prot · GK0978 · 1997-03-13 00:00:00 — Jag tycker att debatten om vem som har före-slagit det ena eller det andra är litet animerad. Det ärklart att vi från folkpartihåll kan tycka att det kännslitet konstigt - tog också upp det från Mo-deraternas håll - att här har man kämpat , ochnär man plötsligt föreslår någonting får man kritik föratt man är för försiktig. Det blir litet bakvänt. Menhuvudsaken är att den nu kan bli verklighet. Jag troratt den kan spela en roll för många av de elever somkänner en viss trötthet över den traditionella skol-gången.Vi tycker också att man måste kunna genomföraett ännu mer flexibelt utnyttjande av den tid somgymnasieskolan erbjuder . Vi kallar det för gym-nasiebank. Man skall kunna till-godogöra sig gymnasieutbildningen.Vi tror också på en ännu större valfrihet. Det kan-ske inte räcker med den valfrihet den nya gymnasiere-formen har inneburit. Vi kanske måste utveckla denytterligare, låta eleverna välja ännu mera fritt i äm-neskombinationerna.Vår vision är också att kunna avskaffatimplanerna, att kunna ha en renlärig målstyrning avgymnasieskolan där vi politiker allt mindre lägger ossi hur skolan beter sig, bara den ser till att eleverna harkunskaperna när de lämnar skolan.Avslutningsvis vill jag ta upp tidsaspekten. Detkanske är så att tiden är den viktigaste resurs vi måstege de elever som har det kämpigt med vissaämnen. Jag tror inte att det finns något slags naturlagsom säger att bara för att man är intresserad av prak-tiska ämnen är man för den skull ointresserad av deteoretiska ämnena, kärnämnena. Kanske måste viockså säga att vissa kärnämnen är viktigare än andra.Men allt detta har sina baksidor. Jag tycker det ärviktigt att man nu för en öppen och prestigelös dis-kussion om detta. Det är allas vår skyldighet och allasvår angelägenhet att gymnasieskolan blir bra.Jag vill avslutningsvis yrka bifall till reservation 6.Anf. 150 ():Fru talman! Det här betänkandet, Vissa gymnasie-frågor, behandlar 44 motioner från den allmännamotionstiden, vilka alla har avstyrkts av utskottet.Betänkandet tar upp frågor som rör gymnasieskolan,kärnämnena, lärlingsutbildningen, förhållandet skola-arbetsliv m.m., som alla är väldigt viktiga frågor.På grund av att utredningsarbete pågår i avvaktar vi dock dess arbete och ställ-ningstagande. Också när det gäller lärlingsutbildning-en får vi se om regeringen återkommer med ett förslagoch en proposition senare, och då får Vänsterpartietåterkomma och diskutera den frågan.På två områden har vi reserverat oss till det härbetänkandet. Det gäller utredning om sponsring avläromedel samt uppdrag till Kunskapslyftskommitténvad gäller vuxna dövas svårigheter vid studier. Det ärreservationerna 10 och 11, och jag yrkar här bifall tillreservation 11.Enligt uppfattning skall sponsradeläromedel inte ersätta de vanliga läromedlen. Spons-ring är alltid ett känsligt område, och skolan kan integarantera att läromedlen eller eleverna inte påverkasav den reklam och eventuella vinkling av innehålletsom de här läromedlen har. Därför anser vi att det ärviktigt att skolan står fri från ekonomiska intressennär det gäller läromedlen, vilket givetvis också i såfall innebär ökade kostnader för kommunernas läro-medelsinköp.Vänsterpartiet tar även upp frågan om läromedeloch tolk för synskadade. Vi anser att skall få i uppdrag att se över de synskada-des situation så att kommunernas skyldighet att gedem den service de behöver kan regleras.Fru talman! En viktig princip för ,som vi kommer att fortsätta driva om det är nödvän-digt, är att alla i gymnasieskolan, oavsett om de gårteoretisk eller yrkesinriktad linje, skall läsa alla åttakärnämnena. Det här är i högsta grad en klassfråga,tycker jag. Om vi ger efter på den här punkten kanmöjligheterna till vidareutbildning och högre studierför dem med yrkesinriktade utbildningar begränsas.Särskilt vill jag uppmärksamma den del av kär-nämnena som lättast prioriteras bort. Det är idrott,hälsa och estetiska ämnen. Vad gäller idrott och slöjdi är det mycket positivt att utskottet harsagt att antalet timmar kommer att öka fr.o.m. 1998.Men det borde också i högsta grad gälla gymnasiesko-lan, tycker jag.Om vi värnar den fysiska rörelsen i skolan kom-mer folkhälsan att bli betydligt bättre. De vanor manlär sig som ung bär man ofta med sig livet ut. Vikommer att göra en samhällsekonomisk vinst meddetta. Det kommer att minska det personliga lidandet.En bättre inlärning kommer också till stånd på grundav en bättre hälsa och ökad blodgenomströmning närvi rör oss.Även de estetiska ämnena behövs som motvikt tillden kommersiella kultur som finns i samhället. De härämnena skolar också barnen till kritiskt tänkande ochhjälper till i en yttrande- och demokratirörelse. Da-gens ungdomar ägnar mycket av sin fritid åt data ochTV, vilket är stillasittande och passiviserande aktivite-ter. Därför är både de estetiska ämnena och idrott-sämnet särskilt viktiga, både i och igymnasieskolan.Om regeringen och nu har tänkt sigatt diskutera att ta bort två kärnämnen undrar jag:Vilka två är i så fall dessa?Anf. 151 ():Fru talman! Det är tydligen så att en del har hunnitstudera utvecklingsplanen ganska noga och väljer attdebattera den i stället för det betänkande vi skulledebattera. Det blir något märkligt för oss andra, sominte kan delta i den debatten. Men vi får väl återkom-ma. Jag hoppas att det blir en debat-tomgång till som behandlar utvecklingsplanen.Den stora gymnasiereformen har genomförts sam-tidigt som den ekonomiska verkligheten har föränd-rats drastiskt. Vad som beror på det ena och det andrakan vara svårt att bedöma när utvärderingen skallgöras. Men det står utom allt tvivel att många gymna-sieskolor - lägg märke till att jag inte sade alla -brottas med svåra problem . Alltför många eleverklarar inte gränsen för godkänd. Många lärare vittnarom att eleverna på olika program bedöms på olika sättvid betygsättningen, eftersom hela gruppen annarsskulle bli underkänd.Problemen är störst på de yrkesförberedande pro-grammen. Studietrötta elever förväntas klara sammakurser i kärnämnena som sina mer studiemotiveradekamrater på teoretiskt inriktade program. Många hardessutom inte tillräckliga kunskaper från ,och det finns inte nog med resurser att möta derasbehov, varken personella eller pedagogiska. Det ledertill svår frustration för många ungdomar, som inte fårdet stöd och den motivation som de behöver. Lärarnai sin tur känner sig otillräckliga när de inte kan levaupp till de krav som ställs på dem. På många skolorhar det här sammantaget skapat en ond cirkel som detär viktigt att bryta.En viktig åtgärd, som bl.a. vi kristdemokrater harförespråkat länge, är utformningen av en lärlingsut-bildning där teoretiska studier varvas med praktik. Ja,, vi har en reservation som handlarom en utredning om en modern form av lärlingsut-bildning. Det beror på två saker. Vi hade något olikasyn på utformningen och tyckte att det kunde vara braom man såg över detta. Det var det ena. Men framförallt berodde det på att det i det läget var ett sätt attåtminstone komma en bit på väg, eftersom utskotts-majoriteten varit så negativ till lärlingsutbildning överhuvud taget. Sedan fick vi se i medierna att Centernoch Socialdemokraterna arbetat fram ett förslag sompresenterades i artikelform innan det kom i form av enskrivelse till . Det är ju en märklig historia ioch för sig, som säkert en del kunniga i statskunskapkommer att studera så småningom.Jag har inte hunnit se förslaget i dess helhet, menjag vill ändå säga att jag är glad att det har kommit.Jag hoppas att utformningen är sådan att många gym-nasister kommer att få glädje av det redan under sinaförsta år på gymnasiet, då motivationen till praktisktarbete är som störst för många. Annars är jag rädd attdet blir ett slag i luften. Men, som sagt, jag välkomnardet. Ett lärlingssystem behövs. Vi skall titta närmarepå utformningen när vi ser förslaget i dess helhet.Fru talman! En annan åtgärd som skulle kunnaförbättra läget är möjligheten till en ännu mer flexibelutbildningstakt. förväntas gymnasiestudiernavara avslutade . Om man väljer attsenarelägga dem får man betala det själv. Jag tror attmånga ungdomars motivation skulle komma tillbakaom de fick möjlighet att göra något annat under etteller och sedan hade möjlighet att fullföljagymnasiestudierna på samma villkor. Med den ar-betsmarknad vi har är det inte enkelt, det inserjag verkligen, men jag tycker ändå att det är viktigt attöppna för ett sådant system.Att underlätta för fristående gymnasier är ocksåviktigt för att göra utbudet så brett och därmed sålockande som möjligt. Tyvärr har istället gått åt andra hållet genom att införa regler somjag anser försvårar tillkomsten av fristående gymnasi-er. I reservation 9, som jag avstår från att yrka bifalltill, föreslår vi bl.a. att de reglerna ses över igen.Sverige behöver också, som vi vet, många nya fö-retagare, som i sin tur kan erbjuda många nya jobb.Det talas ofta om att vi skall skapa ett klimat som ärpositivt till företagande. Här skulle skolan kunnabidra på ett ännu bättre sätt än . Vi skulle vilja attett nytt nationellt program, med speciell inriktning påföretagande och entreprenörskap, infördes i gymna-sieskolan. Visserligen är entreprenörsanda viktig ävenför dem som kommer att arbeta som anställda ochdärför bör en sådan anda självklart prägla hela skolan.Men vi tror att ett specialprogram behövs. Det skullekunna få betydelse för framväxten av framför alltflermindre företag, som vi är i så stort behov av just nu.Bifall till reservation 8.Fru talman! Vi har en stor grupp Sverigefinskaelever som är beroende av svensk-finska gymnasielin-jer med tvåspråkig undervisning. Det finns sådana påett par ställen i landet, men behovet är större än så.Därför anser vi att sådan undervisning bör erbjudas ialla regioner där det finns flera kommuner med andel finskspråkiga invånare. Vi har reserveratoss för det, men jag avstår även här på grund avtidsskäl från att yrka bifall.Anf. 152 ():Fru talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillhemställan i betänkande UbU7 och avslag på motio-nerna.I betänkandet behandlas 44 motionsyrkanden frånden allmänna motionstiden . De handlarframför allt om gymnasieskolan. Det rör sig ommånga olika frågor. Som ett svar på en del motionerhar vi hänvisat till den kommande Utvecklingsplanför förskola, skola och vuxenutbildning. Den har nukommit, och därför tycker jag att det är bra att vårskolminister har anmält sig till debat-ten.Jag tänker beröra några frågor som jag tycker ärspeciellt angelägna och viktiga i gymnasieskolan.De förutsättningar som angavs när grunden ladesför gymnasiereformen, nämligen att reformen skallses som en grund för en fortsatt utveckling av gym-nasieskolan, måste medföra att vi som politiker följerdenna utveckling. Men vi måste också uppmärksam-ma de förändringar som sker ute i arbetslivet och varaberedda att gå in och göra de förändringar som be-hövs i gymnasieskolan. Det är ytterst angeläget att vihar en gymnasieskola som ligger väl i tiden.Jag hoppas att ni har uppmärksammat att jag intetycker att det uppdrag som har, att utifrånsitt perspektiv utvärdera gymnasieskolan, räcker sombeslutsunderlag. Vi politiker måste ha en mycket aktivroll.Skolverket pekar på att andelen elever från gym-nasieskolan som påbörjar högskolestudier har ökatunder senare år. över den senaste tioårsperiodenhar det skett en fördubbling av andelen elever som gårdirekt från gymnasieskolan till högskolan.Variationen i direktövergång till högskolestudierär mycket stor mellan olika kommuner, från högst57 % till lägst . Högst frekvens har kommunernära universitetsmiljöer, lägst har glesbygdskommu-ner i framför allt norra delen av landet. Det är viktigtatt vi ytterligare analyserar detta och har det i åtankeför framtiden.Den nya gymnasieskolan lyfter fram behovet avkärnämnen i alla program. När beslutet om dennareform i gymnasieskolan fattades höjdes många rösterom det vansinniga i att alla skulle läsa kärnämena ochatt alla skulle få högskolebehörighet. Visst höjs detfortfarande en del konservativa röster som ifrågasätterdetta, men jag tycker att det är mycket glädjande atten stor majoritet både i näringslivet och i samhället iövrigt nu framför sitt stöd för reformen på även de härpunkterna.Det fordras stora ansträngningar på många planför att alla elever skall kunna slutföra sina studier medgodkända betyg. har ett mycket stortansvar för hur eleverna lyckas med sina fortsatta stu-dier. Kommunerna bör ägna ännu större ansträng-ningar åt att dimensionera gymnasieskolan så att ele-verna kan gå på den utbildning de har intresse för ochåt att fördela resurserna så att elever som behöver merstöd också får mer undervisning.Samarbete mellan skola och arbetsliv är angelägetför att bl.a. förbättra kvaliteten i yrkesutbildningen.Samverkan mellan skola och arbetsliv är angelägetoch viktigt oavsett i vilket program det sker, för detger eleverna möjlighet till en helhetssyn och möjlighetatt sätta in skolämnena i en verklighet som i sin turpåverkar motivationen för studierna positivt.De snabba omvärldsförändringarna ställer storakrav på individernas förmåga till omställning, förny-else, utveckling och eget ansvarstagande. Förmåga attlösa problem, initiativförmåga och förmåga att varaflexibel och kreativ samt självtillit är viktiga egenska-per för alla individer, inte bara för blivande företagareoch entreprenörer. Utskottet kan konstatera att de nyaläroplanerna tar upp dessa aspekter.Försöksverksamheten med kvalificerad yrkesut-bildning på eftergymnasial nivå har visat ett mycketstort intresse från t.ex. näringslivet, högskolorna ochkommunerna. Det är glädjande, framför allt då manser vilket utomordentligt samarbete som sker mellanarbetslivet och de olika utbildningsanordnarna. Minförhoppning är att detta skall vara en verklig injektiontill fortsatt utökat samarbete mellan skola och arbets-liv till gagn för arbetsgivare, arbetstagare och detövriga samhället.Anf. 153 () replik:Fru talman! Jag skulle vilja ställa några frågor tillAgneta . Hon yrkade visserligen avslag påalla reservationer och bifall till hemställan i betän-kandet, men hon tog inte upp speciellt många av defrågor som finns i reservationerna, och vi fick intehöra några skäl till varför hon yrkade avslag på dem.Min första fråga är: Känns det inte litet konstigt -det är kanske just därför inte berör-de det - att man i det här betänkandet yrkar avslag påmotioner som tar upp programstrukturer, att man t.ex.skall minska antalet kärnämnen och att man skallförlänga APU:n, när regeringen se-dan har lagt fram en utvecklingsplan där man föreslårexakt de saker som finns med i motionerna? Kännsdet inte konstigt att försvåra någonting som manegentligen tycker är ganska bra?Min andra fråga gäller följande: I slutet av sitt an-förande tog upp frågan om kvalifi-cerad yrkesutbildning. Det tycker jag är bra. Jag stäl-ler upp på precis det hon sade om att den är en injek-tion och det hon sade om samverkan mellan skola ocharbetsliv. Men vore det då inte också attAgneta jobbade för att man kunde få flerplatser till den kvalificerade yrkesutbildningen? Därhar ju regeringen varit mycket njugg med tilldelning-en av platser. Man pratar väl om det, men man tillde-lar inte några platser över huvud taget. Det vore posi-tivt om man så att säga gick från ord till handling.Min tredje fråga är: Tycker inte det också med avseende på yrkesexamen är litetmärkligt att man tydligen inom bara vissa programskall kunna få en yrkesexamen, men inte inom andra?Varför skall man särskilja olika program från varand-ra? Vad är skälet till det?Anf. 154 () replik:Fru talman! Jag tycker inte, , att detkänns konstigt att yrka avslag på reservationerna.Kanske skulle det dock ha känts konstigt om jag intehade vetat att det pågick ett så gediget arbete för attutforma en utvecklingsplan där många av de här sa-kerna kommer att tas upp med ett väldigt brett per-spektiv.Både och jag som sit-ter i har på olika sätt framfört tillregeringen att det finns behov av ytterligare platsermed tanke på det tryck som finns och den kvalitet somvi ser att dessa utbildningar verkar få. Jag tycker attUlf kan vänta till vårpropositionen, så kanskedet klarnar.Anf. 155 Statsrådet ():Fru talman! Gymnasieskolan har ett mycket stortuppdrag och ett tredelat uppdrag. Gymnasieskolanskall kvalificera eleverna - alla elever - i tre avseen-den. Det handlar om att förbereda för ett deltagande iarbetslivet och ett lärande i arbetet, det handlar omförberedelse för vidare studier och det handlar omförberedelse för ett aktivt medborgarskap och delta-gande i demokratin. På samtliga dessa punkter kanman säga att kraven på gymnasieskolan har ökat. Inteminst gäller det kraven att förbereda för ett aktivtarbetsliv och för ett lärande i arbetet.I hela västvärlden har gymnasieskolan ellermotsvarande skolform ganska stora svårigheter och ärutsatt för ständiga förändringar och olika planer. Detberor på att gymnasieskolan eller motsvarande nivå är den del av utbildningssystemet som står införde största förändringarna och som skall möta ettsnabbt föränderligt arbetsliv och samhällsliv.För att klara dessa tre uppdrag måste gymnasie-skolan ge alla elever behörighet till högre studier. Vivet inte hur stor andel av de ungdomar som i daggår på gymnasiet som kommer att viljaeller behöva söka vidare till högre studier, och jagmenar att vi inte har rätt att undanta den möjlighetenför några av ungdomarna.Vi vet att ungdomarna måste förberedas för ettkunskapsintensivt arbetsliv. Det betyder att kraven påförkunskaper är väsentligt mycket högre än tidigare.Det gäller kunskaper i det vi kallar kärnämnena, dvs.svenska, engelska, matematik och allmänbildandeämnen, men det handlar än mer om en beredskap attdelta i ett snabbt föränderligt arbetsliv och en bered-skap för att delta i förändringen och för att själv på-verka förändringen. Jag tror att det är oerhört viktigtatt se skillnaden mellan den som är rädd för föränd-ring och den som tycker att det känns stimulerandemed förändring. Denna skillnad handlar ofta om denförberedelse och de förkunskaper man har och omvilken möjlighet man har att vara delaktig i föränd-ringen.Men detta handlar också om att förbereda för ettdeltagande i demokratin. Det är en av de punkter därgymnasieskolan inte har lyckats tillräckligt väl.Inte minst kan vi se det på det faktum att en så storandel av gymnasieungdomarna anser att de inte harnågot inflytande eller mycket litet inflytande över sitteget lärande och att de inte upplever att de blir tagnapå allvar i gymnasieskolan. Därför är det viktigt attockså åstadkomma förändringar i elevinflytandet.Regeringen har också föreslagit bl.a. en försöksverk-samhet med självförvaltande gymnasieskolor därmajoriteten utgörs av elever.Eftersom vi vet att förändringstakten är hög i ar-betslivet, och eftersom vi vet att de enkla handgrep-pens arbetsmarknad håller på att försvinna eller redanhar försvunnit, måste vi i gymnasieskolan se till attinte bygga in några återvändsgränder. Det blir alltviktigare att gymnasieskolan ger bredd och flexibilitetför ett fortsatt lärande.Vi vet alla - flera har varit inne på det - att gym-nasieskolan har gått igenom en mycket jobbig tid.Gymnasiereformen var en viktig principiell föränd-ring av gymnasieskolan, och den har också bäddat förmycket goda förutsättningar för en flexibel gymnasie-skola och för en gymnasieskola i utveckling. Gymna-siereformen är en god grund för att gymnasieskolanskall klara detta tredelade uppdrag.Vi vet också att vi ännu inte kan vara nöjda ochsäga att gymnasieskolan har klarat den utmaningen.Det har också varit en mycket arbetsam tid för alla deelever och lärare som finns i gymnasieskolan att arbe-ta med alla dessa förändringar ochmed så många förändringar på gång samtidigt.För att gymnasieskolan skall fortsätta att utveck-las, tror jag att det allra viktigaste är att utveckla detinre arbetet. Det handlar om lärarrollens förändring,där läraren går från att tidigare ha varit en föreläsaretill att bli mer av en coach eller lagledare, den som sertill att eleverna själva lär sig att utvecklas.Det handlar om samarbete, som berikar och skaparnya förutsättningar, t.ex. mellan kärnämnen och ka-raktärsämnen men också mellan olika lärarkategorier igymnasieskolan.Det handlar om att sätta eleverna i centrum, attstimulera ett elevaktivt arbetssätt och att eleverna mednödvändighet måste ges ett större inflytande i gymna-sieskolan och ett större ansvar för sitt eget lärande.Det handlar om att minska tidsstyrningen i gym-nasieskolan, att fortsätta att gå mot en målstyrd skola.Men det räcker inte att säga åt gymnasieskolan attde viktigaste förändringarna skall ske i det inre arbe-tet. Vi ansvariga politiker måste också genomföraförändringar i gymnasieskolans struktur i syfte att ökaflexibiliteten - det är nödvändigt för att gymnasiesko-lan skall kunna bli en gymnasieskola för alla - menockså i syfte att öka samarbetet med arbetslivet, inteminst för att underlätta övergången från gymnasiesko-lan till arbetslivet, där det finns en del problem.Vi måste underlätta och ordentligt sjösätta princi-pen om en gymnasieskola stadd i ständig utvecklingoch ständig förändring, en gymnasieskola som självbär med sig kraften till sin egen utveckling.Vi socialdemokrater har tillsammans med Center-partiet tagit ansvaret för en mycket smärtsam och svårsanering av ekonomi. Vi går vidare påflera områden och kommer att använda det utrymmetför ett mer aktivt arbete, för tillväxt och nya jobb.Gymnasieskolan har självfallet en väsentlig del i detarbetet.De förändringar som vi nu föreslår i utvecklings-planen skall jag gå litet närmare in på.Det handlar först om översyn av programstruktu-ren. Vi vill att de två program som är hårdast styrda , dvs. naturvetarprogrammet och samhällsve-tarprogrammet, skall kunna luckras upp litet mer, blinågot mer flexibla och inte vara så styrda. Vi kan sebehovet av det bl.a. av det faktum att det ofta är justde programmen som ingår i olika varianter av speci-alutformade program och att det också ofta erbjuds ensammanslagning av naturvetarprogrammet och sam-hällsvetarprogrammet.Vi vill införa ett nytt teknikprogram, som kanhjälpa till att bredda rekryteringen till den naturveten-skaplig-tekniska sektorn. Vi kan också där se att enhel del gymnasieskolor har gått före, bl.a. genomspecialutformade program, som har hämtat delar bådefrån industriprogrammet och från naturvetarprogram-met. Jag tror att det är någonstans i den kombinatio-nen som ett nytt teknikprogram skall sökas.Vi vill också - vilket kanske är det allra viktigas-te - se över samtliga de program som olyckligtvis harklumpats ihop under beteckningen övriga program.Av gymnasieskolans 17 program, och av 16 nationellaprogram, är det 3 program som har sina egna timpla-ner och sin egen definition. 13 program har alla sam-ma timplan och kallas övriga program. Ändå är detegentligen större likheter mellan naturvetarprogram-met och samhällsvetarprogrammet än vad det är mel-lan t.ex. omvårdnadsprogrammet och elprogrammet.Det är dags att de s.k. övriga programmen får ut-vecklas på sina egna meriter och får tillåtas vara olika.Vi aviserar en översyn av samtliga program, i syfte attlåta varje programs karaktär få större genomslag. Detkan komma att innebära att andelen APU kan varaolika stor på olika program. Det kan innebära attnågra av programmen skall ha mera av kärnämnen ännågot annat. Kanske de elever som t.ex. går omvård-nadsprogrammet skall få behörigheten att sedan sökain på sjuksköterskeutbildning, vilket man intefår automatiskt på omvårdnadsprogrammet. Varjeprogram skall få utvecklas på sina egna meriter ochinte nödvändigtvis tvingas in i samma mall som andraprogram.Vi föreslår också förändringar av kärnämnena. Detär vår övertygelse att det är viktigt att gymnasieskolanerbjuder en kärna av gemensamma kunskaper. Inteminst gäller det i rollen som medborgare, men vi vetockså att kunskapskraven i arbetslivet har ökat.Vi vill också se över kursplanerna i kärnämnena, isyfte att öppna dem mera mot karaktärsämnena.