prot · GL0934 · 1997-11-26 00:00:00 — Enlång rad ämnesområden skall kunna bli föremål föröverläggningar. PFF-länderna skall delta i Natoscivila och militära kommittéer. Särskilda PFF-enheterskall skapas med deltagande av officerare från part-nerländerna, och dessa kommittéer skall ingå somseparata delar i de reguljära Natostaberna. Särskildamål för samverkansförmåga, s.k. interoperabilitet,skall fastställas mellan varje PFF-land och Nato.Det är självklart att Natoländerna, med ispetsen, och Natos organisation ser denna utvecklingsom ett stärkande av Natos roll på världsarenan. Häröppnas stora möjligheter för Nato att leda en stormängd nationer i militära insatser i många situationer.Det är för helt klart att detta samarbetehar en helt ny omfattning och ett annat djup än detPFF-samarbete vi gick in i 1994. Därför har vi ocksåblivit alltmer skeptiska.Det är troligen sant att EAPR-samarbetet och detfördjupade PFF-samarbetet ger ökade möjlig-heter att påverka och få insyn i och inflytande påkrishanteringsoperationer som Nato får uppdraget attleda. förutsätter att dessa skall genomförasenbart på mandat av FN eller . Men vilken riskfinns för att FN eller efter inledande beslut omkrishanteringsoperationer t.ex. blir låsta av stor-maktsmotsättningar? Det kan man fråga sig. Krishan-teringsoperationen kan t.o.m. övergå i ett tillståndsom mer har karaktären av territorialförsvar, och s.k.säkerhetsgarantier utlöses inom ramen för den stor-maktsallians vi har knutit oss nära till. kan iett sådant läge få svårigheter att ta sig ur.Kan vi verkligen dra slutsatsen att stormaktsmot-sättningar har eliminerats för gott? Det ser ganska braoch fredligt ut . Men det finns iblandockså i ett eurocentriskt sätt att resonerasom kan förstärka spänningar, inte minst mellan västoch där också nationalistiska och svårförut-sägbara strömningar finns. I det oljerika Kaukasienpågår en dragkamp mellan amerikanska, ryska, tur-kiska och iranska intressen. Flera exempel har redannämnts i debatten.När stormakterna och nu till-sammans med vill utvidga Nato mot Rysslandsgräns kan vi inte förvänta oss att den ryska allmänhe-ten och politiker skall sluta att ställa frågor om vilkahot som väst vill värja sig emot. och ärtvå stormakter som kommer att växa i ekonomisk ochmilitär styrka. De har ambitioner att spela en merframträdande roll. I en ny bi- eller multipolär världkan det visa sig väldigt viktigt att det finns alliansfrialänder som är fria att föra en stabiliserande politik.Herr talman! beslöt Världshälsoorga-nisationen att hos Haagdomstolen begära en rådgi-vande dom rörande legaliteten i användning av kärn-vapen. Haagdomstolen är som vi vet FN:s högstajuridiska organ. avkunnade Haagdom-stolen sitt utslag med 13 röster mot 1. Där sägs:"Användning eller hot om användning av kärnva-pen är olagligt enligt internationell humanitär lag. "Det är bara under "extrema omständigheter av själv-försvar, där det handlar om en stats överlevnad" somanvändning skulle kunna tillåtas.Natos kärnvapenstrategi, som den återigen slogsfast , alltså efter Haagdomstolensutslag, innebär att kärnvapen helt enkelt skall kunnaanvändas om ett medlemsland angripits med konven-tionella styrkor. De nya Natomedlemmarna skallgivetvis ansluta sig till Natos kärnvapenstrategi. Natoligger enligt min mening långt ifrån Haagdomstolensbeslut. sägs att de nya medlemsländerna i Östeu-ropa sannolikt inte vill ha några kärnvapen på sittterritorium och att Nato inte heller avser att placera utnågra sådana där.Men satsar mer än någonsin på modernise-ring och underhåll av sina kärnvapenarsenaler.Frankrike bygger nya kärnforskningslaboratorier ochEngland förnyar sina kärnvapenbestyckade ubåtar.Ratificeringen av tycks ganskaavlägsen i den ryska duman, och har över-gett sin doktrin om att ej använda kärnvapen först.Jag menar att utvecklingen på kärnvapenområdetockså visar att stormakterna ännu inte har övergettsina ambitioner på det här området. Om nu Rysslandkommer att känna sig trängt av en upprustning avkonventionella styrkor med Natoutrustning kan resul-tatet mycket väl bli att man ökar underhåll och an-vändbarhet av de kärnvapen man trots allt har kvaroch har kontroll över. Det tycks faktiskt ganska avläg-set med ett avskaffande av kärnvapnen. Det är långttill ett kärnvapenfritt och en kärnvapenfrikorridor i Europa.I det här sammanhanget är det naturligtvis oerhörtviktigt att fungerar och kanutvecklas positivt. I stor utsträckning kan jag instäm-ma i det talesman berörde i de här de-larna.Även om inte frågan om kärnvapenstrategin berörsav PFF- och EAPR-samarbetet bör det givetvis finnasmed i den politiska bedömning som görs när man gårin i ett mycket nära samarbete med en allians som harkärnvapen som en del av sin strategi.Ett centralt begrepp i PFF-samarbetet är interope-rabilitet och samverkan mellan militära enheter ochsystem. Givetvis är detta viktigt i konkreta situationer.Ledningsfunktioner och vapensystem blir därmedockså beroende av varandra. Beroendet kan bli sådantatt det minskar möjligheterna att använda vapensys-tem självständigt. Interoperabiliteten i det här fallet ären anpassning till Natostandard.Om harmoniseringen av stridskrafter mellan detalliansfria och Nato blir djup och långtgåendeleder det till att alliansfriheten blir allt mindre värd.Våra farhågor har i stor utsträckning besan-nats när det gäller harmonisering mellan svenskastridskrafter och Nato. Oron för utvecklingen för-stärks också av det demokratiska underskott och denmilitära profil som alltmer präglar verksamheten.Därför har vi bestämt oss för att bör avståfrån PFF-samarbetet.Bifall till reservation 11!Anf. 4 () replik:Herr talman! Jag tror att och jag ärhelt överens om att man aldrig bygger fred med va-pen. Men folkmordet i Bosnien visar att militära re-surser också i dagens nya ibland behövs föratt få stopp på väpnat våld och därmed skapa utrym-me för fredsbyggande.IFOR var från början ett riskföretag. Hur skulledet hela fungera? Hur skulle man fungera tillsam-mans? Det fanns oändliga frågetecken kring detta.Då uppstår naturligtvis frågan, , omdet kan vara fel att komma bättre samordnad, bättreförberedd nästa gång om det blir nödvändigt - vilketvi alla hoppas det aldrig skall bli. Det är det som ärhuvudsyftet med det fördjupade PFF-samarbetet,. 5 () replik:Herr talman! Det är självklart att en samverkan ärnödvändig och att man försöker att förutse den så gottdet går.I början var det ganska komplicerat och struligtmed samarbetet inom IFOR. Men successivt har mankunnat lösa problemen. Vad jag förstår fungerade det,, ganska hyggligt.Om skall delta i operationer som leds avFN och behöver denna hänsyn tas även i fort-sättningen. Jag tror att vi kan klara det med hjälp avde erfarenheter vi har fått i bl.a. Bosnien. Vid ensammanvägning av hela perspektivet av ett deltagandei detta, har goda förutsättningar att klara dentypen av koordinering. Vi har ju deltagit i en lång radFN-operationer och också samarbetat med Natolän-derna.Anf. 6 () replik:Herr talman! Det är väl möjligtvis så, , att inte är det största problemet. Men iIFOR/SFOR-insatsen samverkar även Natostater,, , och . Det är staterdär skillnaderna i interoperabilitet, samövning ochliknande av förklarliga, historiska skäl är ännu mycketstörre. Det innebär påtagliga riskmoment. Därförbehövs det samordning, samövning, samträning mel-lan de olika parterna som har valt olika säkerhetspoli-tiska arrangemang för sitt fortsatta samarbete i denframväxande europeiska säkerhetsstrukturen.Jag har sagt att jag upplever litetgrand av en CNN-effekt hos dem som biter sig fast imotståndet mot bokstavskombinationer som Nato,EAPR och PFF. När CNN:s bilder t.ex. från Sarajevooch Bosnien blir alltför otäcka kan ingen säga nej tillatt ingripa och stoppa våldet. Men när det sedan harlugnat ned sig kan man återgå till den gamla retorikenom faran för neutraliteten, alliansfrihet, stormansväldeoch liknande för att inte ha mer än absolut nödvändigtatt göra med de stater som man skall samverka medför fred.Jag hoppas att det inte är bevekel-segrund.Anf. 7 () replik:Herr talman! Flera länder, , hardeltagit i IFOR/SFOR-operationerna utan att ha varitmedlemmar i vare sig Nato eller avser eller har blivitinbjudna att delta i PFF-samarbetet. Dessa länder harförutsatt att de skall klara sådana internationella insat-ser under FN:s eller mandat. Ett exempel påett sådant land är Irland.Anf. 8 ():Herr talman! Värdet av den svenska alliansfrihetenvisar sig inte minst i internationella sammanhang.Sveriges och roller har ökat i t.ex. interna-tionella konflikt- och fredsfrågor. Det har blivit alltviktigare att ha företrädare som står för alliansfrihetoch inte tillhör något block i dessa förhandlingar.I dag står vi i åter inför ett beslut sominnebär att otydligheten när det gäller svensk allians-frihet ökar. Otydlighet är något som regeringen fram-för allt sysslar med i försvars- och fredsfrågor. Påområde efter område upplever jag att regeringen är påglid. Man tar ett steg framåt hit och ett steg framåt ditför att få sitta med i så många organ som möjligt.Vilka de är tycks inte vara lika betydelsefullt längre.Sammantaget gör bedömningen attden svenska medverkan i olika försvarsrelateradeverksamheter skadar trovärdigheten för den militäraalliansfriheten så som den är formulerad i den säker-hetspolitiska doktrinen. Regeringens agerande skerutan mandat från svenska folket. Den genomgripandeförändringen i försvars- och säkerhetspolitikhar skett utan möjlighet för människor att säga sinmening i allmänna val.Miljöpartiet har tidigare i motioner krävt att rege-ringen för presenterar en övergripanderedovisning för alla de försvars- och säkerhetspolitis-ka verksamheter där finns representerat. Sve-rige deltar i VEU, EAPR, PFF, WEAG och EU:sgemensamma utrikes- och säkerhetspolitik. Det gergivetvis konsekvenser och påverkar trovärdighetenför vår militära alliansfrihet.Det är nödvändigt att får göra en hel-hetsbedömning av allt det som steg för steg har lagtstill den svenska försvars- och säkerhetspolitiken.Regeringen måste till återkomma med enhandlingsplan för hur trovärdigheten för den svenskamilitära alliansfriheten skall upprätthållas. Fram tilldess att tar ställning till denna handlings-plan måste all övningsverksamhet som sker i PFF-regioch som inte har med strikt fredsbevarande och hu-manitär verksamhet, miljöskydd eller räddningstjänstatt göra för svensk del vara utesluten. Vi anser inte attSverige skall delta med representanter i Natos stabereller ha en ambassadör som ombud i . Vi avvisarockså svenskt deltagande i EAPR. måsteockså få ta ställning till IPP, dvs. det individuellapartnerskapsprogrammet, som reglerar svensk med-verkan i PFF. Det är viktigt för demokratin att hainflytande från riksdagshåll.Sveriges militära alliansfrihet blir alltmer sub-stanslöst. Regeringen går steg för steg mot Nato sam-tidigt som man hävdar att den militära alliansfrihetenligger fast. I regeringens skrivelse konstateras attbevarandet av den militära alliansfriheten uteslutersamarbete som rör territorialförsvar och säkerhetsga-rantier. Den förutsätter dock inte att i någotannat avseende skulle behöva ålägga sig restriktionernär det gäller deltagande i det framväxande mångfa-setterade europeiska säkerhetsarbetet.Det är då intressant att konstatera vad medlemska-pet i EAPR innebär. I det betänkande som riksdagenskall fatta beslut om står: "EAPR befinner sig iett utvecklingsskede. Det går därför inte att i dagexakt ange vad som kommer att bli det konkreta inne-hållet i EAPR. En viktig uppgift blir fördjupningenoch vidareutvecklingen av samarbetet med partner-länderna beträffande planering och genomförande avfredsfrämjande insatser. EAPR kommer att erbjudapartnerländerna möjligheter till insyn och inflytande iNatos planerings- och beslutsprocesser för sådanainsatser." Det finns en stor otydlighet om vilka kon-sekvenserna blir och vad ett medlemskap kan innebä-ra för den svenska alliansfriheten eftersom organisa-tionen är i rörelse. Såvitt jag vet finns inga tydligaregler för vare sig hur man lämnar den eller vad somkommer att gälla framöver.Detsamma gäller också WEAG, som försvarsmi-nistrarna beslöt om , tror jag det var. Jaghar efterlyst reglerna för denna organisation. Det ärnormalt i alla andra organisationer att man har någonform av stadgar för vad organisationen är till för, vadsom gäller för medlemskap, vad som gäller om manvill lämna organisationen, osv. Men döm om minförvåning när jag efterlyser sådana regler hos För-svarsdepartementet och jag efter några telefonsamtaltill slut får fram att det inte finns några sådana stad-gar.Då måste man fundera. Vad får det för konsekven-ser? Vi har blivit medlemmar i en ny samarbetsorga-nisation inom Natos ram - det kan man väl påstå närdet gäller WEAG - som har med försvarsindustrior-ganisationer och försvarsindustrin att göra där det intefinns några tydliga stadgar om vad den skall sysslamed eller vad ett medlemskap innebär på lång sikt.Det finns förmodligen inte heller regler om hur manlämnar organisationen eller annat som gäller för den.Det bidrar naturligtvis till en enorm otydlighet om vadsom gäller framöver för svenskt samarbete och svenskalliansfrihet.Miljöpartiet anser det oerhört viktigt att riksdagenfår en helhetsbild och inte ständigt får ta ställning, ochibland inte ens det, till organisationer som har en såotydlig profil och som vi inte vet konsekvenserna av.Detsamma gäller alla de andra delar där man så tyd-ligt kan se att vi tar ett steg närmare för att få varamed.Det låter väldigt vackert med fredssamarbetet.Men det innebär naturligtvis att vi också får ge upp endel av det vi tidigare haft, nämligen vår alliansfrihet.Alliansfriheten bygger på grunden att också omvärl-den uppfattar oss som alliansfria. Som jag ser detmåste det bli väldigt svårt att kunna påstå att så ärfallet med alla dessa mycket otydliga organisations-former som vi deltar fullt ut i och där vi sitter medsom en av parterna vid förhandlingsbord och annat.Det som vi nu skall fatta beslut om, och som är endel av detta, säger nej till. Vi vill först seen tydligt plan för konsekvenserna av hela beslutet.Det är oerhört viktigt för vår trovärdighet, det är oer-hört viktigt för vår alliansfrihet, och det är oerhörtviktigt för i det internationella samarbetet. Vivill inte vara med om ett smyginträde i ett Natomed-lemskap, vilket vi nu upplever att vi är på väg in i.Jag kan hålla med som inleddemed att säga att han tyckte att regeringen tydligareskulle uttrycka sig positiv till Nato. Det vore merrejält om regeringen gjorde det i detta läge. Jag upp-fattar att så är fallet, att det är dit man vill. Det vorebetydligt bättre att klargöra det för svenska folket ochsedan låta svenska folket i ett val ta ställning till hurman ser på detta än att i ord säga någonting och ihandling göra någonting annat.I övrigt håller jag inte med attdet skulle vara positivt eller bra. Jag är av motsattuppfattning när det gäller förhållande tillNato. Jag anser att vi inte skall vara med utan att viskall värna vår alliansfrihet. Den är så oerhört viktigför svensk del, och den behöver vi bevara. Då behö-ver vi också en tydlighet i den här frågan.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservationerna 4,7 och 12. Där har vi i utvecklat varför viinte tycker som majoriteten i detta betänkande. Viredogör också för det vi har tagit upp i vår motion. Vii står givetvis också helt bakom våraövriga reservationer, men för att inte ta alltför myckettid i anspråk för voteringar yrkar jag bara bifall till detre reservationerna.Anf. 9 ():Herr talman! Säkerheten i utvecklas på ettmycket positivt sätt. Efter 1989 harEuropa nu kommit in ett dynamiskt skede där varjemånad nya stenar fogas till det europeiska säkerhets-bygget. sker det med stora steg, men oftastmed vardagliga, odramatiska och förtroendeskapandesteg. Vi kan nu se konturerna av en alleuropeisk sä-kerhetsordning. Ytterst handlar det om att skapa enordning i sådan politisk och social harmoni att krig ihela blir lika otänkbart som mellan demokra-tierna i eller i Europeiska unionen.Den avgörande kraften bakom förändringen efterdet slut är de central- och östeuropeiskaländernas frigörelse, demokratisering och ekonomiskaliberalisering. Fokus i europeisk säkerhetspolitik harförskjutits från frågor om militär balans och kärnva-penavskräckning till ekonomiskt samarbete, dialogoch gemensamma normer för problemlösning.Förändringar i de europeiska samarbetsstrukturer-na har också påtagligt bidragit till ett förbättrat säker-hetspolitiskt klimat. EU har fördjupats och förberedersig för att ta emot nya medlemmar. , Organisa-tionen för säkerhet och samarbete i , har ut-vecklats i konflikthanterande och förebyggande arbeteoch bidragit till europeisk rustningskontroll. omfattar större delen av ochsymboliserar demokratins frammarsch på vår konti-nent. I vårt eget närområde stärks det regionala sam-arbetet runt Östersjön.Natos förändring är en mycket viktig del i dennaför så positiva utveckling. Inom samarbetar och länder för att utveckla sitt deltagande ifredsfrämjande verksamhet, med erfarenheter frånBosnien som utgångspunkt. har fått till stånden förtroendeskapande överenskommelse mellan Natooch . Efter beslutet i inledde Natoförhandlingar om medlemskap med , Tjeckienoch , som dörren lämnas öppen förytterligare länder.Helheten i denna förändring hos Nato, från ensnäv inriktning på försvar av demokratier i väst motdet tidigare sovjetiska hotet, till en strävan att bidratill hela säkerhet och att i samverkan bättremöta nya hot mot säkerheten, är något som vi väl-komnar. De stora säkerhetspolitiska förändringar somhar skett i är i allt vä-sentligt resultat av förhandlingar mellan demokratiskaländer. Alla får inte precis det de önskar, men härfinns en vilja till samförstånd och ömsesidigt hänsyns-tagande. Förtroende, tillförsikt och strävan efter ge-mensam säkerhet skall vara drivkrafter för det europe-iska säkerhetssamarbetet, inte våld, inte rädsla ellersnäva nationella intressen. Utvidgningsbeslutet inne-bär att , och har fått bekräftel-se på sin obestridliga rätt att själva göra sitt säker-hetspolitiska val.Det är glädjande att Nato i Madridkommunikénerkänner de baltiska staternas bidrag till stabilitet ochsamarbete i . lämnar ocksåviktiga bidrag till de baltiska ländernas säkerhet inomramen för Östersjösamarbetet, inom Partnerskap förfred och i vårt bilaterala samarbete med de baltiskaländerna. Däremot kan vi som militärt alliansfritt landinte bistå med militära säkerhetsgarantier.Herr talman! Vi samarbetar med Nato inom för att utveckla detfredsfrämjande och det förtroendeskapande arbetetoch för att stärka säkerheten i hela . Det ärdessa delar av det europeiska säkerhetssamarbetetsom utvecklas. Gränsen för vårt samarbetet gårvid Natofördragets militära garantiförpliktelser. Detfinns inga skäl att söka samarbete med Nato när detgäller försvaret av vårt territorium eller att lämnasäkerhetsgarantier till andra. militära allians-frihet ligger fast.Europas länder måste nu med full kraft fortsättaarbetet på en alleuropeisk säkerhetsordning. Vi behö-ver öka förmågan att hantera nya, oftast icke-militärahot mot säkerheten, minska klyftorna i relation tillvärlden utanför , fördjupa demokratin, ytterli-gare minska rustningsnivåerna och eliminera mass-förstörelsevapen. Vi behöver integrera i deteuropeiska samarbetet och stärka säkerhetsidentitetenhos de länder som önskat men i inte erbjuditsmedlemskap i att komma vidare måste EU, Nato, , , och övriga strukturer, ävenFN, samverka i riktning mot samma mål. Alla dessasamarbetsorgan behövs, och de kompletterar varand-ra.Nato är primärt en struktur för militärt samarbete.Inte minst erfarenheterna från Bosnien har visat attden militära dimensionen är en nödvändig men intetillräcklig ingrediens i byggandet av ett präg-lat av gemensam säkerhet, där säkerhetshoten i väx-ande grad är icke-militära. Förutom den planeradeNatoutvidgningen pågår en förändring av Nato vadgäller samarbete med icke-medlemmar, bl.a. en ökadtonvikt på krishantering, fördjupning av samarbetetinom PFF samt ett utbyggt samarbete med Rysslandoch Ukraina.Nato och undertecknade i den 27maj ett omfattande samarbetsavtal. Detta måste be-traktas som en historisk händelse, en av de viktigasteefter det slut. Överenskommelsen inne-bär upprättandet av ett gemensamt råd, regelbundnamöten på politisk nivå, tätt politiskt och militärt sam-arbete och samråd, där så är möjligt gemensamt be-slutsfattande och agerande. Denna samverkan omfat-tar ett mycket brett område, alltifrån allmänna säker-hetspolitiska frågor till krishantering och nedrust-ningsfrågor. Grunden finns således för att Rysslandskall engageras i ett långtgående samarbete med Nato,vilket också underlättar ett bredare europeiskt samar-bete.Detta viktiga steg på vägen mot gemensam säker-het i har vi från svensk sida all anledning attvälkomna. Mycket kommer att bero på huravtalet genomförs och med vilket konkret innehåll detfylls. Det är naturligtvis av avgörande betydelse attsamarbetet mellan och inte sker påbekostnad av andra länders säkerhetsintressen.Herr talman! ,, som formellt bildades i i den30 maj, bör också ses som ett viktigt led i de säker-hetspolitiska förändringarna i . Rådet är i sintur en del av det utvecklade partnerskapet för fred,vars syfte är att vidareutveckla samarbetet mellanNato och en bred krets av partnerländer på de områ-den som ej handlar om försvaret av det egna territori-et.Sveriges deltagande i PFF har gjort detmöjligt för oss att förbättra vår egen förmåga att ge-nomföra fredsfrämjande insatser och krishanteringtillsammans med samarbetsländerna.Samarbetet inom PFF är en förutsättning för attmilitära insatser liknande den i Bosnien skall kunnagenomföras och bli effektiva. PFF spelar dessutom enviktig förtroendeskapande roll, eftersom det bidrar tillatt öka samarbetsytorna på det militära området mel-lan de europeiska länderna. blir paraplyorgan för det hittillsvarandePFF-samarbetet. Det nordatlantiska samarbetsrådet,NACC, som tillkom för att stärka samarbetet mellanNato och de forna Warszawapaktsländerna efterSovjetunionens upplösning 1991, upphör och uppgårnu i EAPR.Utskottsmajoriteten ser i första hand EAPR somett organ för praktiskt samarbete kring krishanteringsom utförs av Nato. Vi fäster också stor vikt vid demöjligheter rådet ger oss till bättre delaktighet i pla-nering och beslutsfattande i sådana krishanteringsin-satser där vi bidrar med trupp, såsom i Bosnien. Lik-som tidigare krävs FN- eller OSSE-mandat för fred-främjande aktioner. Samarbetet avgränsas till den delav Natos arbete som inte rör försvaret av medlemssta-ternas territorier eller säkerhetspolitiska garantier. Detär avgörande för som militärt alliansfritt landatt kunna delta i detta samarbete.En annan utgångspunkt är att varje land självt av-gör på vilka områden och i vilken utsträckning manvill delta i samarbetet mellan Nato och partnerländer.Sveriges regering och riksdag har full kontroll övervårt samarbete med Nato och övriga partnerländer.Sverige kommer att delta endast i de delar vi självavill.Ytterligare en viktig aspekt rör EAPR:s alleurope-iska karaktär. Samtliga 43 - jag upprepar: 43 - PFF-länder, inklusive , deltog i bildandet avEAPR. EAPR-kretsen kommer att mötas en gång ihalvåret på utrikes- och försvarsministernivå i anslut-ning till möten. På ambassadörsnivåkommer rådet att mötas i en gång per månad.Möjlighet finns också att mötas på stats- och rege-ringschefsnivå. Bildandet av innebär inga förändringar i rådandearbetsfördelning mellan berörda europeiska organisa-tioner. Det gäller såväl som EU, Västeuropeis-ka unionen och . Tanken är att komplette-ra deras verksamhet, inte att konkurrera med dem.Dubbelarbete och konkurrens mellan organisationernamåste undvikas.Med EAPR och vidareutvecklingen av Part-nerskap för fred har vi fått ett instrument som kananvändas för att öka förtroendet både i och ivårt närområde. kan EAPR stärka våramöjligheter att möta nya utmaningar på krishante-ringsområdet.