prot · GK0986 · 1997-04-09 00:00:00 — Detär trots allt fråga om brott och straff. Det handlar omlikabehandling, straffvärde, rättvisa och allt det sommåste in i dessa sammanhang. När det är dags för§ 12-hem och liknande handlar det om mycket allvar-lig brottslighet. Då måste samhället reagera.Nu har regeringen kommit med en PM. Vi harkommit litet i otakt. Det är ingen idé att stå här ochpolemisera med anledning av denna PM, utan vi får sevad som kommer ut av detta. Men jag vill gärna un-derstryka att detta med familjegruppskonferens än sålänge är det enda konstruktiva inslaget i denna mycketproblematiska bild.Tack, fru talman.Anf. 133 (mp) replik:Fru talman! sade att det här medmedling är så torftigt. Det är inte rätt att förringa detinstrument som vi har fått , eftersom alla skildring-ar av försöksverksamheterna har varit mycket positi-va. Det är alltså inte torftigt, utan det har inneburitstora förändringar. För ungdomarna har det visat sigvara mycket positivt.Det är väl bättre att skynda långsamt och få ett brasystem än att ha för bråttom och införa allt på engång? Jag tycker alltså inte att man skall förringadetta. Detta är bara ett steg på vägen, och det kommersäkert att bli en utvidgning. Men låt oss först se attmedlingen kommer till stånd i hela landet innan vi gårvidare.Anf. 134 ANN-MARIEFAGERSTRÖM (s):Fru talman! Det föds ca 100 000 barn per åri . Vi vet att flertalet av dessa barn växer upp istabila miljöer där grunden läggs för att man skallkunna ta ansvar för sitt liv. Vi vet också att alltförmånga barn växer upp i otrygga miljöer där riskerfinns för att de hamnar snett i samhället.Våldet är ingenting som föds plötsligt i vuxen ål-der. Det föds , dessvärre ofta i hemmet.Det kommer till uttryck också i skolorna. Det här ären fråga som måste tas på största allvar. Om vi kanrädda en enda ungdom från att hamna snett, dvs.komma in på en kriminell bana, sparar samhället fleramiljoner kronor.Socialdemokraternas allmänna kriminalpolitiskamål är att minska brottsligheten och öka tryggheten isamhället. De här målen hänger ihop. Om antalet brottminskar får vi färre brottsoffer, och människor kom-mer att känna sig tryggare.Vikten av brottsförebyggande insatser måste ökainom alla de samhällsområden som kan påverkabrottsligheten. Jag vill här ta tillfället i akt att berättaom det nationella brottsförebyggande program somregeringen fattade beslut om. I samband meddet tillsattes också en kommitté med uppgift att inspi-rera och stödja det förebyggande arbetet, främst pålokal nivå. Det här programmet är rätt unikt i sitt slagoch skall förhoppningsvis bidra till att styra överresurser och insatser från att nästan enbart ha gällt reagerar på begångna brott till att man förebyg-ger brott. Och det är - som programmet också heter -allas vårt ansvar. Kommuner, näringsliv, föreningar -t.ex. brottsofferjourer och kvinnojourer - och enskildaeldsjälar har här en unik möjlighet att ta till vara var-andras kunskaper och erfarenheter i ett gemensamtarbete för minskad brottslighet och ökad trygghet.Det brottsförebyggande arbetet kommer att varaavgörande för att man skall kunna garantera trygghetnär det gäller brott. Men tidiga insatser för barn ochunga, för att man skall kunna förebygga och hindra enbrottslig utveckling, är också av avgörande betydelse.Närpoliserna har en viktig roll i det brottsförebyg-gande arbetet. Dessa poliser har ofta god kunskap omsituationen i närområdet. De känner till de ungdomarsom utför brott eller ligger i riskzonen för brottsligtbeteende. Dessa poliser har också naturliga möjlighe-ter att ta kontakt med ungdomarna. I detta arbete ärdet viktigt med samarbete mellan polis, skola, familjoch andra myndigheter.Där förebyggande insatser inte är nog - när brottändå sker - är det viktigt att också påföljdssystemet ärsådant att det kan motverka och förebygga brott. Sär-skilt viktigt är det när det gäller ungdomar.Jag skall nu kommentera en del av reservationernai detta betänkande angående ungdomsbrott.I reservation 1 om normbildning m.m. framhållsatt de allmänna uttalanden om familjens och skolansbetydelse som görs i det nationella brottsförebyggan-de programmet inte kan anses tillräckliga.Enligt 6 kap. 2 § första stycket stårbarn under vårdnad av båda föräldrarna eller en avdem om inte rätten har anförtrott vårdnaden åt en ellertvå särskilt förordnade förmyndare. Vårdnaden av ettbarn består till dess att barnet fyllt eller till dessatt de, , ingår äktenskap.Ingen torde kunna betvivla föräldrars och andravårdnadshavares ansvar för sina barn. Att samhälletsbästa förebyggande resurs är föräldrarna är så själv-klart att det inte behöver utredas. Men ansvaret förbarnen bör inte stanna vid den egna familjen. Därförhar även samhällets institutioner ett ansvar för barnsoch ungdomars uppväxtförhållanden och för att gestöd då föräldrar inte klarar av föräldrarollen. Dettaanges både i socialdemokraternas kriminalpolitiskaprogram och i regeringens nationella brottsförebyg-gande program.När det gäller skolans betydelse i det brottsföre-byggande arbetet har utskottet tidigare uttalat sig vidflera tillfällen. Skolan är ingen värdeneutral plats.Den står för värderingar som vi vill skall vara gällan-de i vårt samhälle. insatser från skolan för skall kunna uppmärksamma och stödja barn medsärskilda behov kan vara av avgörande betydelse föratt förhindra att ungdomar hamnar i ett kriminelltlivsmönster.Rikspolisstyrelsens undervisning i lag och rätt harockså en värdefull uppgift att fylla i det förebyggandearbetet med våra barn.I reservation 2 tar man upp en utvidgad försöks-verksamhet med medling som omfattar även sådanmedling som bedrivs genom familjegruppskonferen-ser.På flera håll i landet pågår olika former avmedlingsverksamhet. Den medlingsverksamhet sombedrivs tar i första hand sikte på de unga lagöverträ-darna. För den som har begått brott innebär medlingatt man blir tvungen att konfronteras med den som harblivit utsatt för brottet. Det är något som för den ungekan vara nog så svårt. Ett sådant möte syftar till att fågärningsmän att komma till insikt om vad deras brott ipraktiken har fått för konsekvenser för den som harblivit utsatt.Medling fyller också en mycket viktig funktion fördem som drabbats av brott. För dem kan ett möte medgärningsmannen bli en startpunkt att gå vidare från,ett sätt att komma över den rädsla och känsla avotrygghet som brottet kan ha skapat.Riksåklagaren har på uppdrag av ett regeringsbe-slut utarbetat ett förslag till medlings-verksamhet. Denna rapport bereds nu på Justitiede-partementet. Utskottet anser att det är överflödigt attavvakta beredningen av riksåklagarens rapport i dendel som gäller medling. I stället bör regeringen genastutarbeta en samordnad och rikstäckande fortsatt för-söksverksamhet med medling.När det gäller familjegruppskonferenser anser ut-skottet att ytterligare utredning är nödvändig innanställning kan tas.Vad det gäller registrering av minderåriga lagöver-trädare har uppgifter i sina akter avse-ende sådant som behövs i dessa frågor. I ett utvecklatsamarbete med polis och socialtjänst har myndighe-terna tillgång till den unges hela historia utan attbrottsregister behöver föras i polisregister. Däremotskulle det vara av stort värde att ha tillgång till statis-tisk information om brott av barn . BRÅ:sprogram Tio åtgärder är emellertid avsett att behand-la detta. Därför anser utskottet att ett slutligt ställ-ningstagande i denna fråga bör anstå tills BRÅ:s pro-gram Tio åtgärder lagts fram.Fru talman! Vi socialdemokrater anser att sekre-tess mellan myndigheter inte får vara ett hinder somförsvårar ett förtroendefullt samarbete mellan myn-digheterna. Då en promemoria bereds iJustitiedepartementet anser utskottet att det pågåendeberedningsarbetet inte bör föregripas.I reservation 7 begär att en utredningkommer till stånd som skulle göra det möjligt förpolisen att låta ta blodprov och urinprov på den somär om han misstänks ha använt narkotika.Sedan den 1 januari 1985 finns möjlighet att utredabrott trots att den misstänkte inte är straffmyndig. Omdet finns särskilda skäl får vissa tvångsmedel tillgri-pas vid en utredning. De tvångsmedel som får använ-das är beslag, husrannsakan och kroppsvisitation. Iproposition 1983/84:187 om utredning av brott avbarn diskuterades frågan om huruvidakroppsbesiktning skulle få användas. Det praktiskabehovet ansågs som ringa.Fru talman! Vad gäller påföljden för unga lagöver-trädare finns här fyra reservationer. Moderaternabegär bl.a. att påföljden överlämnande till vård inomsocialtjänsten skall avskaffas samt införande av nyapåföljder, kallade villkorligt fängelse och ungdoms-straff.Precis som jag sade i min inledning anser vi soci-aldemokrater att påföljdssystemet skall vara sådant attdet motverkar och förebygger brott. lämnade sitt betänkande har arbetet fort-gått inom för att bredda under-laget för den fortsatta beredningen av frågan om på-följdssystemet för unga lagöverträdare. Utgångspunk-ten för beredningsarbetet har varit att tillvaratagrundtankarna i förslag medbibehållande av principen att huvudansvaret för ungalagöverträdare skall ligga inom . Ung-domar bör så långt det är möjligt hållas utanför krimi-nalvården i allmänhet och fängelserna i synnerhet.Resultatet av detta arbete har just redovisats i endepartementspromemoria. Bl.a. föreslås att påföljdenöverlämnande till vård inom skall stra-mas upp. I promemorian föreslås också en ny frihets-berövande påföljd i syfte att på ett avgörande sättminska användningen av fängelsestraffet för de yngstalagöverträdarna.För att uppnå ett större mått av förutsebarhet fö-reslås i promemorian att de yttranden som social-nämnden lämnar i ungdomsmål ges ett utförligareinnehåll och att det i yttrandet skall ingå en vårdplan.Härigenom får domstolarna ett bättre underlag i frågaom vilka åtgärder som avser vidta omden unge överlämnas till vård inom socialtjänsten.I syfte att bättre tillgodose proportionalitetsprinci-pen föreslås att domstolen på ett mer uttalat sätt än nuskall pröva om socialnämndens planerade insatser ärtillräckligt ingripande med hänsyn till den ungesbrottslighet. Detta innebär att domstolen bör bestäm-ma påföljden till vård inom endast omden finner att de planerade åtgärderna är så ingripan-de för den unge att de står i rimlig proportion tillbrottet. Ett större mått av proportionalitet skall ocksåenligt förslaget kunna åstadkommas genom en utökadanvändning av s.k. tilläggsstraff.Detta, fru talman, anser jag tillgodoser Miljöpar-tiets reservation.Då det finns flera förslag i promemorian som syf-tar till att reformera påföljdssystemet för unga lag-överträdare anser jag att vi kan avslå samtliga motio-ner vad gäller påföljdssystemet.Moderaterna har vidare en reservation angåendepolishjälp till föräldrar. Här menar attföräldrarna skulle kunna få stöd genom en laglig rättatt få biträde av polis eller socialtjänst för att hämtahem barn som vistas ute utan föräldrars eller annanvårdnadshavares tillåtelse.Polisen har enligt 12 § polislagen möjlighet attomhänderta en person som anträffas un-der förhållanden som uppenbarligen innebär över-hängande och allvarlig risk för persons hälsa ochutveckling. Polisen har också möjlighet att underrättaföräldrar om sådant som iakttagits i polisverksamhe-ten men som inte föranlett något ingripande mot denunge.Jag anser dessutom att förslag rim-mar litet dåligt med deras tal om det personliga ansva-ret och att stärka föräldrarnas egen roll. Detta, menarjag, är att föra bort för mycket ansvar från föräldrartill myndigheter.Avslutningsvis, fru talman, vill jag mycket kortsäga några ord om föräldrars närvaro vid rättegång.Här menar och att reglernainte beaktar den betydelse och det ansvar en föräldersom inte är vårdnadshavare har. Reservanterna menarockså att föräldrar eller vårdnadshavare har en skyl-dighet att inställa sig och att någon ersättning ej skallutgå.Jag instämmer i fråga om vikten av förälders ellerannan vårdnadshavares närvaro vid förundersökningoch huvudförhandling. Lagen säger att den ungesvårdnadshavare och socialnämnden skallunderrättas om att en utredning har inletts, om det intefinns särskilda skäl mot en underrättelse. När åtalväcks mot den som inte fyllt skall tingsrättenenligt 26 § lagen om unga lagöverträdare underrättavårdnadshavare eller annan som svarar för den ungesvård eller fostran om åtalet och om tidpunkten förhuvudförhandlingen, om det inte finns särskilda skälmot detta.Jag kan däremot inte förstå att det inte skall utgånågon ersättning. Jag tror att det skulle innebära enförsämring i fråga om föräldrars närvaro och, för-hoppningsvis, stöd till sina barn.Med detta, fru talman, yrkar jag avslag på samtli-ga reservationer och bifall till hemställan i betänkan-det.Anf. 135 () replik:Fru talman! Det är mycket som jag skulle viljakommentera. Men replikrätten är begränsad i tiden, såjag skall bara kommentera två saker.Ann-Marie påstod att vårt förslag omatt föräldrar skall kunna få hjälp från polis eller so-cialtjänst, som det står i vårt förslag, att ta hem barnsom inte har föräldrarnas tillstånd att vara ute skullevara ett sätt att ta bort ansvaret från föräldrarna. Dåskulle jag gärna vilja att för-klarade en sak för mig. Vi tänker oss en ensamståendemamma med ett spädbarn och en 13-årig strulig pojkesom inte kommer hem när mamma vill, somhon alltså har det lilla spädbarnet att ta hand om. Påvilket sätt tar man bort ansvaret från henne när hon fåren rätt att få hjälp att ta hem sitt barn?Det andra som tog upp ochsom jag vill kommentera var frågan om vårdnadsha-vare - jag vill inte tala om vårdnadshavare utan omföräldrar, för det är också en del av vårt förslag - ochderas rätt till ersättning för inställelse vid rättegång.Jag kan inte se att det finns något rimligt i att föräld-rarätten och föräldraskyldigheten med automatik skallbetalas. För mig är det en skyldighet som förälder attvara närvarande vid mitt barns rättegång. Det bordeockså vara rättssystemets utgångspunkt.Anf. 136 ()replik:Fru talman! Jag skulle vilja rikta en fråga tillbakatill : Tror att det skulle blien tillfredsställande närvaro från föräldrarnas sida omvi drar in denna ersättning? Skall vi inte eftersträva entrygghet för våra ungdomar och bibehålla förutsätt-ningarna för detta genom att se till att föräldrarna kannärvara vid ett större antal rättegångar?Anf. 137 () replik:Fru talman! För det första fick jag inget svar påmin första fråga, och för det andra fick jag en motfrå-ga utan något svar på min andra fråga. Men jag kanspinna vidare och be om svar på min första och andrafråga.Jag är övertygad om att de flesta föräldrar upple-ver det som en självklarhet att de bör vara närvarande.Det som föräldrarna upplever som en naturlig del iföräldrarollen skall man inte i lagen försöka saboteragenom att tala om för föräldern att detta är ett offerfrån din sida, alltså skall du ha betalt.Anf. 138 ()replik:Fru talman! Där är vi inte alls oense. Jag har pre-cis samma uppfattning, att de föräldrar som känner attde är ett stöd och en grundtrygghet skall infinna sig,men andra föräldrar har dessvärre svårare att kommadit. Då tror jag att det är sämre med att inte ha någonersättning.Jag skall försöka svara på den första frågan ompolishjälp till föräldrar. Precis som jag sade i mittanförande rimmar detta dåligt med talom det personliga ansvaret och att stärka föräldrarna ideras roll. Vem skulle det vara som avgör åldersgränsoch tid - polis eller föräldrar? Skall det också gällavanliga skötsamma ungdomar? Det finns många frå-getecken.Anf. 139 ():Fru talman! Den här debatten har huvudsakligenhandlat om grova ungdomsbrott och hur vi hanterarde brotten i vårt samhälle. har på ettutmärkt sätt redogjort för syn i de härfrågorna och hur det finns ett nära samband mellan attvi från vuxenvärlden gör nedskärningar i samhälletoch att ungdomar far illa av dessa åtgärder.Fru talman! Jag skulle vilja uppehålla mig vid detmotsatta problemet. Hur hanterar vårt samhälle"problem" vid smärre brott? Jag har nämligen somförälder alldeles haft en mycket märklig upp-levelse i samband med en rättegång. Det hör nära ihopmed den diskussion som förts här vad gäller att fåungdomar att ta ansvar, att tidigt sätta gränser. Detillustrerade med det gamla talesättet attdet börjar med en knappnål. Jag vill understryka hurviktigt det är att vi, när vi talar om att sätta gränseroch visa våra ungdomar vad som är rätt och fel, gördet på ett adekvat sätt. Jag menar att så sker vid fleratillfällen. Jag har ett mycket konkret exempel på hurdet vid många tillfällen sker på ett felaktigt sätt.Den erfarenhet jag hade bestod av följan-de. Min dotter och 15 kamrater till henne gick ut niani våras och målade enligt en gammal tradition i skolanpå en parkvägg, skolgården, en sten och del av enscen vid skolgården. Det här har gjorts under flera år.Från skolans sida har man naturligtvis sagt att det inteär lämpligt. Men man har inte vidtagit några åtgärder,man har inte i förväg talat ordentligt med ungdomar-na, med föräldrar eller polis om hur alla gemensamtskall kunna förhindra att sådant sker. Så målades detäven i samband med avslutningen . Manraljerade efteråt från skolans sida och talade om attdessa niondeklasser inte precis skulle platsa i konst-fack, men ingenting mer hände - förrän närvi föräldrar fick ett brev om polisutredning. Varjebarn kallades individuellt med föräldrar till polisför-hör, alltså 16 ungdomar. Ni kan själva räkna ut unge-fär hur mycket tid den polisutredningen bör ha tagit.Samtliga ungdomar erkände. Alla ungdomar ochföräldrar var överens om att det var dumt gjort, skall återställa, arbeta av eller betala det man hargjort och som varit fel.Då tror man naturligtvis att saken är utredd och attsamhället därmed har markerat vad som är rätt, vadsom är fel och vad man gör åt saken när det begåtts enfelaktig handling. Så icke fallet! Det kom på vårkan-ten en kallelse till tingsrätten till huvudförhandling idetta mål, varvid 16 ungdomar och naturligtvis 16föräldrar - i vissa fall var det dubbel föräldrauppsätt-ning - infinner sig i rätten. Rätten samlades den 19mars i . Det var alltså drygt 16 föräldrar,tre nämndemän, två eller tre advokater och naturligt-vis rådman, notarie, alltså den gängse uppsättningen.För målet var avsatt en hel dag. Varje ungdom för-hördes, och varje ungdom talade om vad han eller honhade gjort och talade om att man insåg att man hadegjort fel.Fanns det någon där från skolans sida? Det är juskolan som skött polisanmälning och ansett att dettaborde beivras på alla sätt och vis. Svaret är nej. Rät-ten fick avbryta sin förhandling för att skolan skullekunna tillfrågas om man var nöjd med den förlikningsom föreslogs. Skolan accepterade den, eftersom manfrån skolan inte hade tid att infinna sig till denna för-handling. Rätten avslutade sin förhandling med attdöma ut böter. Eleverna skulle tillgodogöra den skadaman gjort genom att arbeta var.Det här är ett förhållandevis ringa brott men na-turligtvis den typ av handling som man inte skalluppmuntra utan klart och tydligt ange att det här intefår ske. Men när vi behandlar den här typen av hän-delser från ungdomens sida på detta sätt ger vi entotalt fel signal om hur vi handskas med problemen isamhället. Här visade det sig att den som gjort anmä-lan inte ens ansåg sig ha tid att infinna sig. Här satsarrättssamhället på en polisutredning, en huvudför-handling med alla dessa kostnader. Jag kan inte riktigtberäkna det, men det måste handla om minst 100 000kr som det kostade samhället. Men framför allt: Vadger det för signaler till ungdomar om hur vi ser påbrott i vårt samhälle, när man från ungdomens sidahar tillstått sina fel och på alla sätt och vis varit villigatt agera?Därför är mitt förslag att man från justitieutskot-tets och sida, också i diskussioner medregeringen i de här frågorna, poängterar att det intebara handlar om att tala om vad som är rätt och feloch att stävja det ungdomar gör. Det handlar ilika hög grad om att visa och ta adekvata steg när vitar upp den här typen av brott, se till att vuxenvärldentar till rätt åtgärder när fel har begåtts.Anf. 140 ():Fru talman! Självklart undviker jag att diskuteradenna speciella händelse. Jag har en version. Menoberoende av detta tycker jag att denna berättelseskulle kunna användas som ett bra exempel på enutveckling som det finns allt skäl att anstränga sig föratt bryta, nämligen den utveckling som har inneburitatt vi inte löser några konflikter själva utan alltidhänskjuter dem till någon annan. En hel del av detsom vi talat om här är sådant som syftar till att få osssjälva i våra olika roller att ta vårt ansvar. Där kom-mer medlingen och familjegruppskonferensen in, föratt ta ett par exempel. Vi har på många olika sätt haften utveckling som innebär att vi skjuter ansvaret ifrånoss, att vi inte löser konflikterna i den roll som vidrabbas, utan det är alltid något specialorgan somskall lösa konflikten.Anf. 141 ():Fru talman! Jag är självfallet inte ute efter att fåvare sig medhåll eller mothugg när det gäller denenskilda berättelsen. Men det är viktigt att man medden här typen av exempel konkret illustrerar, inte bararent teoretiskt diskuterar, hur det förhåller sig medsaker och ting.Jag håller med . Det handlar om attinte helt ta saken i egna händer. I stället måste manreagera och agera där konflikter och problem uppstår,inte höja dem till nivåer där de inte behöver ut,där problemen redan är lösta. Jag tycker att förslaget iden reservation som handlar om medling i familje-grupp och om att över huvud taget försöka lösa pro-blemen på den nivå som är adekvat är väldigt bra. Detär min förhoppning att skall anta det. Detfinns andra förslag, men jag begränsar mig till attnämna detta.Anf. 142 ():Fru talman! Det gläder mig att höra instämma i mitt resonemang. Vi moderater har juunder väldigt försökt att peka på den fara förutvecklingen som har skett genom hänskjutandet avansvar till specialister och specialorgan i alla olikasammanhang.Anf. 143 (mp):Fru talman! Den händelse som häråterger skall genom vårt beslut här om införan-det av medling inte kunna ske. Medling innebär attden som har begått brott innan han har fyllt skallanmodas att inställa sig inför en medlare för att taansvar för sina handlingar genom ett sammanträffandemed brottsoffret. Den unge skall då få ersätta eko-nomiskt, utföra arbete eller genom annan överens-kommelse visa sin vilja att gottgöra den skada somhar uppstått till följd av brottet.Dessutom införs det en ändring i lagen om ungalagöverträdare. Den innebär att åtalsunderlåtelse fårbeslutas också i fall där den unge deltagit i medlingenligt den föreslagna lagen därom. Detta täcker precisden situationen, om det här fallet hade uppkommitefter det nya beslutet om medling som vi här skallfatta.Anf. 144 ():Fru talman! Jag hoppas också att det kommer attinnebära det som här säger. Dess-utom behövs det familjegruppskonferenser enligtförslaget i reservationen. Det räcker inte med att manhar den möjligheten för polis och åklagare. Det gällerockså att föra ut diskussionen bland poliser och åkla-gare själva. I den typ av fall som jag redogjorde för ärdet åklagaren som bestämmer om åtal skall väckaseller inte. Det gäller att föra ut den diskussionen ochse till att man från rättens sida fattar den typen avbeslut.Anf. 145 (mp):Fru talman! Just i detta fall hade det räckt medmedling, som är det första steget. är ett ytterligare steg för att förhindra den ungeatt begå fler brott och för att bilda ett nätverk runt denunge. Man får inte blanda ihop dessa två begrepp.Medling hade i det här fallet inneburit allt det somEva efterlyser.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 11 §. )7 § Partnerskaps- och samarbetsavtal mellanEU och betänkande 1996/97:UU17Partnerskaps- och samarbetsavtal mellan EU ochArmenien (prop. 1996/97:76)vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 11 §. )8 § Partnerskaps- och samarbetsavtal mellanEU och betänkande 1996/97:UU18Partnerskaps- och samarbetsavtal mellan EU ochAzerbajdzan (prop. 1996/97:77)vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld.