prot · GK0955 · 1997-01-28 00:00:00 — Detkan faktiskt också vara intressant att tala om hur sam-bandet ser ut och varför vi har den situation vi har,och då är det väl viktigt att upplysa om hur det ser ut.Det handlar inte alls om att skylla i från sig; dethandlar om viktiga sakupplysningar, och det kan juvara lättare att lära av de tidigare missta-gen.Många av de frågor som till mig - det borde hon kanske veta som läkare- borde hon faktiskt ställa till landstingspolitikerna iStockholm. Vår uppgift är ju faktiskt att se till attutöva tillsyn och kontroll genom , ochvi styr genom lagstiftning. Det har vi inte för avsiktatt ändra på, så att vi skall centralisera all makt ochförstatliga hela hälso- sjukvården. Däremot kanske vibehöver göra sådana strukturförändringar som handlarom att se till att vi får en bra utbildning och fortbild-ning av personal och att vi anger färdriktning tydliga-re än vad vi har gjort tidigare. Det är jag självfalletinriktad på att göra. Det är viktig att vara tydlig, fördet behövs också en vårdvision som blir tydlig förmänniskor som arbetar med hälso- och sjukvården.Det är även självklart, det har jag upprepat gångpå gång, att det inte bara är en resursfråga utan att detockså handlar om arbetssätt, om att bli effektivare ochom kvalitet i vården. Varför skulle vi annars ha bådesocialstyrelse, SPU och andra organ som utvärderarden svenska hälso- och sjukvården? Det har jag lyftfram i varje diskussion som vi har haft. Så det ärorättvist att säga att jag bara menar att det skall tillmer pengar. Det är inte så. Det handlar också om hurman använder de resurser som finns i vården.Därför måste vi också vara försiktiga när vi be-skriver nuläget. Inte ens inom HSU 2000, där man harundersökt detta väldigt noga, säger man att det är enpanikartad situation och att allt är så väldigt dåligtställt i vården. Däremot pekar man ut den utmaningsom ligger i att gapet mellan behov och resurser vid-gas i takt med en demografisk utveckling. Det är klartatt vi då måste se till att lösa det.Nu stör det uppenbarligen oppositionen att vi fak-tiskt kan visa att vi tack vare ett framgångsrikt eko-nomiskt saneringsarbete har skapat ett utrymme attlägga på vård, omsorg och barn - på dem som inteklarar sig utan vår hjälp och utan vårt bistånd.Får jag också säga en sak om privata försäkringar.Det kan låta bestickande, men man glömmer ofta borten sak. Inom i stort sett alla typer av privata person-försäkringar förekommer hälsoprövningar. Det inne-bär i praktiken att människor med allvarliga sjukdo-mar inte har möjlighet att teckna privata försäkringar,i alla fall inte på samma villkor som andra. Enligtunderlaget från HSU 2000, återigen, finns det helleringen anledning att tro att försäkringar utan häl-soprövningar skulle kunna erbjudas . Jagtror att många människor skulle uppleva det sommycket stötande om de som i kraft av god ekonomieller av framsynthet har valt att teckna privata vård-försäkringar får snabbare tillgång till vård än de somhar dålig ekonomi eller som inte är lika framsynta.Därför tycker jag att vi skall vara noga med att ha enoffentligt finansierad sjukvård också i framtiden.Självfallet skall vi också se till att vi blir tydliga medatt prioritera de här områdena. Det är regeringen.Anf. 32 ():Herr talman! vill inte förstå vadjag säger. När jag talar om privata försäkringar menarjag komplement till den solidariskt finansierade vårdsom vi har . Jag talar alltså om att människorväljer att använda sina egna privata pengar när de harbetalat skatt till att köpa försäkringar för att betala försjukvården en gång till. Det är detta det handlar om,ingenting annat. Jag kan inte se att det är osolidariskt.Det har jag svårt att förstå. Jag har också svårt attförstå att socialministern säger nej till det extra till-skott av pengar som det faktiskt innebär för den of-fentliga vården att människor tar saken i egna händer.Jag vill återkomma till mina frågor. Det glädermig att socialministern säger att det inte bara är resur-ser som löser problemen i vården. På den punkten ärvi ense. Men jag vill gärna se det i handling också.Det kan ju ibland stanna vid ord utan att man kommerlängre.Jag skulle vilja höra igen varför socialministerninte kan tänka sig att öronmärka pengar till sjukvår-den - just för att öka legitimiteten för medborgarna,för att man skall förstå vart pengarna går.Jag vill ånyo komma tillbaka till frågan om på vil-ket sätt HSU 2000 skall kunna lösa finansierings-problemen inom vården. Hur skall detta gå till? Detfinns snäva direktiv som ej möjliggör de organi-sationsförändringar som bl.a. berör.Det sker i socialdemokratiska landsting organi-satoriska förändringar som inte passar inom ramen fördirektiven för HSU 2000. Man behöver vidga dessadirektiv.Slutligen: Vilka åtgärder vill socialministern akutvidta för att förbättra situationen inom akut- och in-tensivvården? Vilka åtgärder vill hon vidta på litetlängre sikt för att vi skall klara framtidens sjukvård?Anf. 33 Socialminister ():Herr talman! Man måste resonera om detta medöronmärkta statsbidrag, om hur bra det är, om huruvi-da det verkligen är en fördel att använda sig av öron-märkta statsbidrag. I budgeten är ju pengarna märkta.De skall gå till det och det ändamålet. MargaretaNordenvall skall också veta att det bara är av depengar som går över statens budget som går till hälso-och sjukvården. Det är ju faktiskt landstingens peng-ar. På sätt och vis är det alltså ganska ointressant förstaten.Jag tycker att det är riktigt att ha ett decentraliseratansvar. Sedan måste man också föra en politisk dis-kussion inom varje landsting och fråga sig: Hur skallvi använda pengarna på bästa sätt? Hur skall vi se tillatt pengarna kommer till vårdfronten där de bäst be-hövs? Hur skall vi skala av, så att vi har en så liten såöverbyggnad och en så liten administration som möj-ligt, så att pengarna går till vård och omsorg? Det ärsjälvklart att man skall ta den debatten lokalt. Inomvissa landsting har man valt att inom ramfinansiera mycket stora investeringar i ett län, efter-som man annars får lägga ut det på kommunalskatten.För invånarna kan det gå jämnt ut men vara enklareorganisatoriskt. Det kan vara förklaringen till att manexempelvis lägger kommunikationer inom landsting-ets ram. På andra håll däremot kan det säkert diskute-ras om man behöver utföra allt det som liggerinom ram.Jag vet dock inte om det är så bra att öronmärkastatsbidrag. Det innebär ju ett totalt annorlunda bud-geteringssystem för staten. Jag tror inte att det är såklokt. I själva verket tror jag att det blir mer sårbart.Det som måste till är att vi tydligt visar väljarna vaddet är vi prioriterar, och det gör vi. Vi tänker visa detockså i handling. Vi får tillfälle att breda ut oss omdetta i vårpropositionen, där vi skall skriva om ochvisa hur vi vill prioritera.När det gäller organisationsförändringar menar jagatt det nu pågår otroligt mycket spännande och viktigasaker. Men att säga att vi helt plötsligt skallförstatliga all hälso- och sjukvård igen tror inte jaghjälper hälso- och sjukvården.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1996/97:112 om gra-tis medicin till psykiskt sjukaAnf. 34 Socialminister ():Herr talman! har frågat mig omregeringen avser att vidta åtgärder med anledning avatt på egen hand beslu-tat om frikort för psykospatienter, om jag avser attuppmana fler kliniker/landsting att göra samma saksamt om regeringen avser att vidta åtgärder för attundvika att patienter som måste ha en viss medicin pågrund av ekonomiska skäl avstår från att ta den.Syftet med regeringens förslag till ett nytt för-månssystem för läkemedel har bl.a. varit att skapaförutsättningar för en bra avvägning mellan läkeme-delsbehandling och andra sjukvårdsinsatser. Riksda-gen har, precis som påpekar, tagitbeslutet om ändrade läkemedelsförmåner efter ingå-ende diskussion. En utgångspunkt för riksdagensbeslut har varit bedömningen att de samlade resurser-na för hälso- och sjukvård samt läkemedel måsteanvändas så effektivt och rationellt som möjligt, medbibehållande av en hög kvalitet och stabilitet i verk-samheten i ett längre perspektiv.När resurserna för hälso- och sjukvården, inklusi-ve läkemedel, samlas hos sjukvårdshu-vudmännen ökar möjligheterna att samordna och vägaolika terapier mot varandra. socialutskotthar uttalat att läkemedelsförmånen därmed kommeratt medverka till ett rationellt utnyttjande av de sam-lade resurserna och till hög kvalitet i verksamheten.Det kan finnas medicinska skäl att ge fria läkeme-del till en psykiskt sjuk patient för att säkerställa attpatienten får tillgång till sin nödvändiga medicin. Omen sjukvårdshuvudman gör en sådan bedömning ochanser att det är befogat att ge vissa patienter fria lä-kemedel redan innan de uppnått högkostnadsskyddethar jag inga invändningar mot detta. Det måste varasjukvårdshuvudmännen som själva styr resursan-vändningen och gör sina prioriteringar för en braresursanvändning och en bra vård för befolkningen.Jag utgår från att landstingen i det sammanhangetbeaktar gällande lagar och finner en lösning som står isamklang med dessa.Mot denna bakgrund avser jag inte att föreslå re-geringen att vidta några åtgärder eller att komma mednågon uppmaning till kliniker eller landsting om hurde skall använda sina resurser.Anf. 35 ():Herr talman! Jag får börja med att tacka social-ministern för svaret.När vi diskuterade frågan här i kammaren hade vikristdemokrater en avvikande synpunkt. Vi tyckte inte skulle ta bort den fria listan utan modernise-ra den och låta den vara kvar. I debatten framhöll jagockså de psykospatienter som är anledning till mininterpellation, hur oerhört viktigt det är att de tar sinmedicin och hur svårt det kan vara när de inte ens harsjukdomsinsikt.Jag tycker naturligtvis att det är bra att socialmi-nistern är mjuk och har hjärtat på rätta stället förmänniskors bästa. Men jag vill ändå fråga om det härvar meningen. Här i har vi ju bestämt attdet finns en del system - socialförsäkringssystem,läkemedelssubventioner etc. - som är så viktiga att vibör ha gemensamma regler i hela landet. Barnbidragär ett annat exempel; det finns en rad sådana härtrygghetssystem. Jag hade nog trott att man i det härfallet skulle skapa ett system som man sedan skulleleva efter. Annars borde det ju tydligt ha framgått attlandstingen och sjukvårdshuvudmännen själva skullebestämma det här.Det är ju också så att när man ökar högkostnads-skyddet som man tar bort den fria listan blirdet extra jobbigt och svårt för dem som är drabbade.Sedan har jag ytterligare en fråga. Socialministernskriver att syftet med regeringens förslag till ett nyttförmånssystem för läkemedel bl.a. har varit att skapaförutsättningar för en bra avvägning mellan läkeme-delsbehandling och andra sjukvårdsinsatser. Jagskulle vilja veta vad socialministern avser. Om manfår en operativ behandling betalar man mig veterligtinte för den, mer än att man får betala sin sjukvårds-avgift. Därför måste jag få veta vad socialministernavser med detta.Jag vill också passa på och fråga en sak till. Jagskrev i mina frågor: Om fler patientgrupper skullekomma och begära samma sak, anser då socialminis-tern att det är upp till sjukvårdshuvudmännen ochklinikerna att bedöma det? Då kommer ju trycket attöka oerhört mycket på det enskilda för attpatienterna skall bli nöjda.Anf. 36 ():Herr talman! Det kan vara svårt att motivera per-soner som är svårt psykiskt sjuka att ta sina medici-ner, och kanske ännu mer att betala för dem. Samti-digt har inte alla mediciner till psykiskt sjuka varitfria, utan det har berott på vilken medicin man hartagit, vilken medicin som har stått på den fria listan.HSU 2000 tog i sitt betänkande upp problematikenmed de psykiskt sjuka, och man nämnde även dettamed att föräldrar kanske funderar innan de tar ut dyramediciner till sina barn. Men man sade också att gra-tis medicin inte var den enda lösningen på problemet.Propositionen innehöll tyvärr ingenting om de härproblemen. En del andra tog upp det, bl.a. Folkpartieti sin motion.Vad det handlar om är ju att medicin är en del aven behandling. Man måste motivera en patient attdelta i hela behandlingen. Då kan eventuellt en gratismedicin vara en lösning på problemet.För diabetiker har man nu utarbetat ett vårdpro-gram. Jag anser att nästa grupp man utarbetar ettvårdprogram för borde vara de svårt psykiskt sjuka.Där kunde man beakta problematiken med mediciner-na. Därför vill jag fråga socialministern om hon ärberedd att ta ett initiativ till att ge t.ex. Socialstyrelseni uppdrag att utarbeta ett vårdprogram för svårt psy-kiskt sjuka.Anf. 37 ():Herr talman! För mig är det här en etisk fråga. Jagtänker på det bibliska talesättet: Allt vad ni gör moten av dessa mina minsta, så gör ni också mot mig.Det här är ju en svag grupp. Man skulle kanskeinte kalla det en svag grupp, men det är en utsattgrupp. Det förekommer ofta i politiska sammanhang,t.ex. i program, att man vill skydda desvagaste grupperna. Men jag har aldrig hört någondefinition på vilka de svagaste grupperna är. Man hörofta från att man vill slå vakt om de glöm-da grupperna. Men det är sällan man definierar dettaexakt. För mig är det här ett typexempel på en gruppsom är väldigt svag och som behöver hjälp.Vi har också genomfört en reform som kanske harslagit litet snett i vissa fall, nämligen psykädel. Dethar berott på att kommunerna kanske inte haft resur-ser att ta hand om de här grupperna på bästa sätt. Vivet att självmordsbenägenheten är väldigt hög i de härgrupperna. Det har talats om att hartagit livet av sig efter utskrivningarna från de storainstitutionerna.Det här är en av bevekelsegrunderna till varför jaghar slagits i HSU 2000 för att bevara den fria listan.Jag var ensam om det. är jag glad att har börjat mjukna litet grand och har tagit tillsig en del av mina argument. Det är bra. Likaså är detbra att kd har ändrat sig. I HSU 2000 var både kd-läkaren, miljöpartiläkaren och moderatläkaren emotden fria listan.Jag kommer då över till mitt andra argument. Jagtror att det här beror mycket på läkarna. Det finns enkåranda här. De har velat ha bort den fria listan.Det har varit prestige för dem. Det framgår ävenav tidigare utredningar, t.ex. , , osv. Dethar funnits ett önskemål från läkarsidan. Läkarna harlänge trott att de begriper bättre än politikerna hursjukvården skall skötas. Det har varit en utbredd tan-kegång hos dem. Just detta har varit ett typexempel pådetta. Detta har de vetat bäst. Fria läkemedel anser devara något dumt. Därför har det blivit ett olyckligtbeslut. Det blev ett olyckligt beslut i . Detblev en olycklig proposition från regeringen. Och detvar ett dåligt underlag på den här punkten från HSU.Frågan är nu vad man kan göra åt detta. Jag tyckeratt svar är balanserat och bra. Nuhar vi bollat över detta till landstingen. Jag är, liksomChatrine , övertygad om att det kommer att blien diskussion i alla landsting . Det kan vara bra,eftersom det då blir en politisk debatt. Skall vi hjälpade allra svagaste och mest utsatta grupperna? fårlandstingen ta denna debatt i stället. Men jag beklagarfortfarande att det blev ett sådant olyckligt beslut här,och jag är inte nöjd med det beslut som vi har fattat.Anf. 38 Socialminister ():Herr talman! Jag skulle vilja börja med utgångs-punkt i det som sade. Jag villnämligen hålla med henne i alla delar, och jag skallockså direkt ställa mig bakom hennes förslag att hjäl-pa till att se till att det blir ett vårdprogram för dennagrupp. Det är precis på det sättet som vi vill att manskall ta sig an detta, dvs. genom att också sätta inmedicinering i en hel behandling och i en helhetssynpå människan. Medicinering är där en del, och annatkan komma till. Då måste man göra den avvägningen.Var detta meningen, frågade . Ja,meningen var ju att man skulle koppla ihop förskriv-ningsansvar av mediciner och kostnadsansvar. Det ären mycket viktig reform som vi genomför. Den backarjag inte från. Jag tycker att det som vi har gjort ärviktigt och nödvändigt, nämligen att lägga ut kost-nadsansvaret på landstingen. blir det intressant hurstora förpackningar man skriver ut och att man varkenöverförskriver eller underförskriver läkemedel. Mankommer därför att bli varsammare i hanteringen avläkemedel och hur man förskriver läkemedel och blimedveten om att det kostar. Detta kommer också attpressa priserna. Därför är det riktigt.Det är också riktigt att man skall se läkemedlensom en del i en behandling. Därför kan man säga attdet var meningen att landstingen och vårdgivarnaskulle ta detta ansvar. Somliga kan klara av detta.Egentligen borde man göra en individuell bedömning.Den här frågan var också uppe i HSU, och man reso-nerade om den och sade att det inte är en fråga som ärlätt att ta ställning till. Många ville liksom behålla den fria listan. Men medge att den har blivit föråldrad. Listan upp-rättades då det inte fanns något hög-kostnadsskydd, och man har sedan inte kunnat uppda-tera den, utan den innehåller även gamla mediciner.Det är klart att detta inte är något system som vi kanbehålla, utan vi måste se till att ha ett system som kanhålla under en längre tid.Jag anser därför att det är riktigt att landstingen tarpå sig ansvaret för detta och att man gör denna hel-hetsbedömning. Jag tror att vi i själva verket har ut-gångspunkter som liknar varandra väldigt mycket idetta fall.Anf. 39 TREDJE VICE TALMANNEN:Innan jag ger ordet till vill jagsäga att det är min avsikt att hinna med även den sistainterpellationen, även om det skulle innebära att videbatterar efter kl. 16.30.Anf. 40 ():Herr talman! Det finns faktiskt vårdprogram inomolika sjukdomsgrupper. Men jag skall säga det såmjukt jag kan, nämligen att jag tror att om de psykisktsjuka hade haft samma förmåga som diabetikernakanske även de hade ingått i gruppen för fria läkeme-del. Jag tror att det är väldigt viktigt att man försökerhandla någorlunda rättvist. Därför tror jag att detkänns ännu hårdare för en grupp eller för dem somtalar för denna grupp att bli förbigångna av några somär mer verbala.Vi kunde se hur det fungerade under novemberoch december när folk hamstrade mediciner. På vissaställen fanns det inte mediciner kvar. Och jag har uppgift om att detta kostade staten en halv miljard.Det visade väl litet grand vilket enormt behov detblev. Jag undrar hur det skall bli när dessa depåer ärslut.Den fria listan moderniserades faktiskt . Jag håller också med om att den är omo-dern. Men lösningen kanske är att modernisera den.Möjligtvis kan man ta bort något och sätta dit någotannat. Jag tror att det kommer att bli ettantal sådana vårdprogram som gör att människor fårgratis mediciner. Det tycker jag också är riktigt.Socialministern säger att ett antal läkare har skrivitut för mycket mediciner och kanske ordinerat medici-ner i onödan. Jag hoppas att det inte är på det sättet,utan jag hoppas att vi kan ha tilltro till de läkare somvi har. Visserligen är det så att när man är betalnings-ansvarig blir det annorlunda. Men jag tror ändå gene-rellt att människor har behövt detta.Jag vill även säga några ord om de psykiskt sjuka.De har drabbats oerhörthårt. Man har plockat bort hela strukturer av sjuk-husplatser utan att bygga upp något nytt. Människorsom har vårdats på psykiatriska kliniker eller mental-sjukhus, som de hette, slängdes ut utan att något annatbyggdes upp. Det var bl.a. på grund av detta som såmånga begick självmord. De är alltså oerhört hårtdrabbade i sjukvårdsapparaten. Vi har inte heller såmånga debatter här i kammaren om denna grupp. Jaganser därför att det är så viktigt att dessa människorinte drabbas ännu mer utan att de får sina behand-lingsbehov tillfredsställda. Avslutningsvis vill jagsäga att detta också är en ekonomisk fråga. Det är judet humanitära som är orsaken till att jag tar uppdenna fråga. Men när människor kommer tillbaka medett sjukdomsbeteende som kräver sluten vård blir detoerhört kostsamt för samhället. Även detta måste mantänka på.Jag är väldigt glad att socialministern säger att honär beredd att arbeta för att man skall ta fram vårdpro-gram och att dessa människor verkligen skall få gratismedicin. Jag skall också göra allt jag kan för att arbe-ta för detta.Anf. 41 ():Herr talman! Jag vill tacka socialministern för atthon är beredd att ta detta initiativ och försöka ta framett vårdprogram för i första hand de svårt psykisktsjuka. Vi har tydligen samma syn på att frågan ommediciner inte är någon avskild del i vården utan attvi måste se detta i ett sammanhang och att gratis me-dicin i vissa fall kan vara en del därför att det är befo-gat för att få människor att delta i behandlingen. Detfinns en del landsting som gör på dettasätt. I och med att landstingen får ansvaret för läke-medel borde alla kloka landsting se över detta. Det ärnaturligtvis som säger att om maninte tar sin medicin och sköter sin behandling blir detdyrare för landstingen. Det kan därför vara även engod ekonomisk affär för landstingen att i vissa fall därdet är befogat dela ut gratis medicin.Anf. 42 ():Herr talman! Jag skall fatta mig kort. Det är klartatt det fanns brister i den fria listan. Det var inte detsom var problemet. Men det var olyckligt att den togsbort helt och hållet och efter en sådan diskussion. Nutycker jag att debatten börjar bli mer nyanserad igen,och det är jag glad över. Ett argument är också attnästan alla länder i har någon form av frialäkemedel. De har insett betydelsen av detta. har varit på resor i fattiga länder, t.ex. i , har jag frågat hur man där gör med de svå-rast utsatta grupperna och deras mediciner. Då har jagfått svaret att man betalar medicinen för dessa grup-per.Det handlar om att ha en humanistisk syn på detta.Det var ett olyckligt beslut som fattades, men får vigöra det bästa möjliga av det. Och jag tycker trots alltatt socialministern har en bra inställning i denna fråga.Anf. 43 Socialminister ():Herr talman! Jag tror som sagt att vi har det ge-mensamt att vi värnar om denna grupp av patientersom uppenbarligen far oerhört illa om den inte får sinmedicin. Vi säger att det är viktigt att det finns lokalavårdprogram och att vi skall arbeta för att det kan tasfram nationella vårdprogram, eftersom detta är detbästa sättet att se till att man får en helhetssyn därmedicinering är en del. Då kan fria mediciner vara ettled i den behandlingen. Precis så är det.Det var inget lätt ställningstagande vare sig förHSU eller för regeringen. Det handlade ju om hur viskall hantera den här gruppen, som inte själv kanbedöma och som vi visste kunde råka illa ut. Jag tyck-er ändå att jag kan se, och det är positivt, att lands-tingen är beredda att ta det här ansvaret. Om det finnsbehov av att skjutsa på skall vi självfallet göra det.Samtidigt vill jag säga till att mani många länder där läkemedlen varit helt fria t.ex. förpensionärer nu börjar avskaffa den ordningen. Manser att det blir ohållbara system och en överförbruk-ning av läkemedel. Folk börjar t.o.m. ta ut medicin åtsläktingar osv. Det är alltså många bekymmer somföljer av detta.Det viktiga för oss är att ha ett högkostnadsskydd.För den som sammanlagt har höga kostnader för lä-kemedel skall det finnas ett samhällsskydd, för viskall inte lämna människor i sticket.Anf. 44 ():Herr talman! Avslutningsvis vill jag säga att förden som inte har några pengar är också 1 300 krmycket, men även är mycket för den som intehar några pengar. Om man ser detta på det viset trorjag att man förstår att det, om det är nästan livsviktigtatt ta sin medicin, blir fråga om andra proportioner.Jag vill tacka för en trevlig debatt och för det somvi har fått ut av debatten. Det är ju det som debattenär till för.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 1996/97:96 om natio-nalstadsparkenAnf. 45 Inrikesminister ():Herr talman! har frågat mig om jaginför avser att redogöra för varför regering-en avslagit överklaganden över vissa detaljplaner förNorra länken och samt redogöra fördessa detaljplaners inverkan på landskapet.