prot · GL0949 · 1997-12-17 00:00:00 — Det ärdärför vi slåss mot nuvarande begränsningsregelnangående deltidsarbetslösa. Men jag har inte uppfattatett stöd från i det avseendet.Att generellt tänka sig att en bransch skall vara såfungerande att företagen bara kan kvittera ut ett slagslöneliknande ersättning för de anställda när man intekan belägga dem med arbete är djupt osunt. Det är ettslags subventionsträsk som jag inte trodde att Folk-partiet skulle biträda.Anf. 81 () replik:Fru talman! 90 000 kontorsanställda kvinnor harblivit arbetslösa. Många av dem jobbar i be-manningsföretag. Kvinnor jobbar deltid i dessa före-tag, och sedan får de ingen a-kasseersättning upp till100 %. Men de har ändå jobbat. Det tycker vi är enorättvisa.Vi tycker inte att man skall subventionera företa-gen. Där har missuppfattat oss. Detär de deltidsarbetslösa kvinnorna som skall ha rätt tilla-kasseersättning . Det är den förstafrågan.Den andra frågan gällde vår politik. Vi vill att detskall bli fler företag. Vi vill ha in mer skatter i kom-muner och landsting. Det skulle göra att vi får fleranställda i kommuner och landsting, eftersom man dåhar råd med det.Anf. 82 HANS () replik:Fru talman! Jag hade inte uppfattat att Folkpartietspolitik skulle innebära att man fick in mer skattein-komster, men låt oss lämna det åt sidan.Jag vill återigen ställa den enkla frågan: Varförhar inte stött den idé som Vänsterpartiethar formulerat för året, nämligen att aktivare a-kassemedel och med ett ganska begränsat tillskott avbudgetmedel få till stånd avtalsenligt betalda jobb?Vi har föreslagit att det skall bli 25 000 jobb ikommunsektorn för att råda bot på den oerhörda bristsom leder till vanvård, dålig omsorg, en misskötsel avvård av äldre, osv. Jag har inte uppfattat någon bered-skap från att ställa sig positivt till det.Anf. 83 () replik:Fru talman! Välkommen till vår politik, Hans An-dersson! Jag tror att om läser igenomvår motion om hur vi vill ha fler jobb kommer HansAndersson att se att det kommer att finnas pengar iden kommunala sektorn och i landstingssektorn för attkunna anställa fler inom både vården och skolan.Anf. 84 () replik:Fru talman! Eftersom klockan strax är 14.00 skalljag fatta mig väldigt kort.Siri sade bl.a. i sitt anförande att detviktigaste man kan göra är att skaffa sig kunskap. Jaginstämmer gärna i det uttalandet.Jag ställde några frågor till ElverJonsson kring just den här problematiken. Jag tyckteinte att jag fick särskilt klargörande svar. Därför upp-repar jag frågorna till så att man frånFolkpartiets sida får möjlighet att klara ut det.Det står i reservation att det är "- - -väsentligt att antalet personer i utbildningar minskas -- -". Det står på s. 192. Litet längre ned säger manatt det är "- - - lämpligt välja billigare åtgärder fram-för dyrare - - -". Detta är direkta citat ur hänvisning till uttalandet att det är viktigt att skaffa sig kunskap vill jagfråga: Vilken analys av situationen på arbetsmarkna-den har gjort som leder fram till att mantycker att det skall vara färre personer som får ut-bildning och att man skall prioritera billigare åtgärderframför dyra?Anf. 85 () replik:Fru talman! Det har redan tidigare talats om in-nantilläsning här i kammaren. Det är väl inte så värstbra beställt med den, tycker att skall läsa helameningen som börjar på s. 192. Jag kan göra detsjälv: "Genom en kraftfull decentralisering och avby-råkratisering, ett nära samarbete med andra aktörersom kommuner och näringslivsorganisationer, enupphandling på en konkurrensmarknad av fler delarav verksamheten än och en strävan efter att därdet är möjligt och lämpligt välja billigare åtgärderframför dyrare kan man uppnå ytterligare besparing-ar. "Man måste läsa hela meningarna. Man kan inteenbart plocka ut några ord.Anf. 86 () replik:Fru talman! Jag har läst hela meningarna, och jaghar läst dem . Men tyvärr blir jag inteklokare hur mycket jag än läser dem.Jag konstaterar fortfarande att tyckeratt det är rätt att vi skall ha väsentligt färre personer iutbildningar och att vi skall prioritera billiga åtgärderframför dyra. Det blir inte särskilt klarare vilken ana-lys som ligger bakom ställningstagande.När jag hörde kom jag att tänka pådet gamla talesättet som säger: Det dunkelt sagda ärdet dunkelt tänkta.Anf. 87 () replik:Fru talman! Jag tror att harmissuppfattat detta totalt. Att inte skullevilja vara med och utbilda människor är helt fel upp-fattat. Så är det faktiskt inte. Jag tror nog att ElvingAndersson får läsa litet mer ingående.(forts. )AjourneringKammaren beslutade att ajournera för-handlingarna till då statsminister skulle lämna information om iLuxenburg.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 14.00.9 § Information från regeringen om EU:stoppmöte i den 12 och 13 decemberAnf. 88 Statsminister ():Fru talman! Det finns anledning att vara högtidligi dag. Vi står mitt i en historisk omdaning - en om-daning av , en omdaning till det bättre.Europeiska rådets möte i den 12 och13 december är inte början på den processen. Det ärinte heller slutet på processen. Men det är ett viktigtoch centralt steg.Beslutet i markerar det oåterkalleliga iintegrationen mellan öst och väst, mellan de gamlavästeuropeiska demokratierna och de nya demokrati-erna i öst. Det som kännetecknades av makt-balansen, av kärnvapenkapprustningen, av muren ochav rädslan mellan nationerna - det är på vägatt ersättas. Det håller på att byggas om till ett Europaav fred och samarbete, av solidaritet mellan nationeroch av öppna gränser. Det arbetet är en uppgift värdigvår tid. Löftet skall infrias; det tudelade skallbyggas samman.Det var sannerligen ett stort steg som togs i fre-dags och lördags. Mötet i hör hemma ihistorieböckerna. Redan när blev medlem iEU fanns ett löfte till de nya de-mokratierna i öst att de också hade möjlighet att blimedlemmar i . De hade själva skyndat in med sinaansökningar till EU efter det att kommunismen fölloch demokratierna etablerades. Ingen tvingade dematt ansöka om EU-medlemskap. Deras egna önskemålhar styrt dem.Men då, 1995, fanns det många i som av-färdade denna kommande möjlighet till ett enat ochfredligt . Det kommer aldrig att ske, sade de.Ett löfte finns, men det kommer säkert aldrig att infri-as.Även i den svenska folkomröstningskampanjenanvändes det argumentet av debattörer på nejsidan.Det fanns en närsynthet och en ovilja att se den histo-riska möjligheten att skapa något nytt och en möjlig-het att inte för evigt sitta fast i Efterkrigseuropa. Detfanns de som inte ville eller vågade se möjligheten tillett nytt, tryggare för våra barn och barnbarn.Den har ända sedan vi blevmedlemmar i konsekvent arbetat för EU:s ut-vidgning. Vi har sett det som en historisk chans ochsom en historisk nödvändighet. Vi har arbetat med attstödja ansökarländerna på olika sätt. Vi har delat medoss av erfarenheter av att förhandla med EU-institutionerna. Vi har givit ekonomiskt stöd. Vi harinom EU-samarbetet konsekvent drivit på för att inganya skiljelinjer skall skapas i Europa.Nu inträder nästa fas. Förhandlingarna med de el-va länderna kommer att hålla . Detkommer att vara kriser, och det kommer att varaframgångar. Det kommer att vara oändliga detaljer isegdragna nattliga förhandlingar. Det kommer attyttras hårda ord . Mediernas rapportering omlånga förhandlingar kommer att kännas tjatigoch meningslös. Det här vet vi. Så blir det.Men låt oss aldrig tappa perspektivet på det somegentligen sker. Om vi behöver kan vi titta i backspe-geln och se på gårdagen. Se då ett tudelat ,med taggtråd och murar, med stridsvagnar redo påömse sidor! Ett med inte bara en militär järn-ridå, utan även en ekonomisk ridå mellan två system.Så kan vi jämföra med ; stridsvagnarna är borta,muren är riven och gränserna öppnas. harblivit en region där samarbetet tar fart. Nya marknad-sekonomier växer, och blir en del av vårt närområde.Elva nya länder vill bli medlemmar i en europeiskorganisation som redan gjort storverk för att förhindrakrig och för att bygga välstånd. Vi skall fortsätta attförhindra krig, och vi skall fortsätta att bygga väl-stånd.Fru talman! Det finns verkligen anledning att varahögtidlig . Vi står mitt i en historisk omdaning -en omdaning av till det bättre.Besluten om utvidgning som fattades i Luxemburgkan formellt sammanfattas så här:För det första: Gemensam start av anslutnings-och förhandlingsprocessen, i enlighet med fördragetsstadgande i den s.k. artikel O, skall ske med samtligaelva kandidatländer . För hela för-handlingsprocessen finns en gemensam ram innefat-tande samtliga elva länder.För det andra: får samtliga länder enav kommissionen ledd genomgång av EU:s 11 000rättsakter, en s.k. akigenomgång. Det är en nödvändiginledande del av förhandlingsprocessen. För de sexförsta länderna sker detta inom ramen för mellanstat-liga konferenser, och för övriga sker det inom ramenför förmedlemskapsstrategierna. Det innebär såledesatt , , , , samtCypern ges ett snabbare spår. Detta är med andra orden tidig differentiering. Det har vi inga svårighetermed. Dels är länderna olika väl förberedda, dels är endifferentiering, så länge den sker på helt objektivagrunder och inom ramen för en process där alla länderdeltar, något som vi konsekvent förordat.För det tredje: EU:s 15 utrikesministrar ochfackministrar kommer vid behov att träffa sina kolle-ger från de elva kandidatländerna för att diskuteragemensamma problem. Kommissionen kan i sin årligarapport, som görs rörande samtliga elva kandidatlän-der med början 1998, rekommendera att en eller fleraav de återstående fem länderna skall övergå till mel-lanstatliga konferenser. Beslut om dylik uppväxlingfattas av medlemsländerna i Allmänna rådet. Ett be-slut i är alltså inte nödvändigt, dåprincipbeslut om utvidgningen redan har fattats iLuxemburg.För det fjärde: Kommissionen har utfäst ett extrastöd om 100 miljoner ecu för de länder som liggerefter i sitt förberedelsearbete för medlemskap.För det femte: Endast de länder som uppfyller depolitiska Köpenhamnskriterierna får inleda mellan-statliga konferenser.Fru talman! Utvidgningsbeslutet är naturligtvis detallra största som hände i . Jag har här talatganska utförligt om dess historiska betydelse. Jagtycker att det är viktigt att säga detta. Vi fastnaribland i detaljer i EU-debatten. Men även andra beslutfattades, och andra diskussioner fördes vid mötet iLuxemburg.Uppgörelsen om Euro-X innebär i korthet att län-derna som deltar i valutaunionen kan träffas infor-mellt för att diskutera frågor kring dessa länders sär-skilda ansvar för den gemensamma valutan. Detta harfrån svensk sida setts som ett legitimt in-tresse. Frågor av gemensamt intresse skall däremotdiskuteras mellan samtliga medlemsstater. Alla detal-jer är inte preciserade, men från svensk sida räknar vimed att få inflytande över vilka frågor som skall dis-kuteras i kretsen av alla medlemsländer.Det är inte nu möjligt att förutse hur de informellamötena kommer att förlöpa i praktiken. Men på flerasätt är denna överenskommelse positiv för centrala plats i samordning av eko-nomisk politik understryks tydligt, liksom att detendast är i rådet som beslut kan fattas. Möjlighetentill mycket öppna diskussioner i stärks avett ökat användande av sessioner med starkt begränsatdeltagande, dvs. att möten med de 15 finansministrar-na hålls utan stora nationella delegationer närvarande.Det slås också fast att frågor av gemensamt intresseskall diskuteras mellan samtliga medlemsstater. Jäm-fört med tidigare förslag har den krets av frågor somenbart kommer att diskuteras mellan euroländernadärmed begränsats. En för viktig aspekt är attalla de länder som inte avser att delta i valutaunionenbehandlas lika gentemot de informella mötena.Så har vi frågan om den europeiska konferensenoch . uttryckte inledningsvis tveksam-het till den europeiska konferensen. Det skedde av tvåskäl, dels för att vi starkt ifrågasatte om en dylik kon-ferens skulle tillfredsställa de turkiska önskemålen,dels för att vi befarade att den i sin ursprungliga ut-formning skulle ha givit länder som ochLitauen samma långsiktiga medlemskapsperspektivsom det har, dvs. att effekten skulle ha blivitatt dessa länder i alla fall optiskt avlägsnats frånmedlemsmålet med åtföljande allvarliga effekter påreformprocessen. Sedan den europeiska konferensengjorts helt åtskild från själva utvidgningsprocessenkunde vi släppa våra betänkligheter i fråga om Lett-land och och acceptera förslaget.Vår utrikesminister framförde un-der hösten ett förslag om att EU borde utveckla ensärskild strategi för . Detta initiativ tog ordför-andeskapet fasta på och infogade toppmötesslutsat-serna. Detta initiativ torde långsiktigt få betydligtstörre effekter för EU:s relationer till än för-slaget om den europeiska konferensen.Turkiets reaktion på diskussionerna i Luxemburghar i första omgången varit negativ. Det beklagar vi.Det är min förhoppning att vid närmare efter-tanke skall hörsamma den inbjudan till dialog omfördjupning av relationerna med EU som här harerbjudits.Jag skall säga något om miljöfrågorna. Bland öv-riga punkter på dagordningen vill jag särskilt nämnamiljöfrågorna. På svenskt initiativ har nu uppmanat kommissionen att inom ett halvårlägga fram en strategi för att främja en hållbar ut-veckling. Poängen med detta är att miljöskyddskravenskall integreras i alla gemenskapens politikområden.Fru talman! Jag har sett att man har beskrivittoppmötet i i idrottstermer. Somliga me-nar att har förlorat mot EU. Andra menar attSverige vann mot EU. Detta är nonsens. EU-samarbetet är ingen idrottsmatch. Samarbetet bestårinte av vi och de. Det var EU som fattade ett vist ochgott beslut om utvidgning . Regeringscheferfrån alla EU-länder står bakom beslutet. Därför ärbeslutet starkt. Det var ett beslut efter en lång ochnoggrann debatt. Olika åsikter har hörts. Argumentenhar prövats.De svenska argument som envist har förts framhar spelat en viktig roll i detta beslut. Det är rätt attkonsekvent och metodiskt arbeta för sin sak, även närandra, både inom och utom , säger att det vigör är omöjligt eller fruktlöst eller utan chans attlyckas. Det slutliga resultatet ligger mycket nära detsom och gemensamt har föreslagit.Vi såg det i , och vi ser det nu: Sverigesätter upp mål, och driver sina frågor. Resul-tatet både vid toppmötet om sysselsättningen och nuom utvidgningen visar att ett litet land med klaramålsättningar förmår driva utvecklingen i en för lan-det och för EU önskvärd riktning. Detta är kanske denbästa signalen som kan sändas till de nya länder somså småningom blir medlemmar i : Er röst kommerockså att höras. Er plats är i kretsen av de-mokratier. Välkomna i gemenskapen.Tack fru talman.Anf. 89 () re-plik:Fru talman! Jag tror att statsministern uttryckte sigpå ett sådant sätt att det var som vann på detbeslut som fattades i , och jag instämmergärna i det uttalandet. Låt mig också säga att jag tyck-er att statsministern, och kanske framför allt utrikes-minister , har gjort ett bra jobb idetta sammanhang.Centerpartiet anser att beslutet vid toppmötet omen gemensam ram för anslutningsprocessen är entydlig framgång för de positioner som ochDanmark har kämpat för . Det har storbetydelse för frihet, säkerhet och hållbar utvecklingfrämst i . Regeringen skall ha allheder för insatsen i detta sammanhang.Utvidgningsprocessen är nu öppen och allomfat-tande, och alla östeuropeiska länder som har ansöktom medlemskap kommer att vara med i detta sam-manhang på lika villkor.Centerpartiet har stöttat den svenska linjen om engemensam förhandlingsstart. Denna linje har nuvunnit en betydande framgång. En gemensam för-handlingsstart inleder nu anslutningsprocessen församtliga tio kandidatländer. Alla tre baltiska länderhar plats i denna gemensamma anslutningsprocess.Detta utgör en viktig drivkraft för dessa länder attpåskynda förberedelserna för anslutningen till EU.EU:s stöd till kandidatländerna för en snabbare an-slutning sker också genom en gemensam ram.Centerpartiet bedömer också att de länder sominte bedöms gå med i från början också får enrimlig möjlighet att hantera frågorna genom det beslutsom fattades om Euro-X. Mot denna bakgrund är detrimligt och riktigt att regeringen i inte använ-der sin möjlighet till veto.Statsministern tog också upp miljöfrågorna. Dettalas i papperna också om ett uttalande om Kyoto ochom en viktig framgång för EU. Jag vill ställa en fråga.Hur kommer den att agera för attfå denna process att fortsätta, så att man arbetar motde mål som antogs i Kyoto?Anf. 90 Statsminister ():Fru talman! Den processen skall hållas i gång bå-de på stats- och regeringschefsnivå och bland ansva-riga ministrar på miljöområdet. har anledningatt hålla en hög profil. EU försökte sig på någontinginför som var en nyordning, en bubbla,där vi inom unionen så att säga delade bördan. Detvar ett intressant försök och ett intressant grepp somär värt att utveckla och pröva vidare. Detta är svenskaprofilfrågor, och vi får anledning, ,att hjälpas åt med dem även i fortsättningen.För övrigt vill jag tacka för ett faststöd . Det har aldrig vacklats.Anf. 91 () re-plik:Fru talman! Det var ett historiskt beslut som EU:stoppmöte fattade. Det var ett mycket bra beslut sominnebär en möjlighet för att påskynda ochpåbörja processen mot en enda sammanhållen konti-nent. Jag tror att detta kommer att framstå som ettmycket viktigt datum i historieböckerna.Jag tycker dock att det är viktigt att ära den somäras bör. Detta är ju kommissionens förslag som nuaccepteras av toppmötet. Det var ett förslag som varen mycket bra produkt. Det var faktiskt en mycketbättre produkt än vad diskussionen och un-der förhösten i gav intryck av. Det är kom-missionens förslag med tillskott av Europakonferen-sen, den franska idén om att man skulle samla allaländer parallellt i förhandlingsprocessen.Jag tycker också att det är bra att det svenskamotståndet mot lades ned. Det var också bra att det dansk-svenska för-slaget om att senarelägga förhandlingsstarten till 1999övergavs. kommer förhandlingarna i gång redan ivår med de sex nationerna. Och man bör observera attförhandlingarna med de övriga fem nationerna kankomma i gång möjligtvis omde enligt kommissionens bedömning är mogna för attstarta förhandlingarna. Det är viktigt för ochLitauen att kommissionens förslag därmed nu har gåttigenom. Risken hade annars varit att man hade fåttvänta ända till 1999 med att starta förhandlingarna.Jag tror att vi kan se fram emot då det blirett mycket intensivt arbete. Det kommer att bli en tiddå problemen kommer att stå i fokus. Så är det nämli-gen alltid under förhandlingsarbetet. Vi minns jusjälva hur det var under vår egen förhandlingstid.Likväl skall vi ständigt hålla perspektivet i minnet, attutvidgningen och de nya medlemmarna är bra för desjälva och bra för . Det är också bra för oss iSverige och i den västra halvan av att ha ettEuropa som mår väl i båda sina halvor.Anf. 92 Statsminister ():Fru talman! Jag skall inte söka sak med GöranLennmarker. är man tacksam för att det finnsprotokoll. Det anförande som just hållits av den mo-derate representanten är det nog värdefullt att få beva-rat till eftervärlden. Jag tror nämligen att det är ettsvårslaget rekord i beskrivning av verkligheten; dettaatt och skulle ha hamnat i ett lägedär vi fick överge våra förslag och att det var kom-missionens förslag som togs. Vi som suttit med vidbordet, , vet att detta är en i grun-den falsk beskrivning.Moderaterna har stått ensamma här. Ni övergav juden svenska positionen och gjorde på eftersommarenhelt om. Visst, det försvårade litet grand debatten härhemma men det påverkade inte utvecklingen i Europapå något sätt, utan där har vi kunnat fortsätta att käm-pa. Först fick vi till stånd att det inte bara var tre somkommissionen bjöd in, utan det var fem plus ett. Närfem plus ett tycktes vara det slutliga fick vi till stånden gemensam förhandlingsstart - gemensam inomartikel O - och en möjlighet att snabbt växla upp tillfulla regeringskonferenser med hjälp av beslut i utri-kesministrarnas råd. Detta har utomlands, och ocksåhär hemma, beskrivits som en framgång för Sverigeoch . Egentligen är det väl nu bara Modera-terna själva som litet småtjurigt, som dåliga förlorare,ställer sig vid sidan om och idkar ett slags nyspråk föratt rättfärdiga sin position.Jag söker inte sak omkring det men noterar attdetta svårslaget vridna anförande tas till protokollet,och det är jag tacksam för.Anf. 93 () re-plik:Fru talman! Jag tror att det är viktigt att man kor-rekt och noggrant redovisar processen. Jag tycker attdet är beklagligt att den tog fyramånader på sig för att komma underfund om attkommissionens förslag var bra. Men det är bra att såskedde; det välkomnar vi.Vad vi under resans gång beklagade var detdansk-svenska förslaget att senarelägga förhand-lingsstarten till 1999. För sedan var det, somstatsministern minns, en stor debatt om oron i denfrågan. blev det inte så. Det dansk-svenska försla-get aktualiserades inte, utan man gick på kommissio-nens förslag som innebar exakt det somstatsministern nu själv har varit med och beslutat om.Jag tror att det nu är både viktigt och riktigt att min-nas det här händelseförloppet. Det hade varit bra omvi kanske tidigare i hade varit ense om detsom nu beslutats, men bättre sent än aldrig.Anf. 94 Statsminister ():Fru talman! Jag tror att det, som påpekar, är bra att idka självstudier och att jämfö-ra. Vi har ingen anledning att vara bekymrade överdetta. Däremot kan vi vara glada över en sak och detär den värme som strömmar emot oss, inte minst frånvåra lettiska och litauiska grannar som fick ett utfallav den här förhandlingen som var mycket bättre än dehade vågat hoppas på då kommissionen kommed sitt förslag.Egentligen skall kanske inte jag slita den här tvisten. Vi kan väl fråga våragrannar vad de tycker, hur de upplever situationenoch vilka de har riktat tacksamhet till. Fråga Vagnori-us i eller Krasts i vilka länder depekar ut som de som hjälpte dem att bana väg för enbättre förhandlingsomgång! Det kan vara ett sätt atthantera det här. Eller åk till , där jag var i går,och möt glädjen över att vi nu inte skapar nya skilje-linjer i ! Hade man hållit fast vid kommis-sionens förslag skulle vi ha hamnat där.Det är märkligt, tycker jag, att intekan delta i glädjen över det historiska som harskett och faktiskt generöst säga: Visst, vi hade enannan uppfattning. Regeringen drev sin linje. Rege-ringen kom längre än vad vi moderater hade trott.Det blev likadant nu som med sysselsättnings-toppmötet. hamnade på fel sida. Jag ärledsen för det men det blev bra för Baltikum.Anf. 95 () re-plik:Fru talman! Herr statsminister, det förslag somstatsministern själv på toppmötet var med och beslu-tade om är kommissionens förslag. Det är i den av-delningen identiskt med hur man skulle hantera för-handlingsstarten. Man skulle ha fem plus ett våren1998. Det var statsministern med och beslutade om.Bra! De övriga fem skulle få förhandlingar så snart deuppfyllde villkoren. Det har statsministern varit medoch beslutat om. Detta kunde vi läsa ,så det är inte direkt en överraskning.I alla centrala delar har man nu genomfört det härförslaget, som var mycket bra från början. Det var,vill jag säga, mycket bra inte bara för de sex ländersom kom i gång tidigt enligt kommissionens förslag,och enligt toppmötets förslag, utan också för deövriga fem länderna som fick chansen att kvalificerasig in så snart som möjligt.Enligt det dansk-svenska förslaget skulle de ha fåttchansen först , tre kvarts år . Den 1 januari1999 skulle ju enligt det dansk-svenska förslaget varacut off-point. Jag tycker att man skall vara korrektgentemot kommissionen. Det är inte vi moderater somstår bakom det förslaget utan det är kommissionen.Man skall inte ha lånta fjädrar! Det är kommissionensom skall ha beröm för ett klokt förslag som toppmö-tet klokt nog accepterade.Anf. 96 Statsminister ():Fru talman! Var och en får väl bilda sig sin upp-fattning.