt exempel att starta samtalet utifrån, någotsom vi aldrig vill glömma, men som bär framåt närdet gäller människovärde och demokrati.Anf. 114 ():Fru talman! Det minsta jag vill är att det jag harsagt tolkas som kritik. Jag beskriver bara, och det göront för mig att beskriva det land jag lever i somett land som faktiskt har inslag av diskriminering motmänniskor som ser ut som jag och mot människor somär svarta. Jag beskriver att det finns barn som uttryck-er att de tycker att den svenska poliskåren har inslagav rasism. Det jag uttrycker är ett slags längtan efteratt den kampanj som jag vet att villåstadkomma också innefattar den längtan och debehov som de här barnen uttrycker, så att vi inte läm-nar en betydande del av befolkningen utanför, en delsom behöver samhällets stöd.Anf. 115 Statsminister ():Fru talman! Jag har ingen annan uppfattning änJuan på den punkten. Där hjälps vi åt.10 § Information från regeringen om toppmö-tet om sysselsättningenAnf. 116 Statsminister ():Fru talman! enades stats- och regerings-cheferna i EU om att föra in en ny avdelning om sys-selsättning i .