prot · GL0925 · 1997-11-05 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1997/98:25Onsdagen den 5 novemberKl. 9.00 - 13.24Det justerade protokollet beräknas utkomma -------------------------------------------------------------1 § Särskild debatt om åldringsvårdenAnf. 1 ():Fru talman! motiv för att ta initiativtill den här debatten var att sätta största möjliga poli-tiska tryck bakom kravet på en upprustning av svenskäldrevård. Jag hoppas att ingen föreslår enkommission. Vi behöver ingen kommission om äldre-vården. Vi vet tillräckligt om hur det står till, och vivet rätt väl vad som behöver göras. Låt oss undvikadet som sinkar oss. Låt oss gå från ord till handling.Jag hoppas att alla partier utnyttjar det här tillfället föratt redovisa sina idéer om hur krisen i svensk äldre-vård skall lösas och uttalar sin beredskap att ta ansvarför de beslut som krävs.Ingen skall behöva vara rädd för att bli gammal.Vi skall bevisa att är ett civiliserat land ge-nom att se till att våra föräldrar, våra far- och mor-föräldrar får en kärleksfull och värdig omsorg närderas egna krafter börjar tryta, men så är det intealltid . Det förekommer vanvård, vätskebrist somleder till uttorkning, liggsår, utan mat ochsedan frukost, lunch och middag , aldrigen nypa frisk luft, lidande i vårdköer.Men vanvården är fortfarande inte regel. Tack va-re en engagerad personal som pressar sig långt utövervad någon har rätt att kräva klarar vi än så länge på deflesta håll de grundläggande fysiska behoven, men detfinns mycket därutöver som gör vården varm ochvärdig.Utvecklingen i svensk äldrevård går åt felhåll. Därför är förfallet i äldreomsorgen en av vår tidsstörsta frågor. Det är därför den här debatten är en avde viktigaste riksdagsdebatterna på länge.Anf. 2 ():Fru talman! Två episoder ur den sanna verklighe-ten.En äldre dam ringer till sin son: Hjälp mig! Jaghar fått störtblödning och måste till sjukhuset ome-delbart.Sonen, en av mina närmaste medarbetare, gör na-turligtvis sitt yttersta och tar snabbt den äldre kvinnani en bil till . Hon håller en blodfylldhandduk mot munnen och kväljs av blodet som rinnerned i halsen.De störtar fram till akutmottagningen på och tror självfallet att hon där skall bli om-händertagen bums, men icke.- Nej, här har vi ingen läkare som tar hand om så-dant. Ni skall till !- Men inträffade samma sak, och dåskulle vi hit.- Ja, men ni skall till !Detta hände här i för ett par, tre veckorsedan. Kalla det vad ni vill, men det är organisatoriskteller byråkratiskt vanvett som gamla, sjuka och ång-estfyllda medmänniskor drabbas av i dag.Fru talman! Jag hörde det själv: , som ärnärmare , ligger i sin lasarettssäng och ringer påsitt alarm upprepade gånger. Jag har just samtalat medden propra damen på hennes klinik. Hon är kristall-klar i huvudet, men en stroke har gjort henne oförmö-gen att gå. Hon måste nu få hjälp med att komma tilltoaletten. Äntligen dyker det upp en jagad sköterska idörren, men hon ropar: ! Jag hinner inte. Du fårkissa i blöjan!Vilken kränkning av denna äldre dam! Vilkenbrist på respekt och värdighet, också mot personalen,som måste jagas och tvingas bete sig på detta sätt moten medmänniska!Tänk om vi som sitter här skulle behandlas så!Tänk om talmannen gjorde det omöjligt för oss riks-dagsledamöter att lämna kammaren och skulle sägatill oss när vi är i behov av toalettbesök: Kissa i byx-orna! Det är en absurd tanke, men så ovärdigt behand-las många av våra äldre i dag.Fru talman! Måtte den här debatten utgöra ett av-stamp för en värdigare morgondag!Anf. 3 Socialminister ():Fru talman! Det är inte att undra på att de bilder,de reportage och de missförhållanden som har upp-märksammats på väcker förtvivlan ochvrede hos de allra flesta av oss. Vi tänker: Det kundevara min mamma eller pappa eller en släkting. Vitänker att det är en generation som måste ha fått arbe-ta hårt, som har försakat och som harvarit med om att bygga upp ett välfärdssamhälle, engeneration som vi tycker förtjänar bättre, ja rent avdet bästa.Hur vi tar hand om gamla och sjuka är grundläg-gande för välfärdssamhället. Det tvingar oss också attfundera på hur vi ser på gamla människor och pååldrandet, kanske också på döden. Hos några väckerdet säkerligen också skuldkänslor. Hur bidrar jag, hurtar jag hand om mina gamla släktingar?På ett djupare samhälleligt plan bekymrar migekonomismens seger över etiken - den ekonomismsom betyder att allt skall värderas i pengar och somgör att politiker förvandlas till enbart duktiga kamre-rer och glömmer uppdraget också från de 1 ½ miljonpensionärer och gamla människor som finns i vårtland och att lyssna till sitt hjärta då och då.Dagens debatt kommer att föras i det laddadekraftfältet mellan existensiella frågor, partipolitik,känslor och en krass verklighet. Huvudpersonerna ärinte , som nog skulle vilja vara detmed tanke på de stora och dyra annonser som han hargått ut med , och inte heller , somhar hittat på ett nytt begrepp att lansera. Huvudperso-nerna är , och och de som de repre-senterar.Gustav vårdas på ett sjukhem och fick inte kommaut på hela den här fina sommaren. bor ensam ochklarar sig än så länge själv men oroar sig: Hur skalldet gå om någonting händer mig som gör att jag blirberoende av hjälp och omsorg? Och det är egentligeni hög grad tack vare som vi står här. Sarahrepresenterar personalen och alla de hundratusentalskvinnor som arbetar i äldreomsorgen, på gränsen avsin förmåga och ibland över sin förmåga, som visarmedkänsla och vilja att utvecklas och försöker klaraäven den här tuffa uppgiften och som känner sig väl-digt tröttkörda och slut just . De har också märktden förändrade verkligheten och de förändrade ar-betsuppgifter som åläggs dem.Vi är inte gråterskor, skriver den kloke HansBergström i . Nej, vi är för-hoppningsvis ansvariga beslutsfattare, förhoppnings-vis samarbetsvilliga och framför allt mycket målmed-vetna. Det som krävs är långsiktiga planerade insat-ser, inte panikåtgärder utan sådant som är genomtänktoch som kan genomföras i verkligheten.Som ni vet har regeringen genomfört och aviserathöjningar av statsbidragen till kommuner och lands-ting. Sammanlagt rör det sig om en nivåhöjning om16 miljarder kronor, och de pengarna skall gå till vårdoch omsorg.Detta resurstillskott utgör en viktig grundför förbättringar inom äldreomsorgen. Men som vi veträcker det inte med pengar. Det spelar också stor rollhur man använder resurserna.Nu har vi i inlett utformandet avett nationellt handlingsprogram som skall ange tydligamål för äldrepolitiken och innehålla förslag till åtgär-der på både kort och lång sikt. Medborgarna godtarinte att samhällets stöd till gamla, sjuka eller handi-kappade är så olika beroende på vilken kommun manbor i. Min uppfattning är att det är en nationell ange-lägenhet att tydligt ange gemensamma mål för äldre-omsorgen. Kommunens ansvar är att finna lösningar-na med hänsyn till lokala förutsättningar.Detta program kommer att innefatta flera viktigapunkter. Låt mig här få nämna några. Det är precissom har sagts här i kammaren. Vi vet väl från utred-ningsverksamhet och uppföljningar var bristerna finnsoch hur vi skall rikta insatserna.Den första punkten gäller kvalitet och kompetens.Inriktning mot kvalitetsförbättring och kompetens-höjning hos personalen har hög prioritet. Den kom-munala äldreomsorgen har fått alltmer kvalificeradearbetsuppgifter, från service och personlig omvårdnadtill avancerad sjukvård. Behovet av fortbildning ochkompetensutveckling är omfattande och gäller allanivåer.Medicinsk omvårdnad och säkerhet behöver ut-vecklas i särskilt boende och i . Rättssä-kerhet och handläggning måste förbättras liksombehovsbedömningen. Ökade kunskaper behövs omsärskilda grupper, exempelvis demenssjuka och psy-kiskt sjuka.I budgetpropositionen har avarbetsmarknadsmedel riktats till otraditionella insatseri vård och omsorg. Det finns också andra möjligheteratt använda arbetsmarknadsmedel för att utbilda per-sonalen och anställa arbetslösa undersköterskor somvikarier för att kunna utbilda och vidareutbilda t.ex.arbetsledare i äldreomsorgen. Tillsammans är detbetydande resurser som jag nu förväntar mig attkommunerna utnyttjar på ett planerat och målmedve-tet sätt.Den andra punkten gäller anhöriga. De anhörigatar ett mycket stort ansvar för de gamlas vård ochomsorg. Vi behöver öka stödet till dem som vårdarsina anhöriga, exempelvis genom handledning, avlö-sartjänster och avlastningsplatser. Vidare måste deanhöriga ges en starkare ställning i kontakterna medäldreomsorgen. Det är också i hög grad en informa-tionsfråga.Den tredje punkten handlar om samverkan mellanlandstingen och kommunerna. Här är brister alltförvanliga. De som bor i särskilda boendeformer måsteha bättre tillgång till läkare. Samarbetet mellan pri-märvårdens läkare, distriktssköterskor, sjukhusklini-kernas personal och kommunernas hemtjänst måstebli bättre.Nästa punkt gäller förstärkt tillsyn och kontroll.För att missförhållanden skall undvikas, eller åtmins-tone upptäckas tidigt och åtgärdas, vill jag förstärkatillsynen över äldreomsorgen. kan Yrkesinspek-tionen genom vitesförelägganden tvinga fram föränd-ringar i vården om de anställdas arbetsmiljö är fördålig. Nog borde väl brister i de äldres livsmiljö taspå samma allvar?Slutligen gäller det avgifterna, även om detta baraär ett exempel på de områden som måste finnas med ien nationell handlingsplan. Skillnaderna mellan olikakommuners avgifter för äldreomsorg varierar alltförmycket. På många håll är de definitivt för höga. Merenhetliga och rimliga avgifter måste eftersträvas.Äldreomsorgen är en grundläggande del i välfär-den. Här har staten, kommunerna och landstingen ettansvar. Det som måste göras kräver insatser på allanivåer. Regeringen kommer som jag sagt attutforma ett nationellt handlingsprogram med mål,konkreta punkter och åtgärder på de nu nämnda om-rådena.Landstingsförbundets ordförande i går att man i landstingen kommer att kontak-ta varje kommun i landet för att diskutera situationenpå varje enskilt sjukhem och i andra särskilda boende-former. Det är också ett välkommet initiativ. På mot-svarande vis är jag intresserad av en konstruktiv dis-kussion här i kammaren i dag.Anf. 4 ():Fru talman! Först ett tack till liberaler-na och som har initierat den härdebatten. Inte minst den senaste tidens rapporter omupprörande brister inom såväl privat som offentligäldrevård är skäl att lyfta fram dessa frågor i fokus.Som gammal sjuksköterska bl.a. inom långtids-vård känner jag naturligen varmt för de äldre ochhoppas på en förbättring av äldrevården. Ett samhällesom inte kan värna om sina äldres värdighet, trygghetoch rätt till vård och omsorg kan inte kallas ett väl-färdssamhälle. Där är vi överens socialministern ochjag.Det får bara inte hända att gamla sjuka människorutsätts för uppenbar vanvård, oavsett om det sker ioffentlig eller enskild regi. Det måste vara allas vårgemensamma uppgift att få slut på den diskrimineringav äldre som förekommer.När vi nu sitter med facit i handen ser vi följdenav den s.k. ädelreformen och det sätt varpå den inför-des. Vi moderater var emot upplägget med ett kom-munalt ansvar för äldreomsorgen innefattande boendeoch sjukhemsvård och ett landstingsansvar för allsjukvård. Detta har resulterat i nya gränsdragningarmellan kommuner och landsting där de äldre intesällan kommer i kläm mellan olika huvudmän.En artikel i visa-de på avigsidan med flera huvudmän med monopol.Det gällde en ny medicin för alzheimers- och de-menssjuka som anses vara för dyr för landstingensamtidigt som kommunernas utgifter för vård skulleminska kraftigt om man använde medicinen.Detta visar att det faktiskt var fel att lägga över lä-kemedelsförsörjningen på landstingen. Vi moderatervar emot den förändringen, och vi vill ha en återgångtill socialförsäkringen. Är det inte skäl att tänka om påden punkten, socialministern?Socialstyrelsens utvärdering av ädelreformen harinnehållit både ros och ris. Utbyggnaden av fler äld-reboenden framför allt för dementa ses som en viktigframgång. Den medicinskt ansvariga sjuksköterskansmöjlighet till kvalitetsuppföljning betonas också.Möjligheten för kommunerna att anlita privataentreprenörer anser också vara bety-delsefull, eftersom det ger möjlighet till jämförelsermellan offentligt och enskilt bedriven vård. Konkur-rens stimulerar effektivitet och service.Rapporten om den privata vårdverksamheten bl.a.i har av fler kommuner tagits till intäkt föratt man inte skall anlita privata entreprenörer i fort-sättningen. I själva verket är det kommunerna och iandra hand länsstyrelserna som inte har skött sitttillsynsansvar i detta och liknande fall. De flesta rap-porterna har faktiskt gällt den offentliga vården. Enmångfald alternativ att välja mellan är egentligen denbästa garantin för en god vård och omsorg. Det ärnågot som vi bör sträva efter.Få områden har varit så utsatta för trender somäldrevården. Länge var vi moderater alldeles ensam-ma om att vilja behålla ålderdomshemmen. inseralltfler, jag tror alla, att vi behöver vård i hemmet,ålderdomshem, sjukhem och gruppboenden och attvården skall kunna bedrivas såväl offentligt som pri-vat.Alltfler använder sig också av möjligheten till pri-vata vårdförsäkringar. Man blir då garanterad en rätttill vård som det offentliga uppenbarligen inte klararav, tyvärr. Med lägre skatter ges människor möjlighettill sådana kompletterande försäkringar, vilket böruppfattas positivt av oss politiker. Det är ett led i attlåta tusen blommor blomma inom äldrevården.Vi moderater har länge krävt att tillsyn och kvali-tetssäkring skall vara densamma för såväl offentligsom privat vård. Fr.o.m. januari är detta förverk-ligat i lagstiftningen. Här vet vi nu att det finns all-varliga brister. En viktig uppgift för regering ochriksdag är naturligtvis att se till att alla kontrollerandeinstanser lever upp till sitt tillsynsansvar, ett ansvarsom de faktiskt redan har.Det är bra att socialministern nu vill skärpa till-synsansvaret. Men jag vill också be socialministernatt här klart uttala att en god äldrevård inte handlarom huruvida vården bedrivs privat eller offentligtutan om att alla som bedriver vård skall ha sammakrav på sig och att tillsynen och kvalitetssäkringenverkligen skall fungera.I vår partimotion om de äldres situation i det mo-derna redovisar vi den moderata synen på deäldre. Att garantera alla en god ålderdom handlar delsom hur vi skall kunna ta till vara de alltfler men ocksåallt vitalare äldres kunskap och kompetens och gedem en verklig känsla av delaktighet i samhället, delsom hur vi bäst kan ge värdig vård och omsorg till dealltfler äldre som behöver det.Vi anser att sjukhem och vårdinstitutioner skall haen egen läkare med kontinuerligt ansvar för de äldre.Vi vill stärka den enskilda människans ställninggenom att ge henne och hennes anhöriga större maktoch möjlighet att välja den vård och omsorg som honsjälv finner bäst. Vi vill avskaffa det kommunalavårdmonopolet och låta pengarna följa den enskildamänniskans val, oavsett huvudman för vård och om-sorg. I omsorg kan detta förverkligas ge-nom hemtjänstcheckar, vouchers, och genom att se tillatt samma ersättning utgår för privatvård som förmotsvarande offentligt bedriven vård. Kommunenskall alltid ha det yttersta ansvaret för den enskildessociala trygghet.När det gäller sjukvård ger vårt förslag om en all-män hälsoförsäkring alla rätt till valfri vård utan attdet kostar den enskilde något extra. Alltfler är intres-serade av en sådan hälsoförsäkring som ger maktentill patienten - och delvis tar den från politikerna -när de nu ser hur illa kommuner och landsting faktisktsvarar mot den enskildes behov av vård.Vi vill så långt det är möjligt låta de äldre få be-hålla ett eget hem i äldrevården. Vi är mycket kritiskatill att de äldre fortfarande tvingas bo tillsammansmed helt främmande människor i flerbäddsrum. Mankallar detta för eget boende och tar så mycket betaltatt den hemmavarande maken inte sällan tvingas av-yttra sin bostad för att klara avgiften. Att tala om"förbehållsbelopp", som kommunerna ibland inte ensbetalar ut, är ju egentligen detsamma som att säga attden äldres pengar helt och hållet tillhör kommunen!I motionen har vi moderater föreslagit enhetligaavgifter inom äldreomsorgen, och jag hör att ocksåsocialministern är inne på de tankegångarna. Men densom har högre inkomster skattar ju redan progressivtför detta och skall därför inte straffas genom alltförhöga avgifter inom omsorgen. Hur tänker socialminis-tern få till stånd vettiga avgifter i äldrevården? Jaghoppas vi kan hjälpas åt med det och att vi kan fåsaker benämnda vid deras rätta namn. Jag menar attboende i flerbäddsrum är sjukhem och inte eget boen-de!Vi moderater känner naturligt nog ett särskilt an-svar för de demenssjuka, eftersom vår förre partileda-re var något av en banerförare på detområdet. Vi vill särskilt betona hur viktigt det är attvarje demensfall utreds ordentligt, eftersom olikademenssjukdomar kräver olika behandling.En mycket stor insats i vården utförs av de anhöri-ga. Vi anser därför att någon form av hemtjänster-sättning skall kunna utgå för den hjälp en anhörig geren sjuk åldring. Avlastnings- och växelvårdsplatser ärnaturligtvis också viktiga härvidlag, liksom institu-tionsanknuten hemsjukvård.För att åstadkomma en god och värdig äldrevårdkrävs att landsting och kommuner prioriterar dennasin viktigaste uppgift och låter annat stå tillbaka. Vivill återinföra och utveckla den vårdga-ranti som infördes under den borgerliga regeringenoch som helt avskaffade vårdköerna. Som nästa stegvill vi införa vår hälsoförsäkring.Jag håller med om att personalens kunskap ochkompetens är något alldeles oersättligt inom vården.Socialministern tycks sätta stor tilltro till AMS-utbildning. Jag frågade skolministern omdet inte var viktigt att man i den reguljära vårdutbild-ningen gav en bättre utbildning i geriatrik och satsademer på frågor om vårdens etik. Detta var mycketointressant för skolministern. Men jag hoppas att detvå tillsammans kan komma överens i den här frågan.Anf. 5 ():Fru talman! Jag vet inte om du sit-ter framför TV:n på sjukhemmet och tittar på den härsändningen . Men jag vet att du har det ganskabra. Jag vet att och de andra som jobbar påsjukhemmet gör allt som står i deras makt för att duskall må bra och trivas med livet.Men jag vet också att de har alldeles för små re-surser. Jag vet att tiden inte räcker till för att prome-nera ut på det vackra grönområdet som ligger vid detnybyggda sjukhemmet där du har ditt egna rum ochdina egna möbler. Jag vet att tiden är för knapp för attde skall kunna sitta hos dig, hålla dig i handen ochprata med dig. Jag vet att de gör allt de kan, och jagvet att de är kompetenta. Jag vet också att jag och minfamilj har alldeles för litet tid för att fylla det utrym-met, för att vara hos dig, sitta hos dig och för att fyllade långa dagarna med meningsfullt innehåll.Mycket handlar om resurser. Ytterst handlar alltegentligen om detta inom äldrevården. Ett humanis-tiskt samhälle måste kännetecknas av att man kan gamla och sjuka en värdig vård. I det goda sam-hället har alla människor lika rätt, oavsett om man ärung eller gammal, om man klarar sig på egen handeller behöver vård. Detta måste alltid vara en ledstjär-na för oss i allt vi gör inom vården av våra gamla.Äldreomsorgen måste bedrivas utifrån ett helhet-sperspektiv, där individen alltid står i centrum, ochdär den enskildes behov och önskemål respekteras sålångt som möjligt. Alla är inte lika. Behoven ochlivsvillkoren varierar.För är det därför en självklarhet attden som är gammal och i behov av vård skall hasamma rätt som andra att bosätta sig där de vill ochtillsammans med vem de vill. Det borde vara ensjälvklarhet att ett par makar som levt tillsammansnästan hela sitt liv också skall ha möjlighet att botillsammans under sina sista levnadsdagar. På sammasätt anser vi att man skall ha lagstadgad rätt att självoch tillsammans med sina anhöriga bestämma vemman skall anlita för att ge vård och ordna boendet.Vård och omsorg är prioriterade områden förCenterpartiet. Genom vår medverkan i en aktiv sane-ring av statens finanser under i stort sett har resurser nu kunnat frigöras för detta. På såsätt har kommuner och landsting utöver sina ordinariebidrag från staten kunnat tillföras 4 miljarder underdet här året, och de kommer att tillföras ytterligare8 miljarder 1998.De tragiska och upprörande händelser inom äldre-vården som vi genom medierna fått ta del av densenaste tiden är starka signaler om att det fortfarandetrots allt finns mycket allvarliga brister inom äldre-vården. Den vanvård som rapporterats från bl.a. Pol-hemsgården i är självfallet något fullständigtoacceptabelt i ett humanistiskt samhälle.Samtidigt är det viktigt att inte göra enskilda hän-delser till något allmängiltigt. Det har trots allt sketten hel del förbättringar inom äldrevården, och för detmesta fungerar vår äldrevård bra. Vi har djupt kompe-tent personal som gör allt som står i deras förmåga föratt åstadkomma en god omvårdnad.Om man därför över huvud taget skall tala om ge-nerella problem är det bristen på resurser, som drab-bat äldrevården såväl som annan offentlig verksamhetunder de senaste årens ekonomiska kris.Det finns negativa sidor, och stora problem kvar-står naturligtvis. Ett sådant är att det inte finns någonansvarig läkare för respektive sjukhem. När minmamma blir sjuk ringer man efter doktorn. Hon kanha sin egen doktor, därför att hon får välja sin egenhusläkare. Teoretiskt sett kan alla som bor på sjuk-hemmet ha var sin doktor. Det vore knappast effektivtom det skulle fungera så i praktiken. Men så gör maninte. I praktiken försöker man ordna så att man medde anhöriga eller de gamla kommer överens om attvälja en gemensam läkare. Men teoretiskt sett kanman ha olika läkare, och därför behövs en särskildansvarig läkare för varje sjukhem. Det är en sak vimåste se till att skapa så fort som möjligt.Ett av de verkligt stora och allvarliga problemeninom äldrevården är, precis som jag försökte peka påinledningsvis, bristen på insatser av social karaktär.Hit måste bl.a. viss rehabilitering räknas. För de flestaär detta ett betydligt större problem än avsaknaden aveget rum. Många äldre som drabbas av stroke ellerandra åldersrelaterade sjukdomar passiviseras alldelesför snabbt sedan de kommit in i det enskilda boendet.Stunder av mänsklig kontakt och gemenskap medandra än dem som är i samma situation som man självblir tyvärr ofta alltför få och alltför korta. De anhörigaman i bästa fall har i sin närhet har för det mesta ing-en möjlighet att genom ständig närvaro fylla de långadagarna med meningsfullt innehåll. Här måste till enförbättring. Det är dessvärre naturligtvis, som så oftainom äldrevården, en resursfråga. Men det finns ocksåpå den organisatoriska sidan saker som man fortfa-rande kan göra.Personalen inom äldrevården vill inget hellre änatt de gamla skall trivas och må bra. Men tiden räckerinte till, och man måste prioritera. Detta går tyvärrofta ut över den sociala gemenskapen.I detta sammanhang är det viktigt att poängtera destora insatser som trots allt görs av anhöriga inomäldrevården. Enligt bedömning skötstvå tredjedelar av all omvårdnad av anhöriga. Entredjedel av alla vårdbehövande äldre får sin hjälpordnad av sin hemmavarande make eller maka. del sköts också av döttrar, ofta i en mycket krä-vande kombination med förvärvsarbete.Fru talman! Vården i livets slutskede måste byggapå respekt för vårdtagarens och de anhörigas egnabehov och önskemål. Det är en utgångspunkt för dens.k. Där får man i en hemliknande miljögod omvårdnad och kvalificerad hjälp att lindra orooch smärta. Det är viktigt att man även inom denoffentliga vården tar till vara de influenser som hos-pisverksamhetens vårdfilosofi kan bidra med.Det behövs mer mångfald och valfrihet inom vår-den. Att de fall av vanvård som väckt mest uppmärk-samhet har råkat inträffa hos privatavårdgivare kan inte tas som intäkt för att privat drivenvård generellt sett är sämre. Det finns inga belägg fördet. Som jag sade har jag själv min egen åldriga morpå ett sjukhem.