prot · GL0949 · 1997-12-17 00:00:00 — Och jag har aldrig från någonav mina kolleger - som ju faktiskt har ett visst infly-tande i EU - mötts av attityden eller uppfattningen attvi skulle ha ställt oss utanför.Det är erfarna politiker. De vet hur en politiskprocess fungerar. De har förståelse för ett land med enutvecklad demokratisk tradition som vår. Jag beklagaratt Tolgfors inte rör sig i den typen av kretsar. I så falltror jag inte att han skulle uppfatta utanförskapet, somhan beskriver det, lika smärtsamt.Anf. 121 () replik:Fru talman! Om detta kan statsministern och jagvara överens. Visst skulle det vara roligare för enmoderat att röra sig som en kollega i regeringskretsarän vara i opposition, men det är ju inte det sakenhandlar om.Statsministern sade att beslutet om Euro-X var ettbra beslut för . Det är möjligen bättre än orgi-nalförslaget, men det är sämre än alternativet med-lemskap. Att vi har hamnat i ett sämre alternativ medmindre inflytande och utanförstående beror ju påstatsministern själv. Han saknar ju åsikt i frågan. Detär klart att svenska folket har svårt att bilda sig enuppfattning när har svårt att bildasig en uppfattning eller att över huvud taget öppetföra diskussioner om för- och nackdelar där man tarställning. Det är ju detta det handlar om.Vi är utanförstående på grund av bristande poli-tiskt ledarskap. Det beror på att Socialdemokraternainte sade sanningen i folkomröstningen, nämligen attdet formellt också var en folkomröstning om ettEMU-medlemskap i tredje steget. Det var det vi an-slöt oss till. Det var där vi skulle vara med. Vi hadeinte ett undantag. Om man skulle läsa det vi faktisktröstade om skulle man kunna se att ställ-ningstagande därmed mer kom att handla om när änom om. valde man att passa och att inte ta diskus-sionen. Vi moderater gjorde det. Därför tycker jag attvi står litet tryggare, och möjligen också politiskthederligare, efter den debatten.Anf. 122 Statsminister ():Fru talman! Det sista tror jag nog att Tolgforsskall försvara i en debatt med dem som var med ochskrev propositionen efter den svenska förhandlingen.Detta apropå politisk hederlighet.Det har aldrig framställts i svensk debatt såsomom vår EU-förhandling också innebar ett klarteckenför medlemskap i . Om det är så Tolgfors haruppfattat dokumenten har retoriken varit en helt an-nan. Den beskrivningen bekräftas säkert av tidigarekolleger till Tolgfors partivänner som satt i den gamlafyrpartiregeringen. Det är viktigt att komma ihåg. AttModeraterna nu glider med någon slags nyspråk äveni den här frågan är väl bara ett uttryck för att ni ocksåhär känner er litet utanför.Jag kan förstå om skulle vilja umgåsi de kretsar där man träffar regeringschefer. är detju så vist ordnat i att har väldigtlätt att träffa f.d. regeringschefer, och åtminstone därkan man kanske föra ett samtal som upplyser omSveriges ståndpunkt.Anf. 123 () replik:Herr talman! Jag skulle vilja ta fasta på att rege-ringen och statsministern för en gångs skull talarhögtidligt och väl om Europeiska unionen och omeuropeiskt samarbete och inte som vanligt fokuserarpå problem, restriktioner, krypskytte på andra EU-länder och beskriver EU-samarbetet som ett enda stortbesvär. Jag hoppas verkligen djupt i min själ att Gö-ran nu påverkar sin hemmaopinion i en posi-tiv riktning.Min fråga till är: Tycker statsminis-tern att den negativa EU-opinionen i , denbristande folkliga förankringen, är ett problem nu ochför basen i regeringens framtida EU-politik? Omstatsministern uppfattar detta som ett problem, vadtänker han göra åt saken?Anf. 124 Statsminister ():Herr talman! Ja, det är ett problem, vilket jag ock-så har framhållit här i debatten . Jag ser det somen belastning som vi troligen kommer att successivt taoss ur när vi väl har kommit ur det järngrepp som detstatsfinansiella förfallet skapade när det gäller framförallt framtidstro och optimism i de svenska hushållen.Det är inte så svårt att se hur sambanden ser ut där.Det är bara att gå när vi hade ettklart folkligt stöd efter en lång och hyfsat framgångs-rik period ekonomiskt. Sedan kom det en nedgång-speriod med massarbetslöshet, sönderkörda finanseroch allt det vi känner till. I takt med det har även EU-medlemskapet kommit att framstå som något negativt.När optimismen nu kommer tillbaka blir det en nystämning och en ny attityd. Det är jag ganska säkerpå.Herr talman! Låt mig också säga en sak. säger att socialdemokratin "för en gångsskull" osv. Det är rent nonsens. hade intevarit medlem i EU utan socialdemokratins engage-mang. Det var inte på folkpartistiska tidningars ledar-sidor som medlemskapet vanns, det var på byggarbetsplatser, bland skolmåltids-personal och bland dörrknackande socialdemokratiskavalarbetare som de övertygades som så småningomtippade över opinionen i ja-riktningen. Det var perso-ner som mer än personer somCarl B som såg till att det skedde. har väl aldrig haft problem i de kretsar hanrört sig med att övertyga någon EU-opinion. Så kominte dragande med detta "för en gångs skull"! Det ärbilligt, det är dåligt och det är missvisande.Anf. 125 () replik:Herr talman! Jag och är stolta övervårt Europaengagemang. Det är alltför få personer iSverige som talar väl om Europasamarbetet.Vad behöver är mer av samarbete, inte mindresamarbete. Kan vi i ge vårt bidrag tilldetta är det bra.Jag ger gärna rätt i att IngvarCarlsson, , ochmånga andra socialdemokrater gjorde en ovärderliginsats i ja-kampanjen. Men intensiteten i det engage-manget har kanske upphört sedan vi bytte statsminis-ter. Jag ser det som ett problem som vi har framföross eftersom regeringen har ett mycket stolt mål föröstutvidgningen framöver. Det kräver att regeringenoch Socialdemokraterna förklarar och försvarar EU-samarbetet här hemma, annars kan denna stolta stra-tegi inte bära. Den folkliga förankringen kommer inteav sig själv.Vi kan gärna gräla om de sönderkörda statsfinan-serna - det är ju statsministerns favorituttryck - menjag tror inte att det räcker med att vi får budgetsane-ringen i hamn för att vi skall få en engagerad ochpositiv svensk opinion som är med på de uppoffringarsom krävs på budgetsidan, t.ex. en reformering avjordbrukspolitiken osv., för att östutvidgningsstrateginskall gå i lås.Anf. 126 Statsminister ():Herr talman! Nej, jag sade inte att det var budget-saneringen i sig som skulle göra detta. Jag sade att detvar den optimism och framtidstro som följer ispåren på den, som också kommer att föra med sig enanda och atmosfär i samhället som gör att förståelsenför de här frågorna successivt kommer att glida i enriktning mot ökad uppslutning omkring EU. Så sågmitt resonemang ut.Sedan kan man ju som vanligt från borgerligt hållhylla avgångna socialdemokrater. Det är ett av favo-ritknepen. Jag skulle inte drömma om att hylla av-gångna folkpartister i det här sammanhanget. Detavstår jag ifrån.Men en sak kan jag väl ändå få säga, herr talman,och det är att den debatt vi nu kan föra om Europaoch EMU hade inte varit möjlig att föra om vi intehade fattat alla de utomordentligt svåra beslut somsaneringen av de offentliga finanserna representerar.Det är beslut som ju på sätt och vis grunden till i en viss mening. Mot den bakgrun-den skulle man kanske ändå kunna ge ett erkännande,nämligen att vi faktiskt har kommit i ett läge nu då vihar en sådan position att vi kan bestämma själva. Detär ett viktigt bidrag till svensk Europadebatt.Anf. 127 () re-plik:Herr talman! Jag tror att mycket få människor iSverige är emot ett förtroendefullt samarbete mellanalla så länge dessa stater själva fårbestämma över sina egna angelägenheter. Orsaken tillatt EU-opinionen är så negativ i tror jag är attEU är centralstyrt och beslutar på ett byråkratiskt sätti detaljer som ofta upplevs som krångliga, helt enkeltonödiga och direkt skadliga för i det här falletoch många andra länder.Nu är vi alla överens om att EU måste fungerabättre. Då finns det två vägar att gå. Grundlagen i EU,, pekar mot federation. Kommissionenhar i uppgift att göra en federation av EU. Men så fortman har en regeringskonferens, t.ex. ochAmsterdam, ändrar man grundlagen.Min fråga till statsministern är nu: Vill statsminis-tern, och därmed , arbeta för att vi faktisktskall avlänka en del av den onödiga detaljstyrningen isubsidiaritetsprincipens, närhetsprincipens, anda ochfaktiskt ta bort en del av de onödiga krångelreglerna?Eller kommer att arbeta för institutionellaförändringar som kör över de små länderna och tarbort veto? Enligt mitt sätt att se det skulle det skapaen mycket större misstro också hos de nya ländernaom de detaljstyrs från Bryssel.Anf. 128 Statsminister ():Herr talman! Jag har inga svårigheter att deklareraatt det jag tycker illa om i det europeiska samarbetetär tendensen att en byråkrati tar för sig mer och merav beslut som rimligen skall hanteras i den här för-samlingen eller kanske t.o.m. i kommunfullmäktige-församlingar runt om i . Detta tycker jag inteom.Det samarbete vi skall ha av överstatlig karaktär iEuropa borde inriktas på de frågor som stärker denationella parlamentens roll och betydelse. Det kanlåta som en paradox, men det är ganska lätt att se vadjag syftar på.Anf. 129 () re-plik:Herr talman! Jag är glad för statsministerns svar.Demokratin är förankrad i nationalstaterna. Det finnsinte någon demokrati, åtminstone inte än så länge, iEU. Därför är det viktigt att man nu börjar arbeta pågrundlagsändringar i EU som tar bort den här uppgif-ten från byråkraterna att skapa mer och mer av fede-ration. Byråkrater är ju vana vid att lyda de beslutsom fattas och de lagar som är stiftade.Det gäller att vid nästa regeringskonferens börjamed, i stället för institutionella förändringar som tarbort vetorätten och gör det mer överstatligt, en avreg-lering av EU som gör att de olika ingående nationernafår mer att säga till om i sina egna angelägenheter. Dåtror jag att ett samarbete i en europeisk union såsmåningom kan bli något som vi alla ställer upp på.Anf. 130 Statsminister ():Herr talman! Det här är målkonflikternas område.Principiellt har jag lätt att känna sympati för det Bir-gitta säger, men det finns vissa områdensom man ser vissa fördelar av att samarbeta kringöverstatligt.Ta exempelvis den organiserade brottsligheten,hur den utvecklas och hur den rör sig. Det är ingettvivel om att det är ett område som skulle tjäna påmer av europeiskt samarbete och kanske också euro-peiskt beslutsfattande, dvs. tjäna på i den meningenatt vi kunde hålla tillbaka utvecklingen.Ta miljöfrågorna, som vi båda är starkt engagera-de i. Det är också ett område som rimligen skullekunna effektiviseras när det gäller resultat och mer avsamarbete och kanske också överstatlighet.Bilden är inte enkel och entydig, utan här har vihela tiden att väga av. Vad jag har deklarerat, ochsom jag är beredd att säga igen, är att vi inte får tappaperspektivet, inte får tappa det övergripande samman-hanget. Om vi gör det finns det en väldig risk för attvarje sådant här enskilt steg inte kan upplevas somdramatiskt, men där vi sitter i en situa-tion där unionen börjar byta karaktär och inte längreär av mellanstatligt slag. Det är dumt att neka till atten sådan utveckling kan inträffa. Jag tror inte att denbehöver inträffa, men vi skall prata om det, debatteradet och peka på riskerna.En person som pekar på de riskerna mer än andraär , och jag tycker att det är ettvärdefullt bidrag i debatten, även om vi inte alltid harsamma uppfattning.Överläggningen var härmed avslutad.10 § (forts. från 8 §) Ekonomisk trygghet vidarbetslöshet, arbetsmarknad och arbetsliv (forts.AU1)Anf. 131 ():Herr talman! När massarbetslösheten växer fastmåste varje sten vändas för att man skall kunna hittaåtgärder som kan bryta utvecklingen och skapa nyajobb. Då står all ideologisk dogmatism och byråkra-tisk stelbenthet i vägen för nya möjligheter. Då finnsinte en åtgärd utan ett batteri av olika åtgärder, somvar och en kan ge sin bit i pusslet för fler jobb.I våras gick i ut i enenkät till småföretagare. Vi frågade hur de såg påmöjligheterna att anställa nya människor, särskiltungdomar, som på vissa håll i vårt län uppvisat arbets-löshetstal i storleksordningen . Svaren var ned-slående. Man hänvisade bl.a. till de direkt småföreta-garfientliga följderna av de sjuklöneförändringar, somregeringen och drivit igenom . Påsamma sätt ansågs oförmågan att återställa den för-ödande återställaren inom arbetsrätten slå hårt motjust småföretagare.Av enkäten framgick dock klart att nya möjlighe-ter att anställa t.ex. ungdomar skulle kunna öppnasom arbetsgivaravgiften slopades. För att pröva effek-terna av en sådan åtgärd borde försöksverksamhet iett hårt arbetslöshetsdrabbat län som kun-na prövas. Arbetsgivaravgiften skulle kunna avskaffasför ungdomar mellan som nyanställs.Utskottet säger sig inte vara främmande för tankenmen avstyrker trots det motionen. I det mörker sområder i massarbetslöshetstunneln borde ett ljus kunnatändas för att man skall kunna hitta en väg ut ur mörk-ret. har egentligen inte råd att låta bli att prö-va. Har utskottet det?Herr talman! I detta betänkande behandlas ocksåjämställdhetsfrågor, vilket inte direkt har framgått avde tidigare fem timmarnas debatt. Jag konstaterarockså att statsrådet passade på att gå. Jämställdhetsar-betet, som drog i gång på allvar , har påväldigt många sätt förändrat vår tillvaro. Förutsätt-ningarna för ett mer jämställt liv, såväl i arbetsliv ochpolitik som i hemmet, har förbättrats väsentligt försåväl kvinnor som män. Men visst tvingas fortfarandeväldigt många kvinnor kämpa mot fördomar och dis-kriminerande attityder för att kunna hävda sin rätt tilllika rättigheter och lika lön. Dit är det fortfarandelångt, långt kvar.Till det mest oacceptabla i många kvinnors vardagär fortfarande hotet om våld, misshandel och sexuellaövergrepp. Kvinnofrid är ett i många sammanhangokänt begrepp. Det är skrämmande och helt oaccepta-belt att så många kvinnor ständigt skall behöva gå ochvara på sin vakt gentemot kända och okända män. Detär en skam att kvinnojourer skall behöva finnas - menen räddning för många att de finns. De kvinnor somdär gör en insats för sina medsystrar är värda mycketrespekt och tacksamhet.Men i dagens jämställdhetsdebatt är många mäntysta. De tycker debatten domineras av mer ellermindre militanta feminister, åtminstone den debattsom hörs - den som män hör. Och här hör och uppfat-tar vi väldigt olika. Män tycker sig intelängre ses som partner i kampen för jämställdhet, utanatt de bara framställs som problemet. Då blir det merkönskrig än jämställdhetsarbete. Men jämställdhet ärinte någon kvinnofråga - den har män precis lika storrätt till.Herr talman! Jämställdhet handlar ytterst om denenskildes rätt att själv kunna forma sin tillvaro utantvingande traditioner eller fördomar, inte att män ochkvinnor skall vara så lika som möjligt. Det är de inte,även om det självfallet finns stora variationer blandmän och bland kvinnor. I ett jämställt samhälle görsinte allting till hälften av män och till hälften av kvin-nor, utan av människor oavsett om det är män ellerkvinnor. Bristen på jämställdhet slår olika hårt motenskilda män och enskilda kvinnor. Lika riktigt somdet är att lägga ett genusperspektiv på samhällsanaly-sen, är det att det för den enskilda kvinnan eller man-nen inte ger ett personligt svar.Att erkänna att män och kvinnor - liksom olikaindivider sinsemellan - är olika är inte att ge uppkampen för jämställdhet. Att förneka det är att skänkabort trovärdigheten till dem som inte vill ha jäm-ställdhet. Det är inte för att vi alla är lika som vi skallha jämställdhet, utan just för att vi inte är lika men harlika rätt till makt och ansvar på vars och ens egnavillkor. Lika värde handlar inte om att förneka olikhe-ter. Såväl i hem som i samhälle behövs både män ochkvinnor - tillsammans kompletterar de varandra.Jämställdhetsarbetet har i mycket handlatom hur kvinnor varit undertryckta och diskriminerade- och är. Men i det moderna samhälletutestängs också män från viktiga områden. I hem ochi sociala relationer dominerar kvinnliga värderingaroch förhållningssätt, som ofta utestänger män från attdelta utifrån sina förutsättningar, som gör att mänkommer i underläge.Kvinnor känner ofta vanmankt inför oförståendemän, som förnekar att kvinnor är utsatta för subtilautestängningsmekanismer i arbetsliv, samhälle ochpolitik, eftersom de präglas av manliga synsätt ochvärderingar, som blivit normbildande. Kvinnor kanmed all rätt hävda att kvinnliga synsätt och värdering-ar har mycket att tillföra på de områdena.På samma sätt kan män känna vanmakt när de i sintur hör kvinnor säga att allt skulle bli bra om baramännen tog sitt ansvar för hem och familj. Samtidigtupplever de kvinnors oförståelse inför att hem ochbarn kan skötas på annat än kvinnors vis. Jämställdhetförutsätter att den som har makt och ansvar delar medsig både i hemmet, i arbetslivet och i politiken. Mendet är inte alltid en fråga som löses med politiskabeslut.Herr talman! Varför är män ofta så tysta om sinainnersta tankar? Varför blir män så ofta destruktivamot sin omgivning och särskilt sig själva när tillvaronbrakar samman? Väldigt många män faller då - allde-les oavsett vad de tänkt sig - tillbaka i traditionelltmanliga rollbeteenden. Det sitter mycket djupt. Män ikris är dock ofta mer utsatta och mer ensamma änkvinnor, som inte alltid men ändå oftare har lättare attprata och lättare att vända sig till sina medsystrar.När regeringen började jobbamed den moderna mansrollen insåg man att utsattamän också behöver stöd. Att vara utsatt har inget attgöra med vem som bär hela eller delar av ansvaret förkrisen. Stöd till mäns krishantering framhölls därförsom en viktig insats.Fortfarande kämpar ideella mansjourer ofta imotvind. Visst kämpar också kvinnojourer nu alltoftare mot snäva resurser, men få ifrågasätter detsjälvklara i deras existens. Inom budgeten för jäm-ställdhet finns ett anslag C 3, från vilket bidrag ges tillbl.a. Det är utmärkt.Man gör en ovärderlig insats för utsatta kvinnor. Mendet borde vara lika naturligt att kunde få bidrag därifrån till sittarbete på riksnivå. Det är ovärderligt för utsatta män,för utsatta kvinnor och i högsta grad för jämställdhe-ten. Utskottets skrivning vittnar bara om samma för-strödda okunnighet och ointresse som kvinnojourernalänge mötte i början.Herr talman! Jag står givetvis fortfarande fast vidyrkandena 1 i motion T230 och 4 i motion A808 menavstår från att yrka bifall.Anf. 132 ():Herr talman! 1998 är kulturår i hela . Jagskall nu ge tre konkreta förslag på kulturarbeten somkan genomföras nu.För det första vill vi stödja arbetsgruppen för dan-sares yrkesbyten. Det görs i andra länder. Utskottetsäger att det vore önskvärt att frågan om dansaresyrkeskarriär tas upp i deras egen utbildning. Det ärsjälvklart att det görs . Det vet ju alla.Utskottet vill att ansvaret skall vila på dansarnasegna organisationer. Det är bra. Det är precis det vimotionerar om.Nu har kulturutskottet fattat beslut om att ge 40miljoner kronor till de stora fackliga organisationernaför uppsökande verksamhet bland arbetslösa. Vi tyck-er att den frågan skulle behandlas i detta utskott. Dan-sarna är i stor utsträckning organiserade i Teaterför-bundet, som finns under TCO:s paraply. TCO kanalltså ge stöd till arbetsgruppen för dansares yrkesby-ten, vilken , utan statligt stöd, bistår dan-sarna med att hitta sin nya yrkesinriktning.Det hade alltså varit roligt, tycker vi i ,med en mer positiv behandling av detta konkretaförslag. Med det yrkar jag bifall till reservation 12,mom. 39.För det andra vill vi bevara Hallandsmodellen förbyggnadsvården. har arbetslösa bygg-nadsarbetare, herr talman, erbjudits lärlingsutbildningenligt en modell med fyra månaders utbildning ochfyra månaders beredskapsarbete. Det har gjort attvärdefulla äldre byggnader har rustats upp undermottot "Rädda jobben, rädda hantverket och räddahusen".Lärlingsutbildningen är ett regionalt samarbetemellan länsstyrelse, länsarbetsnämnd, länsmuseum,byggmästare, fackliga organisationer, kommuner ochfastighetsägare.25 miljoner kronor har betalats ut ur Östersjömil-jarden för att exportera Hallandsmodellen till Polen.Herr talman! förslås att beredskapsarbetetskall bort inom svensk byggnadsvård. Ändra på dettaoch behåll beredskapsarbetet!För det tredje vill vi ge arbetsmarknadspolitiskamedel till ett nordiskt akvarellmuseum. Herr talman!Museet blir unikt i och och kommeratt få kulturpolitisk, näringspolitisk och sysselsätt-ningspolitisk betydelse.Boverket hade kunnat bistå med medel om ansla-get till icke statliga kulturlokaler inte minskat drama-tiskt . högljuddaprotester har inte hjälpt. har även stöttregeringens sparbeting.I denna reella situation vill vi gärna vara med ochföreslå en annan icke-traditionell insats för kulturensskull och för sysselsättningens skull. Vi tycker att detvore värdefullt om också fick ge-nomslag i arbetsmarknadsutskottets betänkande. Änär det icke för sent.Anf. 133 ():Herr talman! Målet om full sysselsättning gällersjälvfallet alla - både yngre, äldre, män, kvinnor osv.Det innebär att kvinnor skall ges samma möjligheterpå arbetsmarknaden som männen.De ökade resurserna till vård, omsorg och skola ärbra, men det räcker inte för att rejält minska kvinnorsarbetslöshet. Kvinnor måste in i nya branscher där nyajobb växer fram. Därför är det naturligtvis oerhörtglädjande att så många kvinnor finns i kunskapslyftet.För att bryta könssegregeringen och ge möjlighe-ter till icke könsbundna val måste vi tidigt skapa så-dana miljöer i skolan att flickorna vågar ge sig in i detnya. är yrkesvalen starkt könsbundna. Dethämmar både enskilda individer och växtkraften iarbetslivet.Könssegregeringen på arbetsmarknaden måstebrytas. Arbetsmarknadspolitiken måste bättre anpas-sas till just detta. Då är det bra att vi nu med kraft påalla områden arbetar för jämställdhet.Herr talman! Jag skall tala om IT och den sam-hällsomdanande kraft som IT innebär. Vi har pratatom det tidigare här i kammaren. också poängterat vikten av den IT-satsningsom nu skall göras.IT förändrar i grunden vårt samhälle. Det föränd-rar vårt sätt att arbeta. Det förändrar arbetets innehåll,var vi arbetar och hur vi förlägger vår arbetstid. Detförändrar vårt resande. Det förändrar vårt sätt atthämta kunskap och utbildning. Det förändrar vårt sättatt kommunicera och lära känna andra människor runthela jordklotet. Det förändrar miljön osv.Just för att IT är så viktigt för samhällsutveckling-en är det viktigt att den nya tekniken kommer alla tilldel. S-kvinnor har lagt fram flera motioner med in-riktning på kvinnors arbetsmarknad nu och i framti-den. Den ena motionen, den om kvinnorna och IT, ärdärför viktig för de fortsatta besluten och inriktning-en.Många kvinnor känner sig omkörda av männeninom t.ex. förvaltningar. Detta har såtydligt poängterat i debatten . Sekretera-re och kontorister med oerhörd kunskap har plötsligtrationaliserats bort för att männen tog till sig datatek-niken snabbare. Det borde ha varit kvinnorna somerövrade den nya IT-tekniken. IT-satsningen kan gedem ytterligare en chans.De välutbildade och engagerade, varav de flesta är yngre män, blir IT-användare utan att det krävsnågra speciella politiska åtgärder eller insatser frånsamhället. Andra grupper, som inte kan eller vill del-ta, riskerar att hamna utanför.Kvinnor och män har olika sätt att närma sig IT.Män är ofta intresserade av tekniken i sig, medankvinnor är mer intresserade av vilken nytta man kanha av tekniken. Även flickornas inlärningsprocessskiljer sig delvis från pojkarnas. Den pedagogik somman tidigare använde i skolorna utgick mer från poj-karnas sätt att lära än från flickornas. Därför är detviktigt att de lärare som skall använda och lära ut ITär medvetna om skillnaderna mellan kvinnors ochmäns sätt att närma sig den nya tekniken, och att deanpassar undervisningen efter detta.Nya vägar för hur tekniken kan användas öppnashela tiden. Ändå är det inte tekniken som är det in-tressanta, utan vad vi använder den till. Det är använ-darnas behov och nytta som skall styra utvecklingen,inte tekniken i sig.