prot · GK09117 · 1997-06-10 00:00:00 — när oförnuf-tet kan fira triumfer i riksdag kan ocksåavvecklarpartierna fira tioårsjubileum för en skam-mens företeelse i svensk lagstiftning, nämligen denbestämmelse i kärntekniklagen som kallas hjärn-tvättsparagrafen eller tankeförbudslagen.Som enda land i världen införde 1987 ettförbud mot att utarbeta konstruktionsritningar, beräk-na kostnader, beställa utrustning eller vidta andrasådana förberedande åtgärder i syfte att inom landetuppföra en kärnkraftreaktor.Alltsedan dess har kritiken från forskare, närings-liv och andra mot denna beryktade tankeförbudspara-graf varit förödande, och försöken att avskaffa denhar varit legio. Tankeförbudslagen är absurd, rätts-vidrig och teknikfientlig.Den internationella vetenskapliga forskningen in-om kärnenergiområdet är inriktad på att utveckla nyamiljövänliga och säkra lösningar för den globalaenergiförsörjningen. Svenska forskare upplever tanke-förbudslagen som en politisk klåfingrighet som intehar någonting med säkerhet att göra.Utländska forskare och industriföreträdare höjerpå ögonbrynen och ruskar på huvudena när de hörtalas om denna teknik- och forskarfientliga lagpara-graf, en lagparagraf som innebär fängelse med ettstraffvärde motsvarande det som gäller för vållandetill annans död för den som bryter mot den.Det misskrediterar anseende internatio-nellt att det i vårt land är brottsligt och att det kanmedföra fängelse att göra en kostnadsberäkning föratt jämföra vad det skulle kosta att bygga ett nyttkärnkraftverk i med vad det t.ex. skulle kostaatt bygga ett naturgaseldat kraftverk.Vetskapen internationellt om de svenska kärn-kraftreaktorernas utomordentligt höga säkerhets- ochproduktionsnivåer gör att många länder anlitar svenskkompetens för att förbättra reaktorsäkerheten i egnakärnkraftverk.Sverige har ett av världens ledande företag inomkärnkraftsteknologin, ABB Atom i . Det ärfullt lagligt för ABB Atom att ta fram fullständigtoffertunderlag för att bygga kärnkraftverk i exempel-vis eller . Men om man räknar omoffertunderlaget till svenska kronor och säger sigkunna bygga i , då riskerar man fängelsestraff.Detta är absurt.ABB Atom, som forsknings- och utvecklingsmäs-sigt länge befunnit sig i framkanten, har utvecklat enreaktor, PIUS-reaktorn, som skulle kunna ge ett sä-kerhetsmässigt språng i utvecklingen. Men den får, pågrund av hjärntvättsparagrafen, inte lämna ritbordet.Det finns redan i kärntekniklagen en paragraf därdet slås fast att tillstånd att uppföra en kärnkraftsreak-tor inte får meddelas i . Därmed är tankeför-budslagen fullständigt meningslös. För , somalltid sett yttrandefrihet, tankefrihet och öppenhet somviktiga principer att försvara, är tankeförbudslagen enskammens företeelse.Världens energiförsörjningsproblem är en angelä-genhet förknippad med ett globalt ansvar som ocksåSverige delar. Flera av våra närmaste grannländer harbehov av nya energilösningar. Det är ett viktigtsvenskt intresse att det möjligt utvecklas alter-nativ till de farliga kärnkraftsreaktorerna i ,Sosnovyj Bor och Tjernobyl.Med den kompetens som finns i vårt land i dagskulle kunna bli en mycket viktig leverantörav reaktorutrustning till länderna i vår nära omvärld.Sverige skulle verksamt kunna bidra till den interna-tionella forskningen och utvecklingen när det gällerny kärnteknik. Men hjärntvättsparagrafen, som in-skränker den akademiska friheten, försvårar försvenska forskare att fullt ut delta i den omfattandeforskning som pågår på kärnenergiområdet. Det gällerutveckling av nya bränslen, nya metoder för avfalls-destruktion och upparbetning av använt kärnbränslesamt utveckling av nya tekniker, exempelvis fusions-tekniken.För några år sedan vädjade ett hundratal svenskaforskare, verksamma vid landets universitet och hög-skolor, om hjärntvättsparagrafens avskaffande. Ge-mensamt för forskarnas bedömningar är att det finnsstora utvecklingsmöjligheter för kärnkraftstekniken.Nobelpristagaren ligger exempelvis långtframme i utvecklingen av ny teknik med torium sombränsle. Här finns i sikte en miljövänlig och uthålliglösning på energiproblemet. Kärnenergi kan genererasutan långlivat radioaktivt avfall och utan risk för all-varliga olyckor.För svensk forskning och för svensk industri, somtidigare varit med om att leda utvecklingen, öppnardetta nya möjligheter . Flera remissinstanser isamband med betänkande inserdetta och anser att tankeförbudslagen bör tas bort.Enligt Statens strålskyddsinistitut kan fortsatt forsk-ning på kärnteknikområdet leda till en väsentligt för-bättrad säkerhet och miljövänlighet. förkärnavfallsfrågor, KASAM, är inne på samma linje.Herr talman! Den förtida avveckling av kärnkraf-ten som man nu vill inleda med en stängning av Bar-sebäck innebär ett direkt hot mot de elberoende in-dustrier som betyder utkomstmöjligheter för mångamänniskor i Bergslagen och i norra delarna av Sveri-ge.Hur dagens avvecklingsbeslut hotar företag, jobb,välfärd och miljö i dessa regioner kommer flera avmina moderata kolleger att vittna om i dagens debatt.I mitt län, , handlar det om konkur-rensförmåga och arbetstillfällen vid företag i ,, och . ABB Atomi förlorar en viktig kund om Barsebäckstängs. Självfallet kommer inte det att gå spårlöstförbi på arbetsmarknaden i Västerås.Tankeförbudslagen innebär ett direkt hinder förtillkomsten av nya högkvalificerade arbeten i Väster-ås. Hur många arbeten som missats under alla år somparagrafen funnits går det inte att beräkna.En förtida avveckling av är helt oför-enlig med det som krävs för att skapa ett gott nä-ringsklimat. Lika oförenligt med det som är självaförutsättningen för ett gott forskningsklimat, nämligentankefriheten, är bibehållandet av tankeförbudspara-grafen.Anders retorik om vikten av ett branäringsklimat kan inte reparera revorna efter rege-ringens destruktiva och teknik- och näringsfientligaavvecklingspolitik. Inte heller kan fagert orerande omforskningens betydelse reparera skadorna av rege-ringens destruktiva och forskningsfientliga bibehål-lande av tankeförbudslagen.Herr talman! Med avvecklingsbeslut och bibehål-len tankeförbudsparagraf förlorar Socialdemokraternanu definitivt all trovärdighet när det gäller såväl för-mågan att skapa ett gott näringsklimat som viljan attforma ett gott forskningsklimat.Anf. 64 () replik:Herr talman! Det var mycket intressant att höraom engagemanget i öst. När vi varit ute på utskottsre-sa har det däremot inte verkat som att man skulle brysig särskilt mycket om detta med atomkraften eller omatomubåtar och kärnbränsle som håller på att sjunkatill botten uppe på . Ena gången har mantalat om att det är väldigt viktigt att satsa på Ignalinaoch på en upprustning. Nästa gång har man sagt: Nej,det här var nog inte så bra. skall inte få fort-sätta med sin verksamhet. Vi skall stänga kärnkraft-verken där borta, men vi skall fortsätta med att körasvenska kärnkraftverk. Inställningen tycks på någotsätt variera alltefter årstid.Vill verkligen sprida kärnkraftenvidare exempelvis till ? föresprå-kar ju att nya reaktorer skall byggas och att kärnkraf-ten därmed skall spridas vidare. Men kärnkraft byg-ger på att kärnenergi i någon form används.Skall vi fortsätta med den lösning somRubbia lanserar och hantera kärnavfall på det viset?Det handlar ju om livsfarligt kärnbränsle. Eller skallvi ha en förvaring på annat sätt? På vilket sätt vet viinte. Där har vi inte sett någon lösning.Det här är som en trollformel. T.o.m. IVA, Ingen-jörsvetenskapsakademien, var tveksam till Rubbiasmetod och sade: Ja, det är nog litet optimistiskt att tropå det här. Det har ju skett i laboratorium och vi vetinte om det kan i verkligheten.Anf. 65 () replik:Herr talman! Tankeförbudslagen är en skamfläck isvensk lagstiftning. Den måste bort. Tankeförbudsla-gen och avvecklingstankarna när det gäller Barsebäckförvånar vår omvärld. Att ta globalt ansvar, ,innebär att länder hjälps åt på ett sådant sätt att vi iindustriländerna bidrar med all den kompetens som vihar för att hjälpa utvecklingsländerna till bra energi-lösningar. Från den aspekten är forskningen inomkärnteknikområdet väsentlig. Den forskningen, EvaGoës, syftar till att skapa helt nya lösningar som ärsåväl miljövänliga som säkra. har vissaforskare kommit en bra bit på vägen, t.ex. den forska-re som jag nämnde i mitt huvudanförande, nämligenRubbia. Att avskärma sig från alla tankar på utveck-ling inom just detta område är både teknikfientligt ochdumt.Den paragraf i kärntekniklagen som kallas för tan-keförbudslagen - hjärntvättsparagrafen - inskränkerden akademiska friheten och tankefriheten för forska-re i . Det är ett störande moment för derasmöjligheter att delta i den internationella forskninginom detta område som det är väsentligt att Sverigedeltar i.Anf. 66 () replik:Herr talman! I utskottets text om tankeförbud stårdet: "Det underströks av ett enigt utskott att ett sådantförbud inte skulle förhindra personer i nämnda kretsatt t.ex. muntligen eller skriftligen plädera för fortsattoch ökad kärnkraftsanvändning, inklusive uppförandeav ytterligare kärnkraftsaggregat. Det skulle inte hel-ler, betonade utskottet, inkräkta på möjligheterna tillforskning och utvecklingsarbete på det kärntekniskaområdet och till svenskt deltagande i internationelltsamarbete inom detta område. "Det är ju fritt fram. Vi i tycker att dethär är för mycket fritt fram. Vi säger att de marknad-sekonomiska krafterna skall råda, för då sätts det prissom kärnkraften skall ha. Om miljö- och hälsokostna-der räknas in blir det ju mycket dyrt.Då skulle vi inte ens behöva den här lagen, för dåskulle inga kärnkraftverk kunna uppföras i världen.För övrigt står kärnkraften för en minimal del avenergianvändningen i världen, under 10 %.Jag fick inte svar på frågan: Vill man verkligenexportera kärnenergi, sprida den till t.ex. , ellerskall man välja ut vissa länder? Kommer vi att finnaatt den här världen kommer att vara stabil i hundratu-sentals år framåt? En gång i tiden sade man att det varlika otroligt att det skulle hända en härdsmälta som attfå en meteor i huvudet. måste man ha fått tvåmeteorer i huvudet, 1979 och 1986, plus att en hel delandra saker hänt runt om i världen.Jag tycker att det är ologiskt att fortsätta att hante-ra kärnbränsle och kärnavfall på detta sätt. Men såkommer det att bli om vi fortsätter på det här viset.Det dumma är att man över huvud taget har börjatmed kärnkraften. Kärnkraften mätt i relation till värl-dens historia är inte mer än . Den ären parentes i världens historia, och jag vill att denskall vara en parentes. Men tyvärr växer kärnavfalls-berget för var dag som går, och det kan jag aldrigacceptera.Anf. 67 () replik:Fru talman! Varken eller jag beslutarom huruvida kärnkraftsreaktorer skall byggas i värl-den. Jag kan konstatera att i är det just denenergilösning som man ser som möjlig att satsapå och som man satsar på. Vid en studieresa i att det finns 47 reaktorer i i dag.Ett tjugotal är under planering eller uppbyggnad un-der den närmaste 10-20-årsperioden. och överhuvud taget de länder som är på uppgång ekono-miskt bygger kärnkraftverk. De behöver el, och de seri dag ingen annan lösning. Det kan varken jag göra någonting åt utan bara ha synpunkter på.Forskningen handlar om solkraftmen också om kärnteknikens möjligheter. Jag tyckeratt det är fel om vi i avskärmar oss från möj-ligheterna att delta i detta. Vad det än står i utskotts-betänkandet så står det i lagparagrafen att det är för-bjudet att utarbeta konstruktionsritningar, beräknakostnader, beställa utrustning eller vidta andra sådanaförberedande åtgärder i syfte att inom landet uppföraen kärnkraftsreaktor. Det finns en lagparagraf somförbjuder oss att uppföra en kärnkraftsreaktor. Denparagrafen, 6 § kärntekniklagen, har inget som helstsyfte mer än att den är misskrediterande för Sverige.Det är en skamfläck i svensk lagstiftning, och denborde tas bort.Anf. 68 ():Fru talman! "Pappa, nu låter du precis som enpolitiker!" utbrast min då 12-åriga dotter över köks-bordet. Med illa dold skadeglädje sprang hon sedanoch hämtade paket med bl a Sagorför barn och citerade vår tids störste svens-ke satiriker.Kära kolleger! Finns det något som gått så raktfram till svensken i gemen - alldeles oavsett åsikt isak - som monolog om sanning ochsannolikhet efter ? Visst har det alltidfunnits misstro mot politiker. Men i vårt land harkänslan av att man inte kan lita på vad politiker säger,att de bara försöker klara sig ur trängda lägen utan attlåta binda sig , har vuxit dramatisktsedan folkomröstningen om kärnkraften . Det ärett uttryck för det som i sin partimotionkallar "ett mer än två decennier långt nationellt ener-gipolitiskt trauma".Jag var själv för en avveckling av kärnkraften1980, när socialdemokraterna efter olyckan på förde frågan om kärnkraften till folketsavgörande när den interna handlingsförlamningenblev total. Till skillnad från Nej till kärnkraft-rörelsenvar jag däremot helt emot en folkomröstning. Denskulle enligt min mening med stor sannolikhet utfor-mas så att de politiska partierna efteråt kunde tolkaresultatet just så som de senare önskade vid varjegivet tillfälle. Verkligheten kunde inte ha blivit värre.Efter abdikerade de politiskapartierna, men då måste de också ta ansvaret försin abdikation. Inför rädslan att folkomröstningenskulle ge stöd för avveckling formulerades ett mella-nalternativ - linje 2 - en linje som hade till syfte att fåtillräckligt många kärnkraftsmotsåndare, som då hadekvar sitt förtroende för politiker, att rösta på någotsom framställdes som avveckling - om än med förnuft- men som efteråt skulle ge möjlighet till allskönsspetsfundiga omtolkningar och långbänkar till dess attopinionsläget lugnat ned sig. Tjernobylkatastrofen iapril 1986 tvingade på nytt ut de ansvariga politikernai försök att lugna med förnyade löften om avveckling.I den mediekampanj som sedan halvannat år före-gått dagens beslut har t. ex. landets största morgon-tidning nästan dömt ut avvecklingsföresprå-karna som flummare, dagdrömmare och okunniga, av teknikfientliga, när det tvärtom är så att dentekniska utvecklingens möjligheter ger oss oanadeförutsättningar att minska vår energikonsumtion avhänsyn till en globalt ekologiskt uthållig utveckling.I min hand här har jag två huvudledare från sam-ma tidning. och den 10 februari1987 med rubriken .Bättre än så kan inte den politiska opportunismen isvensk kärnkraftsdebatt belysas. skulle säga på ledarplats i morgonefter ett reaktorhaveri i t. ex. kan man natur-ligtvis bara spekulera kring.Fru talman! Känslan av vanmakt har bara för-stärkts efter de mer än märkliga turerna kring och det gångna årets tragikomiskaturer kring energiministerns partiöverläggningar. I ettmakalöst maktpolitiskt taktikspel, där regeringsparti-ets slutliga ställningstagande doldes till fem i tolv,manövrerades planenligt moderater, folkpartister ochmiljöpartister ut. Moderater skall a priori inte varamed i uppgörelser med socialdemokratin - oavsett hurlångsiktigt hållbara beslut som eftersträvas verbalt.Miljöpartisterna hade säkert fått vara med om delagt sig platt. Av hänsyn till samarbetspartnern skulle desarmeras som kärn-kraftsavvecklarna par preferens. Att Kristdemokrater-na lämnade var säkert helt oavsiktligt. Kanske var detockså ett olycksfall i arbetet att tvingadeslämnade båten. Maktens arrognas har ju aldrig lärt sigatt folkpartister i allmän tjurskallighet inte köper attsocialdemokratin alltid anser sig ha rätt till formule-ringsmonopolet.I sak lämnar den träffade energiöverenskommel-sen, som redan visat, en rad frågetecken,inte minst genom bristen på klara och tydliga besked.Man köper öppet en ökning av koldioxidutsläppen istrid med internationella åtaganden enligt klimatkon-ventionen. Årets version av World Watch InstitutesTillståndet i världen visar på en oroande utvecklingvad gäller koldioxidutsläppen i världen. Att Sverigeinom EU fått rätt att öka sina utsläpp av koldioxidmed är därför en skandal.Energiöverenskommelsen öppnar vidare - alldelesoavsett maskeringsförsöken - för ökad fossilgasan-vändning. Förutom står resten avkärnkraftsavvecklingen skriven i stjärnorna.Fru talman! En vanlig fråga från dem som i dagvill gå ifrån linje 2 och folkomröstningsresultatet ochdess bekräftelse i 1980 är: Har Du intemärkt att det skett en del ? Man kan välinte bita sig fast i den kunskap som fanns då. De se-naste åren har energifrågornas globala karaktär harblivit tydligare. Då kände vi inte till växthuseffekten.Nu har vi ju skrivit på klimatkonventionen.Inför en kunnig miljöopinion som minns framstårdetta som totalt avklätt i all sin nakenhet. Jag vill inteifrågasätta att linje 2-förespråkarna fak-tiskt uppfattat verkligheten på detta sätt. De faktorersom man nu hänvisar till var emellertid inte okända1980. Tvärtom fanns de styrkta av forskning redan då.Men de var inte okända utanför forskningen heller,och de var naturligtvis en bidragande faktor till detställningstagande som åtskilliga av dem gjorde somliksom jag röstade på linje 3.I min hand har jag här en debattbok av den kändesvenske professorn i meteorologi . Titeln ärVad gör vi med klimatet? Boken kom 1979. Denhandlar i huvudsak om klimatpåverkan av koldiox-idutsläppen från energianvändningen och om växt-huseffekten och byggde i sin tur bl.a. på en departe-mentspromemoria med titeln av energiproduktion.Hänvisning till nya faktorer kan vara en spekula-tion i allmänhetens okunnighet just i det infor-mationsbrus som dränker oss . Men mertroligt är det ett pinsamt avslöjande av okunnighetenhos ansvariga politiker om förutsättningarna för englobalt ekologiskt hållbar energipolitik sedan långtföre 1980. Visst kom klimatkonventionen först 1992.Men internationella konventioner brukar inte varabörjan utan slutet på en process, där nya fakta tas ibeaktande. Visst vet vi mer om växthuseffekten i dagän 1980, men den var långt ifrån obekant då. Mensom vanligt tar man inte till sig de varningsteckensom forskarna presenterar förrän det är alldelesoundvikligt. I stället för att stanna upp inför oroandesignaler och konstatera: hit men inte längre tills vi vetmer, är den vanliga politikerreaktionen att så länge viinte vet absolut säkert att något är farligt skall vi integöra något. Och vad gör vi inför den helt skevafördelningen av den globala energianvändningen?Vad som däremot är odiskutabelt är naturligtvisatt de som gått på flera sätt påverkarförutsättningarna att avveckla kärnkraften till 2010.Jag erkänner gärna att jag inte längre vet om det ärmöjligt. Bakom oss har vi 17 i stort sett bortkastadeår, då föga gjorts för att på allvar ställa om energian-vändningen i vårt land. Tvärtom har de politiskt an-svariga låtit bygga sig fast i ett väldigt elbe-roende, som det i dagens samhällsekonomiska lägemed permanentad massarbetslöshet är oändligtmycket svårare för såväl statsmakter som den enskildeatt ställa om. Men ansvaret för denna utveckling vilarpå de partier som stod bakom linje 2 och därpå föl-jande riksdagsbeslut och 1991.Misstanken att agerandet 1980 bara var ett sätt attvinna tid är inte orimlig. Misstanken förstärks natur-ligtvis ytterligare av hänvisningar till att det i folkom-röstningskampanjen också sades att kärnkraftsreakto-rerna skulle utnyttjas under sin tekniska och ekono-miska livslängd. Javisst, det finstilta meddelandetfanns säkert också. Men huvudmålet 1980 var attförhindra en avveckling av kärnkraften. Budskapetvar entydigt: Med linje 2 blir det "avveckling medförnuft". Men betoningen låg för budbärarna på"förnuft" snarare än på "avveckling".Fru talman! Det finns runt om i de traditionellademokratierna en växande känsla av att politikernainte håller ord. I någon mån kan politikerna försvarasmed att verkligheten är alltmer komplicerad. Men justdärför är det så viktigt att inte göra eller säga mer änvad man vet att man kan stå för. Folkomröstningenoch riksdagsbeslutet har av förklarliga skäl avmånga kommit att uppfattas som ett avgörande test.Nu tror inte jag att en så stor andel av svenska fol-ket som röstade för avveckling - linje 2 eller linje 3 -är särskilt upprörda över det som sker. En del finnsinte längre. Andra har själva ändrat uppfattning isakfrågan. Långt allvarligare är att många resignerat.Så länge politikerna inte lägger sig i ens vardagslivstruntar man i dem och deras löften. De som misströs-tar och helt tappar tilltron till det demokratiska syste-met är kanske inte överväldigande många. Men närarbetslösheten är utan har denblivit en varböld i samhällskroppen. När en motsva-rande andel av befolkningen får bekräftat att politi-kerna inte står vid sitt ord har vi en för vårt samhälleän farligare varböld.Fru talman! Frågan ställs ibland av dem som äryngre: Varför måste vi vara bundna av en folkom-röstning 1980? Då hade inte vi rösträtt. Det är natur-ligtvis sant. Men det är ett argument mot folkomröst-ningar och inte mot beslutet att göra svensk kärnkrafttill en parentes. finns det två miljoner röstbe-rättigade svenskar som inte fick delta i folkomröst-ningen om svenskt EU-medlemskap. Men det beslutetär naturligtvis också oåterkalleligt.Fru talman! Tilltron till politiken skulle vinnamycket om vi liksom politiker tala-de sanning, om vi kunde redovisa att vi har ändratuppfattning. Vi visste inte 1980 vad vi vet i dag.Framför allt kan vi inte fortsätta att hävda att varjenytt steg bara är den mest logiska och naturliga kon-sekvensen av vårt ställningstagande då, fast männi-skor alldeles uppenbart ser att vi gör något annat. Detär inget konstigt i att ha fel och att göra fel. Det göräven politiker, och det vet människor. Föraktet kom-mer när vi slingrar oss och försöker få det att se utsom om det vore helt tvärtom.Fru talman! Jag kommer i voteringarna att stödjaMiljöpartiets reservationer och yrkar bifall till reser-vationerna 15 och 36. Jag kommer vidare, om vote-ring begärs, att stödja reservationer 20om investeringar i småskalig vattenkraft och 37 omkärnsäkerhet i , samt flerpartireservationer-na 12 om tankeförbudslagen och 34 om miljöeffek-terna av ökat biobränsleuttag.Anf. 69 ():Fru talman! I morse hörde vi på nyheterna att ge-netiskt förorenad raps höll på att sås. Tonvis fick lovatt dras tillbaka, och all redan uppkommen grödamåste plöjas ned. Att leka med själva livets grundste-nar är farligt för framtiden. Man sade också att ska-dorna kunde ha fått så mardrömslikt stora följder attendast fantasin sätter gränser för dem.När det gäller kärnkraften är det endast verklighe-ten som sätter en gräns för hur stora skadorna kan bli.I stället för att säga att verkligheten är underbarare ändikten kan vi se att verkligheten när det gäller kärn-kraften redan är mera fasansfull än både dikt, prosaoch fantasi. Det gäller hela kedjan - uranbrytning,anrikning, transporter, själva kärnkraftverken, uppar-betning och slutförvaring. Självklart gäller det ocksåolyckor, och även nedmontering av avstängda kärn-kraftverk.Varför vill kärnkraftsmotståndarna avveckla kärn-kraften? Här inräknar jag också de partier som hargjort en överenskommelse. Jag tycker att polarise-ringen mellan kärnkraftsavvecklarna är olycklig. Härär några svar.Den är ingen lösning för framtiden. Den globalahotbilden är alltför farlig. Kärnkraften och kärnvapenär siamesiska tvillingar, och dessutom har vi riskenför haverier. Avveckling minskar vår sårbarhet. Tolvåldrande reaktorer ersätts med förnybara, miljövänli-ga energikällor. Försvarsberedningen pekar ut kärn-kraften som en av allvarligaste säkerhetsris-ker. Hela kedjan, från uranbrytning till slutförvaring,innehåller riskfaktorer. Kärnkraften ger det sämstautfallet av alla energislag - 1,1 gånger insatsen. Helakedjan är miljöfarlig, hotar oss och framtida genera-tioner till hälsa och miljö samt skadar naturen ocharvsmassan hos djur, växter och människor som blirutsatta för strålning. Oljan är slut om , ochuranet räcker eventuellt dubbla tiden. Vi måste arbetamed andra alternativ.Vad ger då avvecklingen? Den ger jobb. Den germinskad sårbarhet, både när det gäller kontinuerligeltillförsel och internationellt oberoende. Den gerbättre miljö och inhemska, förnybara energikällor.Avvecklingen ger en bättre handelsbalans.