prot · GK0970 · 1997-02-27 00:00:00 — I mor-se kl. 9, när man öppnade på , ringdejag för att höra litet grand hur deras medlemmar - detär ju de som är berörda - har reagerat på hur det nuser ut att bli på många ställen, nämligen att när pågå-ende lokala projekt har slutat får de själva också sluta.Det är riktigt att projektet håller på , menmånga av projekten är avklarade redan nu och vi kanse att många kommer att avslutas redan under 1997.Det visade sig att DIK har skickat ut en enkät tillde 500 berörda SESAM-tjänstemännen, som vi kankalla dem. Av dessa har ungefär en femtedelsvarat. Jag plågade den stackars utredningssekretera-ren med att gå igenom de svarsom har kommit in. Av dem vet eller tror att dekommer att få en fortsättning på anställningen, 18 %är oklara över läget medan är övertygadeom eller vet med säkerhet att de inte kommer att fåfortsatt arbete när projektet väl är över.En av svararna har skrivit en kommentar som ver-kar typisk, enligt sekreteraren: "SESAM är projekt,inte anställning. Det blir väl att man står där i kön tillAF 1998. "Det finns mycket som talar för att de som hittillshar svarat är statistiskt representativa. Ett urval på20 % från en undersökt population brukar kunna geett signifikant resultat, som statistikerna säger. Detskulle då innebära att vi får över 300 nya arbetslösafrån den här sektorn när det här projektet är över.Förutom de mänskliga aspekterna, som jag kansketrots allt tycker är de viktigaste, kan man konstateraatt det inte heller kommer att underlätta regeringensmålsättning rörande arbetslöshetsminskningen.Anf. 104 Kulturminister ():Fru talman! Jag tycker att det sägerom statlig kulturpolitik och statlig arbetsmarknads-politik är väldigt välgörande. Jag skulle också önskaatt vi hade mer av offentliga medel att satsa på dessaområden. Vår förhoppning, vår ambition och vårbestämda föresats är ju att när t.ex. SESAM-projektetlöper ut skall den ekonomiska situationen och arbets-marknadssituationen i se sådana ut att pro-blemen inte blir så stora som man skulle kunna befa-ra.Jag tycker om man får ett sådant nytt tillflöde avlitet yngre, välutbildade människor till museisektorngenom som 100 personer av 500 ärdet en mycket stor sak som kommer att vara positivinte bara för de enskilda människor som får arbeteutan också för museiverksamheten och för hela kul-turarvssektorn. Jag har alltså inte den pessimistiskasyn som har just på denna punkt. Jagär dock fullständigt ense om att det är viktigt att vitillsammans försöker se till att föremålsvården intehamnar i den här törnrosasömnen igen.Anf. 105 ():Fru talman! Det är skönt att vi kan vara överensom några punkter . Det hade varit väldigt lock-ande att under den föregående debatten diskutera omskillnaden mellan nattväktarstaten och den fullborda-de är t.ex. på ett budgetanslag, som det rörde sigom, men vi kanske kan återkomma till det en annangång.Det är klart att det är fantastiskt om man kan få in100 nya, men vad händer med de andra 400? Dettycker jag är tragiskt i sammanhanget.Jag har ännu inte fått svar på den andra frågan imin interpellation, nämligen vad statsrådet tänkergöra för att omprioritera och klara av t.ex. nysatsning-en på ett världskulturhus vid eller detnya i . Detta kan ställas irelation till att vi här har påbörjat något som vi bådaär överens om är ett mycket viktigt projekt - och så ärdet risk att många av delprojekten, på länsmuseer ochandra specialmuseer både ute i landet och här i Stock-holm, kommer att få avbrytas just därför att man frånhuvudmännens sida uppenbarligen inte tänkt sig attfortsätta. Jag ställde också den här frågan i mitt förstainlägg: Har man från statsmakternas sida verkligenförsäkrat sig om att huvudmännen har förstått att deförväntas fortsätta det här, att de när de tar emotpengarna också förpliktar sig att fortsätta projektetsom sådant? Jag är inte så säker på det.Anf. 106 Kulturminister ():Fru talman! Jag vill kort beröra några av de frågorLennart tar upp.Det är inte så att kulturarvsområdet på något vishar blivit fråntaget resurser på grund av andra sats-ningar i kulturpropositionen. Tvärtom har kulturarvs-sektorn i likhet med t.ex. nationalscenerna i de flestafall sluppit undan den besparing de ålades 1994/95.Vi har tagit reformmedel på drygt 50 miljoner kronoroch lagt tillbaka det på kulturarvssektorn och natio-nalscenerna för att undvika en belastning på dem. Detfinns alltså betydande medel inom denna sektor, ut-över engångssatsningen på SESAM som handlade omuppemot 300 miljoner kronor.När det gäller i harvi 30 helt nya miljoner , eftersom vi fick enökning av kulturbudgeten. Vi har valt att lägga depengarna där särskilt med tanke på de stora musei-satsningarna i , bl.a. . Såflott och dyrt kommer det inte att bli i - därär man litet blygsammare i sina krav.När det gäller världskulturhuset vid Södra teaternhandlar det om att ett hus som disponeras av Rikstea-tern i fortsättningen skulle disponeras av bl.a. demsom skulle driva världskulturhuset. Det är inga nyakostnader över kulturbudgeten förenade med detta.Det är dessutom ett samarbetsprojekt som är heltavhängigt om engagerar sigfinansiellt i det.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på interpellation 1996/97:130 omuppföljning av betygsättningen i årskurs åttaAnf. 107 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vad rege-ringen kommer att göra för att de elever i årskurs åttasom inte har fått betyg i ett eller flera ämnen får detstöd som krävs för att de skall kunna nå läroplanensmål om en lägsta kunskapsnivå för alla. Vidare frågarBeatrice om vilka direktiv kommer attges för nödvändiga tillsynsinsatser.Beatrice har i sin interpellation i princip ställtsamma fråga som , gjorde i en frågasom jag besvarade . Det svar jag här gerbygger på mitt svar till sattes förförsta gången enligt det nya betygssystemet. Jag tyck-er att det är förståeligt att många lärare har haft svå-righeter att precisera nivån. De resultat som redovi-sats i medierna stämmer relativt väl med vad Skolver-ket har presenterat i en undersökning av be-tygsättningen i årskurs åtta, , i 50 kommuner.Av undersökningen framgår att av eleverna harfått betyg i de ämnen som ingick i undersökningen,dvs. engelska, fysik, idrott och hälsa, matematik,musik, religionskunskap och svenska. Av dem sominte fått betyg i något av dessa ämnen hade istället fått betyg i blockämnen eller ännu inte läst detaktuella ämnet. De som inte fått betyg på grund av attde ej nått kunskapsmålet i ämnet utgjorde 6 %.Betygen varierar enligt uppgifterkraftigt mellan olika skolor. I vissa ämnen finns detskolor där samtliga elever når upp till målen, medandet i vissa enstaka skolor är som inteklarar målen i ett visst ämne. Det kan bero på atteleverna faktiskt klarar att nå målen i olika stor ut-sträckning, men möjligen också på skolornas sätt atttillämpa de nya betygen. Det är viktigt att kommaihåg att det är först om som dessaelever får sina slutbetyg från . Terminsbe-tygen fram till dess är i första hand en information tillelev och föräldrar om elevens läge i de olika ämnena.De skall ge både eleven och skolan ett underlag förvar man behöver satsa extra mycket för att målenskall uppnås. Av de kontakter som har hafti samband med undersökningen framgår också attskolorna tar resultaten till sig och att de avser att vidtaolika åtgärder för att det skall bli fler somfår betyg. kommer att fortsätta att följaupp skolornas betygsättning efter vårterminen ochutvärdera om eleverna når de avsedda resultaten.Det är bra att det har kommit i gång en debatt omelevernas kunskaper. Det nya betygssystemet fokuse-rar tydligare på resultaten än det gamla femgradigasystemet. I detta fanns ej en tydlig kravnivå, utan desämsta kunskaperna doldes i de lägsta betygen. statistik visar det sig t.ex. att aveleverna lämnade /95 medett ofullständigt slutbetyg eller utan betyg över huvudtaget. Problemet med bristande kunskaper är medandra ord dessvärre inte ett nytt problem. Men meddet nya betygssystemet synliggörs skolans ansvar föratt ge hjälp åt de elever som har studiesvårigheter.Skolan har ett lagstadgat ansvar att ge särskilt stödtill elever som har studiesvårigheter i skolarbetet. Detär skolan och ytterst skolhuvudmannen som har dettaresultatansvar. Varje kommun har därtill ansvar attfölja upp och utvärdera sin verksamhet. Ett inslag idetta är de nationella ämnesprov i svenska, engelskaoch matematik, som kan användas i slutet av årskursfem som stöd för att bedöma elevernas kunskapsut-veckling. Resultat på dessa prov kommer också attanvändas för att på nationell nivå bedöma elevernaskunskapsutveckling. Detta gäller i ännu högre grad denationella proven i samma ämnen för årskurs nio, somalla lärare skall använda, vilket blir möjligt från nästavårtermin. På nationell nivå har framför allt Skolver-ket till uppgift att följa upp och utvärdera skolansresultat för att regering och riksdag skall kunna få deninformation som behövs för att vidta relevanta kvali-tetshöjande åtgärder. Jag anser att redanhar det uppdrag som frågar om.Anf. 108 (m):Fru talman! Jag ber att få tacka skolministern försvaret. Det var inte min mening att upprepa en frågasom redan hade ställts. Jag hade helt enkelt inte settden när jag skrev min interpellation.Nu är uppföljningen av de första betygen i årskursåtta en så viktig sak, om vi någorlunda snabbt skall nåde höga mål som läroplanen ställer, att man mycketväl kan diskutera den . För de elever somdet berör finns det tre terminer som på ett avgörandesätt kan vara deras chans att skaffa sig en god grundför fortsatta studier. Av den debatt som har förts tyck-er jag att det framgår att kommunerna och i någonmån skolorna är litet tagna på sängen av effekterna avde nya betygen. De synliggör brister och för med sigkrav på insatser.Jag besökte en högstadie-skola utanför , där man har tagit de härfrågorna på mycket stort allvar. Helt plötsligt hademan 144 nya åtgärdsprogram, med punkter och insat-ser för hur elever skulle kunna ges det stöd som krävsför att få betyg. De åtgärder som fanns i programmenvar naturligtvis av mycket olika slag, en del tämligenenkla.Men det begriper var och en att det tar tid. Detkräver resurser och det fordrar en viss kreativitet iskolorna om man skall arbeta på det nya sättet. Menjag tror att det är viktigt att det görs. Mitt bestämdaintryck var också att de elever det berörde såg mycketpositivt på den aktivitet och den extra kraft som denhär skolan hade lyckats åstadkomma. Det är någotsom man skulle önska att vi kunde se i alla landetsskolor.Nu finns det naturligtvis också en litet dystrarebild. Det är elever som trots hjälp kanske inte kommeratt nå kunskapsmålen. Ett problem som jag har möttpå flera håll är att elever som inte har fått något betygkänner att de inte ens räknas. Ett dåligt betyg, sägerde, ja, t.o.m. underkänt, kan trots allt vara ett bevis föratt man har varit med och att man faktiskt finns till,även om resultaten inte är tillräckliga. Men ett streckär ingenting. Flit, tappra försök eller kanske godaresultat på någon del av kursen borde synliggörastydligt för de här eleverna. Det är jag övertygad om.Just av den anledningen är det också viktigt att snabbtsätta in åtgärdsprogram för varje elev som inte har fåttbetyg.Jag tycker att det skulle vara bra om skolministernfunderade över hur regeringen kan stimulera en pla-nering för detta . Det krävs ju budgetut-rymme. Det krävs att man någorlunda har tänkt ige-nom situationen i förväg för att snabbt kunna sätta ininsatserna när eleven har fått betygen.Jag tycker också att det med anledning av dettaskulle vara intressant att få någon kommentar frånskolministern om hur man kommer att följa upp an-vändningen av de nya betygen. När man pratar medlärare får man en känsla av att de är rädda för olikabedömningar i olika skolor. Men man säger också attnär rektor inte vill ge pengar känner man en press påsig att kanske ge en elev godkänt fast resultatet egent-ligen inte motsvarar det.Detta tydliggör naturligtvis det uppdrag somSkolverket har och som skolministern tog upp, mendet innebär också att vi från politiskt håll måste hållafokus på de här frågorna , så att viinte får en olikhet i bedömningen och så att vi verkli-gen får den effekt som är avsedd med det nya betygs-systemet och läroplanen.Anf. 109 Statsrådet ():Fru talman! Jag möter också på många håll en oroför att man använder sig av olika bedömningsgrunderi olika skolor när man sätter de nya betygen. Och jagtror att det finns skäl för en sådan oro. Men jag trorockså att det är ett mycket gammalt problem. I detgamla betygssystemet fanns det över huvud taget inteangivet vilka grunder som skulle gälla för betygsätt-ningen i alla de ämnen som inte hade några standard-prov som kunde utgöra en mall. Med det nya betygs-systemet tydliggörs i stället bedömningsgrunden. Detär en första förutsättning för att bedömningsgrundernaskall bli mer lika i de olika skolorna.Jag kan ta ett exempel. Jag mötte en upprördkvinna som berättade för mig om en skola där idrotts-läraren, som hon beskrev det, hade krävt 18 olikasorters kullerbyttor för att ge godkänt i idrott ochhälsa. Hon var mycket upprörd över att det kunde gåtill på det här viset. Jag gjorde reflexionen att denläraren förmodligen alltid hade krävt 18 olika sorterskullerbyttor för ett visst betyg. Men det hade aldrigsynliggjorts tidigare. Först nu när bedömningen blirsynliggjord går den också att debattera. Därmed kanman nå en mer jämlik bedömning och en bättre kvali-tet. Det tror jag också kommer att ske.Jag tror också att det är en viktig förutsättning föratt åtgärda de allvarliga problem som vi har sett teck-en på finns i och med att så pass många elever som6 % inte har fått betyg i årskurs åtta, på grund av inte har nått upp till de kunskapskrav som ställs iskolan. Det är ett tecken på ett allvarligt problem, sominte heller är något nytt problem. Men en viktig förut-sättning för att kunna åtgärda det är just att det blirsynliggjort.Jag är mycket glad över att jag också får liknanderapporter som har fått. I många skolorhar man just tagit sig an problemet. Man skapar åt-gärdsprogram. Man har verkligen satt sig ned ochfunderat på hur man skall omfördela resurserna ochvilka särskilda åtgärder som skall sättas in. Mångaelever känner också själva att de verkligen skall ta tagi problemet och att de nu får stöd från skolan att göradet. Jag tycker att det är utomordentligt om det blir pådet viset. Det finns goda grunder att tro att det skallbli så, att döma av de uppgifter vi har fått hittills.När det gäller betygsättningen tar upp frågan om det vore bättre att man fickbetyget icke godkänd än att inte få något betyg alls.Där har jag och regeringen en uppfattning somskiljer sig från . Min uppfattning är atten obligatorisk skola där man är skyldig att gå skallman inte lämna med ett betyg som säger att man äricke godkänd. Om eleven, trots intensiva ansträng-ningar från skolans och den enskilda elevens sida, intehar nått de kunskaper som krävs för att klara sig isamhället måste man sätta in ytterligare åtgärder, ochinte förrän man har de kunskaperna kan man få ettbetyg. Betyg kommer alltså att saknas till dess attkunskaperna faktiskt finns.Anf. 110 (m):Fru talman! Jag tror att skolministern och jag ärväldigt överens om en sak, och det är att det nya be-tygssystemet i mångt och mycket är väldigt bra. Detär viktigt med det synliggörande av problem som nusker. Det skall följas upp. Jag tror också att vi äröverens om att det måste vara en process när skolornalär sig att hantera det här. Jag tror också att man hargjort olika bedömningar tidigare.Samtidigt är det naturligtvis så att många lärarekänner osäkerhet i en ganska pressad ekonomisksituation - stödinsatser kräver ändå pengar - ochdärför tror jag att det är viktigt att fokusera diskussio-nen och debatten kring någorlunda gemensammakriterier och jobba med dem.Det är alldeles riktigt att inte har fått betygoch att det är allvarligt. Det är ett väldigt tungt be-kymmer på skolor där procenttalen är betydligt högre.Det finns ju skolor där svårigheterna är större, och därär det väldigt tungt om man inte hittar former för attarbeta med detta på ett bra sätt. Jag undrar om minis-tern inte borde be att åtminstone samla ingoda idéer och skapa ett utbyte mellan skolorna avidéer om hur man hanterar detta, så att inte de som ärtämligen fantasilösa glömmer bort hur centralt det kanvara att följa upp resultaten och ta sig framåt.Vi har olika uppfattningar om ifall man skall sättastreck eller icke godkänd. pratar inte jag heller iförsta hand om dem som skall sluta nian utan om demsom går i årskurs 8. Jag tror fortfarande att det ärviktigt att man synliggör vad eleven faktiskt kan. Jaghar träffat många lärare som beskriver att de har ele-ver som inte uppfyller alla de kunskapsmål som finnsi kursplanen, men som är duktiga på några saker. Detär klart att lärarna naturligtvis försöker att på olikasätt förmedla det, men jag önskar verkligen att vi hadehittat en form så att man litet tydligare för eleven ochför föräldrarna kunde tydliggöra de nyanser som oftafinns. I alla fall tills man har lyckats få in något krite-rium i betygsskalan är ju då åtgärdsprogrammen väl-digt bra. Rätt hanterat kan man i ett åtgärdsprogrambeskriva vad eleven faktiskt kan, men framför allt vardet brister och vad man kan göra för att följa upp det.Jag skulle vilja vädja till skolministern att i varjefall försöka stimulera ett utbyte av goda idéer om hurbetygsättningen nu skall följas upp, så att kommuneroch skolor inför planerar för vadsom skall göras. Det är också en pedagogisk utmaningför lärarna att snabbt sätta in ett program för varjeelev och få snurr på det. Det kan man inte göra hursnabbt som helst.Anf. 111 Statsrådet ():Fru talman! Det är min bedömning att kvalitets-kontroll och kvalitetsuppföljning i svensk skola måstestärkas på samtliga nivåer. I det avseendet har vi intelyckats tillräckligt bra . När man gör en av-stämning av hur det ser ut i svensk skola blir detalldeles tydligt att det finns stora brister. Det gällerbåde enskilda skolor, kommunerna och staten. I rege-ringen avser vi att återkomma till om hurdetta kan ske och hur det kommer att förändra roll när vi lägger fram den nationella utveck-lingsplanen för skolan. Det gör vi inom två veckor.Då skall få svar på de frågorna.Men man kan också dra en del andra viktiga slut-satser av de erfarenheter som vi nu har och länge harhaft. Det är viktigt att sätta in åtgärder tidigt för debarn som har svårigheter i skolan av olika skäl, ochdet är viktigt att man gör det i samarbete med hem-men. Också genom att stärka föräldrars och eleversinflytande i skolan kan vi skapa en utvecklande kraftför skolan. Vi måste ge föräldrarna möjlighet att ställahögre krav på skolan, men också att bidra till hurskolan kan utvecklas och bli bättre. Där tror jag attförsöksverksamheten med självförvaltande grundsko-lor med en styrelse med föräldramajoritet kan spela enviktig roll för att också initiera ytterligare utveck-lingsarbete på denna punkt i skolorna.Vi vet också att vi alltid behöver synliggöra föreleverna vilka bra resultat de har gjort, vilka problemde har, var de faktiskt står och vilka kunskaper de har.Det finns en viktig form för att göra det, nämligentrepartssamtalet eller utvecklingssamtalet mellanföräldrar, elev och skola. Utvecklingssamtalet är påmånga håll, och håller på många andra håll på att bli,en mycket viktig för utveckling av under-visning och skola. Jag tycker att det är en utmärktform för det, därför att där finns de inblandade somkan bidra till att utveckla undervisningen och göra attalla elever uppnår goda resultat, nämligen elevensjälv, som naturligtvis är huvudpersonen, läraren, somhar ett oerhört stort ansvar, och föräldrarna, somhittills har varit en relativt outnyttjad resurs i skolan.Men jag måste också säga, fru talman, att jag blirlitet förvånad över att höra som företrä-dare för tala för att stödinsatser ju kräverpengar. Ja, det är ju så att olika elever och olika sko-lor kräver olika mycket resurser om man vill nå enlikvärdig kunskapsnivå. Just därför är det så förvå-nande att höra ta upp detta problemsamtidigt som hennes parti ju förespråkar en nationellskolpeng som skulle ge lika, eller vad jag förståråtminstone nästan precis lika, ersättning till elevernaoavsett i vilken skola eleven går eller vilka behoveleven som individ har.Anf. 112 (m):Fru talman! Det är spännande att vänta i två veck-or på vilka nya signaler som skall komma från rege-ringen när det gäller hur uppföljning och utvärderingskall kunna förbättras. Jag ser fram emot förslag sominnebär att man gör litet tuffare i dettaarbete. Det har ju varit litet betraktande många gång-er, vilket jag inte tror fungerar i längden.Precis som skolministern tror jag också, även omjag säkert får igen nu att vi ibland har haft synpunkterpå föräldrastyrelser, att föräldrarnas roll är viktig. Jagbesökte en skola med föräldrastyrelse ,och två saker hade föräldrarna där drivit igenom somjag tycker har med det här ämnet att göra. Det ena varatt man hade krävt mer tid till utvecklingssamtalen.Föräldrarna var inte nöjda med den kvart som mantidigare hade varit tilldelad utan kände att de för attdiskutera sina barns studiesituation behövde mer tidmed respektive lärare. Det tyckte jag var sunt, och detvar roligt att se att de hade lyckats få fram detta ochatt man hade tagit fram de pengar som krävdes. Detandra var att man också från föräldrahåll hade drivitfram mer resurser till läxhjälp och extra stöd för deelever som kände att de behövde det. Det sista kravetsom framfördes kanske man kan le litet åt, men jagtycker att också det är litet sunt: Man ville ha litetstöd till föräldrarna också i vissa ämnen eftersom detvar svårt att hjälpa till. Det är klart att vi kanske intekan ställa upp på det i alla skolor, men det är ändånågonting som visar det engagemang som föräldrarhar.Man kan göra sig lustig över skolpengen. Skol-ministern och jag har diskuterat detta många gånger.Vi kommer med ett mer konkret för-slag. Jag har också i flera debatter markerat att det förmin del inte står i någon som helst strid med uppfatt-ningen att elever som behöver extra stöd också skallfå det. Jag tycker att det som står i de nationella målenoch riktlinjerna är viktigt: Elever som behöver extrastöd skall få det, och det skall också genomföras. Detskall vi ju diskutera i den kommande interpellations-debatten.Anf. 113 Statsrådet ():Fru talman! Det görs faktiskt en del insatser för attockså föräldrar skall skaffa sig bättre kunskaper. Detsker inom ramen för , som ju kommeratt gå i gång för fullt redan till hösten.Nej, , jag gör mig inte lustig överidén med skolpeng. Det är verkligen inte min avsikt.Men jag är allvarligt oroad över att förfram ett förslag som på alla sätt som det är möjligt attuppfatta det - såsom har presente-rat det - utgår från att det skall vara samma summapengar till eleven, oavsett var eleven går och oavsettvem eleven är. Jag kan inte förstå hur man skall kunnakombinera ett behovsstyrt system, vilket försöker plädera för, med att statenär den lämpliga aktören för att fördela utifrån dessabehov. Staten är ju den aktör som befinner sig allralängst från eleven. Jag kan ibland känna mig bekym-rad över att kommunnivån är relativt långt från ele-ven. Det är därför viktigt att också skolorna har ettstort friutrymme och att decentraliseringen går vidaretill den enskilda skolan. Men att flytta beslut om be-hovsstyrning till statens nivå - om det är avsikten medModeraternas förslag - tycker jag verkar vara enbaklängesrevolution.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på interpellation 1996/97:163 omrätten till stöd för elever med inlärningsproblemAnf. 114 Statsrådet ():Herr talman!