prot · GK09105 · 1997-05-20 00:00:00 — Frågan är vadsom talar emot att de borde ges skydd här i Sverige.Inte någonstans i svaret har uteslutitmöjligheten att de kommer att utsättas för förföljelse.Statsrådet anför också att det är Utlänningsnämndensoch Invandrarverkets uppgift att ta hänsyn till samtli-ga omständigheter i det enskilda fallet, pekar på hu-manitära skäl efter lång vistelse i vårt land och att detkan finnas särskilda traumatiska upplevelser i detenskilda fallet.Det är här som jag inte riktigt hänger med i svaret.Jag kommer i kontakt med bos-nier med kroatiska pass som finns runt om i landet påvåra flyktingförläggningar. När jag ser avslagen frånInvandrarverket och kan jag inteförstå hur avslagen speglar det just harsagt. De flesta asylsökande bosnierna kom undersommaren 1993, och de flesta asylsökande bosniernamed kroatiska pass kom under första halvåret 1994.Barnen har alltså varit här i tre till fyra år.Jag vill som ett exempel analysera ett fall. Jagnämner inte namnet för att inte blockera en diskus-sion, eftersom det finns flera liknande. Mannen ärserb och kvinnan , och de har ett barn. De har sitt hus i Republi-ka Srpska, och eftersom de inte är kroater har de ingethus i . Kvinnan vistas på en psykiatrisk kli-nik. Det finns en uppenbar risk för att hon begårsjälvmord, säger överläkaren, och barnet lider av endjup depression. Trots det skall de utvisas. Polisenhade för avsikt att gå in på den psykiatriska klinikenoch hämta kvinnan. De har fått inhibition.Varför betraktas inte dessa år i som till-räckliga för att de skall få stanna? Varför bedöms intekvinnans sjukdom som livshotande? Hur kan de utvi-sas till , där de inte har någon hemvist, baradärför att de skaffat sig kroatiska pass för att kunnafly vidare? Jag begriper inte det. Är inte en långvistelse i landet och därmed humanitära skäl? Är intekvinnans sjukdom livshotande? Kanske kan statsrådeti dag hjälpa mig förstå vad lång vistelse i landet äroch vad traumatiska upplevelser är.Inför beslutet konsul-terade regeringen och andra organisationer iKroatien som arbetar med mänskliga rättigheter. Jagträffade så sent som Ratwatte, båda protection officer vidUNHCR i . När vi frågade hur UNHCR kundeberömma för att de tvångssavvisarca 2 800 bosnier med kroatiska pass visade det sig attvad Gupta och Ratwatte talat om var frivilligt åter-vändande. De säger att de inte kan rekommendera skickar tillbaka folk i massor. UNHCR has notagreed to any forced returns, säger de. Alla vi talademed i , från UNHCR och till svenska ambassaden, talar om risken för attbosnienkroaterna kommer att placeras i serbrensadehus. På gick man så långt sade, att om inte någonting görs snart kommerKroatien att vara etniskt rensat.Statsrådet bekräftar i sitt svar till mig att myndig-heterna i stödjer de som bor i serbrensadehus, och menar att det rent av är förståeligt att myn-digheterna gör det med tanke på den trängda situationman befinner sig i. Men att de kroatiska myndigheter-na stödjer inflyttningen i de serbiska husen av kroa-tiska internflyktingar kan tolkas på många sätt. Dekroatiska myndigheternas handlande kan faktisktockså tyda på att det finns en stor vilja från de kroa-tiska myndigheternas sida att bevara etniskrent. Att de serber som försökt att ta sin egendom ibesittning inte får det stöd de borde av myndigheternapekar på att den tolkning som jag med flera andra hargjort är riktig.Anf. 91 ():Herr talman! För ett litet tag sedan deltog jag i de-batten angående flyktingar. sade att manskall visa respekt och värdighet. När dessa flyktingarkommer till har de skaffat sig kroatiskt passdärför att har ett krav på dem att de skall haidentitetshandlingar, och det har det blivit ett kroatisktpass. Sedan används det emot dem, och de skickastillbaks.Jag känner också till det fall som upp. Hur kan man över huvud taget fundera på attskicka tillbaks någon från ett blandäktenskap till ettområde som de inte kan återvända till, nämligenKroatien? Teoretiskt sett går det bra. Man kan skapateorier, men i praktiken går det inte. Att medborgare iKroatien generellt kan ges skydd i innebärinte att alla medborgare i får skydd.Pierre sade i debatten med att regeringen var av uppfattningen att denallmänna situationen i inte var eller riskeraratt bli sådan att medborgarna i det landet hade behovav skydd i . Det är intemoget att ta emot flyktingar som kommer dit. Det ärså många internflyktingar, precis som beskrivit. Enbart i norra är det ungefär200 000.Jag kommer från Lipnica i Tuzlaområdet,som har varit fredat. Man har där själva tagit emot70 000 flyktingar. Kvinnorörelsen har varit väldigtstark där och jobbat hårt för att ta emot dem på ettvärdigt sätt. Men jag var där skulle manenligt försöka att föra tillbaka männi-skor med två bussar, och man kom till Brcko. Då blevde stenade. Man lade sig t.o.m. före med en annanbuss för att se till att de skulle köra så långsamt attmobben som stod utefter vägarna kunde skjuta utvarenda fönster, och de fick ta hand om sju människorsom var skadade. Läget är inte moget för att man skallkunna ta emot människor från Sverige.Jag förstår inte varför man inte kan tänka sig attbygga upp dessa människor och ge dem en ny start iSverige i stället för att skicka tillbaka dem till detta.Starka humanitära skäl skall ju råda, och i de allraflesta fall finns starka humanitära skäl och traumatiskaupplevelser. Jag skulle kunna upprepa precis det somUlla tog upp: Vad är traumatiska upplevel-ser?13 000 flyktingar har från kroatiskt håll officielltbeviljats återresa, enligt UNHCR. Ca 10 000 av dessahar återvänt. Men var det frivilligt? Hade de bett omdet själva, eller hur gick det till?I dag ger vi flyktingar för att flytta till-baka till sina "hemorter", vilket det ju inte är. Menvarför inte i stället göra som i ? Norsk själv-hjälp har startat en typ av nätverkskredit för att fåinvandrare i att starta egen verksamhet. Detfinns 15 s.k. förändringsagenter. Man går ideologisktin för frågan hur man skall jobba med sina invandrare- det gäller de som sökt asyl i . Varför inte låtadem i få samma chans?Till varje förändringsagent knyts fyra nya männi-skor, och man riktar sig i huvudsak till kvinnor, så attkvinnorna också kommer ut i samhället. Tänk om vikunde använda den kraften här i ! Vad kostardå det här? Jo, det kostar att göra detta ochsatsa på att bygga upp ett värdigt liv. Kvinnornakommer ofta med förslag som att sy kläder, ha enliten förrättning osv. Det vore någonting att satsa på istället för att säga: Vi ger så att ni kan åkatillbaka.Anf. 92 Statsrådet ():Herr talman! Svaret på den första frågan, om detvar frivilligt för de 10 000 människorna att återvända,är ja. Det var frivilligt.När vi talar om hela situationen i f.d. Jugoslavienmåste vi ta ett helhetsgrepp, precis som efter andravärldskriget. Då fick man ta ett helhetsgrepp för att sevilka regler som skulle gälla för alla de stora flyk-tingströmmar som uppstod i krigets kölvatten. Efter katastrofen i Jugo-slavien fick vi , där just frågan om in-ternflyktingar och andra flyktingar utgjorde en hu-vuddel. UNHCR fick ansvaret för att främja flykting-arnas situation och också deras återvändande. Som viminns räknade man med att ungefär 800 000 skulleåtervända , men därav blev ju intet.Detta är vad de olika regeringarna i omvärlden haratt utgå ifrån, alltså och UNHCR:sregler och rekommendationer. Det har också densvenska regeringen gjort. Självfallet kan man upprö-ras och engageras som individ inför varje enskiltflyktingfall, inför varje människa från f.d. Jugoslavienman möter som skulle vilja stanna men som inte be-döms ha tillräckliga asylskäl i förhållande till andra, iförhållande till lagstiftningen och i förhållande tillUNHCR:s rekommendationer. Där kan man ha olikauppfattningar.Min uppgift är att se till att det sker humant, rätts-säkert och i överensstämmelse med FN:s flykting-kommissaries rekommendationer. Jag kan garanteraatt det svenska agerandet inte bryter mot UNHCR:srekommendationer.Vi har talat om garantier för dem som återvändertill . Det är klart att man inte kan få någraskriftliga garantier, och även om man fick det skulledet inte tillfredsställa dem som talar här. Men manmåste ändå göra en bedömning av läget, och denbedömning som regeringen har kommit fram till är attKroatiens situation i är sådan att de är ytterstangelägna om att få bli en del av det europeiska sam-arbetet. De kom med i , de vill med i EU,och de vill ha mycket bistånd och samarbete frånEU:s sida.Sammantaget har vi gjort bedömningen att manfrån myndighetshåll kommer att leva upp till de lagaroch det flyktingmottagande som man har antagit efterpåtryckningar från UNHCR och omvärlden. Vi utnytt-jar också detta. Vi har sagt, att för att skallfå bistånd, samarbete och fördelar från EU är det ettvillkor att man fullföljer de intentioner som UNHCRhar och att man fullgör sin plikt när det gäller attåterta människor med kroatiska pass och medborgar-skap.Detta är den bedömning vi har gjort. Skulle det vi-sa sig att vi, UNHCR och EU har gjort en total felbe-dömning får vi naturligtvis ompröva den. Det är där-för vi har utsett en ambassadör som på plats skallfölja detta. Men vi tror inte att vi har gjort en sådanfelbedömning.Humanitär hänsyn skall naturligtvis alltid tas i deenskilda fallen, oavsett andra bedömningar somgjorts.Anf. 93 ():Herr talman! Jag skall fortsätta det anförande somjag inledde.Vi har talat mycket om den etniska rensningen iKroatien. Jag ställde frågan vad våra bosnier medkroatiska pass har att göra med den. Jo, när de utvisastill måste de ha någonstans att bo och skaffaett arbete för att kunna försörja sig. Hade de hafthemvist i , vilket säger att dehar, hade de haft rätt att återvända till sin bostad. Mende har ju ingen bostad i - deras bostäderfinns i Bosnien. Därför har de som sagt ingenting attåtervända till.När de nu skickas till har de två val. An-tingen accepterar de att flytta in i serbrensade huseller så väljer de att inte delta i den etniska rensning-en. För att de skall kunna klara sig i räckerdet inte med ett pass, eller som Lovre Pejkovic, chefför det kroatiska invandrarverket, uttryckte det: Det ärinte bara utsidan på passen som räknas. ,flyktingkoordinator på US State Department i Zagrebsade så här: Det är högst troligt att bosnienkroaternatvingas att flytta till ett hus i eller till tält Va-razdin. Vad skulle ni välja?Statsrådet sade att den inverkan våra bosnienkroa-ters inverkan på serbiska flyktingars möjligheter attåtervända är minimal. Men eftersom bosnierna iKroatien inte har någon bostad där utan tvingas flyttain i serbrensade hus, är inte deras inverkan minimal.Varenda familj kommer med sin blotta närvaro attaktivt hindra serbiska flyktingar att flytta in i sina hus.Man kan inte, som Lovre Pejkovic uttryckte det, kastaut människor bara för att ägaren kommer. Jag visstefaktiskt inte att den svenska inställningen är att detinte räknas om det bara är få bosnienkroater sombidrar till att hämma serbiska flyktingars återvändan-de.Statsrådet ville att vi skall ta ett helhetsgrepp, ochdet är precis vad vi vill. Därför tycker vi, vilket såvälEva som jag själv och flera sagt tidigare, att detinte går att skicka tillbaka dessa flyktingar , om vivill ha en stadigvarande fred i landet. Vi pratar alltsåinte bara om varje enskilt fall. Anledningen till att vitog upp det är att statsrådet anförde det i sitt svar tilloss.Ja, jag kan mycket väl tänka mig att man i Kroati-en är ytterst angelägen att få vara med i Europarådet.Jag kan också tänka mig att man är väldigt angelägenom att få vara med i EU. Statsrådet sade att Kroatienkommer att leva upp till avtalet, och det kanske mangör. Men medan vi i sitter och övervakar ochundersöker mottagningskapacitet, och me-dan vi väntar på att skall uppfylla de 21punkter som ställde upp, varav manuppfyllt ett fåtal, så har avvisningarna från avbosnierna med kroatiska pass redan genomförts.Anf. 94 ():Herr talman! Jag vill ge ett exempel. Jag besökteett sjuvånings pensionärshem - det är ganska ratio-nellt där. På det pensionärshemmet hittade jag enfemtioårig serbiska, som inte kan återvända till sitthem. Hon var väldigt hatisk. Hon kan inte återvändatill sitt hem i . En sköterska som arbetade påhemmet sade till kvinnan att hon kunde ta sin semes-ter till att åka och titta på hennes hem. Det var vadhon kunde erbjuda.Tiden är inte mogen. Det skapar ofred om manskickar tillbaka människor till de här områdena, tillserbrensade områden, precis som . Jag åkte genom dessa döda byar, där det kanskelyste i var 15:e eller var 20:e hus. Jag undrade hur detkom sig att människorna hade fått de där husen. Vemhar bestämt det? Hur går det till? Är det bara att roffaåt sig? Vad känner de som kommer tillbaka?Den 1 maj gjordes en manifestation, när manskulle följa och visa på att folk kundeåtervända. Den blev mycket misslyckad. Den slutade i tragedi.Jag tycker att helheten är viktig. Helheten är merän delarna, brukar man säga. När man tittar på alladelar hos de här människorna, som ber om att få stan-na, ser man att varje del är så allvarlig att några avdem skulle kunna vara tillräckliga humanitära skäl.Men ändå skickas människor tillbaka. Vad är tillräck-liga asylskäl egentligen? Är svensk lag så dålig kan skicka tillbaka människor på de grunder somjag har läst mig till i de handlingar jag har fått? Jagtänker då också på alla de stackars oskyldiga varshandlingar jag inte har fått och som jag också skullekunna hjälpa. Dem har jag inte ens sett - de är doldaoch de kommer inte ut i pressen. Det är cyniskt attbehandla människor på det här viset. Lagarna ochreglerna måste skärpas. Jag tycker inte att de räcker.Anf. 95 Statsrådet ():Herr talman! Situationen i är mycket svårför dem som återvänder. Det är naturligtvis ingentebjudning. Det är klart att man möter hat på sina håll.Man möter motstånd och svårigheter.De länder i som tagit emot flyktingar frånföre detta har försökt utarbeta humanitäralikartade regler tillsammans med FN:s flyktingkom-missarie, som har huvudansvaret för flyktingarna efterkriget. Jag upprepar detta.För det första bryter inte vi i mot dessaregler - tvärtom följer vi dem mycket noga. Det finnsandra länder som jag menar kanske bryter mot andan ivad UNHCR säger när de skickar tillbaka flyktingar.För det andra ger skydd åt dem från om-rådet som har skyddsbehov. Det har , procen-tuellt sett, gjort i mycket större utsträckning än någotannat jämförbart land.För det tredje har sitt ansvar att ta handom sina medborgare - dem som har medborgarskapeller pass därifrån. Det är innebörden i den uppgörel-se som gjorts internationellt i och med . Kroa-tien har detta ansvar. Som jag sade tidigare tryckerman nu på för att skall uppfylla detta ansvar.Det gäller flyktingmottagningen, och även att ordnamed bostäder och annat. Men självfallet kommer detockså att finnas flyktingläger som ingår i flyktingmot-tagningen. Man kan inte räkna med att komma in ibostäder direkt.I mitt svar upprepade jag det som är oförsvarbart isammanhanget, nämligen att man inte får tvinga bortmänniskor från deras eget hus osv.Slutligen vill jag säga att oavsett det arbete vi harlagt ned i på regler, som vi nu följer i enlighetmed UNHCR, så finns det alltid humanitära indivi-duella skäl som skall tillämpas om det finns anledningtill det. Det gäller exempelvis om någon har oerhörttraumatiska upplevelser. Ett sådant ärende har jag fåttpå mitt bord. Det gäller ett par från Vukovar som intehade skyddsskäl i sig, inte heller enligt UNHCR. Menderas individuella humanitära situation, på grund avde hemska upplevelser de hade haft, var sådan att detskulle vara omänskligt att skicka tillbaka dem till denplats de kom ifrån, och där de upplevt allt detta. Dettaär nu normgivande för och . Samma sak gäller när barn är inblan-dade. Då är det som träder in.Tidsaspekten spelar också in. Det tas alltså hänsyn tillindividuella skäl.Regelverket som sådant är dock det som jag harangivit, och följer det som man kommit över-ens om internationellt efter och i nära över-ensstämmelse med UNHCR.Anf. 96 ():Herr talman! Jag vill ställa en fråga till PierreSchori. Han talar om att de här människorna intekommer att utsättas för förföljelse. Jag fick ett tele-fonsamtal från en man som är bosatt i . Hanberättade om sina föräldrar. Mamman är kroat ochpappan serb. De försökte hålla ut så länge som möj-ligt, men flydde sedan till . har de försöktta sig tillbaka, men när de kom till kom deinte in i sitt hus. Myndigheterna vill inte hjälpa tillöver huvud taget. Pappan är diabetiker. Han gick tillhusläkaren som de har haft , men hansade: Du är serb. Åk till och skaffa dig dittinsulin.Dessutom kan det vara så att det är en bosniskfamilj med kroatiska pass som sitter i detta hus ochinte har någon annan bostad. Det finns bostäder iBosnien, men inte i . I så fall innebär dettaförstås att det är de kroatiska myndigheternas skyl-dighet att bygga nya hus till bosnierna med kroatiskapass. Det måste väl vara så, eller hur? De skall alltsåflytta ut från det hus där serberna skall kunna flytta in.Det kan de göra inom de få månader som återstårinnan sätter i gång att skicka tillbaka bosnier-na med kroatiska pass.Sverige följer , säger statsrådet. Jagskulle vilja veta hur ser på det somArvind Gupta sade till oss när vi besökte UNHCR iZagreb. Han sade att UNHCR aldrig hade pratat omtvångsavvisningar, utan om frivilliga återvändanden.Ivan Cicak säger att det beslut som den svenskaregeringen har fattat gör att man ger flyktingarnakolonisatörernas roll i ett område som har rensats ietniskt syfte. Det är alltså fråga om en etnisk rensning.Han säger också att detta kommer att öka spänningar-na i området.Jag vet att har sett det här brevet.Hur ställer sig regeringen till detta?Anf. 97 Statsrådet ():Herr talman! I en sådan här situation kan natur-ligtvis ingen bli helt nöjd. Svårigheterna för dem somåtervänder är betydande. Men det grundläggandeligger kvar: De som har skyddsbehov får stanna iSverige. De som inte har det får återvända, och Kroa-tien får ta ett ansvar. Det finns naturligtvis friktioneroch svårigheter för dem som återvänder, framför alltpå det lokala planet. Men det är de kroatiska myndig-heterna, och även polisen, som har att se till att manicke diskriminerar någon utan fullföljer de åtagandenKroatien gjort internationellt. Det är därför som nuEU, och även vi i bilateralt genom vårt om-bud på platsen, ambassaden, kommer att göra allt vadvi kan för att se till att blir ett normalt land idetta avseende. avviker inte på något negativtsätt - men möjligtvis på ett positivt - från något annatlands agerande i det här fallet.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslutade på förslag av tredjevice talmannen att ajournera förhandlingarna till kl.18.00.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.9 § Svar på interpellation 1996/97:267 om våld-täkter - en krigsförbrytelseAnf. 98 Statsrådet ():Herr talman! har ställt fyra frågortill mig. Avser regeringen att stödja bosniska kvinnorsom utsatts för våldtäkt och befinner sig i Sverigemed kroatiska pass? Avser regeringen att bidra till attge dessa kvinnor upprättelse? Avser regeringen attvidta åtgärder för att SFOR skall fullfölja sina skyl-digheter vad gäller krigsförbrytare? Slutligen: Kom-mer regeringen att verka för att kvinnorna ges perma-nent uppehållstillstånd för förföljelse på grund avkön?Utan tvekan är de kvinnor som våldtagits i sam-band med krigshändelserna en av de mest utsattagrupperna i konflikten i f.d. . I bl.a. densenaste resolutionen av om demänskliga rättigheterna sägs att våldtäkter har an-vänds i krigföringen. Sådana gärningar är att anse somkrigsförbrytelser.UNHCR menar att skydd fortsatt bör ges till vissagrupper trots att krigshandlingarna upphört. En gruppsom nämns är personer som utsatts för grym, förned-rande och omänsklig handling, t.ex. i koncentrations-läger och då även kvinnor som utsatts för våldtäkter.Sverige har stött UNHCR:s bedömning på dennapunkt och uttryckt detta vid en rad tillfällen.Vad gäller enskilda beslut som fattar, kan regeringen avkonstitutionella skäl inte påverka sådana beslut. Där-emot ligger naturligtvis bl.a. regeringens olika praxis-beslut till grund för myndigheternas beslut. Den in-formation som inhämtar omsituationen för de mänskliga rättigheterna i olikaländer står likaledes till myndigheternas förfogande.I avgöranden från har före-kommit att flyktingstatus getts åt bosniska kvinnorsom blivit utsatta för sådana övergrepp som vi härtalar om. När grunder för flyktingstatus föreligger i ettärende finns det inte anledning att tillämpa den sär-skilda bestämmelse om förföljelse på grund av könsom finns i utlänningslagen.Jag vill emellertid påminna om att denna uttryckligabestämmelse nu finns.En våldtäkt är en svår kränkning, och det krävsbåde tid och kunskaper hos vårdgivare av olika slagför att de våldtagna kvinnorna skall kunna känna tillitoch våga börja tala om sina svåra upplevelser. Jag harerfarit att medvetenhet om dessa kvinnors svåra situa-tion finns hos flertalet av landets olika vårdinrättning-ar. Det behövs dock ytterligare kunskaper om hur dedrabbade kvinnorna skall bemötas på bästa sätt. Olikautbildningsinsatser pågår bland vårdpersonal m.fl. Deär inriktade dels på att öka kunskaperna om hur mankänner igen symptomen vid kontakt med våldtagnakvinnor, dels på att generellt förbättra omhänderta-gandet av kvinnor, inte minst genom Röda korsetscentra för torterade flyktingar i olika delar av landet.Flyktingmedicinskt centrum i och mångapsykiatriska kliniker har också erfarenheter från mö-ten med dessa kvinnor och söker sprida sina kunska-per.Jag vill också erinra om att regeringen under desenaste tre budgetåren har avsatt särskilda medel föratt stödja kompetensutvecklingen när det gäller upp-täckt och omhändertagande av personer som varitutsatta för trauma och tortyr. Bl.a. har medel lämnatstill ett krigs- och tortyrskadeprojekt i . Pro-jektet syftar särskilt till att beakta familjers behov,vilket möjliggjort att även kvinnor i större omfattningvänder sig till vårdgivarna inom projektet.Ett sätt att bidra till upprättelsen av dessa kvinnorär att de som begått brott mot dem ställs inför rätta.Det är i första hand staterna i området som skall se tillatt brott beivras. deltar aktivt i det internatio-nella samfundets agerande för att dessa stater skallställa krigsförbrytare inför rätta.Den mest centrala institutionen här är den interna-tionella tribunalen för brott i f.d. i ,som inrättats för att lagföra personer som är ansvarigaför allvarliga brott mot internationell humanitär rättbegångna i f.d. . Vid denna domstol kanåtal väckas mot en person även om anklagelserna mothonom redan prövats i nationell domstol eller om hanomfattats av en nationell amnesti. har redan iett inledningsskede verkat för att denna tribunal skullekomma till stånd. Vi är också beredda att ge skydd åtvittnen inför tribunalen.Slutligen vad gäller den NATO-ledda styrkanSFOR och dess möjlighet att gripa krigsförbrytare kanföljande sägas. De FN-resolutioner som tillsammansmed ligger till grund för SFOR:s age-rande möjliggör ett kraftfullt militärt uppträdandefrämst i förhållande till avtalspartnernas stridskrafter.SFOR:s befogenhet att gripa personer som är miss-tänkta för krigsförbrytelser begränsar sig till att omfat-ta en skyldighet att agera i de fall en av tribunalenutpekad krigsförbrytare förekommer i samband medSFOR:s ordinarie verksamhet, dvs. det militära över-vakandet av fredsavtalets genomförande.Sveriges uppfattning är att fredsöverenskommel-sens parter måste ha det grundläggande ansvaret föratt gripa och överlämna krigsförbrytare till Haagtri-bunalen. Den manifesterade oviljan att leva upp tilldenna förpliktelse utgör en allvarlig underlåtenhet iuppfyllandet av fredsavtalet. Detta kan utveckla sigtill ett hot mot hela fredsprocessen. verkartillsammans med andra för att de berörda staternaskall ta ett eget ansvar för fredsprocessen på dennapunkt. Vår vilja att stödja dem i återuppbyggnad ochnärmandet till är bl.a. avhängig deras samar-bete med Haagtribunalen.Anf. 99 ():Herr talman!