prot · GK0969 · 1997-02-26 00:00:00 — Är det så att Östtimorlidit mera under svåra förhållanden - 17 årlängre - så att man där har blivit van och kan tåla litettill, eller vad? Jag frågar : Vad ärskillnaden?Den redogörelse som vi egentligen skall ta ställ-ning till gäller krigsmaterielexport för . Somvi redan har hört var 1995 ett vitt år. Det var däremotinte 1996.Nu har alltså fem partier förklarat att all form avkrigsmateriel till - dvs. både krigsmaterielför strid och övrig krigsmateriel som omfattas av desvenska exportreglerna - står i strid med de riktlinjerför svensk krigsmateriel som ställt sig bak-om.Det svar som vi väntar på från minister följande: Har fem partiers ställningstagande vapenexport som inte anses kunna förekomma omde svenska reglerna skall följas - har alltså Folkpar-tiets, , , och Kristde-mokraternas åsikter - några påverkansmöjligheter ochnågon genomslagskraft som är avgörande i densvenska demokratin? Det är en principiell fråga.Kommer det stora samstämmiga tvärpolitiska för-dömandet av , som jag bl.a. har sett i riks-dagens grupp för mänskliga rättigheter, att ge utslagnär vi röstar? Det skall verkligen bli spännandeatt se.Vad gäller riktlinjerna för exportvillkoren anser vii att man måste ta hänsyn till eventuellanegativa samhällsförändringar också i mottagarlän-derna. Vi menar att all krigsmateriel - det gäller ävenavtal med leveransgarantier - skall stoppas om köpa-ren kommer i krig.Beträffande följdleveranser finns också risken attprodukter säljs till länder som egentligen skulle havarit uteslutna som köpare, eftersom de vid ett senareleveranstillfälle inte klarar kriterierna. Jag tar inte uppden saken . Det har ju redan nämnts att konstitu-tionsutskottet skall ta hand om och gå igenom detta.När det gäller våra nuvarande regler är det viktigtatt alla ärenden som man hyser minsta tvekan inför,också följdleveranser av reservdelar och ammunition,bedöms i . Enligt Miljöpartietsuppfattning måste också principen att regeringen skallavgöra krigsmaterielärenden av principiell betydelsefå större genomslagskraft, så att alla ärenden där detråder oklarhet om regeringens uppfattning hänskjutstill regeringen för avgörande.Sverige har aktivt medverkat i arbetet för ett inter-nationellt förbud mot truppminor/antipersonella mi-nor. Som ett led i detta arbete har förbjuditsådana minor, liksom komponenter till dessa, inomsvensk export. Ett av yrkanden handlarom mina FFV 013. Mina 013 är en mina somav i dess kampanj 1994 har klassatsbåde som en antipersonell mina och som en for-donsmina - dvs. för bekämpning av flygplan ochfordon, men den kan också användas mot trupp ochkommer därmed in i gråzonen när det gäller antiper-sonella minor. Tveksamheten kring minans använd-ningsområde och verkningar gör, menar vi i Miljö-partiet, att den borde förbjudas.Här kommer beskrivningen av den: Den är en hårtslående riktad splittermina med dödande omgivningsom kan mäta sig med ett gevärskompani. Den utlösesmanuellt via tändkabel eller elektrisk kabel. Den ärinte avsedd att lämnas obevakad. Om detta ändå skertillsammans med snubbeltrådsutlösning kan minanförorsaka skada för civilpersoner så länge snubbel-trådsutlösningen fungerar. I och med att den är en dyrmina kommer den förmodligen inte att spridas i ter-räng, och eftersom den också är stor - ungefär likastor som en normal svensk TV-apparat - är risken attcivilbefolkningen skadas mycket lägre när det gäller013 än de vanliga antipersonella minorna. 013-minansverkanselement består av 1 200 ca 6 grams sexkanta-de kulor. Genom att de är sexkantade kan de packastätt, och när minan sprängs får man en jämn splitter-täthet på . Om nu dennamina, stor som en TV-apparat, är placerad så att mantydligt ser den och om det dessutom är dagsljus, kanman undvika att komma i närheten av den. Men ärden placerad så att man inte kan upptäcka den är välfrågan om man märker den på 150 meters håll.Jag började med att tala om avveckling av vape-nexporten. Jag skall sluta med en vision om en allmänoch fullständig nedrustning i världen. Först ett förslagom en trestegsplan för avskaffande av alla massförstö-relsevapen och minskning av andra vapen och militärastyrkor till en nivå som helt utesluter angreppskrig.Sedan kommer nästa steg: Vi utökar förslaget med enallmän och fullständig nedrustning som innebär attalla väpnade styrkor och vapen skall avskaffas underen period av . Det här kunde vara en miljöpar-tivision. Men det är det inte utan två olika stormakts-förslag i den 17 och18 september 1959.Miljöpartiet står bakom alla de motioner som viväckt och yrkandena i dem. Vi ger vårt stöd till reser-vationer och yttranden. Jag yrkar bifall till vår reser-vation 1 om krigsmaterielexporten och reservation 8om minor samt till reservation 11.Anf. 5 ():Herr talman! Hur ser vi kristdemokrater på vape-nexport? Jag skulle vilja svara med att vi egentligenanser att vapenexport bara borde få förekomma tillstabila demokratiska stater. Det är det som står i vårtprincipprogram, och det står jag bakom. Men i politi-kens värld förekommer kompromisser, och sådana harsäkert också vi gjort i denna fråga.Det brukar sägas att krig inte förekommer mellandemokratiska stater. Därför är det så viktigt att vape-nexporten mer och mer begränsas till att bara gå tilldemokratiska stabila stater. Konklusionen blir alltsåatt vi kristdemokrater egentligen bara vill exporteratill de stater som inte förväntas använda sina vapenoch som förmodligen inte kommer att behöva attanvända dem. Är det ologiskt? Vi harsjälva ett försvar som är utrustat med vapen som viförhoppningsvis - vi är alla överens om det - intekommer att behöva använda. kommer inte attbörja något krig, och vi hoppas och har avsikten attföra en sådan politik att vi inte heller blir anfallna.Säkerhetspolitiken går ut på en ökad integ-ration i vårt närområde och i hela , där vi hop-pas på ett allt intimare fredligt samarbete för att bättrelära känna varandra och göra det alltmer otänkbart attlåta konflikter blomma ut mellan våra stater. Det ärhela tanken med den europeiska unionen, ett stortfredsprojekt mellan stater som har insett det fåfänga iatt kriga med varandra och som slutit avtal med var-andra om att aldrig börja krig sinsemellan. Det gällerinte bara en gemensam marknad även om den är bra.Är man klok bekämpar man inte den som man harmånga gemensamma intressen med. Man arbetar istället fram mot gemensamma mål.Den europeiska unionen är först och främst ettstort fredsprojekt. Jag skulle önska att den visionenskulle bli starkare i vårt land, för den gör oss bättreskickade att stärka freden och medverka till att kon-flikter inte uppstår i vår omvärld. Det är därför ut-vidgningen av EU österut är så angelägen. När detotroliga hände som knappast någon hade vågat hop-pas på och ingen egentligen förutsåg, att Berlinmurenföll och en möjlighet till frihet och fred öppnades föralla de människor som hade levt bakom järnridånunder starkt förtryck, då öppnades en stor möjlighettill ökat samarbete. Därför är den europeiska unionensangelägnaste projekt enligt mitt sätt att se inteEMU, som man har planerat för och förutsett, utan detär att öppna gemenskapen österut för de stater sombara inte vågade drömma om att deskulle kunna vara en del av den europeiska unionen.De flesta konflikter i världen är inte mellanstater. Man räknar med att över 90 konflikter pågår,nästan alla interna konflikter och bara några enstakamellan stater. Därför har västvärlden ett oerhört an-svar för vapenexport, och har ett stort ansvaratt också försöka påverka västvärlden.Vi kristdemokrater menar att vi i möjligaste månskall undvika framtida internationella konflikthärdargenom att västvärlden inte exporterar vapen på detsätt som man gör . Vi menar att skallförsöka påverka EU i riktning mot en gemensamrestriktiv syn på krigsmaterielexport som är baseradpå de svenska riktlinjerna och kriterierna. Det här kansynas vara en väldigt optimistisk syn, men tror vi påEU som ett fredsprojekt måste vi också tro att det ärmöjligt att komma framåt på den här vägen. Detkommer inte att gå . Som enda parti förde vifram den här tanken i ett av våra motionskrav när viskrev betänkandet om regeringskonferensen. Vi hadegärna sett att den här frågan kom upp på regerings-konferensen. Många fredsorganisationer, kyrkor ocholika ideella organisationer i har arbetat föratt den här frågan skall komma upp på regeringskon-ferensen. Vi vet inte om det sker, men jag tror att detär oerhört viktigt att frågan hålls levande. Det är ock-så oerhört viktigt att vi som enskilda parlamentarikerställer upp på den uppförandekod, code of conduct,som de här organisationerna har fört fram. Den stäm-mer i ganska stor utsträckning med de regler för va-penexport som vi har i . Jag vill därför upp-mana parlamentariker att ställa upp bakom denna ochförsöka driva frågan vidare i Europa.Därför yrkar jag bifall till reservation 9 om enbättre kontroll av den internationella vapenhandelngenom överenskommelse inom EU efter de restriktivalinjer som vi har i vårt land.När detta är sagt vill jag komma in på hur vi ser påden svenska krigsmaterielexporten. De regler, lagar,direktiv och kriterier som vi har ställer vi upp på. Vitycker att de är bra, men vi tycker inte riktigt att detillämpas i praktiken.Om kriterierna efterlevs är de väl avvägda och kanförhindra att export sker till länder som vi som landinte kan stå för att vi exporterar till. Vi kristdemokra-ter understryker därför vikten av löpande utvärdering-ar av den export som har skett. Vi tycker att en sådanuppföljning och utvärdering borde ske , intebara som med en skrivelse utan regering och riks-dag borde verkligen pröva om exporten har stämtöverens med de grundläggande kriterierna. I dettaingår frågan om att ett land inte skall befinna sig i eninternationell konflikt, frågan om att man inte skallvara i krig eller riskera att hamna i krig med ett annatland och den övergripande frågan om hur man be-handlar sina medborgare eller de människor som ärberoende av en som stat.Då har vi rest stora frågetecken när det gäller enrad länder. Vi har nämnt , , republikenKorea, och . Man behöver verkli-gen gå igenom land för land och se om dessa länderverkligen lever upp till de kriterier som vi har fast-ställt. Skall vi försöka att driva denna fråga vidare iden europeiska unionen är det viktigt att haren hög trovärdighet på området - jag tycker inte attden är tillräckligt hög . Annars kommer vi inteatt tas på allvar.Vi ställer oss naturligtvis bakom den reservationsom vi också har undertecknat om att krigsmaterie-lexport inte bör fortsätta till . Vi tycker attdetta är ett klart fall där man bryter mot de kriteriersom vi har att utgå ifrån. Här sker sådana flagrantaövertramp när det gäller de mänskliga rättigheterna attjag inte kan förstå hur har sett det som möjligtatt exportera vapen till . Även om dettaskall skötas av en myndighet och regeringen har detyttersta ansvaret så känner jag som riksdagsledamotoch vald representant för en del av folk attjag måste säga min mening. Därför reserverar vi osstillsammans med fyra andra partier. Vi hoppas ocksåatt detta skall visa sig i de beslut som fattas i fortsätt-ningen.När det gäller minor vill jag personligen säga attjag tycker att skall fortsätta med det som manhar tillämpat - om de uppgifter som vi harfått är riktiga - dvs. att man över huvud taget inteskall exportera minor. Om det rör sig om antiperso-nella minor eller inte har jag inte helt klart för mig.Därför har jag inte ställt mig bakom reservationen,eftersom mitt parti har uttalat att det skall gälla anti-personella minor. Personligen kommer jag dock attrösta för denna reservation.Anf. 6 ():Herr talman! I detta betänkande från utrikesut-skottet behandlas regeringens redogörelse för krigs-materielexporten och ett antal motionersom rör krigsmaterielexporten och dess regelverk.Innan jag kortfattat redovisar utskottets övervä-ganden vill jag nämna något om anledningen till attSverige över huvud taget har en export av krigsmate-riel.Vår säkerhetspolitik har under mycket lång tidvarit uppbyggd kring den militära alliansfriheten ochkring ett starkt och allsidigt försvar med vars hjälp viskall kunna trygga vår självständighet. En viktig för-utsättning för denna inriktning av säkerhetspolitikenhar varit en kvalificerad inhemsk försvarsindustri.Med dess hjälp har vi kunnat utveckla, tillverka ochunderhålla vapensystem anpassade för våra speciellaförhållanden. Det har gett oss en trygghet och minskatrisken för att vi skall utsättas för utländska påtryck-ningsförsök. Detta har verksamt bidragit till trovär-digheten i vår säkerhetspolitiska linje.Vi har internationellt sett haft en hög självför-sörjningsgrad när det gäller militär utrustning. Mendet svenska försvarets beställningar har inte räckt tillför att vidmakthålla den kvalificerade industriellakapacitet som vi har ansett oss behöva. Därför harexport av krigsmateriel varit ett element i vår säker-hetspolitik. Vi har varit beredda att acceptera en vissexport för att kunna upprätthålla denna kvalificeradeförsvarsindustri. Jag poängterar "viss", därför att vårexportpolitik uppfattas både av mig själv och av deflesta andra bedömare i och utomlands sombåde ansvarsfull och restriktiv.Den övervägande delen av vår export har gått tillandra . Vi har undvikit all ny export tillländer som befunnit sig i väpnad konflikt eller haftinre väpnade oroligheter. Riktlinjerna för krigsmate-rielexport har över tiden utvecklats på ett sätt sombl.a. tagit hänsyn till den ökade betoningen av respek-ten för mänskliga rättigheter. Grova och omfattandekränkningar av mänskliga rättigheter vittnar om en typav instabilitet som lätt övergår i inre eller yttre kon-flikter.Ibland pekar man i debatten på att svenska vapenskulle ha använts i krig i andra delar av världen. Del-vis är dessa uppgifter överdrivna eller felaktiga, mendet är riktigt att så har skett i vissa fall. Orsaken är dåinte en slapphet i tillämpningen av riktlinjerna eller enöverdriven omsorg om försvarsindustrins välbefin-nande, utan oftast har allvarliga och oförutsedda för-ändringar inträffat i mottagarlandet långt efter det attexporten ägt rum. Sådant kan man inte gardera sigmot med mindre än att man avstår helt och hållet frånatt exportera.Min bedömning förblir den att bedriver enansvarsfull och restriktiv krigsmaterielexportpolitiksom vi inte har anledning att skämmas för i ett inter-nationellt perspektiv.Betydande förändringar har ägt rum i nä-rområde , förändringar som även påver-kat den hotbild vårt försvar skall vara inriktat på. I detsenaste försvarsbeslutet har konsekvenserna av dennaavveckling för försvarsmaktens storlek och inriktningbehandlats. Även försvarsindustrins fortsatta rollberördes. Det konstaterades att en inhemsk för-svarsindustri alltjämt måste anses utgöra en säker-hetspolitisk tillgång. En produktionskapacitet måstefinnas för att underbygga den återtagningsförmågasom försvarsmakten skall ha liksom en utvecklings-kompetens på nyckelområden för att underlätta för-svarsmaktens anpassning till framtida förändringar avhotbilden. En särskild tonvikt lades i försvarsbeslutetvid betydelsen av ett utökat och fördjupat internatio-nellt samarbete för att bevara svensk försvarsindust-riell kompetens. fastslogs att den traditio-nella exportförsäljningen även fortsatt har en viktigroll att spela. Det är mot denna bakgrund som utskot-tet har tagit ställning till innehållet i regeringens skri-velse och de olika motionsyrkanden som har förele-gat.Ett antal reservationer har anmälts till utskottetsbetänkande. Dessa rör i stor utsträckning frågeställ-ningar som har behandlats även . Den förstareservationen tar upp kravet på en mer detaljeradoffentlig redovisning av krigsmaterielexporten. Ut-skottet vidhåller uppfattningen att regeringens årligaredogörelse, med hänsyn till de gränser för den öp-penhet som vår sekretesslagstiftning uppställer, ger engod samlad bild av den svenska krigsmaterielexpor-ten.Den andra reservationen aktualiserar ännu en gångkravet på en lagreglering av riktlinjerna för krigsma-terielexport. Utskottsmajoriteten menar att det ter sigmycket svårt att på ett ändamålsenligt sätt författ-ningsreglera handlingslinjer på detta område. Deutrikes- och säkerhetspolitiska intressen som måstebeaktas vid prövningen av enskilda exportärenden ärså mångskiftande och så beroende av förändringarna ivår omvärld, att den nuvarande ordningen är att före-dra. Jag vill också erinra om det faktum att ISP:sexportkontrollråd numera ger alla riksdagspartier enlöpande insyn i hur riktlinjerna tillämpas.I den tredje reservationen menar man att uppdel-ningen av krigsmateriel i två kategorier med delvisolika riktlinjekrav inte är befogad, eftersom materie-len i kategorin övrig krigsmateriel inte är mindrefarlig, mindre förstörelsebringande eller beskedligareän materielen i kategorin krigsmateriel för strid. Per-sonligen har jag svårt att se hur en spaningsradar ellerett transportfordon kan jämställas med en kanon idestruktiv kraft. Utskottsmajoriteten vidhåller alltsåuppfattningen att uppdelningen i två kategorier ärsakligt grundad.I den fjärde reservationen anser man att all exportav krigsmateriel skall stoppas om en stat inte uppfyl-ler riktlinjernas villkor. Detta skulle även gälla i defall då en regeringsöverenskommelse om leveransga-rantier slutits med den mottagande staten. Utskottethar tagit del av ett omfattande underlag rörandeföljdleveransavsnittet i riktlinjerna, men vi har avståttfrån att ta ställning i frågan om hur sådana leveranserskall hanteras med hänvisning till den granskning somnu pågår i . Mer generellt harutskottsmajoriteten menat att en regel av det slag somreservanten förespråkar skulle få orimliga konsekven-ser.Den femte reservationen tar upp ett förslag om attslutanvändarintyg skall krävas även vid komponentle-veranser från . Utskottsmajoriteten har intefunnit anledning att förespråka någon ändring avnuvarande ordning, som innebär att man genom attkräva s.k. OPD-intyg förhindrar vidareexport avkomponenten i sig. Även komponentexport är under-kastad sedvanlig prövning enligt riktlinjerna, ochinom ramen för en helhetsbedömning ser man ocksåtill vilken sorts exportpolitik som mottagarlandet för.Den sjätte reservationen förordar en successiv av-veckling av svensk krigsmaterielexport med hänvis-ning till att denna påverkar trovärdigheten i svenskafredssträvanden i internationella sammanhang. Detfinns färska exempel på att reservanterna kanskeöverskattar denna negativa effekt. Jag har tidigareredovisat att vår krigsmaterielexport uppfyller mycketbestämda försvars- och säkerhetspolitiska syften.Utskottsmajoriteten står fast vid sitt avstyrkande avdetta förslag.I den sjunde reservationen menar man att ett de-mokratirekvisit i större utsträckning skall beaktas vidbedömningen av krigsmaterielexportärenden. Ut-skottsmajoriteten menar att ett sådant element redaningår i bedömningen, där det vägs samman med andraaspekter som man har att ta hänsyn till.Den åttonde reservationen yrkar på att export avBofors mina 013 inte bör tillåtas därför att den ärkonstruerad för att utlösas automatiskt av förbipasse-rande. Enligt vad utskottet inhämtat är mina 013 iförsta hand konstruerad för att utlösas manuellt vidförsvar av fasta installationer. Det åligger inte utskot-tet att göra den typ av bedömning av enskilda vapen-system som reservanterna efterlyser. All export avkrigsmateriel är som bekant enligt lag förbjuden.Ansvaret för att avgöra frågan om undantag i enskildafall vilar på ytterst på regeringen. Exporten av mina 013 börbedömas enligt denna ordning och i enlighet med deriktlinjer som godkänt.I den nionde reservationen menar man att Sverigebör ta initiativ till att förmå EU:s medlemsstater attbedriva en mer restriktiv vapenexportpolitik. I utskot-tets betänkande redovisas en rad olika forum bådeinom och utom EU där är aktivt engagerat idiskussioner som ytterst har till syfte att främja enökad restriktivitet i den internationella vapenhandeln.Utskottet har noterat dessa ansträngningar och utgårfrån att de kommer att fortsätta.Den tionde reservationen yrkar på att allt svensktstöd till försvarsindustriellt samarbete och exportstödupphör för att skall verka som föregångslandför att den totala produktionen och exporten avkrigsmateriel skall minska. Utskottsmajoriteten hartagit fasta på den övergripande säkerhetspolitiskamålsättningen med svensk krigsmaterielexport och påde bedömningar från det senaste försvarsbeslutet somjag har redovisat och funnit att det aktuella yrkandetbör avstyrkas.Den elfte och sista reservationen berör exportentill ett enskilt land, . Utskottsmajoritetenhar beaktat vad riksdagsutredning konstate-rade beträffande den avgränsning som regeringsfor-men gör mellan ansvarsområde och rege-ringens. Vi menar att bedömningen av enskilda län-ders uppfyllande av riktlinjernas krav är ett ansvar förden myndighet som har att fatta beslut på detta områ-de och ytterst för regeringen. menar vi attutskottet, bl.a. i återkommande betänkanden,gör landspecifika bedömningar som kan vara av rele-vans vid uttolkningen av riktlinjerna. Detta betänkan-de, det s.k. MR-betänkandet, skall ju behandlas ikammaren . Vi utgår från att hänsyntas till sådana bedömningar av utskottet när enskildaärenden på krigsmaterielexportområdet behandlas.Utskottsmajoriteten ser mot denna bakgrund inte attdet finns anledning att i sitt betänkande behandlaenskilda länder på det sätt reservanterna önskar.Jag yrkar alltså bifall till utskottets hemställan ochavslag på reservationerna.Anf. 7 () replik:Herr talman! Jag har en del frågor till , och jag får också ställa frågor till honomsom representant för regeringen, eftersom den lysermed sin frånvaro här . Egentligen får vi ocksårikta de frågor vi vill ställa till till , som uppenbarligen talar även fördem. har uppenbarligen valt som sin talesman i denna fråga.Jag vill återkomma till den fråga som slutade med. har gjort uttalandenoch bedömningar av enskilda länder i sitt årliga be-tänkande om mänskliga rättigheter i världen. Ja, vi hardär oerhört starkt och tydligt uttalat vår oro över si-tuationen i , på . Men vad hardet lett till, ? Det har ju inte lett tillatt regeringen har tagit detta ad notam och ageratdärefter. Det är därför vi är tvungna att lyfta framenskilda länder, för att påvisa det absurda i regering-ens handläggning av frågor - annars hade det intevarit nödvändigt.Nils T säger apropå att vi tar upp ochkritiserar vapenexporten därför att vape-nexport har skett till länder som inte borde ha fåttnågon sådan, att det rör sig om tillfälliga fel eller attdet har uppstått problem efteråt. Amnesty har gjort enlista på 16 länder, varav nio fick tillstånd för exportfrån . Är den listan då felaktig? ÄrPakistan, , osv. länder som plötsligt har ham-nat i politiska problem? Enligt Amnestys uppgift har29 % av vapenexporten gått till dessa länder. Är dettafelaktiga uppgifter från Amnesty? Det är inte minuppfattning att Amnesty brukar lämna felaktiga upp-gifter, utan de brukar vara väldigt tillförlitliga.Anf. 8 () replik:Herr talman! Som vet hade vi i ut-skottet en ganska grundlig genomgång av just kapitel11 i regeringsformen, och vi konstaterade då att riks-dagen i princip är förhindrad att besluta i förvalt-ningsangelägenheter, som det enligt författningenankommer på regeringen, domstolar eller andra myn-digheter att besluta i. Mot den bakgrunden kom vifram till att det inte är utskottets uppgift att behandladessa frågor.I det särskilda yttrandet från bl.a. man att utrikesutskottet är den instans som börfå yttra sig om vapenexport sker till länder som enligtutskottets bedömning inte uppfyller kraven. Jag ärlitet fundersam över vad egentligenvill åstadkomma. Vill hon alltså att man skall ändra iregeringsformen vad gäller förhållandet mellan riks-dagens och regeringens ansvar, så att utrikesutskottetskulle ha till särskild uppgift att upprättanågot slags lista över länder? I så fall blir det väldigtmärkligt.