prot · GK0953 · 1997-01-22 00:00:00 — Den höga arbetslösheten ochvårt lands orimliga skattenivå hotar familjers socialaexistens.Det är mycket begärt att föräldrar som känner sigmisslyckade och oroliga för att de inte klarar av att gebarnen vad de behöver när hushållens ekonomiskamarginaler urholkats skall ha den mentalaorken att fungera som goda normöverförare och upp-fostra sina barn till ansvarskännande och hänsynsfullamedborgare.Strax före jul kunde vi följa en artikelserie i en avvåra morgontidningar som tog upp fenomenet"abdikerande vuxna". det handlar om tonårsföräldrarsom inte längre orkade med sina barn och som intesåg någon annan utväg än att lämna över ansvaret förbarnen till myndigheter. Ökande arbetslöshet ochsviktande välfärd uppgavs vara skälet. Jag tror att vialla inser vilka förödande konsekvenser en utvecklingmot fler abdikerande föräldrar får för samhällsut-vecklingen i stort.Den bristande sociala rörlighet som präglar vårtsamhälle är ett allvarligt problem som måstelösas om vi skall uppnå en hållbar samhällsutvecklingpå lång sikt. Att vissa människor inte kan förbättra sinekonomiska situation, och därmed ofta inte heller sinsociala situation, är en form av ekonomisk segrega-tion. En förutsättning för social rörlighet är så gottsom alltid utbildning. Därför måste incitamenten föratt våga satsa såväl tid som pengar på högre studierförstärkas. Enligt är snedre-kryteringen lika stor som vid 1980-talets slutoch störst på längre utbildningar med höga antag-ningspoäng. Hälften av de studerande på utbildning-arna till t.ex. läkare, arkitekt och apotekare kommerfrån högre tjänstemannahem. Endast var tionde kom-mer från arbetarhem. Vad tänker ni socialdemokratergöra för att bryta den sociala snedrekryteringen, somfaktiskt slår hårdast mot dem som socialdemokraternasäger sig företräda?För att över huvud taget ha en chans att komma inpå en universitetsutbildning förutsätts att man kangöra sig förstådd på svenska. Om man har invandrar-eller flyktingbakgrund och vuxit upp i något av de s.k.miljonprogramområdena är risken stor att man intekan svenska tillräckligt bra. Den som inte lär sigsvenska ordentligt är utestängd från vidare utbildning.Många av de invandrar- och flyktingbarn som i daggår i friskolor tack vare skolpengen har kommit bortfrån den segregerade miljö deras föräldrar placeradesi som en följd av socialdemokraternas bostadspolitik.Det behöver inte var något fel på bostadsområdensom helt domineras av invandrare, men varken barneneller deras föräldrar får en ärlig chans att lära sigsvenska språket eller att växa in i det nya hemlandetskultur. I vissa av miljonprogramområdena är språk-kunskaperna och skolunderbyggnaden i övrigt sådålig att eleverna aldrig kommer att ha en chans ikonkurrensen om vanliga jobb. För dessa ungdomarär högskolestudier inte ens att tänka på. Friskolornahar här en oerhört viktig funktion att fylla. Därföringer det i vart fall mig hopp att barn med invand-rar- och flyktingbakgrund faktiskt är överrepresente-rade i våra friskolor, även om vi räknar bort etnisktoch religiöst inriktade. Friskolorna är ett effektivtvapen mot social segregation och social orörlighet.Varför vill socialdemokraterna inte inse detta?Först när vi kommit så långt att både den socialaoch den ekonomiska segregationen har brutits kan vipå allvar börja tala om en hållbar samhällsutvecklingpå lång sikt. För att kunna nå dit vill jag uppmanasocialdemokraterna att sänka skatten så att företagenfår råd att anställa, så att människor får möjlighet attleva på sin lön, så att familjerna kan bli starka, så attden sociala tryggheten kan växa. För mig är dennautveckling den hållbara - på längre sikt.Anf. 193 () replik:Herr talman! Det nämndes om boendesegregationoch problemen kring det. politik i dessafrågor är minskade produktionsstöd eller helt bortta-get stöd, fria marknadshyror m.m. Vad leder det till?Jo, det leder naturligtvis till ökad boendesegregationdär människor inte alls kommer att mötas i skolor påde ställen där de skulle behöva mötas. Fattiga, in-vandrare och låginkomsttagare hamnar i boendeom-råden för sig och de rika och välbärgade i områdenför sig. Är det en lämplig och hållbar utveckling?Anf. 194 () replik:Herr talman! Har aldrig funderatöver vad de socialdemokratiska normerna för byg-gande har inneburit? Enligt de normerna har detkrävts att en bostad nödvändigtvis skall se ut på ettvisst sätt, vilket gör att väldigt många av det skälethamnar utanför ett område. Regler och styrning harinneburit att storleken skall vara av viss omfattning.En del kommunpolitiker, bl.a. i den tidigare underlång tid borgerligt styrda kommun som jag själv till-hör, har satt sig över sådana regler. Det har inneburitatt det är en helt annan sammansättning av boende iolika områden. Men socialdemokraterna har på såmånga sätt styrt och likriktat och därigenom bäddatför segregation.Anf. 195 () replik:Herr talman! Internationella jämförelser visar attsvensk bostadsstandard är bland de högsta i världen.Vi har de minsta skillnaderna i boendet mellan deolika befolkningsgrupperna. Det kan hända att det harvarit vissa fel i regelsystem, men vi kommer inte ifrånatt vi har den situationen. Förändrar vi allt detta såsom den borgerliga regeringen började med under sinsenaste regeringsperiod, alltså ett systemskifte i bo-stadspolitiken, får vi nya skillnader, nya segregations-problem och nya sätt på vilka dessa skillnader mellanmänniskornas levnadsvillkor visar sig.Anf. 196 () replik:Herr talman! talade om att vi högsta bostadsstandarden. Ja, om man räknarantal toaletter och kvadratmeter i yta. Med socialde-mokratiska ögon har vi klart en hög standard. Men detkan faktiskt finnas, även om de kanske inte ingår iOwe värld, människor som hellre ser attpengarna läggs på annat än att man har en ordentliguppsättning av toaletter eller vad det nu kan vara.Även på detta område är det otroligt viktigt att männi-skor faktiskt själva får bedöma var deras pengar skallgå. Detta har socialdemokraterna inte gjort utan ska-pat en på lång sikt ohållbar situation.Anf. 197 () replik:Herr talman! talar så varmt omkampen mot segregationen, men varför har modera-terna motsatt sig ett skatteutjämningssystem somomfördelar från de områden där människor som hardet allra bäst bor till de områden där människor somhar det jobbigt bor, vilket skulle ge möjlighet att stär-ka situationen för just de barn som talarom? Varför är Moderata samlingspartiet det endariksdagsparti som i diskussionen om bostadspolitikenhar motsatt sig en särskild satsning på miljonprogra-mområdena just för att stärka skolorna och finna nyaokonventionella former för företagande och syssel-sättning? Det är inte bara fråga om att tala om segre-gation, , det är också fråga om att varaberedd att göra ordentliga politiska satsningar för attbryta segregationen.Anf. 198 () replik:Herr talman! Skälet till att vi moderater har mot-satt oss den socialdemokratiska skatteutjämningen äratt vi anser att kommunalskatten är till för att klara avden egna kommunens angelägenheter. Utjämning ären statlig angelägenhet. Om hadetittat på de moderata förslagen hade hon inte behövtställa den frågan.När det gäller de satsningar inom bostadspolitikensom majoriteten vill göra är det stor likhet med det vifrån vår sida har kallat den sociala ingenjör-skonsten. Det är inte fråga om att ta till vara de kraftersom finns i bostadsområdena. Det är att på nytt skapaprogram och på nytt göra ytliga förändringar, meninte de förändringar i grunden som vi menar är nöd-vändiga och där jag också pekade på några exempelpå vad som behöver göras för att vi skall kunna mot-verka den verkliga segregationen.Anf. 199 () replik:Herr talman! står alltså upp för ettskatteutjämningssystem där det lönar sig för de väl-bärgade att sluta sig samman i sina områden och därdet blir allt jobbigare för dem som har låga inkomsteratt tillsammans finansiera sina angelägenheter. Soli-dariteten spelar inte så stor roll för närde verkligen berörs och när den innebär omfördelningmellan människor.Moderaterna tar avstånd från socialt utvecklings-arbete. De tycker inte att det är viktigt att satsa sär-skilda resurser för att garantera att alla skolor i vårtland håller samma höga standard.Anf. 200 () replik:Herr talman! Jag fick ytterligare ett bevis på attInger utgår ifrån att hon vet vad vi modera-ter tycker trots att hon låter bli att läsa våra förslag.Vad är det som vi moderater har föreslagit när detgäller skolan? Jo, vi har föreslagit en statlig finansie-ring. Och varför det? Just för att vi menar att alla barni skall ha samma rätt till utbildning och intevara beroende av om de bor i en kommun med en storandel låginkomsttagare eller i en kommun med en storandel höginkomsttagare.Vad är det egentligen för skatt som ger bäst ut-tryck för solidaritet? Inte är det kommunalskatten därlåginkomsttagaren får betala lika många procent somhöginkomsttagaren. Det är den statliga skatten somverkligen är utjämnande, eftersom statlig skatt endastbetalas av människor som har goda inkomster.Så kom inte och tala om solidaritet och samtidigttala om kommunalskatt!Anf. 201 ():Herr talman! När man diskuterar en hållbar ut-veckling på råder det inget tvivel om attden framtida arbetsmarknaden är en del av den rubri-ken. har präglats av en gigantisk omstruk-turering inom företagssektorn. Det har bidragit till attmånga har ställts utanför arbetsmarknaden. En svagekonomisk utveckling har gjort attockså den offentliga ekonomin har försämrats. Följ-den har blivit att man också där har friställt personal.Vi har en arbetslöshet som överstiger den gränssom kan anses acceptabel ur svensk synvinkel.Vi måste finna en hållbar utveckling för den fram-tida arbetsmarknaden i den omställningsprocess sompågår, en omställningsprocess som kanske är denmest omfattande sedan vi gick från bondesamhällettill industrisamhället.Vi är alla överens om att det är nyföretagande sommåste till för att arbetslösheten i skall kunnaminska. Nyföretagande är oftast i varje fall till enbörjan detsamma som småföretagande. Vi måsteskapa förutsättningar för fler människor att gå frånlönearbete till egenföretagande.Det behövs också en större arbetsmarknad. som finns inom tjänstesektorn och in-dustrisektorn måste förmås att anställa fler och attexpandera. För att arbetslösheten skall kunna minskamåste det också bli fler som startar företag eller sompå andra sätt finner sin försörjning.Det finns några grundläggande faktorer som måstediskuteras i det sammanhanget och som har betydelseför om människor som har idéer skall våga ta klivetfrån att vara lönearbetare till att bli egen företagare.Vi skall inte här diskutera den självklara förutsätt-ningen som innebär att allt företagande förutsätter enavsättning för de produkter som man skapar. Vi skall istället se vad det är som krävs för att öka intresset föregenföretagande och för att man skall våga tasprånget in i den osäkerhet som det ofta innebär att gåfrån ett lönearbete till ett eget företagande. Vi måsteöka tryggheten och minska oron.Det framhålls ofta hur viktigt det är att sänkaskatter och avgifter för att stimulera eget företagande.Jag vill påstå att det inte finns något belägg för attdetta skulle vara viktigast. När man talar med småfö-retagare visar det sig att det oftast är andra saker somhar en större betydelse. Det allra viktigaste, sägerman, är långsiktiga beslut av staten, statens myndighe-ter och av kommunen - beslut som håller över flera årså att det går att planera verksamheten långsiktigt.Man bör också undvika en blandning av positiva ochnegativa beslut som gör att småföretagarna uppleveratt de står kvar på ruta noll. Den osäkerheten bidrarinte till någon sysselsättningsexpansion.När det gäller möjligheten att få tag på riskkapitalär vi på väg att lyckas ganska bra. De allra flesta somvill starta företag och har en bra idé kan nog också fåtag på kapital till sina investeringar, men vi måstejobba mera med att bistå i frågor som gäller uppfin-ningar, innovationer och patent.Det borde också finnas en obligatorisk utbildning igrundläggande förutsättningar för eget företagande,ett slags företagarkörkort för dem som aldrig tidigarehar varit egna företagare. Det ökar också trygghetenoch undanröjer många problem om man, innan manstartar eget, har en grundläggande kunskap om lagaroch administrativa förutsättningar för företagande.Det är också viktigt att sudda ut gränserna mellanlönearbete och egenföretagande. Det måste bli enklareatt kombinera företagande och lönearbete. Det får intevara ett antingen/eller utan en möjlighet till både/ochpå en flexibel arbetsmarknad.Om vi vill att fler skall etablera sig som småföre-tagare måste vi i fortsättningen utjämna villkoren i desociala skyddsnäten mellan lönearbetare och småföre-tagare. Vi måste jämställa lönearbete och egenförta-gande. Vi måste etablera ett nytt synsätt.Låt oss skapa en ny svensk modell för småföreta-gande som inte nödvändigtvis bygger på skillnader ibeskattning. Vi måste underlätta för produktionen ochproduktionens förutsättningar. Låt oss också skapaförutsättningar för en ökning av förädlingsgraden iSverige när det gäller våra utmärkta råvaror. Det är enlång process. Men genom den forskning och de ut-bildningsinsatser som är initierade har vi kommiten bit på väg. Detta kommer att utgöra grunden förden framtida välfärden.Man kan inte heller utesluta att det behövs störreskillnader i lagstiftningen i fråga om små och storaföretag. Det behövs lagstiftning som ger mer stöd ochhjälp som en nystartad verksam-het pågår. Men det blir också alltmer uppenbart attvissa lagar som fungerar bra för de stora företageninte fungerar lika bra för de små företagen. Den frå-gan borde utredas grundligt.Herr talman! Det som jag här har talat om är svårafrågor som kräver stor tankemöda och en förändradsyn på egenföretagande. Hur frågorna kommer atthanteras kommer framtiden att utvisa. Men vi vet attdet behövs fler jobb för att vi skall få en hållbar ut-veckling på inom arbetsmarknaden.Anf. 202 ():Herr talman! Arbetslösheten är rekordhög. Densociala tryggheten urholkas som skatternaökar. Människors välfärd kläms åt från två håll. Väl-färdsstaten håller på att rämna. Vart är vi på väg?Går vi mot en utveckling som ger allt mindre ser-vice och allt mindre stöd till en allt högre kostnad förlåg- och medelinkomsttagare?Går vi mot välfärdsstatens förfall somvar och en får klara sig själv bäst han eller hon kan?Eller skall vi gå mot ett välfärdssamhälle där sam-hällets olika områden - det offentliga, gemenskaper-na, dvs. familjen, vänner, arbetskamrater, idrottsklub-bar och kyrkan m.fl. samt marknaden - samverkar föratt skapa en ordning där det stora flertalet kan leva påsin lön, där det finns utrymme och möjligheter förmänniskor att förverkliga sina livsprojekt i derasegenskap av företagare, anställda och där det finnsstöd för dem som verkligen behöver det?För mig är svaret givet: Välfärdssamhället är detenda acceptabla alternativet.Jag har tillsammans med företrädare förandra politiska partier deltagit i en utfrågning anord-nad av Krisgruppen i . Många männi-skor fanns på plats, som allvarligt oroades för sinsituation och framtid. Flertalet inlägg var ett uttryckför förtvivlan och pessimism. Det gick inte att ta mistepå besvikelsen över den socialdemokratiska regering-ens löftesbrott. Deras förväntningar på välfärdsstatenhar mer eller mindre slagits i spillror.I gårdagens Blekingetidningar kunde man läsa atten aviserad höjning av avgifterna för trygghetslarmleder till att många av ekonomiska skäl tvingas attavstå från dessa. Höjda avgifter för hemtjänstentvingar alltfler människor att avstå eller att nedbringakostnaderna genom att köpa motsvarande tjänst utankvitto.Höjda fastighetsskatter tvingar människor att av-yttra sina hem. Sänkta bostadsbidrag tvingar alltflermänniskor till socialkontoren.När den socialdemokratiska regeringen beslutadeatt senarelägga utbetalningen av barnbidragen sjudagar tvingades ännu fler barnfamiljer att söka soci-alhjälp.Det har skett en kraftig omvandling av det svenskasamhället . Stat, kommuneroch landsting har tagit på sig huvudansvaret förmånga områden i samhället, som har skötts avföretag och andra som verkar på marknader eller ifrivillig form genom samhällets olika gemenskaper.Det offentliga har inte bara tagit på sig huvudansvaretutan ofta dessutom ansvaret för att själv bedriva verk-samheten i egen regi. Det offentliga har trängt undanstora delar av det övriga samhället.Detta innebär att det har blivit mer av offentligverksamhet och mindre av marknader och frivilligasammanslutningar, mindre av valfrihet, mindre avkonkurrens, mindre av alternativ samt färre möjlighe-ter att påverka sitt eget liv och att ta eget personligtansvar. Det har i sin tur medfört att möjligheterna förSveriges ekonomi att växa har blivit mindre, samtidigtsom människors trygghet har minskat. Det enda somhar ökat är skatterna. Sammantaget innebär det entrefaldig social och ekonomisk nedrustning.Inför valet utlovade Socialdemokraterna attarbetslösheten skulle sjunka till , om defick möjlighet att regera. Vallöftet väckte naturligtvishos många människor en stark förhoppning om ettriktigt jobb och därmed ökad trygghet. ser vi re-sultatet: arbetslösheten stiger, och otryggheten ökar.För någon vecka sedan sammanträffade Blekinge-bänkens riksdagsledamöter med företagare inomSAF-gruppen i länet. De var samfällt kritiska mot denföretagsfientliga politik som bedrivs.Den förlängda sjukperioden, försämringen när detgäller momsredovisningen, den höga skatten på arbe-te, den förtida kärnkraftsavvecklingen, arbets-rättslagstiftningen och arbetstidsregleringen är någraav de hinder som motverkar tillväxten och därmedförutsättningarna för nya jobb.Vill Socialdemokraterna vara med om att formaett välfärdssamhälle? Det finns ingetsom talar för att de vill stärka de enskilda människor-nas möjligheter att leva på sin lön och därmed ökaderas möjligheter att bestämma över sin vardag. Detbetyder att de enskilda människorna i ännu högre gradkommer att vara beroende av politiska beslut. Detbetyder att även den person som är i behov av social-bidrag får betala skatt till stat och kommun, som igenomsnitt uppgår till ett lika stort belopp som erhål-let bidrag.Tyvärr finns det heller inga tecken som tyder påatt Socialdemokraterna lyssnar på företagarnas kravpå ett bättre företagarklimat. De starka kraven på enförlängd sjukperiod och sänkta skatter och avgifter,som nästan upprepas från företagarhåll,lyssnar man uppenbarligen inte på. Detta är oroande. Ilandshövdingeuppdraget till regeringen talas det omnya företagsstöd, i alla fall i mitt hemlän. Mina farhå-gor om denna utveckling av politiken förstärks av attsmåföretagardelegationens första förslag utmynnar ien jämnare spridning av utbetalningar av barnbidrag,a-kassa och sjukpeng för att gynna detaljhandeln istället för ett tillmötesgående av företagarnas krav påsänkta skatter och avgifter.För att stärka den enskilde individen är det enligtmin och uppfattning viktigt att sänkaskatten för låg- och medelinkomsttagarna, så att allt-fler kan leva på lönen efter skatt. Det kan ju inte vararimligt att en trebarnsfamilj, vars inkomster uppgårtill , är berättigad till soci-albidrag.Är det inte moraliskt förkastligt att ta ut så högaskatter att alltfler människor skall behöva bli beroen-de av socialbidrag?Anf. 203 ():Herr talman! Förra valrörelsen handlade i huvud-sak om att få ordning på ekonomin, att minska arbets-lösheten och, som dagens debatt är rubricerad, att fåen hållbar samhällsutveckling på . Väljarnatrodde att vänstern i svensk politik skulle klara detta.De fick majoritet, men deras lösningar höll inte. Deraslösningar fick inte marknadens förtroende.Då vände sig, som bekant, Socialdemokraterna tillCentern. Efter att samarbetet påbörjades under våren1995 har väldigt många hushåll märkt av flera positi-va effekter av detta samarbete, trots de stora ned-skärningar och nödvändiga besparingar som har skettfrämst inom transfereringssystemen. De allra flestahushållen har gynnats av den sänkta räntan, denstärkta kronan, den låga inflationen - nästan deflation- och reallöneökningar kombinerat med sänktmatskatt.Samtidigt med saneringen av ekonomin måste vinu än intensivare arbeta vidare för att söka minskaarbetslösheten - vår tids största gissel. Den totalaarbetslösheten har ökat . Arbetslösheten ärallvarlig för alla, men ökar arbetslösheten merbland kvinnor än bland män. Invandrarkvinnorna,tillsammans med våra ungdomar, har det allra svårast.Till detta kommer att många kvinnor som har ett jobbhar svårt att försörja sig, eftersom de är ofrivilligtdeltidsarbetande, med andra ord deltidsarbetslösa.Samtidigt missgynnas kvinnor vad gäller arbets-marknadspolitiska insatser. Kvinnor kommer inte ifråga för dyrare arbetsmarknadsinsatser i sammautsträckning som männen. Kvinnor får ofta erbjudan-den om "kallas-vid-behov-arbeten". De får kortarearbetsmarknadsutbildningar och deltar inte i projek-tanställningar lika ofta som män. Denna orättvisafördelning av arbetsmarknadsinsatser måste rättas till.Här krävs omedelbara insatser.Den höga arbetslösheten kräver att olika lösningarprövas, så att fler personer kan få ett arbete. Då gällerdet att fundera över var de nya jobben finns. Storin-dustrin kommer knappast att nyanställa. Dess eko-nomiska vinster används i huvudsak till modernise-ring av teknik och maskinpark. Däremot finns det enutvecklingspotential bland mindre och medelstoraföretag. Företagandet måste därför stimuleras ochgynnas i än högre grad än . Arbetsgivaravgifternamåste sänkas ytterligare. Utrymme skapas genomhögre avgifter på miljöstörande verksamhet. Skatte-växlingen måste påskyndas. En annan mycket viktiginsats blir att minska krånglet och byråkratin.Den offentliga sektorn kan knappast växa i framti-den. Tack vare den överenskommelse som före julträffades mellan och regeringen om mil-jardsatsningarna på kommuner och landsting kundeett antal jobb räddas kvar, dock inte alla. I detta sam-manhang uttalade centerkvinnorna i vår organisationen förhoppning om att de ansvariga politikerna skullestyra över medlen till vård, omsorg och utbildning -arbeten som i huvudsak utförs av kvinnor. har ju nu utlovat ytterligare statliga satsning-ar, vilka blir viktiga för att rädda fler offentliga jobb.För att råda bot på den obalans som finns i sam-hället mellan dem som har arbete och de arbets-lösa och mellan tillgängliga resurser och otillfreds-ställda behov, måste vi söka samverkansformer mel-lan det privata och det offentliga. Jag tror att lösning-en finns i ett ökat medborgarinflytande och en störredelaktighet. Det är lättare att se behov och finna för-utsättningar och lösningar på det lokala planet. Delokala arbetsförmedlingsnämnderna, som harstartat sin verksamhet, måste därför ges möjlighet attarbeta än mer flexibelt för att kunna utnyttja lokalamöjligheter fullt ut.Kvinnors företagande ökar långsamt, vilket ärglädjande. startas nästan vart fjärde företag avkvinnor. Målet måste vara hälften av företagen. Cen-terpartiet vill ha ett tioårigt småföretagarprogram medbl.a. förbättrad rådgivning, fler kvinnliga affärsrådgi-vare, mentorskap och förbättrad långivning. Därige-nom kan utvecklingen påskyndas.Många kvinnor är särskilt intresserade av koope-rativt företagande. Det är ofta lättare för en litengrupp kvinnor att övervinna den s.k. entreprenör-ströskeln och bilda ett kooperativt företag än vad detär för en enskild kvinna att bli företagare. Av demsom vänder sig till de lokala kooperativa rådgivnings-centrum som finns är kvinnor. Det ärglädjande att de små kooperativa företagen har ex-panderat . En färsk studie harvisat att man inom t.o.m. har lyckats bästpå den kooperativa sidan.Vi måste också sträva efter en generellt förkortadoch mer flexibel arbetstid. Skälen till det är många. Vihar tidigare haft en lagstiftad arbetsvecka på 48 tim-mar. har vi generellt en arbetsvecka på 40 timmar.Vem har sagt att just 40-timmarsveckan är den abso-lut rätta?