prot · GL0948 · 1997-12-16 00:00:00 — Man verkar helt enkelt inteha insett frågans vidd eller karaktär. Vänsterpartietavser därför att återkomma till frågan.Herr talman! har redan yrkat förVänsterpartiets räkning, och jag står givetvis bakomdet yrkandet.Anf. 199 ():Herr talman! I detta betänkande behandlas statensbidrag till kommuner och landsting i form av generel-la bidrag, bidrag till särskilda insatser och det statligautjämningsbidraget samt ytterligare ett ekonomisktstöd.Jag kommer i mitt inlägg att uppehålla mig vid detbidrag som utgår för särskilda insatser. Jag har inteför avsikt att föreslå att ytterligare medel anslås ut-över det som regeringen föreslår utan vill mer ta uppdiskussionen om de kriterier som gällt vid fördelning-en och hur man viktat dessa.I och för sig skulle det vara önskvärt att ytterligareresurser kunde anslås till de mycket angelägna insat-ser som görs och behöver göras ute i kommunerna föratt bryta segregation, arbetslöshet och utanförskap,som är verkligheten för många framför allt utomnor-diska medborgare. Men det låter sig inte göras pågrund av den ekonomiska situation vi haft och fortfa-rande har i landet, även om det nu ser ljusare ut.Jag vill understryka vikten av att staten skjuter tillsärskilda resurser vid sidan om de generella statsbi-dragen för de extraordinära kostnader dessa åtgärdermedför, såsom utskottet också anfört i betänkandet.Regeringen har låtit meddelaatt man har för avsikt att fördela 250 miljoner kronortill kommuner som tagit emot en stor andel av flyk-tingar och som har arbetslöshet. Kriterierna för fördelningen avpengarna har varit andelen flyktingar som kom underde här åren, andelen arbetslösa i befolkningen, ande-len utomnordiska medborgare som är arbetslösa samttotalt utbetalt socialbidrag och introduktionsersätt-ning.Det är inte för mig bekant hur regeringen viktat deolika kriterierna för erhållande av det särskilda bidra-get. Men jag vill ta upp frågan här mot bakgrund avatt den kommun jag kommer ifrån, nämligen Jönkö-ping, inte har fördelats några pengar ur anslaget, möj-ligen beroende just på hur man viktat de olika kriteri-erna.Jönköpings kommun har, liksom många andrakommuner i landet, solidariskt ställt upp på det natio-nella åtagandet för flyktingmottagande under åren1991-1995 och för vilka generalschablon helt ellerdelvis har utgått. Sammanlagt tog emot2 300 flyktingar. Alltfler av dessa har varit i kom-munen än de som finansierasgenom schablonen. belastas socialbidragskontoti allt högre grad av utbetalningar av bidrag till dessabl.a. beroende på att de inte kommer in på arbets-marknaden. Socialbidragskostnaderna har stigit från32 1990 till i år.När det gäller kriterierna för att få del av de an-slagna medlen avviker margi-nellt från några av dem, dvs. andel flyktingar, andelarbetslösa, medan vi vida överstiger andelen utom-nordiska medborgare som är arbetslösa. Här har kri-teriet varit att den siffran inte fick vara lägre än11,, och den är för 34,36 %.Jönköpings kommun har mot bakgrund av dettaigångsatt en mängd olika projekt för att minska ar-betslösheten, i syfte att motverka segregation ochfrämja integrationen. Det sker i samarbete med enmängd olika aktörer, som arbetsförmedling och för-säkringskassa, föreningsliv samt idrotts- och invand-rarföreningar och andra ideella organisationer. För attklara finansieringen av dessa projekt och åtgärder harkommunen tvingats att begränsa tilldelningen av eko-nomiska resurser till också de nödvändiga kärnverk-samheterna. har avsatts 10 miljoner kronoroch 15 miljoner kronor.Det är inte en helt lätt uppgift som kommunentagit på sig. Andelen människor bland de här grup-perna som inte står till arbetsmarknadens förfogandeökar - i från till . Bakom denökningen är troligen fler studeranden, många hemma-fruar och uppgivenheten vad avser möjligheter tillarbete. Att vända den utvecklingen kräver fantasi,engagerade människor som leder projekten och till-räckligt med resurser.De resurser som anslås till kommunerna för attförbättra kvaliteten i skola, vård och omsorg är merän välkomna, liksom att vi har ett utjämningssystemsom skall fånga upp de olikheter som finns mellankommunerna. Men med de påfrestningar som segre-gationen och arbetslösheten bland utomnordiskamedborgare ändå utgör för kommunen räcker det interiktigt. Med de växande socialbidragskostnader somtill mycket stor del kan förklaras av att den här grup-pen inte förmår att bli helt självförsörjande hotar dettaatt tränga undan ekonomiskt utrymme för annan nöd-vändig verksamhet, trots ökade statsbidrag till kom-munen.Väl medveten om att ett antal andra kommuner harsvårare förhållanden och större problem vill jag här,herr talman, ändå påpeka det önskvärda i att man vidfördelningen av de särskilda resurserna lade en störrevikt vid kriteriet andelen arbetslösa utomnordiskamedborgare och gav kommuner som likt Jönköpingverkligen anstränger sig stöd i dessa så viktiga, för attinte säga avgörande, insatser både för kommunen somhelhet och för de människor som det här handlar om.Rätten till arbete och ett värdigare liv måste omfattaalla i vårt samhälle.Det vore olyckligt om de kommuner som till alladelar ställt upp på åtagandet , på grund av begrän-sade resurser, skulle känna sig tvingade att ge upp ochavbryta de hitintills så framgångsrika projekten.Anf. 200 ():Herr talman! Från sida ser vi alltsåtvå områden där vi satsar mer pengar i budgeten ochdärmed skär ned desto mer på andra. Det ena är mil-jöområdet i vid mening. Det andra är kommunernasoch landstingens verksamhet. Det innebär att viegentligen låter en större del av den offentliga kakanvara och en mindre del statlig. Det innebärinte att vi låter den totala kakan växa, tvärtom anser viatt den redan är tillräcklig stor. Snarare finns det skälatt krympa den i framtiden.När det gäller kommunerna har regeringen faktisktfallit till föga och sett till att det kommit mera pengartill kommunerna , och året därpå. Samti-digt fortsätter man att höja egenavgifterna, och sam-tidigt låter man socialbidragskostnaderna stanna på enhögre nivå. Det gör att det inte blir så mycket pengaröver. Det är också så att bidragen till kommunernainte är inflationsskyddade. Även om inflationen inteär så hög längre äter den en hel del ändå. Det visar sigatt det i stort sett blir plus minus noll. Detblir t.o.m. minus om man räknar någorlunda realistisktpå arbetslösheten. skulle det kun-na bli litet plus med regeringens förslag, men detförutsätter en relativt hög tillväxt de åren, kring 3 %.Det kan man sätta många frågetecken runt.Vi gör den bedömningen från sidaatt det är alltför optimistiskt. Blir sysselsättningensämre kommer också kommuner-nas skatteunderlag att bli sämre. Det innebär natur-ligtvis att det inte kommer att räcka. I varje fall görinte de påslag som regeringen gjort, och som ma-joriteten i står bakom, att det blir fler an-ställda i kommunerna.Från sida menar vi att man måste fö-ra över mer. Våra förslag innebär konkret netto, medhänsyn till skatter, avgifter och bidragen på det härutgiftsområdet, ungefär 3 miljarder mer , 5 ½miljarder mer och 6,7 miljarder mer år 2000.Då har vi också räknat något mer pessimistiskt när detgäller utvecklingen av sysselsättningen än vad rege-ringen har gjort.Ett skäl till att vill satsa mer på kommunerna är attvälfärdens kärnområden ligger där. Det är den verk-samheten vi skall slå vakt om - inte i samma ut-sträckning de väldigt stora transfereringssystemen. Vitycker också att det är väldigt viktigt ur demokrati-synpunkt att kommunernas självstyre, och därmedockså deras ekonomi, är bra. Det är där de flesta avoss medborgare har möjlighet att påverka beslutenoch verkligen ha ett inflytande över hur våra skatte-medel används, över vår vardag. Detta är alltså enideologiskt väldigt medveten politik från Miljöpartietssida.Av det skälet tycker vi inte heller om förslag sominnebär att man försöker begränsa det kommunalasjälvbestämmandet. Det gäller både förslag om skall tvinga kommuner att sänka sin skatt ochförslag om att de inte skall få höja sin skatt. Det är jude två sakerna som är aktuella i dagens debatt.Rätten att ta ut inkomstskatt är ju själva basen förden kommunala självstyrelsen. Den måste vi slå vaktom. Det vi konkret nu vill ändra på är naturligtvis detsom redan har beslutat om, alltså att kom-munerna inte skall kunna höja sin skatt utan att straf-fas av staten. Därför yrkar jag bifall till reservation 3,som just handlar om detta.Jag kan inte heller låta bli att kommentera det somhar sagts om det inkomst- och kostnadsutjämningssys-tem som vi nu har inom det kommunala. Jag råkaringå i den utredning som följer hur det här fungerar.Det är ju ett ganska nytt system. Jag har faktiskt ägnatstörre delen av den här dagen åt att utreda detta.Några detaljer har ju tagits upp av andra debattö-rer här. Jag vill bara påminna om att de här är ettväldigt omfattande system med många faktorer somverkar i olika riktningar. Man kan inte rycka ut vissadelar på det sätt som har skett i debatten här och troatt man åstadkommer något. Här vill det till att viverkligen vet vad vi gör innan vi gör det. Och när vigör det, skall det vara just utjämning av sådana kost-nader som inte kommunerna själva direkt kan påver-ka. Det skall verkligen vara strukturella kostnader detskall handla om.Vi skall inte falla tillbaka till att börja använda dethär utjämningssystemet för att bedriva politik i enaeller andra riktningen. Det här är just ett utjämnings-system. Det skall vara neutralt på det sättet. Det är enväldigt viktig grundprincip.Anf. 201 ():Herr talman! Jag håller med om attMiljöpartiet i sitt förslag har lagt mer pengar påkommunerna än vad regeringen har gjort - så pass också överskrider den utgiftsram som är beslutadav . Sedan får man titta på Miljöpartietsbudgetalternativ som helhet, för det här måste ju ock-så finansieras av . Det ser i och för sig braut med arbetstidsförkortning, skatteväxling och lik-nande, men jag befarar ändå att det inte är så passstabilt att kommer att ha de här pengarnaatt lägga på kommunerna. Regeringens förslag ärdäremot finansierat.Anf. 202 ():Herr talman! Först vill jag säga att vi som grundställer upp på regeringens förslag. Sedan har vi isamtliga budgetförslag som vi har lagt fram under denhär valperioden, prioriterat fram mer pengar tillkommunerna. Finansieringen beror ju på hur manprioriterar i övrigt. Som jag sade i mitt anförande, harvi alltid prioriterat just miljön och kommunsektorn.Pengarna kommer från olika håll. Dels är det bespa-ringar på den statliga sidan, dels har det att göra medförändringar i skattesystemet.Det är självklart så att om inte t.ex. sysselsättning-en utvecklas på det sätt som vi räknar med, har deteffekter. Då får man revidera förslagen. Men dentypen av stora risker för felkalkyleringar är något somblir aktuellt först på något års sikt.Man kan inte bara säga som gör,att det inte är trovärdigt, utan att precisera. Det har jufaktiskt inget innehåll. Hon får faktiskt tala om vaddet är för finansiering för som inte håller iMiljöpartiets förslag?Anf. 203 ():Herr talman! Vad jag sade gällde själva grundenför budgetmotionen och de förslag som Miljöpartiethar lagt fram. Det är positivt att man skall skatteväxlaoch få in pengar den vägen, och genom arbetstidsför-kortning säger man att det här skallbelasta arbetsmarknadspolitiken mindre. Man skall fåmer pengar. Det är lovvärt tänkt. Men jag tror inte attdet är så stabilt som hoppas.Anf. 204 ():Herr talman! Effekterna av skatteväxling och ar-betstidsförkortning, som mycket riktigt ingår i Miljö-partiets förslag, kommer inte så mycket . Detär bara marginella effekter man kan räkna med år ett.Det kommer först litet längre fram. Det går ju inteöver att vidta den här typen av strukturella,mer långtgående, åtgärder. Vår påplussning för kom-munernas del påverkas knappast så mycket av deförslagen att det skulle kunna vara ett bärande argu-ment.Jag tror nog att får tänka om i sinargumentering och inse att vi faktiskt har prioriteratkommunerna mer än vad ni socialdemokrater hargjort. Det får ni respektera.Anf. 205 ():Herr talman! Jag vill bara påminna om att Miljö-partiet har överskridit det av fastställdautgiftstaket för kommunsektorn.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )10 § Statsskuldsräntor m.m.FöredrogsFinansutskottets betänkande 1997/98:FiU4Utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m. (prop.1997/98:1 delvis)Förste vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )11 § Avgiften till Europeiska gemenskapenFöredrogsFinansutskottets betänkande 1997/98:FiU5Utgiftsområde 27 Avgiften till Europeiska gemenska-pen (prop. 1997/98:1 delvis)Anf. 206 ():Herr talman! I budgetpropositionen för år 1996utgjorde EU-budgetens kostnader för jordbruksstödoch strukturåtgärder av EU-budgetens samtli-ga utgifter. Bara utgifterna för jordbruksstöd utgjorde51 %.EU:s gemensamma jordbrukspolitik (CAP) sub-ventionerar kraftigt produktionen inom unionen. Dethar berörts också tidigare här . Enligt kommer hälften av EU-jordbrukarnasintäkter från subventioner. EU:s stödnivåer är avse-värt högre än de i andra industriländer.Jordbrukssubventionerna tillkom en gång i tidenför att öka självförsörjningsgraden, men de har lett överproduktion som man måste få exportbidrag föratt kunna sälja på världsmarknaden till konkurrens-kraftiga priser. Jordbruket i utvecklingsländerna, somoftast inte subventioneras, drabbas av de låga världs-marknadspriserna.Förutom av exportbidrag, hålls priserna i EU uppeav produktionskvoter, interventionsåtgärder ochgränsskydd mot tredje land. CAP består även av di-rektstöd som betalas ut till jordbrukarna per hektareller djurenhet. av subventionerna går till20 % av jordbruken.Minskade skyddsåtgärder för jordbruket skullesannolikt leda till lägre produktion, men sannoliktockså till lägre priser i EU-området och högrevärldsmarknadspriser. Högre världsmarknadspriserskulle gynna jordbruket i den fattiga delen av världenoch i Öst- och Centraleuropa.Ett stort problem som måste lösas i ett sådantsammanhang, är också den ökande arbetslöshet inomjordbruket i EU som skulle bli följden av minskadeskyddsåtgärder och svårigheten att hålla i gång regio-nal och lokal livsmedelsproduktion. Under en över-gångstid måste de länder som drabbas av det här gesmöjligheter att steg för steg vidta åtgärder för attskapa andra jobb för dem som blir arbetslösa.Nationellt stöd till ekologisk och lokal livsme-delsproduktion bör kunna tillåtas inom ramen förregler för marknaden. En omställning med kraftigtminskade jordbrukssubventioner kommer givetvis attinnebära stora politiska påfrestningar, men vi anser attdetta likafullt är absolut nödvändigt.I en öppen marknadsekonomi av den typ somunionen representerar, medför marknadskrafternanormalt stora regionala klyftor. Hela regioner hotasatt slås ut. I ett område med likartad kultur och likar-tat språk som i kan folk flytta från döende regi-oner, men i EU är detta svårare och inte heller önsk-värt.Trängsel och miljöproblem i överbefolkade områ-den utgör också ett hot. Djupa ekonomiska regionalaklyftor och massarbetslöshet breder ut sig i en öppenoch oreglerad marknadsekonomi. Medvetenheten omdessa konsekvenser av den inre marknaden och sär-skilt av beslutet om enhetsakten har lett till ett alltmerutbyggt system av stödåtgärder för att motverka regi-onala obalanser och underlätta strukturförändringar ivissa regioner eller branscher. Inom det område somde sex länder som undertecknade 1957utgör var de regionala obalanserna redan ett faktum.En strävan till en utjämning mellan regioner formule-rades redan då som ett politiskt mål.Ett problem med strukturfondernas verksamhetliksom för jordbruksstödet har varit fusk och bedrä-gerier. Ett effektivt kontrollsystemet för hur medlenanvänds är därför nödvändigt.Administrativa rutiner vid ansökan, beviljande ochutbetalning av medel har blivit inveck-lade och försvårat utnyttjandet av EU:s resurser. En-ligt budgetpropositionen är av Jordbruksverketskostnader och av länsstyrelsernas kostnader EU-relaterade. Många frågar sig om det är rimligt attskicka ned pengar till EU för att genom ett invecklatöverstatligt system få tillbaka en del av medlen.Det nettobidrag, efter infasningsrabatt och återflö-de, som regeringen räknade med före medlemskapetbedömdes till och1,1996. vet vi, genom deninformation vi har fått i att i verklighe-ten blev det 9,8 miljarder och 6,3 miljarderför . På de här åren blev det alltså ungefär 14miljarder mer än vi hade räknat med som vi fick beta-la till EU.Utvecklingen har därför lett till att harblivit ett av de länder som trots sin relativt lilla be-folkning och sina ekonomiska problem bidrar mest tillEU:s inkomster både absolut och mätt per capita. Närdet gäller välstånd mätt i BNP per capita är inte Sve-rige längre något ledande land utan ligger på niondeplats enligt EU:s egen statistik och kan snart passerasockså av . däremot, som är en netto-bidragstagare i EU, har det näst högsta värdet på BNPper capita. Bara ligger högre.En successiv avveckling av jordbrukssubventio-nerna och en minskning av regional- och struktur-fondsprogrammen på EU-nivå skulle göra det möjligt,enligt vår mening, att på litet halvera avgif-ten till EU även om nya medlemsländer tas in. Vimenar att regeringen borde verka för en sådan mål-sättning.Jag står naturligtvis bakom den reservation somfinns i det här betänkandet men avstår från att begäravotering för att vi skall spara tid.Anf. 207 ():Herr talman! Detta betänkande, FiU5, handlar omutgiftsområde 27, dvs. avgiften till den europeiskagemenskapen. I betänkandet tillstyrker utskottet rege-ringens förslag inom utgiftsområdet.Utskottet tar vidare upp de finansiella perspekti-ven . Samtliga motioner avstyrks.Den europeiska unionen disponerar en budget förfinansiella åtaganden på unionsnivå. Det aktuellautgiftsområdet avser avgift till denna budget.Avgiften består av fyra komponenter, nämligen tullarpå jordbruksprodukter och sockeravgifter, mervärdes-skattebaserad avgift samt avgift beräknad på brutto-nationalinkomsten, den s.k. BNI.Vad som är viktigt att konstatera i detta betänkan-de är att målen för den svenska EU-budgetpolitikenligger fast i enlighet med vad harsagt och beslutat. Detta innebär bl.a. att skallverka för en effektiv och återhållsam budgetpolitikinom EU. Budgetpolitiken på litet kommeri stor utsträckning att styras av det kommande beslutetom de finansiella perspektiven just mellan åren 2000-2006.Kommissionen har i dokumentet Agenda 2000,som främst behandlar olika aspekter av EU:s utvidg-ning, presenterat ett förslag till ett nytt finansielltperspektiv. Förslaget innebär att på det budgetnäraområdet omfattar detta i huvudsak följande punkter.En finansiell ram på av EU:s BNI för peri-oden fram . Det inryms inte någon even-tuell utvidgning i den summan.Utnyttjandet beräknas dock endast bli avdenna ram för , vilket i sigskulle innebära en ökning av den svenska avgiftenmed 10 miljarder . Det är mycket oro-ande ur ett svenskt perspektiv.Budgettaket för jordbrukspolitiken föreslås varaoförändrat.Finansieringen av strukturåtgärder, inklusive åt-gärder i de nya medlemsstaterna, bibehålls på dennivå som förutses , dvs. av EU:stotala BNI. Dessutom skall strukturfondsutgifternaspriviligierade ställning bibehållas, vilket innebär attutgiftsnivån i sig också är ett mål.En övergripande svensk reaktion på detta förslagär att det i otillräcklig utsträckning väger in en framti-da utvidgning av EU. Det finns inga förslag på hurEU-politiken skall drivas i de nya medlemsstaterna.Med anledning därav har regeringen intagit fyraståndpunkter.1. Taket för budgetens omslutning skall vara oför-ändrat även efter en eventuell utvidgning, dvs.1,av BNI.2. En korrigeringsmekanism bör införas som begrän-sar vad ett enskilt land faktiskt skall betala till fi-nansieringen av EU-budgeten, dvs. ett slags takför hur stor utgiften kan bli.3. Jordbruks- och strukturfondspolitiken måste re-formeras långt längre än i de termer som kommis-sionen diskuterar.4. Beslut om inriktningen av de föregående punkter-na bör läggas fast i samband med att man startarutvidgningsförhandlingarna, så att man har detklart och vet vad som gäller framgent.Utskottet anser att dessa punkter ligger väl i linjemed tidigare fattade beslut i denna fråga här i kamma-ren. Vi förutsätter också att regeringen även framdelesföljer denna linje och är restriktiv när det gäller Sve-riges del i finansieringen av EU-budgeten.Herr talman! vill jag yrka bifall till hem-ställan i betänkandet i dess helhet och avslag på re-servationen från . 208 ():Herr talman! Det är bra att det som står i betänkandet om att enkorrigeringsmekanism skall införas för att begränsade enskilda medlemsländernas bidrag till EU-finansieringen.I den information vi fick i från Fi-nansdepartementet formulerades detta så att Sverigeskall verka för en begränsning av den svenska EU-avgiften till EU-budgeten under rådande utgiftsåta-ganden.Men jag vill ändå fråga om det inte är tämligenorimligt att ett land som ligger på nionde plats i BNP-statistiken i EU skall ge ett nettobidrag till unionensbudget som är större än vad flera stormakter ger iabsoluta tal.Anf. 209 ():Herr talman! Det är därför regeringen har den härinställningen. Man har faktiskt reagerat ganska skarptmot avgiften och sagt att den är för hög. Det är medanledning av det som man har ställt upp dessa fyrapunkter. Regeringen och Socialdemokraterna tyckerfaktiskt att avgiften är för hög i förhållande till en delav de faktorer som även nämner. Det är an-ledningen till detta.Sedan kan man ha åsikter om när man skall be-gränsa en avgift. Men kan naturligtvis gå längre.Bengt säger ju också att man skulle ha ännulägre avgifter. Men det grundar sig väl mycket på attVänstern egentligen inte vill ha någon avgift alls tillEU. Man vill ju inte ens vara med i EU. Är man medoch tar ansvar för medlemskapet skall man naturligt-vis också betala avgiften.Däremot tycker jag att det är riktigt att se till inte betalar mer än vad man anser är rimligt ochför en saklig debatt kring det även nere i Europaunio-nen.Anf. 210 ():Herr talman! Vi respekterar fortfarande folkom-röstningens resultat. Men om man skulle kunna föraöver en större del av strukturpolitiken och jordbruks-politiken på nationell nivå är det självklart att mansamtidigt skulle få en decentralisering av beslutsfat-tandet och att samarbetet skulle få en mer mellanstat-lig karaktär. Det skulle vara fullt möjligt inom ramenför det här samarbetet. Det är alltså orimligt att bibe-hålla ett jordbruksstöd på den nivå som fördes in närvi hade ett underskott på livsmedel i Europa.Anf. 211 ():Herr talman! Vi får komma ihåg att grundtankenmed hela EU-samarbetet är att det är en omfördelningfrån dem som har litet mer till dem som har det litetsvårare. Det är väl det vi ser och ibland har svårt attse konsekvenserna av när det händer.Det handlar ju om att det är den här omfördel-ningen inom EU, och då kan man inte både ha denoch önska att man skall behålla en lika stornationell bit. Då kommer man tillbaka till detta medmedlemskapets värde och vad man i grund och bottentycker. Man kan inte säga att man accepterar medlem-skapet som man vill gå tillbaka till någon-ting som gällde tidigare. Jag tycker att man får accep-tera det förhållande som är, och utifrån det får manföra en diskussion, försöka förbättra de saker somman är mindre nöjd med i medlemskapet och föra ensaklig politik där.Anf. 212 ():Herr talman! Jag måste konstatera att Vänsterpar-tiets politik under alla år här i har präglatsav solidaritet, men det har i första hand varit en soli-daritet med de allra fattigaste länderna, och i viss månockså med . Det är där som våra solidari-tetsresurser skall sättas in, inte till de rika jordbrukar-na i EU-området.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )12 § BordläggningAnmäldes och bordladesProposition1997/98:41 Socialförsäkringens administration, m.m.Motionermed anledning av förs.