prot · GK09114 · 1997-06-04 00:00:00 — Just nu har vi möjlighetatt ställa frågor till utrikesministern som är här, ochdet är bra.Nu börjar förhandlingarna att komma in i det ab-soluta slutskedet, och det råder stor osäkerhet. Nyaförslag dyker upp ständigt och gamla försvinnerplötslig, förslag som man var ganska säker på att deskulle tas med i fördraget. Ingen av oss här är mäktigatt ange precis hur det resultat som presenteras om ettpar veckor kommer att se ut.Det är ett stort problem att stänger.Veckan efter avslutas regeringskonferensen, och detär en stor politisk händelse inom hela Europeiskaunionen. Men som läget är nu har vi ingen möjlighetatt i få information och diskutera dennaviktiga händelse förrän senare.Jag tänker här föreslå - och det är ett rent person-ligt ställningstagande, vi har ännu inte diskuterat dettai vårt parti - att vi i gör som vi gjorde förraåret. Det var ju som alla minns jättetrevligt. Riksda-gen kallades in till ett extra sammanträde. Den härgången bör sammankallas en extra dag efterdet att IGC-förhandlingarna är slutförda och närtoppmötet är över. Då kan vi få information och ha enordentlig debatt om hur frågan skall hanteras. Jagskulle vilja höra hur utrikesministern ställer sig tillden saken. Vore det inte rimligt att man i sambandmed att denna stora fråga är avgjord diskuterar den iSveriges riksdag? Skall vi verkligen vänta ända tillseptember innan vi kan diskutera denna fråga efter detatt debatten har rasat i månader ? Detverkar mycket märkligt om skall sidostep-pas på det sättet.Det råder ganska stor osäkerhet i nuvarande läge,också för oss som sitter med i och följerprocessen. Vi hade ett extra möte då vi diskute-rade några innestående frågor. Det talas om att rege-ringens paradnummer - sysselsättningkapitlet - är iallvarlig fara. kanske inte alls accepterar attha det med. Det är tal om små framsteg när det gällermiljöfrågorna och öppenheten. Som varinne på blir den kanske tungan påvågen som gör att man inte får till stånd ett beslut omatt ta bort vetorätten när det gäller miljöavgifter, vil-ket jag i så fall starkt beklagar. Det vore ju tråkigt omSverige stoppade en möjlighet att mot alla odds nå ettordentligt framsteg i miljöfrågorna.Å andra sidan finns det mängder av förslag somgår åt fel håll. De leder mot mer överstatlighet, i mot-sats till vad majoriteten av svenska folket anser. Mantycker att det redan är för mycket överstatlighet. Detär allaredan mycket makt som har förts över till Brys-sel, och skall det bli ännu mer. Vi som tillhör ma-joriteten av svenska folket har ju tur att åtminstoneDanmark och företräder oss i mångafrågor. Den gör det i vissa frågor,men i många frågor inte alls.Det finns några orosmoment som jag tror är oros-moment också för den . Den nor-diska passunionen, t.ex., är inte alls i hamn . Ivärsta fall kan det uppstå en situation där man fårvälja mellan att införa pass till eller tillNorge, vilket vore ytterligt tragiskt.Det är tal om att hela Schengenfördraget skall tasmed i IGC-traktaten. Också Europol skall tas med iden. Traktaten går mycket längre än vad den konven-tionen gör som redan har antagits av ministerrådet.Apropå det, vore det ett minst sagt rimligt krav attden drar tillbaka propositionenom Europol till dess att vi får reda på hur situationenblir. Mycket tyder på att fördraget går betydligt läng-re, men då är mycket av det som står i konventionenfelaktigt. Där talas om att det här enbart är ett mel-lanstatligt samarbete. Själva utgångspunkten och ävende löften som har förts fram av justitieminister blir ju helt fel om det som ser ut atthända också kommer att hända. Man borde dra inpropositionen i avvaktan på vad som händer. Det ärinte rimligt att oppositionspartierna skall skriva mo-tioner med anledning av någonting som är passé redanom . Det är fullständigt sjukt att ha detpå det här sättet.Ett område som vi tycks få en betydande föränd-ring på under regeringskonferensen är flyktingfrågan.Flyktingfrågorna berör fler områden. Vi har delsEuropol, som jag var inne på, dels Schengen, somockså berör flyktingfrågorna i stor utsträckning, ochdels kommer det som det ser ut in ett avsnitt medbeslut som skall fattas med kvalificerad majoritet omminimiregler när det gäller flyktingområdet.Det låter kanske bra med minimiregler på flyk-tingområdet. Det möjliggör för ett enskilt land att gålängre, att vara mer generöst. Men vi ser hur det harvarit , hur EU-medlemskapet liksomhar anpassat även svenska regler nedåt. Den dagen vifår minimiregler tror jag att risken är mycket stor föratt tendensen blir att alla anpassar sig nedåt. Minimi-reglerna blir norm. Det är så uppenbart att en litenskillnad blir mycket tydlig för en flykting vars livkanske hänger på om han får komma in eller inte, ochhan får bara en chans i det nya sköna , iunionen. Då gäller det att komma till rätt land. Om detfinns en liten, liten chans att man skall komma in iSverige därför att det där är litet generösare regler, ärdet nog många som tar den chansen. Då är det intemycket värt att ha minimiregler. Då håller de intemånga dagar innan vi anpassar oss till den lägstanivån vi också. Det är en fara i att ha den här typen avregler på EU-nivå, oavsett om man kallar dem maxi-mi-, minimi- eller harmoniserade regler.Det finns naturligtvis en fördel. Det är om mankan dela på bördorna av de människor som tvingas flyför sina liv från andra länder, att relativtsett rika länder allihop är med och tar sin andel avdetta. Men i de utkast som jag har läst är det enhällig-het i den frågan, men kvalificerad majoritet när detgäller minimireglerna. Det där kan bli ett problem,därför att alla inte är villiga att ta på sig detta. Så hardet varit i alla fall.Det finns också ett förslag som har gått litet framoch tillbaka och som har kommit in igen i det senastedokumentet. Det kommer ursprungligen från Spanienoch handlar om att asyl inte längre skall tillåtas inomEU, från ett EU-land till ett annat. Det tycker jagpersonligen är mycket allvarligt. Det skulle innebäraett brott mot de konventioner på flyktingområdet somSverige och även andra länder inom EU har skrivitpå. Hela frågan om den internationella rätten på dethär området kan haverera på det sättet. Jag förutsätteratt sätter in t.o.m. vetorätten i en sådan fråga.Det är en allvarlig internationell fråga, som inte baragäller vår del av världen, om EU skulle bete sig på detsättet att man plötsligt inte längre bryr sig om interna-tionella konventioner som man har skrivit på.På EU-nämndens sammanträde fick jag i allafall försäkringar om att försöker arbeta åt dethär hållet. Jag tycker att man faktiskt måste gå mycketlångt i den striden.Man skulle kunna prata i många timmar om detta.Det finns tusen och ett förslag. Jag vill på slutetkomma in litet grand på utrikespolitiken. Det är ettområde, förutom rättsfrågorna som jag har varit innepå, där det också ser ut att hända ganska mycket. Detsenaste budet är att man på en övergripande nivå närdet gäller insatser från EU - man talar om strategibe-slut - skall använda sig av enhällighet, men på enlägre nivå skall man använda sig av majoritetsbeslut.Det är en riktning, om jag minns det här rätt, somutrikesminister i en debatt här ikammaren var inne på att hon villeha. Tyvärr ser det ut som om hon får som hon vill påjust det här området. Vi får mer av majoritetsbeslutoch överstatlighet inom utrikespolitiken.Nu finns det i och för sig, som det ser ut i alla fall,en säkerhetsventil. Men den är det inte meningen skall använda annat än i mycket extrema fall ochi mycket extrema situationer. Man kan inte användaden i situationer där den svenska säkerheten inte stårpå spel.Det finns också en rad andra sätt som man försö-ker kringgå vetorätten på. Det är bl.a. begreppet kon-struktivt avstående, som jag tycker är riktig Orwellstilsom i 1984. Samma sak gäller subsidiariteten. Manskall kunna säga nej men ändå inte, slippa rösta nej,men ändå kunna säga till hemmaopinionen: Vi gjordevad vi kunde, men vi behöver inte ta ansvar för beslu-tet. Men vi stoppar det inte heller. Den här typen avmoderniseringar när det gäller föreningsrätten hoppasjag att vi slipper se. Det kan knappast vara en positivutveckling om vi får in det i fotbollsföreningarnahemma.Till sist vill jag yrka bifall till reservationerna 13,25 och 28.Nr 13 handlar om folkomröstning om IGC. Jagtycker att det står klart, om det över huvud taget blirnågot nytt fördrag, att det kommer att krävas en folk-omröstning. Det kommer att krävas ett beslut i riksda-gen med tre fjärdedels majoritet för att förslaget skallkunna gå igenom. Det handlar ju om överstatlighet imånga frågor, omfattande överlåtande av befogenhe-ter.Vi har också en motion från där vivill att regeringen räknar på kostnaderna för EU ochredovisar dem. Normalt sett får vi bara reda på med-lemsavgifterna. Det finns en mängd andra kostnader.Det är därför jag yrkar bifall till reservation 28.Nu har vi också fått besked från socialdemokra-terna att man är absolut motståndare tillfolkomröstning om EMU. Därför vore det bra om niliksom jag bifaller reservation 25.Anf. 199 ():Fru talman! Verksamheten i Europeiska unionenhar starkt präglats av regeringskonferen-sen, som går mot sitt slut. Det är ännu för tidigt attuttala sig helt säkert om framgångar och bakslag, mende indikationer som vi har fått talar ändå för attförhandlingarna kommer att ge ett övervägande gottresultat.Vi kristdemokrater är positiva till samarbetet inomEU eftersom vi helt står bakom målsättningarna attbibehålla en varaktig fred och att genom en solidariskutrikespolitik verka för en tryggare och rättvisarevärld.På flera områden tyder allt på att samarbetetkommer att förbättras och förstärkas. Unionen blireffektivare då beslutsfattandet förenklas genom att detinom fler områden blir möjligt att fatta beslut medkvalificerad majoritet. kommer Europapar-lamentet att få mer inflytande. Det är något som krist-demokraterna stöder, eftersom det indirekt ger Euro-pas medborgare större inflytande. Även insynen för-bättras något, vilket är ett framsteg.Ett ämnesområde som konkret kan bidra till var-aktig fred och trygghet, och där en förbättring säkertkommer att ske, är den gemensamma utrikes- säker-hetspolitiken. Genom att de s.k. Petersbergsuppgifter-na - fredsfrämjande och humanitära insatser - förs ini fördragen, får säkerhets- och utrikessamarbetet entydligare profil, som dessutom mycket väl passarsvenska intressen. Här tycker jag att det är på sin platsatt erkänna det svensk-finska initiativets kvalitet ochframgång.En annan viktig reformaspekt inom området gällerbeslutsordningen. Det förslag som har lagts fram, ochsom verkar ha starkt stöd, innebär att ett land i ställetför att lägga in sitt veto mot ett initiativ kan lägga nedsin röst. Det är en vinst både för landet i fråga, somslipper att delta i initiativet, och för övriga länder,som inte blockeras utan som kan gå vidare i samarbe-tet. Jag delar alltså inte den uppfattning som nyssuttrycktes här att det skulle ligga något fel i detta. Istället tycker jag att det är ett konstruktivt sätt att intehindra de länder som känner att de vill gå vidare mednågot som man kan avstå själv. Det skall juinte vara så att man inte vill samarbeta alls därför inte är överens på alla punkter.Slutligen har vårt land, med hjälp från bl.a. denbrittiska regeringen, avstyrt försök att föra in VEU iEU-fördraget. Visserligen kvarstår det som mål påsikt, och visserligen vill vissa länder införa ett proto-koll om den stegvisa integreringen av VEU, men detförefaller ändå som om inget konkret steg mot enVEU-integrering kommer att tas i förhandlingarna,och det tycker vi är bra.Medborgarna verkar också vinna på regeringskon-ferensen. Öppenhet, förenkling av fördragen genomfärre och mindre omständliga beslutsformer, tydligarehänvisning till de mänskliga rättigheterna och icke-diskriminering och ett effektivare konsumentskydd ärbara några av de föreslagna åtgärder som stärkerbefolkningarnas situation, och som kanske kan få dematt känna sig mer delaktiga i samarbetet.Ett område som betyder mycket för medborgarnastrygghet är det inrikes och rättsliga samarbetet, dens.k. , som är den kom-missionär som ansvarar för området, har fått utstå enhel del kritik för att alltför litet har hänt. Till hennesförsvar tycker jag att man kan säga att hon inte harförfogat över tillräckligt effektiva verktyg för att föraen verkligt effektiv politik. Det här skall nu åtgärdaspå många olika sätt enligt de förslag som har lagtsfram, och vi stöder varmt dessa initiativ.Först och främst skall de konventioner man beslu-tar om kunna träda i kraft redan då en majoritet avländer har ratificerat dem. måste alla länderratificera en konvention innan den träder i kraft. Dethar gjort att inga konventioner har blivit gällande än.Ett antal områden föreslås överföras till EG-pelaren,alltså den första pelaren. Det innebär ett ökat infly-tande för EU:s institutioner, behörighet för samt färre beslut med enhällighet. Besluteni första pelaren är också bindande på ett annat sätt än iden tredje. Det gäller asylpolitik, gränskontroller ochvissa andra invandrarpolitiska frågor. Det gäller ocksåkampen mot narkotikamissbruk och bedrägerier samtett civilrättsligt samarbete.Kvar i tredje pelaren blir då endast straffrättsligtsamarbete samt polis- och tullsamarbete. Ett annatförslag innebär en ökad användning av kvalificeradmajoritet och mer bindande beslut i tredje pelaren.Alla de här förslagen tycker vi kristdemokrater ärmycket bra. Vi har länge arbetat i den riktningen. Detråder dock ingen enighet om en eventuell överföringtill EG-pelaren. Det är ännu osäkert hur det går.Framför allt är det den brittiska regeringen som villatt samarbetet inom ovan nämnda område förblirmellanstatligt.Vi kristdemokrater välkomnar den effektiviseringsom skulle bli resultatet av de framlagda förslagen.De frågor man här brottas med kan inte lösas av varjeland för sig, utan de olika kunskaperna och erfarenhe-terna måste slås ihop för att vi skall kunna uppnå etttryggare samhälle. vill vi betona att ett ökatsamarbete i asylfrågor inte får leda till att vårt landtvingas till en restriktivare immigrationspolitik än visjälva vill. Jag skulle också vilja uttrycka en varningoch säga att det inte heller får leda till att vår viljaförsvagas. Jag tycker att vi har sett oroande tendenserpå det. Den senaste flyktingproposition som antogsgick betydligt längre än vi önskade. Därför vill jagverkligen höja ett varningens finger. Vi får inte hjälpatill att bygga en fästning i där många stängsutanför.Ett av de områden där det har funnits svenska för-slag är miljön. Det är berömvärt att regeringen harvalt att ta initiativ inom ett så centralt och angelägetområde. Däremot är det svårt dela regeringens stolthetoch optimism över det slutliga resultatet. Visst är detpositivt att principen om en hållbar utveckling skrivsin i fördragen, liksom att miljöaspekten skall integre-ras i beslut inom alla samarbetsområden. Men riskenär att det här stannar vid vackra ord. Inga konkretaåtgärder föreslås i det holländska ordförandeskapetsförslag som ligger till grund för slutförhandlingarna.Det svenska förslaget om en miljögaranti, som inne-bär att länder får gå före med hårdare miljölagstift-ning, har inte vunnit gehör.Vad som däremot har nämnts i förslaget, men somden tyvärr inte har velat driva, äratt miljöskatter skall kunna beslutas med kvalificeradmajoritet. Vi kristdemokrater har drivitden frågan, och vi applåderar därför den öppning somnu sker. Sammantaget tvingas man dock säga att re-sultaten ser ut att bli bristfälliga på miljöområdet.Ändå vill jag säga att detta är ett av de områden somlämpar sig absolut bäst för överstatliga beslut, och detär ett område där sådana är nödvändiga.Regeringen har varit aktiv i regeringskonferensenoch lagt fram ett antal förslag, men resultatet kanknappast sägas vara så lyckat som man ibland harvelat låta påskina. Förutom vad gäller initiativen inomutrikes- och säkerhetspolitik samt om jämställdheten,måste man tvärtom säga att framgången är relativtblygsam - även om vi är tacksamma för det som harskett.Som ett exempel kan vi ta sysselsättningen, somden har valt att driva hårt. Manvill se en sysselsättningsunion, men man fick nöja sigmed ett sysselsättningskapitel som infogas i fördra-gen. Det handlar framför allt om målsättningar ochprinciper eftersom man för att blidka tyskarna tydligtunderstryker att arbetsmarknadspolitiken även fort-sättningsvis skall vara en nationell angelägenhet.Dessutom har den brittiska regeringen, som ju harprisats så av vår egen regering, framfört önskemåleller krav på att flexibilitet skall vara ledstjärnan inomarbetsmarknadspolitiken. Det stämmer knappast över-ens med den syn på hur syssel-sättning skapas.Det är också intressant att notera att de riktlinjersom skall utarbetas på EU-nivå kan jämföras med deEssenpunkter som den inte haransett vara värda att följa mer än delvis. För-dragsändringen lär knappast innebära någon storförändring av den europeiska sysselsättningen. Detmåste göras mycket klart för befolkningarna att med-lemsländerna själva ansvarar för att skapa arbetstill-fällen. Annars finns risken att s och andra partier görEU till syndabock för den stora arbetslösheten, ochdet är ingen betjänt av.Sedan gäller det sysselsättningen. Europaparla-mentets social- och arbetsmarknadsutskott har under1995 arbetat fram två betänkanden om arbetsmark-nadspolitiken. Målsättningen var att verka för bådemarknadsekonomisk effektivitet och social rättvisa,och texterna innehåller bl.a. uppmaningar till Europasländer att främja tjänster som är inriktade på hemmetoch familjen, att satsa på forskning och utbildning ochatt företa större satsningar på små och medelstoraföretag.Regeringen har emellertid ännu inte genomförtnågot av dessa förslag - utom möjligtvis när det gällerutbildning och forskning - trots att arbetslösheten harstigit månad för månad. Rekommendationen attfrämja tillkomsten av nya tjänstearbeten riktade tillhushållen och hemmen har konsekvent tillbakavisatstrots att förslag i den riktningen gång på gång harlagts fram av oppositionen.Först nu kan vi se början till en omsvängning.Men utskottet anser det angeläget - vilket vi kristde-mokrater också gör, men vi har inte fått hela utskottetmed oss i fråga om det - att re-kommendationer beaktas av den svenska regeringen.Som jag sade gäller det även två av Essenpunkterna -de indirekta lönekostnaderna och arbetsmarknadspo-litisk flexibilitet och effektivitet - där den svenskaregeringen i praktiken inte har velat vara med ochgöra något åt dem.När det gäller det inrikespolitiska samarbetetskulle jag också vilja nämna vikten av att vi skullekunna behålla tullens befogenheter på en högre nivå.Vi har konsekvent tillbakavisat de nedskärningar sombeslutades gemensamt av den socialdemokratiskaregeringen och , då man tog bort 750heltidstjänster inom tullen. Detta görs i ett läge då vifår en försvagad bevakning av våra gränser, då vi fårett ökat samarbete på detta område och då fler varorsom inte alltid är önskvärda flyter in över våra grän-ser. Vi tycker att det är obegripligt att man i dettasammanhang har motverkat en effektiv tullbevakninggenom att göra dessa nedskärningar. Vi menar attberedskapen absolut behöver höjas där.Jag skulle också när det gäller medborgarna, somjag talade om tidigare, bara vilja påpeka hur viktig vianser att familjen är. Det har vi stöd för av den storakristdemokratiska fraktionen i Europasamarbetet. Vimenar att det är viktigt att familjerna och andra smånaturliga gemenskaper står i centrum för social- ochsamhällspolitiken inom EU. Utvecklingen av Europe-iska unionens sociala dimension är nödvändig för skall kunna stärka de europeiska familjernas ochmedborgarnas villkor. Vi kristdemokrater menar attden sociala dimensionen måste främja både socialtansvar men också personlig utveckling genom valfri-het och subsidiaritet. Även om reglerna för familje-politiken bör förbli nationella är det enligt kristdemo-kraternas mening viktigt att man på europeisk nivå äröverens om att främja de små gemenskaperna somutgör samhällets fundament. Staten måste uppmuntraoch stödja familjen i de olika europeiska länderna,men den får aldrig försöka ersätta den. Samhälletsuppgift är att stödja familjen på det mest neutrala sättsom man kan tänka sig. Därför bör man ägna storuppmärksamhet åt att omsorg om barn, äldre ochsjuka utformas på ett sådant sätt att det stämmer över-ens med människornas och familjens önskemål ochbehov.Det finns mycket som man skulle kunna nämna.Vi hör till de partier som har önskat och yrkat allramest i detta sammanhang. Jag har naturligtvis inte tidatt ta upp alla punkter. Men skulle jag viljasäga några ord om flexibilitet, som är ett begrepp sominte är nytt inom unionen, men som på ett särskilt sättändå har framstått som en ny väg inom regeringskon-ferensen.Under rubriken nämner man iregeringsskrivelsen i förbifarten vad som i förhand-lingarna har kommit att kallas flexibilitet eller fördju-pat samarbete, dvs. möjligheten att gå vidare i visafrågor utan att alla medlemsländer är med från start.En svensk ståndpunkt saknas, och man hänvisar till attdet utkast till fördrag som lades fram av det irländskaordförandeskapet saknar konkreta förslag.Vi menar ändå att det är viktigt att påpeka att begrep-pet inte är nytt utan har nämnts i olika sammanhangtidigare. Därför hade det varit lämpligt att redan i etttidigt skede av förhandlingarna utarbeta en svenskhållning för att kunna driva den här debatten vidare irätt riktning.Vi kristdemokrater anser att flexibiliteten är ettinstrument som rätt använt skulle kunna underlättaoch effektivisera utvecklingen av Europasamarbetetsamtidigt som den erbjuder frihet och öppenhet. Närantalet medlemsländer ökar från dagens 15 till kanske27 är det viktigt att undvika att samarbetet blir hand-lingsförlamat, vilket riskerar att ske när ett enda landgenom att lägga in sitt veto kan förhindra de övrigafrån att gå vidare. respekterar man på dettasätt medlemsländernas suveränitet, eftersom ingetland tvingas att gå in i ett djupare samarbete mot sinvilja. Med den utgångspunkten anser vi att iden här frågan bör inta en positiv ståndpunkt i fort-sättningen under dessa innan beslutenfattas.Vi menar att flexibiliteten skall vara en sista ut-väg. Målsättningen skall alltså vara att om möjligt fåmed alla länder.Vi menar också att alla länder skall vara med ochfatta beslut om färdriktningen så långt som möjligtoch att man för att förhindra blockering bör kunnafatta beslut med kvalificerad majoritet, åtminstoneinom vissa utpekade områden.Vi menar att alla medlemsländer skall ha rätt attdelta i det fördjupade samarbetet men att inget landskall tvingas delta.Flexibilitet i EG-pelaren får inte utgöra ett hinderför den inre marknaden. Det innebär att endast ettfåtal användningsområden kan komma i fråga. InomEG-pelaren tycker vi att en s.k. positiv lista skullekunna göras, där de områden pekas ut där beslut omflexibilitet kan fattas med kvalificerad majoritet. Menpå övriga områden inom den pelaren bör man krävaenhällighet. Utrikespolitiken kom också in i dettasammanhang, men vi har tidigare talat om att man ifråga om den skall kunna avstå.Jag står naturligtvis bakom alla reservationer därKristdemokraterna finns med, men jag vill särskiltyrka bifall till reservationerna 8, 18, 31 och 34.Anf. 200 ():Fru talman! I betänkandet 1996/97:UU13 behand-las regeringens skrivelse om verksamheten inom Eu-ropeiska unionen. Därtill behandlas en lång rad mo-tionsyrkanden väckta dels under den allmänna mo-tionstiden, dels med anledning av skrivelsen.En del av de saker som tas upp i motionerna harvarit föremål för ställningstagande tidiga-re. Detta gäller särskilt frågorna som diskuteras i dennu pågående regeringskonferensen.