prot · GL0917 · 1997-10-22 00:00:00 — De behöver ju också ut-veckla svenskan, och inte minst behöver de ett skrift-språk - något som skolan kanske inte hjälper till med.Jag tror därför att det är viktigt att se över hela situa-tionen. Men frågan gagnas nog som sagt bäst av att visatsar på utvecklingen av teckenspråkspedagogik ochlärare.Anf. 78 () replik:Fru talman! Jag får tacka för svaret. Jag tror ochser att det nu har börjat gå framåt i denna fråga. får ge föräldrar till döva barn utbildning i tecken-språk är ett stort steg framåt. Men jag tyckte ändå detvar viktigt att lyfta frågan och visa att det finns flerproblem. Det behövs mer utveckling. Arbetet medden här frågan kommer att fortsätta, och mycket avdet som har lyfts fram och som skall genomföras iframtiden kommer att innebära att de här problemenfår en bra lösning.Anf. 79 ():Fru talman! Jag skall fatta mig mycket kort, efter-som jag instämmer med det som står i betänkandetoch inte har någon reservation. När man lyssnar tillAlice känner man sig handikappad för att maninte kan teckenspråk. Det kände väl de andra här ikammaren också? Det var en nyttig upplevelse.Det är oerhört positivt att en reguljär utbildning iteckenspråk för föräldrar äntligen kommer till stånd.Det är ju, som någon har sagt, lika viktigt för barnmed teckenspråk att kunna kommunicera med sinaföräldrar som det är för alla andra barn.När utbildningen nu sätts i sjön skall Skolverketfölja och utvärdera den. Två delar är speciellt viktiga,och jag vill gärna peka på dem.Det första är tillgången på lärare. Men det handlarinte bara om den tekniska kunskapen utan också omatt man har hela den pedagogik som passar för barnsom skall lära sig teckenspråk och också för de för-äldrar som kommer att få göra det.Det andra är utbildningens omfattning. Av kontak-ter jag haft med föräldrar som berörs av utbildningenhar jag förstått att de själva anser att är enalldeles . Detta är en oerhört svår och krä-vande utbildning. Därför känns det viktigt att påpekaatt vi nu i utskottsbetänkandet särskilt har betonat attutbildningens omfattning skall vara en del av utvär-deringen. Vi i utskottet är inte tillräckligt kompetentaför att avgöra detta, utan det måste utvärderas. Det ärmöjligt att det kommer att behövas i framti-den.Anf. 80 ():Fru talman! Det var fantastiskt att se stå italarstolen och tala med två språk. Jag kommer frånHärnösand, och det är en stad som har Kristinaskolan.Den rekryterar barn från två tredjedelar av Sverigesyta. Senast talade jag med studierektorn, ochde tycker naturligtvis att det förslag vi nu lägger frampå bordet är fantastiskt bra och ett steg i rätt riktning.Så bra att ni har tagit Norrlandsmodellen, sade de. Jagundrade vad det var, och fick svaret att det innebär attflera föräldrar går på utbildning tillsammans. Då sitterdet inte tre familjer i en stad och tre i en annan hem-ma för sig själva, utan de får utbildningen tillsam-mans.Men det finns orosmoln på himlen. pågår ut-redningen om funktionshindrade barn i skolan, och iden kommer det kanske att föreslås att Kristinaskolanskall kommunaliseras. Därför är man rädd för attpengarna inte kommer att räcka till och för att peng-arna skall försvinna i ett stort, svart hål. Det finnsalltså också moln på himlen.För de döva och hörselskadade är det viktigt att fåha en sammanhållen skola , precis som för deandra. Det är även viktigt att syskon och andra barnfår gå i skolan. Så har vi haft på Hofskolan. Meneftersom det inte fanns plats för alla när man gjorderum för årskurserna 1-9 har man flyttat ut dem somskulle ha gjort skolan till en blandad skola.Förra året skrev jag en motion om att jag tycker attalla förskollärare skulle ha utbildning i teckenspråk.Det är ett språk som vi alla är i behov av, och barn harså enormt lätt att lära. Som sade tardet tid att lära sig, och man måste träna.Finns det några som kan göra det och leka in kunska-pen, så är det barnen. Jag vidhåller att det är viktigtatt börja på ett tidigt stadium. Jag har själv en dottersom är förskollärare, och hon tycker att detta skullevara alldeles utmärkt.Men så kommer vi till nästa hinder: Var finns desom skall lära ut? Var finns de här utbildningarna? är det brist på tolkar och lärare, och jag kännermig handikappad när jag inte kan tala med hörselska-dade på deras sätt. Jag tycker att det är vi som ärhandikappade. Min utvecklingsstörda son har mycketlättare att kommunicera med teckenspråk. Han kanväldigt få ord på svenska.Precis som anser jag att det borde vara entyp av utbildning som alla skall få tillgång till. Mankan, som sades, börja med hemspråksundervisning -det är okej. Men detta är så viktigt att alla i Sverigeborde få tillgång till det. Det är basen i vårt liv.Jag hälsade på de hörselskadade ungdomarna påderas fritis, och de berättade att de var isolerade. Jagkan inte acceptera det. Vi pratar om mänskliga rättig-heter och om att skall följas, och iHärnösand har vi ett fint exempel i Kiörningskolan,som fått pris för sådant här. Men om man inte kankommunicera med alla och lyfta fram allas mänskligarättigheter är det en brist.Jag vill nog gå ännu längre än vad betänkandet vi-sar på. Det är ett steg i rätt riktning att även föräldrar-na får tillgång till undervisning, men ärinte mycket. Det behövs träning och åter träning.Under den förra perioden vi satt i ,1988-1991, lyckade vi få igenom en professur förteckenspråk, och det var ett sätt att höja statusen. Menvi är beredda att kämpa vidare och följa utvärdering-en. Sedan hoppas jag för allt i världen att det inte blirtal om någon kommunalisering. Då finns risken säger att det är för dyrt, att man behåller barnen ihemkommunerna och inte betalar för att de skall få gåpå t.ex. Kristinaskolan. Om det blir en kommunalise-ring måste man ha en värdstad och en värdskola.Pengar skall öronmärks, så att man kan garanteradessa barn utbildning.Med detta yrkar jag bifall till utskottets hemställani betänkandet, men personligen kommer jag nog attrösta på reservation.Anf. 81 HANS ():Fru talman! Jag tänker inte störa den rådandesamstämmigheten i det här ärendet utan snarare un-derstryka en del saker. Jag vill börja med ett citat:I natt jag drömde något somJag aldrig drömt förutJag drömde det var fred på jordOch alla krig var slut.Jag drömde om en jättesalDär statsmän satt på radSå skrev de på ett konvolutOch reste sig och sa:Det finns inga soldater merDet finns inga gevärOch ingen känner längre tillDet ordet militär.Fru talman! Den här underbara sången lyssnadejag till, och såg, när eleverna på iHallsberg hade öppet hus. Att jag såg sången krävernog sin förklaring, även om en och annan nog anar detmed tanke på framträdande här i talar-stolen . Den klass jag besökte är ensärskoleklass där en del av eleverna kommunicerarmed det talade ordet och andra med teckenspråk. Deframförde gemensamt tillsammans med lärare ochassistenter den citerade texten. Det var musik, sångoch tecken. Jag kan försäkra kammarens ledamöteroch åhörare att det var en oerhört stark upplevelse attse och iaktta den lycka och glädje som förmedladesav eleverna på det här sättet.Jag vill med denna berättelse åskådliggöra ochunderstryka hur viktigt det är att elever som inte kananvända det talade ordet ges möjlighet att uttrycka sigpå teckenspråk. För att det skall fungera på ett bra sättoch för att föräldrarna skall kunna vara med i skolar-betet på samma villkor som föräldrar till barn somkan använda det talade ordet, är det nödvändigt att detskapas förutsättningar för utbildning, och då inteenbart introduktionsutbildning utan också mer kvalifi-cerad utbildning. Det är därför utmärkt att kan fatta beslut som innebär bättre förutsättningarför föräldrar att få en mer kvalificerad utbildning iteckenspråk.Fru talman! Alla föräldrar skall ha möjlighet att barn god vård, omsorg och stöd i deras utveck-ling. Det är då naturligtvis mycket angeläget att detblir möjligt för föräldrar och barn att kommunicera pånågorlunda lika nivå och på ett gemensamt språk.Barns utveckling och föräldrars möjlighet att deltai och bidra till den utvecklingen är mycket beroendeav ett gemensamt språk. Det är viktigt att samhället påalla sätt stöder detta.Jag håller med utskottet om att det är angeläget atti första hand möta föräldrarnas behov, detta inte minstmed tanke på att resurserna är begränsade, och dåhandlar det inte enbart om pengar utan även det fak-tum att antalet teckenspråkslärare är begränsat.Jag vill uttrycka en förhoppning om attalla föräldrar som anser sig vara i behov av dennautbildning också kan få den. Det är naturligtvis bra attbörja med de yngsta, men det finns skäl attockså tillmötesgå föräldrar som har litet äldre barnoch ungdomar. Därför tycker jag att det är alldelesutmärkt att utskottet inte föreslår någon övre ålders-gräns.Jag vill med detta inlägg yrka bifall till hemställani utskottets betänkande.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 10 §. )8 § Kyrkomötets sammanträdenFöredrogsKonstitutionsutskottets betänkande 1997/98:KU8Kyrkomötets sammanträden (prop. 1997/98:8)vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 10 §. )9 § betänkande 1997/98:KU5LagstiftningsprocessenAnf. 82 ():Fru talman! Två folkpartister, ochKarin , har skrivit en motion som behandlas idetta betänkande. Utskottet föreslår avslag på motio-nen med motiveringen att det finns utredningsbetän-kanden som bereds i regeringen, och man vill avvaktadet arbetet.Ofta brukar man ju inte reservera sig för enskildamotioner om förslagen i dem bereds i regeringen.Men och jag har här gjort ett undan-tag. Vi vill att motionen skall bifallas.Eriksson och anser att alla statliga utred-ningar skall få till uppgift att analysera sina förslag urden enskilda människans perspektiv när det gällerökad makt och inflytande över sin egen vardag. Jagtycker att det är en mycket angelägen fråga. Alla vårabeslut borde ha förbättrade villkor för den enskildamänniskan som mål. I av minskad tilltro till denstarka staten är inte minst den enskildes makt över sittvardagsliv en viktig byggsten i tilltron till vårt samhäl-le över huvud taget. Vi har krav på attutredningar skall analysera kostnaderna för sina för-slag. De skall också tala om vad deras förslag betyderför jämställdheten och den regionala balansen. Det ärviktiga frågor, men minst lika viktigt är att utredning-arnas förslag analyseras och fokuserar på en ökadmakt för enskilda människor och individer. Därföryrkar jag bifall till reservation 2.Utskottets majoritet föreslår alltså avslag på mo-tionen med motiveringen att det finns statliga utred-ningar som kommit med förslag om ökat medborga-rinflytande. Man hänvisar till och pekar på att den har föreslagit utökademöjligheter till lokala folkomröstningar, medborgerligmotionsrätt till fullmäktige och försöksverksamhetmed direktvalda lokala organ.Först och främst tillgodoser dessa förslag inte frå-gan om hur den enskilde skall få mer direkt makt översin egen vardag. Förslagen handlar om hur den repre-sentativa demokratin skall få ett bättre innehåll ochhur kollektiva aktioner skall kunna främjas. Vad somdessutom kanske är värre är att vi under hand i utskot-tet har fått besked från om att ingaav de frågor som det hänvisas till i utskottsbetänkan-det kommer att leda fram till några förslag från rege-ringen. Det pågår alltså inget beredningsarbete ens ide frågor som utskottsmajoriteten hänvisar till.Fru talman! För övrigt tar statsministerns nya storautredning om folkstyret inte heller upp motionensperspektiv när det gäller hur de enskilda människor-nas makt skall kunna öka, vilket jag tycker är uppse-endeväckande. hade bl.a.till uppgift att belysa medborgarnas möjligheter attpåverka sina levnadsvillkor. Ordet makt var centralt iMaktutredningen. Det perspektivet saknas helt istatsministerns utredning.Förslaget i motionen förtjänar faktiskt ett bättreöde än den slappa behandling som utskottsmajoritetenhar presterat i detta ärende.Anf. 83 ():Fru talman! Jag håller med om kanske borde argumentera mera i sak även kringen sådan motion. Det är naturligtvis viktigt att frågoralltid analyseras ur makt- och demokratiaspekter. Mendet är också litet typiskt en liberal inställning att manbara betonar enskilda människor. Demokrati utövasibland av oss inte enbart som enskilda och friståendepersoner. Så ser inte verkligheten ut. Vi ingår också isociala sammanhang, i sociala klasser och i olikagenus eller sociala kön med olika ställning och olikamakt. Man bör också se till hur olika förslag slår medavseende på detta.Det är ur en sådan aspekt som harmotionerat, och den motionen behandlas i detta be-tänkande, och jag yrkar bifall till reservation 3.Under den stora kvinnokonferens som FN anord-nade i myntades begreppet mainstreaming,som egentligen betyder huvudfåregörande. Fritt över-satt betyder det väl att kvinnofrågorna skall finnasmed i huvudfåran för den politiska debatten. Begrep-pet har sitt ursprung i att kvinnofrågan - kampen omjämställdhet är ju till den helt dominerande delen enkamp för kvinnornas emancipation i samhället ochmot manliga maktstrukturer - måste synliggöras.Frågans sociala och politiska sprängkraft döljs mångagånger bakom ett neutraliserande språk. Ett sätt attgöra kraven på jämställdhet osynliga är att inte låtsasom dem, att inte lyfta fram dem. Detta är inte enlingvistisk fråga. Det är inte fråga om att byta vissaord, som en folkpartimotion andas. I stället är detfråga om att framhäva innehåll och samband samt hurolika politiska förslag slår i det sociala köns-/genussystemet.I vårt samhälle är det vi män som utgör en sortshuvudnorm. Det är vanligen genom ett manligt spekt-rum som politiska frågor ses. Formellt finns det jäm-ställdhet mellan kvinnor och män, men i en rad avse-enden är diskrimineringen påfallande. Vi kan både seoch mäta detta när det gäller lönefrågor. Också imånga andra, inte lika mätbara, avseenden är kvin-nodiskrimineringen påfallande. Kvinnor osynliggörs.Olika förslags inverkan på jämställdheten låtsas maninte om, eller också klargörs den inte. döljs dethela under ett snömos av objektiviserande fraser somdöljer det egentliga kvinnoförtrycket.Eftersom kvinnor och män inom varje samhäll-sklass lever under olika ekonomiska, sociala ochkulturella villkor och intar olika roller och maktposi-tion - ofta beroende av, som det brukar heta, derassociala kön/genus - har lagstiftning ochandra beslut som tas i denna kammare olika inverkanpå kvinnors och mäns villkor. Detta borde enligt vårmening framhävas och även vanligtvis analyseras iutskottsbetänkandena.Ett jämställdhetsperspektiv borde därför finnas ipolitiken i dess helhet och på de olika områdena.T.ex. nedskärningar av offentlig verksamhet drabbarofta kvinnor hårdare, eftersom kvinnor har den of-fentliga sektorn som sin dominerande arbetsmarknad.Dessutom är det kvinnors obetalda arbetsinsats somfår tas i anspråk när resurserna till vård och omsorgsamt till skola och fritis krymper. Forskningsfrågorhar åtminstone tangerats och de påver-kar kvinnor och män olika därför att antalet kvinnorminskar, eller är litet, inom den akademiska eliten.Förändringsförslag på område efter område har alltsåeffekt på jämställdhetens utveckling. Detta bordeuttryckligen analyseras och tydliggöras.Motionärerna och jag som reservant menar därföratt utskotten borde beakta detta på sina respektivesakområden; med innebörden att synliggöra jäm-ställdhetsproblematiken eller, vilket kanske är riktiga-re, kvinnofrågorna och kvinnodiskrimineringen.Hur påverkar de olika förslagen utskotten när detgäller behandlingen av det jämställdhetsmål som,vilket utskottsmajoriteten påpekar, har gjorts till stats-rättslig norm? Detta täcks inte in av 1 kap. 2 §, rege-ringsformen med en allmän formulering om jäm-ställdhet, som utskottsmajoriteten tycks tro. Det krävsen särskild konkretisering av detta programstadgandei riksdagsordningen. Det är inget konstigt med det.Regeringen har fastlagt generella kommittédirektiv.1994 gav man alla offentliga utredningar uppgiften attredovisa jämställdhetspolitiska konsekvenser.Utskottsmajoriteten säger uttryckligen: "Skulle re-geringen lägga fram en proposition utan någon jäm-ställdhetsanalys kan ställa regeringen tillsvars för detta." Det är en stark skrivning. Det finnsalltså ett tydligt krav också på regeringen. I konsek-vensens namn borde, enligt min mening, samma kravställas på utskott. Denna insikt, som ut-skottsmajoriteten ger uttryck för i sin skrivning, bordeleda till ett bifall av motion.Praktiken är en annan sak. När jag för en stundsedan förberedde mitt anförande tog jag slumpvisfram några av höstens propositioner från bokhyllan.Egentligen i samtliga de propositioner som jag fickmed i ett handgrepp saknas det en jämlikhetsanalys,men kanske gjorde jag en litet väl hastig genomgång.Propositionerna gäller i och för sig t.ex. dubbelbe-skattningsavtal och tullbestämmelser. Rimligen är detnågot som inte kan påverka jämställdheten, men det ären sak. I en proposition om läkares vidareutbildningtas det upp många frågor där de olika villkoren för dekvinnor och män som jobbar inom området bordekunna lyftas fram.Vidare tog jag fram propositionen om EMU, somju berör stora delar av den ekonomiska politiken, ochden är verkligen inte neutral utifrån genussystemet,alltså i ett könsperspektiv. En annan proposition somjag plockade fram gäller skydd för förföljda personer.I vissa avseenden är detta verkligen en stor kvinno-fråga. Men denna kvinnofråga lyfts inte uttryckligen,åtminstone som min snabba genomgång kunde ge vidhanden, fram. Den tydliggörs heller inte på ett konkretsätt.Det finns alltså en rad propositioner som faktisktvisar sig sakna en jämställdhetsanalys snarare än attde redovisar en sådan. En majoritet i konstitutionsut-skottet säger ju i sin skrivning att regeringen, om enproposition läggs fram utan en jämställdhetsanalays,skall ställas till svars för detta. Således får vi väl prö-va detta. Vi får se till att det genom en anmälan tillKU sker en prövning just på grund av brist på jäm-ställdhetsanalyser i en rad olika propositioner. Sedanfår vi se vad gjorda konstaterande är värt.Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till reserva-tion nr 3 i betänkande.Anf. 84 () replik:Fru talman! sade att det var typisktliberalt att bara se frågor i den enskildes perspektiv.Det är en underlig beskrivning av liberala aktiviteterbl.a. i denna kammare. Vi i har ju en enormstatsapparat som är full med regleringar. Många kol-lektiva och indirekta demokratiska styrsystem finnsreglerade där.I vår reservation säger vi att man också skall tahänsyn till den enskildes perspektiv och att det finnsanledning att öka den enskildes makt över sitt egetvardagsliv. Alla vi här har medver-kat till uppbyggnaden av en statsapparat. Vi har gettsken av att vi kan lösa alla människors enskilda pro-blem.David , en mycket respekterad forska-re, talar om inlärd hjälplöshet. Vi bygger alltså uppregelsystem som gör att människor inte kan utövamakt över sitt eget vardagsliv. Det finns en rad exem-pel på det . Jag vill gå så långt att jag hävdar attarbetsmarknadens regelsystem sammantaget gör attmånga människor förhindras att försörja sig genomeget arbete. Detta förtar människors glädje över att haett jobb och över att själva kunna försörja sig. Fleraområden kan nämnas.Kenneth tar upp frågan om en reglering omjämställdheten i riksdagsordningen. Jag kan hålla medhonom när det gäller argumentet för att vi skall arbetaför jämställdhet. Men han är helt ute och cyklar närhan kommer till de tekniska medel han vill använda. Iriksdagsordningen finns bara beskrivningar om hurvåra sammanträden skall ordnas och vilka regler somskall gälla för talmannen och för oss riksdagsledamö-ter. Det finns inga som helst politiska sakområdensom regleras i riksdagsordningen. Vad han egentligenföreslår är att vi skall skriva om regeringsformen engång till och plocka alla de målsättningar som finnsför ett gott samhälle i regeringsformen in i riksdags-ordningen.Anf. 85 () replik:Fru talman! Det jag menar är faktiskt det jag sä-ger, , och det är att det genom ROeller gärna på annat sätt behöver ges en instruktion tillriksdagens utskott att de beaktar och analyserar frå-gorna ur ett könsperspektiv.Det säger låter mycket sympatiskt,herr talman, när det gäller den enskildes makt. BirgitFriggebo argumenterar för ett förslag som låter förle-dande sympatiskt. Men det är skillnad på enskilda ochenskilda beroende på var i den sociala rangskalanman råkar vara född eller var i samhällets socialamotsättningar och konflikter man står. Det är skillnadpå att öka makten för en högavlönad direktör eller aktieägare och att öka den för lågavlönad anställdeller en arbetslös. Jag är för att öka de enskildas makti de sociala skikt där de enskilda människornas maktmåste öka, men jag är mot att öka enskildas makt iöverklassen och i de eliter där maktutövningen tvärt-om borde försvagas och minska.Anf. 86 () replik:Herr talman! Det är litet lustigt om den enda frågasom skall regleras i riksdagsordningen och som viriksdagsledamöter skall ta hänsyn till när vi behandlarregeringens propositioner och motioner är jämställd-het. Som brev på posten kommer dagen efter krav påatt man också skall titta på saker ur regional synpunktoch alla möjliga andra synpunkter. ärfel ute när det gäller verktygen för att åstadkomma enökad jämställdhet. Han kan göra en anmälan tillkonstitutionsutskottet om att man skall granska allaregeringens propositioner och titta efter om de tar uppjämställdhetsperspektivet. Det ger säkert större effekt.Sedan till frågan om den enskildes perspektiv ochökande av den enskildes makt. I den motion som vivill bifalla finns det inte ett ord om att det skall varavissa typer av enskilda människor som skall få sinmakt utökad. Det gäller enskilda människor överhuvud taget.Arbetslösa människor finns i alla skikt av samhäl-let . Men min tro är att det genom den massar-betslöshet vi har just är de människor som har densvagaste positionen som riskerar att nästan för alltidhamna utanför arbetsmarknaden. Jag vill gå så långtsom att säga att det är det samlade regelsystemet ochden inlärda hjälplöshet som detta har byggt upp somgör att de inte kan ta sig ur denna förtvivlade situa-tion. Om man hade perspektivet att se till att denenskilde skall kunna bidra till att trygga sitt eget liv påett bättre sätt - och naturligtvis gäller det alla med-borgare, även de svagaste - är jag övertygad om attdet skulle stärka de svagaste mest, därför att de star-kaste har alltid större möjligheter att påverka sinaegna liv.Anf. 87 () replik:Herr talman! hänger upp sig påsakens formella sida. I motionen heter det att manskall ge talmanskonferensen i uppdrag att pröva frå-gan om att införa en övergripande tilläggsbestämmel-se i riksdagsordningen enligt vilken utskotten får iuppdrag att beakta jämställdhetsperspektivet inomsina områden. Om nu talmanskonferensen kommerfram till en annan teknisk lösning, t.ex. liknande detallmänna kommittédirektivet, är det en underordnadfråga. Det viktiga är saken faktiskt, nämligen att jäm-ställdhetsfrågorna belyses och klargörs.Jag tycker alltså att folkpartimotionen är mycketsympatisk. Det som gör att jag inte kan biträda denrakt av är just detta att det är skillnad på enskilda ochenskilda i klassamhället. Enligt min uppfattning kanvi inte säga att man rakt över skall öka makten förenskilda individer. Vissa individer i det här samhällethar ett övermått av makt, andra - de flesta - är där-emot alldeles för maktlösa. Det är dem detta gäller.Kanske en närmare kommunikation kan leda oss när-mare varandra i denna fråga.Anf. 88 ():Herr talman! Jag skall som utskottsmajoritetenstalesman bemöta två av reservationerna i detta betän-kande.Folkpartiet yrkar att beslutar om "ettgenerellt direktiv till samtliga statliga utredningar omatt de förslag som läggs fram skall leda till ökad maktför de enskilda människorna - som individer och intebara som medlemmar av ett kollektiv".