prot · GL0925 · 1997-11-05 00:00:00 — I dagträffar jag ofta utbildade sjuksköterskor som är arbets-lösa - för att inte tala om hur många undersköterskordet finns som är arbetslösa på grund av de bespa-ringsåtgärder som har vidtagits.Jag är övertygad att om vi bara fattade beslut omatt använda de pengar som vi använder till attbetala människor för att inget göra, skulle vi omedel-bart - - kunna sätta in kompetent personalinom vården. Den personalen finns. Den vill jobba.Den behövs dessutom. Det är ju just tiden som interäcker till för den personal som finns som avgör vadman når för resultat.Jag är också litet förvånad över att man i så litenutsträckning ser hur det resoneras i kommunerna . Man ser inte hur ekonomin ser ut, hur styrd den-na ekonomi är uppifrån och utifrån och hur litet möj-ligheter det faktiskt finns att prioritera vården ochomsorgen med de pengar som finns. Man sitter ju ikommunerna och diskuterar sådant som: Skall viavgiftsbelägga maten till våra skolbarn eller skall vidra ned ytterligare på personalen i äldreomsorgen?Allt måste rymmas inom den alltför trånga ekonomis-ka ramen i kommunerna. Då kommer inget in av alltdet som poängterar och säger är såviktigt; att man skall ha tid, att vi skall ha kvalitet osv.Det är inte det de har möjligheter att räkna på sombudgeten ser ut - om de inte får mer resurser. Det ärdet jag menar: Det måste ges mer resurser.Då blir jag väldigt förvånad över . Lä-ser man er budget så har ni inte tillfört några ytterliga-re pengar till kommunerna utöver de pengar somregeringen har tillfört - som definitivt inte räcker.Skulle de räcka, skulle det inte se ut som det gör i daginom vården och omsorgen.Det finns en mängd goda idéer inom vård och om-sorg. Det finns massor av kreativa människor somjobbar där. Men räcker de inte till för att ge dentid som de gamla behöver. Det går inte att rationalise-ra matningen. Det tar tid att tugga och svälja. Det gördet för oss alla, och det gör det för gamla människorockså. Man måste få den tiden.Vi kan tydligt se hur man har förtätat, som detheter, på vårdinrättningarna. Man har plockat in flerboende, och man har plockat in fler tyngre boende -fler med rullstolar osv. - som kräver mer av persona-len. har man minskat personalen. Då kan vifaktiskt inte stå här och vara förvånade över hur detser ut. Skickar vi inte mer resurser, får vi de resultatsom resurserna ger. I det här fallet räcker de definitivtinte för att ge den vård och omsorg som de gamlabehöver.Anf. 16 ():Fru talman! Jag hade verkligen bestämt mig för attinte göra den här debatten, det här resonemanget, tillnågon polemik. Men det är tydligen så att det skall invissa sådana slängar ändå. Det har inte stått still, sadeMargot . Nej, men vi vet ju att det harskickats hem mycket personal. Det är personalbrist. Ialla sammanhang kan vi ju hitta de enskilda fallensom man kan glädjas åt, och låt oss göra det. Mengenerellt sett vet vi ju att det fattas personal, i synner-het i den oglamourlösa vården. Det är den som hand-lar om våra gamla.Sedan är det väl så, , att ni rege-rar . Ni har haft , och nihar väl till under alla omständigheter. Sedan fårvi se hur det går. Vi skall ta på oss ansvaret om vi fårdet. Jag har inte tänkt sätta mig i en rege-ring där man försämrar för vården.Nu hörde vi med emfas säga attdet får kosta vad det vill. Det är viktigt att kommaihåg när vi talar om en värdighetsgaranti. Då kan maninte resonera som faktiskt gjorde här,och säga: Man får se vad det räcker till. Ungefär såvar konklusionen i hennes resonemang. Bestämmerman att värdighet kräver detta och detta, så får detsedan kosta vad det vill. Annars sitter vi ju fast i denhär ekonomismen. Vi ger ett anslag och sedan får degöra vad de kan.Vill vi behandla våra äldre värdigt, tror jag att detär viktigt att vi har regler, något att sträva efter. Sedankommer vi till korta. Då är ett sådant krav att ingenskall behöva dö ensam. Då är ett sådant krav att manskall ha ett eget rum om man vill ha det. Då är ettsådant krav att det skall finnas tid för matning ochhjälp med att dricka. Då är ett sådant krav att manskall få sitt boende nära det egna hemmet. Jag har enlång rad andra krav som jag också skulle vilja lyftafram i det här sammanhanget.Vi har det i andra sammanhang. Vi säger att detbara får finnas si och så många elever i en skolklass.Skall man få skolskjuts skall det vara si och så mångakilometrar. Då har man så att säga något att ta på. Jagär rädd för, fru talman, att det här blir de stora dekla-rationernas dag om vi inte sätter ned i konkretion vadanhöriga, personal och vi alla har att förvänta oss.Sedan kommer vi till korta, jag vet det. Men vi skalländå ha något att sträva efter.Och det går att formulera detta. Lika väl som detgår att tala när det gäller vårdgaran-tin, går det att tala om hur många minuter det är rim-ligt att en patient skall behöva ligga med en blöja sombehöver bytas. Visst kommer personalen att larma ochsäga: Vi hinner inte. Det tog inte så många minutersom är acceptabelt, utan det tog dubbelt så lång tid.Sedan har de talats om de där 16 miljarderna. Detskulle vara intressant att få veta hur många miljarderdet blir netto till . Det är ju ändå så att manhar tagit med den ena handen och givit med den and-ra. Finansministern har ännu inte kunnat tala om hurmånga miljarder det blir netto för kommuner ochlandsting. Men det kanske socialministern vill tala omnu när ordet går till henne.Det sägs: Hur skall ni som skall regera ihop med -- - Då kan jag inte låta bli att säga: Var nu karlareller kvinnor för era egna hattar. ,och parti-kamrater i har ju skurit ned vården iStockholm med . Det är inte Mode-raterna som skall lastas för det. Det är möjligt att dehade gjort det om de hade varit med, men det vet jaginte. Men den här gången var det inte Moderaterna.Anf. 17 Socialminister ():Fru talman! Nej, det är möjligt. Men de partiersom har deltagit här i debatten var med och bidrog tillatt vår skuldbörda nu är sådan att vi betalar likamycket i ränta på statsskulden som vi betalar för attklara av hela hälso- och sjukvården. Sådan är stor-leksordningen, och sådana är sammanhangen. Det ärklart att också äldreomsorgen är beroende av hursamhällsutvecklingen och samhällsekonomin går.Jag tar till mig alla de goda förslag som finns i eraannonser och i listorna. Jag tar även till mig detsom har sagts om värdighetsgarantier. Vi skall grans-ka detta noga. Jag tycker att en hel del av det nog kanfogas in när det gäller våra mål för äldreomsorgen ochtydligheten i handlingsplanerna för att åstadkommakonkreta resultat.Men jag tror att man ute i kommuner och lands-ting säger: Vi skulle klara av både det ena och detandra, men då får ni också skicka med pengar och geoss möjlighet att göra detta.Det behövs bättre kunskaper och fortbildning, ef-tersom utvecklingen på detta område går blixtsnabbt.Det vet vi. Hur duktig man än är får man ständigt nyakunskaper om hur man matar gamla på ett riktigt brasätt. Man har faktiskt fått ta över mycket mer vård-krävande patienter. Man behöver handskas med psy-kiskt sjuka som i högre grad bor ensamma nu i detvanliga boendet. personal säger att manbehöver hjälp med att förstå de psykiskt sjuka patien-terna. Man behöver vidare- och fortbildning ochkontakter med läkare, osv.Det finns många bra exempel och bra projekt idetta sammanhang. Men det händer ständigt nya sa-ker. Och det måste vi svara upp till. Jag är säker på attde personer som arbetar med detta tycker att allt dettalåter tjusigt men att vi också måste se till att hjälpadem och rusta dem för detta med pengar, tid ochkunskaper. Vi vet att det är detta som det nu gälleroch krävs. Det är på dessa områden som vi måstekraftsamla. Därför är risken att det kanske blir ett litetkonstigt slutintryck här från några håll när man talarom voucher på ett sådant sätt att det låter som om detskulle handla om turister i äldreomsorgen som har encheck i handen för att betala eller att det handlar omsymbolfrågor av typen äldreombudsmän. Det är jät-tebra, och det finns ingenting som hindrar att kommu-nerna inrättar äldreombudsmän. Jag tycker att det ären utmärkt idé.Jag tycker också att har fört en be-hjärtansvärd kamp för enkelrum. Men även den frå-gan kan behöva kompliceras, eftersom det kanske ärfunktionen för äldreboendet som är ännu viktigare änstandarden i form av kvadratmeter och antalet perso-ner. har mycket förändrats. Då boddemänniskor kanske fem på sjukhemmet. I dagvårdas människor där kanske i livetsslutskede. Då är det förvisso viktigt att de får göra detpå ett sätt som känns bra. vårdas människordär för rehabilitering och för avlösning.Då är det smidiga och flexibla lösningar som behövs,om ni ursäktar att jag komplicerar frågan något.Jag vet att man arbetar med detta i kommunerna.Man bygger ut, och man gör nya fina lokaler. Men detär inte det viktigaste. Det viktigaste är kunskaper ochtid samt attityder och bemötande. I detta sammanhangfår jag förslag från som har utrettdessa frågor, och vi skall självfallet gå vidare meddem. Jag välkomnar alltså alla dessa olika förslag somvi skall ta ställning till.Jag vill även säga att kan kommuner-na, precis som någon kommun i gjorde, an-ställa 150 personer, alltså resursarbetare. Det är ju ettsätt att finansiera vikarier att använda AMS-medel.Det är väl jättebra att kunna sätta in arbetslösa påmeningsfulla arbetsuppgifter i äldreomsorgen. Dettamåste vi alltså få fart på.Anf. 18 ():Fru talman! Dagens debatt har förhoppningsvis vi-sat att alla partier engagerar sig i frågorrörande äldrevården och vi är besjälade av att verkli-gen göra något bra för våra äldre. Målet - en värdigtillvaro och en trygg vård - är detsamma för oss alla,men vi har olika vägar att nå målet. inte beredd att rucka på de kommunala monopo-len. Och jag är beredd att säga att vi aldrig kommeratt klara vårdens problem om vi inte avskaffar dekommunala vårdmonopolen.Jag vill svara på ett par frågor. När det gäller vårtförslag om en hälsoförsäkring är det förknippat medett klart villkor att någon hälsoprövning inte får ske.När det gäller gentekniken trodde jag att social-ministern också hade fått det brev som jag har fåttfrån i vilket det sägs att någongenteknisk prövning över huvud taget inte skall ske.I fråga om resurser har jag framhävt behovet av attkommuner och landsting verkligen prioriterar sinahuvuduppgifter. Jag framhärdar i detta. När vi nu vetatt den samlade potten är ca kanåtminstone inte jag förstå att , dvs. 4 miljarderkronor, skulle höja vårdens kvalitet från eländes elän-de till det absolut förnämligaste. Det måste finnas litettanke bakom detta också.Jag har särskilt betonat de insatser som de anhöri-ga gör. Det vill jag återigen göra. Vi måste också gemöjligheter för de äldre att anlita hemtjänst och att vit.ex. genom skatteavdrag gör det möjligt för dem attanlita en sådan tjänst. Det skulle göra att livskvalite-ten höjdes.Jag vill slutligen också betona värdet av alla defrivilliga insatser som görs, t.ex. av Röda korset, ute ivåra kommuner och landsting. Det offentliga klarar ibästa fall den tunga vården. Men för att ge den därlilla extra omsorgen behövs också dessa frivilligainsatser. Och ytterst är det du och jag som medborga-re och medmänniskor som ansvarar för att de äldreges en värdig ålderdom.Anf. 19 ():Fru talman! Inget ont utan att det för något gottmed sig, brukar man ibland säga. Man kan säga att demycket tragiska händelser som vi har fått ta del avunder ändå har fört det goda medsig att vi har fått i gång en ordentlig debatt. Demycket starka signaler från dessa händelser som harkommit på olika sätt har trängt djupt ned i verksamhe-ten, även i den konkreta verksamheten ute i vården.Mycket händer enbart beroende på att dessa starkasignaler nu har kommit.Samtidigt är det viktigt att vi inte tolkar dessa sig-naler på ett sådant sätt att vi tror att all äldrevård ärdålig. Så är det ju inte. I de flesta fall är äldrevårdenutomordentligt bra. Det brister i fråga om resurser,och det saknas vissa inslag, men äldrevården är intedålig.Det är också viktigt att vi ser äldrevården i ettkortsiktigt och i ett långsiktigt perspektiv. I det kort-siktiga perspektivet måste vi vidta omedelbara åtgär-der för att tillse att den typen av händelser som vi nuhar sett inte inträffar. Men vi måste också göra kon-kreta saker för att höja kvaliteten i närtid. Jag räknadeupp ett antal sådana förslag i mitt tidigare anförande.Vi måste också se det långsiktiga perspektivet.Socialstyrelsen har beräknat att om vi skall kunnahålla samma kvalitet 2010 som vigjorde 1993 kommer vi att behöva ytterligare 11-13miljarder kronor, alltså en ökning med 23 %.Är de som kommer efter oss beredda att göra deuppoffringar som det kommer att kräva?Man har också fått fram att vi kommeratt behöva rekrytera av den nuvarande persona-len i form av nyrekryteringar, därför att det är ensådan ålderssammansättning i den här personalgrup-pen. Det var det som jag i första hand pekade på,, dvs. att det finns ett långsiktigtoch ett kortsiktigt perspektiv. Låt oss inte glömma detlångsiktiga på det kortsiktigas bekostnad.Anf. 20 ():Herr talman! Om jag får kommentera ett par sakersom har sagts, kan jag först säga att jag tycker att AlfSvenssons förslag om en värdighetsgaranti är bra. Vihar fört fram detsamma. Vi har dock kallat det föräldrevårdsgaranti, men det materiella innehållet ärprecis detsamma.Jag noterade att kallade äldreom-budsmannen i varje kommun för en byråkratisk över-byggnad. Men poängen med förslaget är just att detskall vara en obyråkratisk överbyggnad. Det skallvara en människa som står på de gamlas sida, en kla-gomur, som de enkelt kan vända sig till och som inteuppfattas som en del av den kommunala byråkratin.Jag gläder mig åt det som sadeom att vården får kosta det den måste kosta. Menrisken är att inte kommer att kännas viduttalanden av den typen när t.ex. jag skallförsöka övertyga honom om att vi måste få fram re-surser. Jag hoppas att den här debatten bl.a. kan haden inverkan att Moderata samlingspartiet på nytttänker igenom om man verkligen har en realistiskbedömning av resursbehovet inom vården.Till sist förvånar det mig att socialministern, närjag slutligen har förmått henne att komma in på dettamed eget rum, lägger ned så mycken tid på att argu-mentera för att det ibland inte behövs eget rum. Förrvar man länge i långvården, säger hon, men är mandär . Ja, men man är fortfarande där imånga år. Hon tar som exempel att man är där bara desista månaderna innan man dör. Om det är någongång som man skall ha rätt till eget rum är det väl justdå. Låt oss i stället ge entydiga signaler härifrån atteget rum är en mänsklig rättighet i äldrevården.Anf. 21 ():Herr talman! Om den här debatten har varit braeller inte får vi veta längre fram, när vi ser om det blirnågra konkreta resultat och förbättringar i äldreom-sorgen, en trygg och välplanerad äldreomsorg förframtiden, så att man inte bara råder bot på de akutamissförhållanden som finns. Men jag menar att defrågor som jag ställde - som varje parti måste ställa -om resurser inte har belysts av alla partier.Jag har redovisat förslag vad gäl-ler ytterligare förstärkning med 5 miljarder till kom-muner och landsting utöver det regeringen har satsatoch en del andra förslag vad gäller läkemedel. Jagtycker inte att de andra partierna har redovisat detsom de bör redovisa här.Gullan säger att det får kosta vad detvill. säger att det är dåligt att tala om attbegränsa sig till summor. Men jag tror att man måstelanda där, därför att det är ändå det som kommunernaskall utgå från. avsätter 1,8 miljar-der utöver regeringen, och där har de ändå en fastsumma. Jag tror inte att någon av de summor som viavsätter egentligen är tillräcklig, men det är där vimåste börja.Jag tror att det förslag som lade framom en värdighetsgaranti bör kunna utvecklas. Jag varinne på en kvalitetsgranskning, som socialutskottetborde kunna göra utifrån rapporter från Socialstyrel-sen. Där skulle man konkret gå igenom punkt förpunkt och föreslå åtgärder där det finns brister. Därhar vi en skyldighet mot alla äldre. Det gäller ocksåalla andra i vårt samhälle som är angelägna om att fåen bra äldreomsorg.Till slut, herr talman! kom enliten skrift som hette Konsten att åldras. Jag tror attden konsten har blivit betydligt svårare i våra dagarän tidigare, bl.a. på grund av synen på gamla ochbristande resurser i kommuner. Vi måste hjälpas åt attse till att det finns resurser som kan avsättas för gam-la, så att det är möjligt att tillägna sig konsten att bligammal.Anf. 22 MARIANNESAMUELSSON (mp):Herr talman! En värdighetsgaranti, rättighetsga-ranti eller vad det nu är som har varit ett av de storaförslagen i denna debatt, vad blir den värd om maninte tillför ytterligare resurser? Det kan låta nog såviktigt. Jag tycker att vi alla skulle ha någon form avvärdighetsgaranti där vi känner oss värdiga i samhäl-let, inte minst de gamla. Men det måste också tillförasresurser.Jag har lagt förslag, och jag har frågat varför viinte kan använda den stora kostnad som vi har förarbetslösheten till att tillföra resurser i vården. Jag harinte fått något mer förslag än detta om resursarbetare.Men det är inte det som man skall ha om man vill haen bra vård. Man måste kunna planera för sin perso-nalstyrka, och man måste se till att de gamla får till-räckligt mycket med personal om man skall klara denvård och omsorg som de kräver . Då vore detvettigare att överföra dessa pengar.Det är intressant att AMS har tagit fram en rapportsom visar vilka kostnader samhället har för arbetslös-heten när det gäller att spara. Om man lyfter en per-son från vården och ut till arbetslöshet sparar manungefär en tusenlapp . Men efter ett tagskall denna person kanske ingå i någon AMS-åtgärd,och då ökar kostnaden med i förhål-lande till om man behåller personen i vården. Jagtycker att detta är viktigt. Det är faktiskt våra gemen-samma pengar.Till sist: Varför tillskjuter ni i inte någ-ra pengar när ni nu gör vården till en viktig fråga?Hur skall ni klara personaldelen om ni inte tillskjuternågra extra pengar och resurser? Det går inte, meddagens kommunala ekonomi, att klara detta.Anf. 23 ():Herr talman! Det är ett märkligt resonemang somförs här - det vågar jag påstå. Om vi kunde vara över-ens om vad värdighet skall innehålla och rymmaskulle vi naturligtvis få en helt annan press på att fåfram kostnaderna. Då skulle jag vilja se det politiskapartis företrädare som sade att "vi var överens omvärdigheten men pengar skjuter vi inte till".Vi föreslår alltså 4 ½ miljarder under en treårspe-riod, varav 1,8 miljarder . Men håll medmig om att den mest rimliga situationen borde vara attvi nu enas om - dvs. det vi nu talar om och som jagtycker att det är för litet konkretion i - att värdighetenskall innehålla det och det och det. Sedan får vi na-turligtvis också se till att pengarna skjuts till - annarsfår vi sluta använda ordet värdighet. Det är tämligenenkelt. Då skall detta prioriteras.Herr talman! Jag kan inte låta bli att säga en sak.Det kanske är övermaga, och en del kanske inte gillardet. Jag föreställer mig att en del lyssnar på den härdebatten eller tar del av den på annat sätt. Jag tror attdetta gäller oss förtroendevalda och dem som hargivit oss förtroendet.De äldre som finns på institutioner eller sitter en-samma i lägenheter runt om i landet är inga rymdva-relser, som ingen känner. De är någons mamma ochpappa, någons farfar och mormor, någons äldre ar-betskamrat, någons klubbkamrat eller någons granne.Vi kan faktiskt allihop, utan att ha beteckningen poli-tiker, göra en större insats än vad vi i regel gör - viallihop.Anf. 24 ():Herr talman! I morse var det återigen ett TV-inslag om hockeylag, som har mycket dåligekonomi. Vad har det med dagens ämne att göra? Jo,jag kom att tänka på det därför att en kvinnlig folk-partistisk kommunalpolitiker från för någradagar sedan var framme i Sportnytt och sade att mantyvärr inte kan ställa upp med borgen ellerkommunalt bidrag till hockeylag. Hon sade attdet är roligt om de kan vara kvar i elitserien, men attkommunen måste prioritera vården och skolan.Detta är naturligtvis en mycket liten sak, men dethandlar ändå om att våga fatta en del obe-kväma beslut. De som tittade på Sportnytt tycktesäkert att hon var snål och ogin mot hockeyn, men detgäller att våga prioritera det som är allra viktigast. Detgör vi i kommuner, och vi gör det här i riksdagen.Marianne har fel när hon säger att vi intetillför resurser. Vi har krävt ett särskilt extra statsbi-drag för att bygga bort flerbäddsrummen. Vi kräver -det borde veta, för hennes partibörjar nu övergå till den ståndpunkten - att resursersom nu är bundna i sjukförsäkringen skall kunnaaktiveras för att operera bort vårdköer. Det är tvåkonkreta förslag som skulle tillföra vården extra re-surser.Debatten går mot sitt slut. Risken är att vi harväckt en del oro, men utgångspunkten är nog tyvärratt det redan finns så mycket oro runt om i detta land.Människor är rädda för att bli gamla. När man berät-tar om verkligheten ökar man i värsta fall den oron.Det jag ändå hoppas är att människor skall ha känt attdet från riksdag finns en politisk vilja attförändra detta. Alla har rätt att känna tillförsikt införsin ålderdom.Anf. 25 ():Herr talman! Jag tror att det är oerhört viktigt ochangeläget att vi kommer till den ståndpunkten ellerden mentaliteten att vi tycker att det är fint att varagammal, att silver i hår och rynkor i ansikte är någotfint och att skönheten inte är knuten bara till det ung-domliga och rynkfria. Jag tror att det är nödvändigtför att lyfta upp människovärdet på en nivå som detkanske inte befinner sig på när vi talarom senila och gamla människor.Jag tror också att det är väldigt viktigt att vi hållerfast vid att det är nedifrån lokal nivå som mycket kangöras. Jag såg att , som jag känner välfrån landstingspolitiken i , skall ta initiativ.Det är bra. Det är hedervärt. Men vi skall inte alltidtro att undersökningarna och resonemangen von obenkommer ned till det enskilda fallet. Jag menar att detskall göras, men jag tror att det är oerhört viktigt att vialla känner att värdigheten kräver att man slår larm.Man skall kräva och utgå från det som är formulerat,och man skall veta att man har politikerna med sig.Jag tror för min del att det är utomordentligt meden ombudsman i varje kommun. Jag tror t.o.m., herrtalman, att det vore väldigt värdefullt med en äldre-minister. Vi har en ungdomsminister, och vi har på talom en idrottsminister. De arbetar inte enbartmed dessa saker, men det ligger ändå i deras ämbets-utövning. Jag tycker att vi skall ha någon som äldre-organisationer och pensionärsorganisationer kan vän-da sig till. Därmed inte sagt, herr talman, att jag intetycker att ofta gör jobbet mycketbra. Kunde hon sedan få finansministern med sig påatt avsätta ännu mer pengar vore det ännu bättre.Anf. 26 Socialminister ():Herr talman! Tack för de vänliga orden. Jag skallsäga att jag nog har känt mig som enäldreminister - inte för att jag känner mig äldre, ävenom det har kommit rynkor och gråa hår, men därföratt det är en så viktig fråga att driva. Vi behöver fåännu mera kraft i åtgärderna. Den saken är alldelesklar. Jag tycker också att debatten har varit sådan, attvi har kunnat se att vi kan samarbeta kring väldigtmycket.Det har talats mycket om ett civiliserat samhälle.Får jag säga att jag tycker att det också måste handlaom ett solidariskt samhälle. I ett solidariskt samhälletar man gemensamt ansvar. Det är det solidaritet be-tyder. Man kan vara civiliserad utan att vara solida-risk, men det är väl ett solidariskt samhälle vi villskapa.Totalt sett är äldreomsorgen i mycket om-fattande. Förutom hemtjänst och särskilt boende ärdet dagvårdsverksamheter, hjälpmedelsförsörjning,rehabilitering, avlösning av anhöriga, hospisvård ochdistribution av mat. 270 000 personer är sysselsatta,och omsorgen kostar 70 miljarder . finnsdet ungefär 100 000 fler personer som är elleräldre än . Många av dem har storasjukvårdsbehov. Det förklarar utmaningen.