prot · GK09114 · 1997-06-04 00:00:00 — Tillståndet till export av 21 avdessa 25 kanoner beviljades av olika borgerliga rege-ringar under perioden 1978-1981.Tillståndet att exportera sammanlagt 12 luftvärns-kanoner 1978 gavs av den borgerliga trepartiregering-en. Då utskottet granskade denna affär gjordesinget särskilt uttalande från majoritetens sida. Desocialdemokratiska ledamöterna reserverade sig där-emot med hänvisning till pågående strider i ÖstraTimor och uttalade att export av luftvärnskanoner tillIndonesien inte stod i överensstämmelse med riktlin-jerna för krigsmaterielexporten. Som alla vet haderiksdagen en annan mening.Vid beslutstillfället hade således den bor-gerliga regeringen en möjlighet att stoppa det system-beroende som fortfarande åberopas. När den chansenbrändes lades grunden till de problem med exportentill som vi fortfarande brottas med.Det framgår av KU:s tidigare granskningar att In-donesien valde att utrustasina fartyg med 40 millimeters respektive 57millimeters luftvärnskanoner. Detta skedde inomramen för ett nybyggnadsprogram som av budgetskälsträcktes ut över en längre tidsperiod med successivabeställningar av fartyg och vapenutrustning, allt inomramen för ett totalprogram. Grunden till det systembe-roende som vi fortfarande diskuterar lades således förcirka ett sedan.Hur omfattande och starkt systemberoendet var ut-reddes i detalj i samband med 1986/granskningav KU. Detta finns beskrivet i årets betänkande. Ut-skottet fann med hänvisning till detsystemberoende som uppstått att beslut omtillstånd till utförsel av totalt 16 nya kanoner inte stodi strid med riktlinjerna. För att, herr talman, göra enlång historia kort kan man säga: På den vägen är det.Utskottsmajoriteten har i årets granskning funnitatt regeringen vid sitt beslut att ge till-stånd till export av tre luftvärnskanoner gjort en god-tagbar tolkning av riktlinjerna.I betänkandet finns en beskrivning av hur behovetav de här kanonerna uppstått. Tre kanoner hade för-rådsställts och användes sedan som reservdelar. Re-geringen hade naturligtvis, som sade,kunnat säga nej till exporten, eftersom riktlinjerna iett fall som detta inte är tvingande. Regeringen togemellertid i sitt beslut konsekvenserna av tidigarebeslut att ge tillstånd till export av samma typ avvapen. Regeringen tillämpade riktlinjerna på ett kon-sekvent sätt. Mot detta finns sakligt sett, som jag serdet, ingenting att invända.Det finns emellertid enligt min mening två om-ständigheter som komplicerar bedömningen totalt sett.Den ena är att sedan mer än 20 år tillbakaannekterar , som någon har sagt tidigare, istrid med internationella konventioner. Den andra,som delvis hänger samman med den första, är attIndonesien från tid till annan kränker mänskliga rät-tigheter på bl.a. . Både KMI och statsrå-det har konstaterat att så är fallet. Rege-ringen har uppenbart gjort samma bedömning. Utskot-tets majoritet utgår från att regeringen bedömt attkränkningarna inte var omfattande och grova vid detaktuella tillfället och finner därför ingen grund förkritik i denna del.Nu finns det två reservationer till det här avsnitteti vårt betänkande. Enligt folkpartireservationen bördet av riktlinjerna framgå att respekten för mänskligarättigheter måste beaktas även beträffandeföljdleveranser. Jag skall inte polemisera mot reser-vationen men vill ändå framhålla att kravet i praktikenredan tillgodoses genom en sådan prövning. EnligtKMI, och även enligt statsrådet , sker dennaprövning regelmässigt redan i dag.Vänsterpartiet och kritiserar i sin ge-mensamma reservation regeringen för att den pressat,som de uttrycker det, följdleveransbegreppet utövervad som kan anses rimligt och inte tillmätt MR-kriteriet tillräckligt stor vikt. Det är en uppfattningsom inte delas av utskottets majoritet. Reservanternahar tydligen inte riktigt klart för sig vad regelverketföreskriver. När det gäller MR-kriteriet vill jag erinraom att den grundläggande rekommendationen i rikt-linjerna är att det inte finns något tvång att ta hänsynav detta slag när det gäller följdleveranser. och regeringen har dock, som jag sadealldeles , frivilligt gjort en prövning även i dennadel.Herr talman! Det är bara att konstatera att reser-vanterna, vilket jag tycker framgick alldeles klart avGoës anförande, inte i första hand uppträder somgranskare. De talar egentligen för ett regelverk medett annat innehåll. Det är ett syfte som i och för sigkan vara vällovligt, men det har ingenting med dagensdebatt att göra. Här skall vi fastställa om regeringenhar följt det regelverk som gällde när beslutet fatta-des. Det har, herr talman, regeringen gjort.Anf. 134 () replik:Herr talman! Jag har läst regelverket, och som jagser det är det här som när Fan tolkar . Manmonterar alltså ned tre kanoner och säger att manbehöver reservdelar, och sedan köper man in tre nyakanoner. Vad är det för någonting? Sedan får det härmotivera försäljningen till . Jag anser attdet här inte är en typ av följdleverans. Det beror påhur man tolkar det hela.Dessutom skickar man alltså vapen till ett landsom ockuperar ett annat land. Både FN och Sverigesäger att det är en annektering. Här finns även mora-liska hänsyn att ta, vilket man åtminstone kunde begä-ra att hade gjort som sitter i säkerhetsrå-det.Sedan är det väldigt konstigt att man talar om attdet har blivit bättre . Menfortfarande saknas människor efter , då man gick in påkyrkogårdar och sköt människor vid gravarna. Detsom hände när biskop kom hem och man försök-te ta livet av honom har inte heller utretts. Det har intevarit lugn och ro här. Jag vet att ställföreträdarna påort och ställe i har rapporterat om att detblivit en öppenhet, men de har också nu tagit tillbakadetta sedan de fått höra från , från underteck-nad och från amerikanska senatorer som varit där attläget inte är lugnt.Läget är inte under kontroll. Det är uppror. Män-niskor mördas och försvinner på . Och varförman skulle behöva 15 000 soldater för att hålla engerilla på några hundra i schack är för mig obegrip-ligt.Jag frågar mig: Varför har man inte redogjort förhur mycket som sålts 1996? Det året såldes det fördrygt 64 miljoner. I stället har hela tidenhänvisat till . Om man tar ge-nomsnittssiffran där skulle det betyda att man 1996sålde för 20 gånger mer än genomsnittet mellan 1990och 1995. Det kan ju vara bra att tala om de värstaperioderna.Jag tycker att det är skamligt att vi över huvud ta-get kan sälja till ett land som har annekterat ett annatland.Anf. 135 TREDJE VICE TALMANNEN:Jag måste erinra om att det är granskningsbetän-kandet vi debatterar.Anf. 136 () re-plik:Herr talman! Det är nog ett ganska viktigt påpe-kande. Det här är trots allt en granskningsdebatt. Jaghar naturligtvis ingenting emot att tycker i dehär frågorna. Det är naturligtvis hennes fullständigarätt som politiker att göra det. Men när vi nu håller påmed den här granskningsdebatten skall vi ställa ossfrågan om regeringen hade rätt att besluta om trekanoner till och huruvida det beslutet i såfall skulle strida mot de riktlinjer som gäller och somgällde då. Det är ju det som den konstitutionella dis-kussionen gäller. Sedan kan man naturligtvis ha upp-fattningar om att t.ex. regelverk skall skärpas ochsådana saker, vilket tydligen har, men det är enhelt annan debatt.Nu skall vi avgöra om regeringen har hållit sig in-om regelverket för export av krigsmateriel, och det ärpå den punkten ingen som helst tvekan om att det harman gjort. Det är en bedömning som görs av en bredmajoritet i riksdag.Anf. 137 () replik:Herr talman! Utskottet tycker sig kunna konstateraatt följdleveransbegreppet tenderar att glida i betydel-se över tiden. Det finns ju en hel massa skrivet i ergemensamma text som ger intrycket att ni själva bör-jar fundera på om det här är rätt och riktigt. Ni legiti-merar export till , som vi vet attdet pågår grova kränkningar. Ni säger att när manmonterar gamla kanoner och sedan beställer nyaskulle det ingå som en följdleverans. Det är där detligger. Det är en fråga om hur man tolkar det. Jag har läst det här mycketnoga.Sedan gömmer man sig bakom sekretessen. Jagkan inte stå här och tala om vad som är sekretessbe-lagt, men jag kan i alla fall säga att i är allaexporttillstånd offentliga. Där framgår det t.o.m. avröstsiffrorna inom regeringen om någon har varitoenig rörande ett enskilt vapenexportärende. Ett öns-kemål är alltså att man skulle kunna gå in och granskadet här på ett annat sätt om det blev en större öppen-het i - liksom man säger att det finns i Indo-nesien . Det är alltså någonting somman kan ändra, så att man kan få en större insyn frånde politiskt valda.Anf. 138 () re-plik:Herr talman! När det gäller den större öppenhetenhar vi kanske en gemensam uppfattning så till vida attvi nog tycker att KMI borde ha litet mera resurser föratt kunna informera om sina beslut. Jag tror att detfinns ganska stor samstämmighet i konstitutionsut-skottet om detta. Och om jag har uppfattat saken rättfinns det nog ingen delad mening om detta i Rege-ringskansliet heller, att döma av de svar som Pag-rotsky lämnat vid våra utskottsutfrågningar.Samtidigt tror jag att det är viktigt att kommaihåg, och det är det som granskningen gäller, att härhar man följt riktlinjerna. Tycker man att dessa rikt-linjer inte är bra får man väl motionera till riksdagenom att de skall skärpas. skall vi bara avgöra omregeringen har följt riktlinjerna, och det har man gjort.Anf. 139 () replik:Herr talman! Det finns egentligen en motsättning ivad säger. Här har man följtriktlinjerna, säger han. Man har t.o.m. gjort en kon-sekvent tillämpning av riktlinjerna i det här fallet.Kurt noterade t.o.m. med gillandeatt jag citerade att utskottet konstaterar att riktlinjernavad avser följdleveranser inte är tvingande och attregeringen följaktligen kunnat säga nej till utförsel-tillstånd. Eftersom riktlinjerna har gett möjlighet tillbåde ett nej och till ett ja, kan man ju inte säga att ettja är en konsekvent tillämpning av riktlinjerna. Det ärju en expansiv uttolkning av riktlinjerna som egentli-gen är i strid med det som sedan talade om,nämligen den prövning utifrån mänskliga rättighetersom redan sker . Men skulle man göra en pröv-ning utifrån mänskliga rättigheter i ochutifrån annektering av och krig mot ÖstraTimor, skulle vara olämpligt som mottaga-re av svenska vapen och vapen från något annat land.Det har ju också konstaterat.Jag menar att man i granskningsbetänkandet för-svarar en expansiv tillämpning av riktlinjerna på ettsätt som icke är korrekt.Anf. 140 () re-plik:Herr talman! Det är väldigt viktigt att komma ihågatt det viktigaste ställningstagandet vid krigsmaterie-lexport är när man första gången bestämmer sig för attleverera ett system. När man sedan har levererat ettsystem blir det betydligt svårare att utnyttja den möj-ligheten som naturligtvis alltid finns att säga nej.Jag kanske talade litet grand för fort, men jag för-sökte från talarstolen att redovisa vad som har sketthistoriskt. Ser man frågan utifrån det historiska pers-pektivet är det ju ingen tvekan om att beslutet om trekanoner var logiskt. Det finns inget motsatsförhållan-de i vad jag har sagt med tanke på det faktum attregeringen kan säga ja eller nej.Sett utifrån det historiska perspektivet 1978, närman bestämde sig för systemleveransen, är 1996 årsbeslut ett fullt logiskt beslut. Det är detta somjag har förstått att vissa ledamöter i denna kammarehar svårt att förstå. De kanske inte har svårt att förstå,utan de vill helt enkelt inte fatta. Det är nog så detnärmast ligger till.Anf. 141 () replik:Herr talman! Det är väl så, ,att jag både fattar och förstår och väldigt gärna villgöra det också.Men utvecklingen på detta och andra historiskaområden, om jag så får uttrycka mig, följer inte ennaken formallogik utan hänvisning till vad som sker iden materiella verkligheten. I den materiella verklig-heten sker fortgående och understundom förstärktakränkningar av mänskliga rättigheter i Indonesien.Det sker fortgående förtryck av och fortgå-ende krigshandlingar.I det läget ger de svenska riktlinjerna möjligheter- det har utskottets majoritet själv konstaterat - attavbryta och icke fullfölja tidigare leveransåtaganden.Det menar jag att man hade formella möjligheter attgöra. Man har alltså tolkat riktlinjerna i en för krigs-materielhandeln expansiv riktning och icke följt demänskliga rättigheter som det borde ha anstått enregering i vårt land att göra.Anf. 142 () re-plik:Herr talman! En sak har jag i alla fall lärt mig, ochdet är att jag inte skall välja ett pedago-giskt yrke, i vart fall inte om finns iklassen.Jag har ju här försökt att säga att det finns en möj-lighet för regeringen att både säga ja och att säga nej idet här fallet. Båda besluten skulle rymmas inomramen för riktlinjerna. Det är precis det som denkonstitutionella granskningen gäller.Har regeringen fattat ett beslut som skulle stå istrid med riktlinjerna för export av svensk krigsmate-riel? Svaret är på den punkten nej. Beslutet står inte istrid med riktlinjerna. Det är detta avgörande somskall göras, och det är det som utskottsmajoriteten slårfast i sitt majoritetsyttrande.Anf. 143 () re-plik:Herr talman! Det låter på några av repliker till andra talare här som om upp-stramningen av riktlinjerna kanske ändå inte är såviktig.I den gemensamma texten talas det om att övervä-ga och precisera. I folkpartireservationen när detgäller talas det uttryckligen om en merstrikt definition. I så fall kanske det finns en nyans-skillnad och kanske inte bara en skillnad i nyans. Detförklarar i så fall en del av tidi-gare polemik, att han inte riktigt vill dra de slutsatserav den gemensamma texten som många av oss andratycker är naturligt.Till mig sade han uttryckligen att bedömningen avläget när det gäller mänskliga rättigheter redan sker påfrivillig väg och att det inte finns något tvång. Det ärväl bra om det är så, om vi nu skall utgå från att det ärså. Jag förutsätter för ögonblicket ingenting om hurdet står till med detta i verkligheten. Men om det nuär på det sättet, kan det ju också stå med i riktlinjerna.Det kan ju inte vara så farligt. Det borde vara ganskalogiskt. När vi nu har konstaterat att det har skett englidning i hur riktlinjerna tillämpas, borde man kunnadra denna enkla slutsats, eller hur?Anf. 144 () re-plik:Herr talman! Beträffande vad som skall stå i rikt-linjerna har vi ju en ganska välutvecklad skrivningsom hela utskottet står bakom. Om varit uppmärksam hade han naturligtvis upp-märksammat att den debatten var en av de första somvi förde här i morse.När det gäller beslutet om de tre ka-nonerna till står det såvitt jag förstår i våraskrivningar, som också står för, attdetta beslut ryms inom riktlinjerna.Sedan är det bara att än en gång konstatera att Hå-kan krav på att MR-frågorna skall bedö-mas i samband med export av svensk krigsmaterielfaktiskt uppfylls. Utan att behöva vara alltför djärvtror jag att det är sannolikt att sådant kommer attskrivas in i kommande riktlinjer. Vi har ju nu i fullsamstämmighet överlämnat frågan till regeringen, såvi får väl avvakta vad som kommer fram i den be-handlingen.Anf. 145 () re-plik:Herr talman! Utgångspunkten för re-servation är just hur praxis har tillåtits att glida i väg.Det har ju varit den helt centrala i frågan, både i dendebatt som förs nu och i den som vi förde i morse.Mot den bakgrunden får vi lov att konstatera att dettaär en process som har skett under lång tid.Precis som jag själv uttryckte det i talarstolen blirett beslut en gång i sig ett argument för ytterligare ettbeslut om att medge ytterligare export ,och på det viset rullar det på. Jag tror att det var KurtOve som sade att det avgörandeegentligen var det första beslutet och att det helasedan har gått vidare.Inget parti kan svära sig helt fritt från deltagande,naturligtvis förutom de partier som inte har haft någondel i regeringsansvaret och de som är emot vapenex-port över huvud taget. De har en annan utgångspunktför sin prövning av frågan.Jag noterar att försäkrar attdet kommer att bli en skärpning av de nya riktlinjernanär det gäller mänskliga rättigheter. Detta måste blikonsekvensen av konstateran-de och innebär att det i de nya riktlinjerna, som någongång kommer, kommer att stå att mänskliga rättighe-ter skall beaktas. Men varför då polemisera mot migoch mot den reservation där detta direkt sägs? Det varnämligen vad gjorde i ett tidigareinlägg. har han plötsligt samma åsikt som jag, ochdet är ju trevligt.Anf. 146 () re-plik:Herr talman! Jag vill måhända än en gång barastillsamt erinra om att den problematik med Indonesi-en som vi brottas med hörrör från det ställnings-tagande som gjordes , i vilket Hå-kan regering så att säga var inblandad.Ingen kan väl förneka det faktum att det systembero-ende som uppstod i och med dessa beslut har satt sinprägel på den problematik som vi brottas med i dag.Hur än försöker sitta och vridasig i bänken är ju detta en sak som han inte kan bort-förklara. Det är här som problematiken ligger. Vihade trots allt från socialdemokraternas sida vid dettatillfälle en reservation där vi ifrågasatte mycket starktom den leverans som skedde då egentligen stod iöverensstämmelse med de riktlinjer som gällde vidden tidpunkten.Anf. 147 ():Herr talman! Jag har med stort intresse tagit del avkonstitutionsutskottets betänkande och även lyssnatpå stora delar av den här debatten, och jag vill inled-ningsvis konstatera att jag tycker att KU har gjort ettväldigt gediget arbete, både med själva betänkandetoch med de utfrågningar, både öppna och slutna, ochdet inhämtande av annat material som har ägt rum.Jag antar att det är ett gott samarbete mellan kanslioch ledamöter som har lett till det här resultatet.Jag är också väldigt glad åt det sätt på vilket manhar tagit upp följdleveransbegreppet. Jag sitter sedanett år tillbaka med i och har till-fälle att se hur detta fungerar i praktiken. De av osssom arbetar med de här frågorna har gång på gångkonstaterat att följdleveransbegreppet inte är så pre-cist och inte är det verktyg som skulle behövas för attklart och entydigt tala om vad en följdleverans är.Trots att man i promemorian från inspektionen hargjort en lista över olika begrepp och hur man skullekunna tolka dem har det visat sig att det i praktikenfinns leveranser som inte följer dessa riktlinjer, mendär man ändå hävdar att det är fråga om en följdleve-rans. Jag vill alltså understryka hur rätt utskottet harnär man konstaterar att denna oklarhet om riktlinjer-nas innebörd är otillfredsställande och när man hävdaratt man inte har något besked beträffande varaktighe-ten av ett svenskt åtagande. Likaså har man kommitfram till att regeringen måste precisera följdleverans-begreppet och återkomma. Jag har också med glädjenoterat vad har sagt här, nämli-gen att han förväntar sig att regeringen när man skri-ver om riktlinjerna för följdleveranser kommer att hamed MR-begreppet och MR-kriterier även för följd-leveranser.För mina vänner, det är faktiskt så i praktiken närde här ärendena är uppe i ochsedan vandrar vidare till regeringen - det är tyvärrväldigt få ärenden som går vidare till regeringen - attdet är mycket stor skillnad på hur ärenden behandlasom de betraktas som gällande en ny leverans eller enföljdleverans. Den noggrannhet som ändå präglardiskussionen kring nya leveranser och nya systemfinns inte alls när det gäller fall som man anser att detfinns en möjlighet att kategorisera som följdleverans.Därför är det av största vikt att få in ett sådant tän-kande.I och för sig är det riktigt som : och har den upp-fattningen att vi inte vill ha vapenexport alls. Men idet korta perspektivet vill vi se till att de riktlinjersom ändå finns respekteras och fungerar. Att avskaffavapenexporten ser vi som ett arbete på längre sikt.Vår uppgift är att se till att de regler vi har följs.Jag hävdar att vad gäller följdleveransbegreppethar regeringen gått oerhört långt; man har gått övergränsen för vad som kan tolkas in i följdleveransbe-greppet. Därför är det alltså väldigt viktigt att KUkommer fram till att regeringen måste arbeta vidare.Vänsterpartiets önskemål är att följdleveranser måstebedömas på samma sätt som nya systemleveranser.Jag vill fråga er som tycker att kriteriet mänskligarättigheter är viktigt: Hur viktigt är det? I praktiken ärdet ju inte viktigt alls. Vi har haft följdleveranser tillIndonesien, men detta gäller inte bara . Vihar , och som ocksåmycket tydligt, kan vi se i statistiken , hör tillde länder som har kunnat få vapenexport. Där är maninte alls kritisk på samma sätt som om det hade gälltnya system. Där är man väldigt noga med att tala omatt skall leva upp till förpliktelser om att full-följa tidigare åtaganden. Och jag undrar: I vilka lägenskulle man kunna acceptera från majoritetens sida attföljdleveranser inte skedde just på grund av MR-kriteriet?Fallet är ju oerhört tydligt. Det skergrova övergrepp på - det är ju ockuperat -men ingen här har nämnt situationen i . det som en demokrati där mänskliga rättigheterrespekteras? Vi vet hur valet har gått till, hur opposi-tionsledare har stoppats, hur man har bytt ut partileda-re och hur partier inte har kunnat komma till tals. Jagmenar att om man verkligen hade tillämpat MR-kriteriet på är det solklart att Indonesieninte skulle ha kunnat komma i fråga.Den prövning som har skett från KU leder förmajoriteten fram till att regeringen inte kan kritiserasoch att regeringen inte har överträtt kriteriet förföljdleveranser. Jag hävdar att det är fel och att rege-ringen i detta fall uppenbart, trots de begränsningarsom följdleveransbegreppet har, inte har följt det somramarna ändå gäller. Man kan inte betrakta de härfartygskanonerna som följdleveranser. Det gäller nyasystem, och det är en ny beställning. Där måste vi fåfram en annan handläggning och ett annat sätt atthantera frågorna så att samma omsorgsfulla gransk-ning sker av samtliga leveranser, inte bara de somman har hävdat har varit följdleveranser.Jag skall inte upprepa vad och har sagt om och om förhistorien; vikan läsa oss till den och vi har hört den. Jag vill baraännu en gång upprepa att det är uppseendeväckandeatt man inte här har kritiserat regeringen eftersom vi iutrikesutskottets betänkande om krigsmaterielexpor-ten i en fempartireservation tog upp och häv-dade att all vapenexport till borde varaomöjlig i dagens läge. De s.k. förbättringar som vissahar talat om här är svåra att se. De återfinns elleråterspeglas inte i rapporter från Amnesty, State De-partment eller andra som har en god insyn i situatio-nen för mänskliga rättigheter.Jag hävdar alltså att detta är felaktigt och att rege-ringen har gjort ett stort misstag här. Jag vill dessutomunderstryka att när vi skall granska ytterligare affärerskall man vara medveten om att dessa fartygskanonerinte är de enda exemplen på följdleveranser till Indo-nesien. Det har, som en tillämpning av praxis efter attdessa fartygskanoner gick igenom, skett ytterligareleveranser som man över huvud taget inte har diskute-rat, men jag är övertygad om att när vi står här nästaår och debatterar granskningsbetänkandet kommerdessa affärer också att diskuteras.Jag vill alltså understryka betydelsen av att viskickar vidare till regeringen att man bör gå igenomföljdleveransbegreppet och få en betydligt striktaresyn på detta och, enligt mitt och sättatt se, helt jämställa följdleveranser med leveransertill nya system. Det skall vara samma riktlinjer somgäller.Herr talman! Jag instämmer i yrkandet om god-kännande av reservationerna 3 och 4 som gäller Indo-nesien och vapenexport till . 148 () re-plik:Herr talman! Min avsikt är egentligen inte att såatt säga ta någon replik på , utan baraatt försöka ge ett bidrag till svar på den fråga honställde till oss som talar om vikten av mänskliga rät-tigheter som en del i kriterierna. Jag berörde i mittinledningsanförande, om än i förbigående, situationeni själva också. Det är uppenbart att det ären diktatur.