prot · GK0953 · 1997-01-22 00:00:00 — Jag tror nämligenatt det pågår ett gigantiskt slöseri med energi i vårtsamhälle och att vi har råd att spara oerhört mycket.Vi skall givetvis utveckla källsorterings- ochkomposteringssystemen. Vi måste underlätta och göradet lönsamt för människor att utveckla det här. Gi-vetvis skall vi också ändra avloppssystemen, så att vifår de här urinseparerade toaletterna eller torra systemmed multrum, något som jag själv har valt att ha.Vidare skall vi inrätta byggmaterialstationer förbegagnat byggmaterial. Det skall vi göra med hjälp avhöga deponiavgifter för byggavfall, så att folk vändersig dit. Sedan måste vi ha en viss procent återanväntmaterial när vi bygger nytt. Vi skall också satsa påexperimentella ekostadsdelsprojekt. tyckerjag att vi måste satsa på de boende i hyreshusen, påökad delaktighet för de boende i hela byggprocessenoch i förvaltarskapet.Anf. 158 ():Fru talman! är en gammal stat, men ettnytt samhälle. Motorn i den förändringsprocess vilever i är , liksom alltid, den nya ekonomins funk-tionssätt vilken på djupet påverkar människornasförsörjningsvillkor. Den ekonomiska tillväxten i vårtland avtog ungefär . Huvudorsaken till detta var den internationali-sering av marknadsekonomin som i huvudsak möj-liggjordes genom innovationen av Internet. Dettainnebar att fokus i världsekonomin gradvis förflytta-des bort från våra trakter.Därmed dök arbetslösheten upp igen. Många hadesäkert trott att den utrotades under rekordåren. Undermånga år, egentligen från och tid1976 till och 1982, hölls ruljansen i gångmed bl.a. 40-procentiga devalveringar av den svenskakronans värde och en högre inflation än omvärlden.80-talets osedvanliga högkonjunktur och, mot slutet,den luftbubblekommersialism vi alla alltför väl kom-mer ihåg, hankade fram skutan något längre.1992, när fick släppa den politiska styr-ningen av valutan, kom notan från offent-lig överkonsumtion i knät på skattebetalarna. Tur ioturen var, anser jag, att medborgarna till valet ivarje fall röstade fram en socialdemokratisk regeringsom tillsammans med visat sig ha kraft nogatt genomföra en oerhört stor sanering av den tidigareså misskötta staten.Men vad händer på litet ? Det är ju te-mat för dagens debatt. Finns samma kraft att anpassade politiska institutionerna till en modern omgivning?Finns kraften att på allvar försöka vinna medborger-ligt stöd för nya demokratiska institutioner som EU,EMU och annat nu när en del av den gamla statsappa-raten inte längre fungerar?En stor del av befolkningen i vårt land har underden långa omställningen , via ar-betslivet, skolorna och de egna attityderna och möj-ligheterna, hunnit långt in i det nya samhället. Defrigör sig nu från de gamla kollektiven och det gamlatänkandet och är i full färd med att bygga nya lokalakollektiv och även mer globala, internationella. Blanddessa människor växer en ny social sektor, ett nyttvitalt samhälle fram.En annan stor del av befolkningen känner sig där-emot övergiven och utanför. Staten har gradvis gliditifrån de närmast eviga försörjningslöften som ställdesut . Miljoner människor har inte utbildat sigtillräckligt, inte sparat och betalat världenshögsta skatter i föreställningen att staten närmast förevigt skulle känna ansvar för en försörjningsnivå somlåg högt.Fru talman! Professor beskriver i sindoktorsavhandling , Svensk industriell ut-veckling 1919-1939, ett skeende som, när jag lästeom detta , gradvis ändrade minvärldsbild. Min förståelse, om man nu kan analyserasig själv, fördjupades. Han visar hur vi i mer än fördubblade antaletföretag och lade grunden för den tillväxt och det väl-stånd som vi har levt väldigt gott på. Hanvisar att dessa företagare, som till stor del var yr-keskunniga arbetare, var det, hade ont ompengar och ont om stöd. Men de hade en stor rörelse-frihet när det gällde att finna företagets form. Regle-ringarna var få.Något liknande, fru talman, en tredje industrialise-ringsvåg, behövs , och vi står inför denna. Eftersomvi alla säger att det är den privata sektorn som framförallt skall växa, måste den få en chans att utvecklas såfritt som möjligt. En privat sektor är nämligen miljo-ner privata beslut. Staten måste därför dra sig tillbakapå detta område. Löneskatterna måste sänkas kraftigt,och andra administrativa pålagor måste väsentligtminskas.Dagens arbetsmarknad och morgondagens bör intei första hand indelas i en offentlig och en privat sek-tor; har vi ställt offentlig och privatsektor mot varandra. I stället bör vi se arbetsmarkna-den som en enda stor värdeproducerande arena, där viredan har en stor tjänstesektor, som är offentligt skat-tefinansierad. Den absoluta merparten av dennatjänstesektor gör också stor nytta, har ett starkt med-borgerligt stöd och är ekonomiskt effektiv. Tjänste-sektorn är också redan öppen för konkurrens - det ärviktigt - men jag anser att systemet med skattefinan-siering av grundläggande tjänster inom vård, omsorgoch utbildning är i alla medborgares intresse ochfungerar bra. Den fortsatta tillväxten måste också, föratt bli uthållig, understödjas av fortsatta massivasatsningar på fri utbildning och forskning.Fru talman! Politiken bör enligt min mening inrik-tas på hållbara och principiellt allmänna försäkrings-system, vilka motverkar långtidsarbetslöshet, utslag-ning och fastlåsning av hundratusentals människor påen alltmer terapeutisk sysselsättnings- och kursmark-nad. Eftersom vi alla kan bli arbetslösa och nästanalla som blir arbetslösa blir det helt oförskyllt utan attkunna påverka det alls - titta t.ex. på kamraterna iArboga, vad skulle de ha kunnat göra för att undvikaatt bli arbetslösa? - anser jag att det borde vara kloka-re med en hög ersättning i a-kassan än som , en 75-procentig ersättning som ärnärmast evig. Sådana system förstärker i stället lång-tidsarbetslösheten.Fru talman! Den ekonomiska och sociala förvir-ringen i landet synes också ha påverkat moralupp-fattningen hos många vuxna. Alltför många av ossförefaller vika undan för t.ex. våld och mobbning iskolan och för ungdomars drogvanor. En av de allrastörsta politiska frågorna är att få oss att på det per-sonliga planet bry oss mer om någonting utanför osssjälva och att vi också skall vara beredda att betala fören samhällsstruktur som bygger på ett gemensamtansvar.Fru talman! Jag sammanfattar därför min strävanför det framtida med uppmaningen: Bilda dig,bry dig, och var beredd att betala för dig!Anf. 159 () replik:Fru talman! Det är alltid uppfriskande att höraWidar . Jag har en fråga till honom vadgäller den historieskrivning han gör. Han säger att detsom hände 1992 handlade om 20 års överkonsumtion.Han pratar om den privata sektorn, världens högstaskatter, det nya som kommer och annat. Jag lyssnadepå statsministern , och han gjorde intealls samma historieskrivning och hade inte alls denklarsynthet som jag tycker att har.Jag vill därför fråga: Kommer Socialdemokraterna attklara av den här omställningen och att ha det synsättsom du har?Anf. 160 () replik:Fru talman! De stora politiska partierna har haftett gemensamt ansvar för de gångna 20 åren. Dethandlar av borgerligt styre och avsocialdemokratiskt. Ingen av oss kan fly undan ansva-ret för det som har varit, på gott och på ont - allt harju inte varit dåligt.Det finns också något i partikulturen - och detta ärnågot jag i interpellationsdebatter har diskuterat såvälmed de moderata ledarna som med socialdemokratis-ka - som gör att statsministrar ofta, vare sig de heterCarl Bildt, eller , för-lägger sina mest intressanta, sökande och uppfordran-de anföranden till grosshandlarmiddagar eller tillIngenjörsvetenskapsakademien, medan allt är somvanligt när man uppträder i mer strikt partipolitiskasammanhang, dvs. då är allt eller Soci-aldemokraternas fel.Anf. 161 ():Fru talman! En hållbar samhällsutveckling pålängre sikt är temat för dagens debatt. Utvecklingenunder är i många avseenden enutveckling som vi inte hade velat uppleva. Regering-ens politik har bl.a. lett till att arbetslösheten har ökatoch att varslen har ökat. Mer än en miljon människorstår utanför arbetsmarknaden. Dessa människorfår genom regeringens politik en sämre ekonomi ochekonomiska problem. Utvecklingen har bidragit till ökade skatter: ökade fastig-hetsskatter, höjda energiskatter och höjda bensinskat-ter. Vårdköerna har ökat, änkorna har fått det sämre,de ekonomiskt svagaste papporna har fått det sämre,och i många kommuner har de äldre fått det sämre.Många människor är med rätta djupt besvikna påregeringen och den förda politiken, som för dem harinneburit en sämre ekonomi och en än otryggare världatt leva i. Detta är några exempel på vad politiken harlett till för människor ute i vårt land.Men, fru talman, jag ämnar inte diskutera de härfrågorna utan ta upp ett område där det finns storabekymmer, nämligen skolan. I ett flertal artiklar itidningar liksom i inslag i radio och TV har vi tyvärrfått höra talas om våldet och mobbningen i skolan.Många skolor har blivit en farlig arbetsplats för bådelärare och elever. Vi kan i tidningar läsa om lärareoch elever som utsätts för våld i skolan och i mångafall känner sig hotade där. Vissa skolor hotar t.o.m.med att stänga, och någon skola har faktiskt stängtunder en tid.Vad ämnar regeringen göra för att komma till rättamed våldet och mobbningen i skolan? Skolan är ju enarbetsplats, vars syfte är att ge eleverna undervisningoch lärdomar. Detta är och måste vara skolans hu-vudmål. Vi måste få en skola med tolerans, utanmobbning och våld, och där det viktiga kunskapslä-randet ges högsta prioritet. Eleverna måste lära sig attumgås utan våld och mobbning.Våld och mobbning är ett av den svenska skolansproblem. Ett annat är kunskapsnivån. Vi måste få enskola där eleverna lär sig mer än . Vi måste få enskola med normer. Kunskaper kan och skall skolanlära ut. Normer måste föräldrarna ge sina barn, så attbarnen till skolan för med sig normer och värderingar.Politiker, skolpersonal och föräldrar måste hjälpas åtatt skapa en bra och kreativ skola för våra barn, därnormer och värderingar som tolerans och respekt föroliktänkande råder.Vi moderater har förespråkat en nationell skol-peng, dvs. att staten tar ett större ansvar för att eleven,var han eller hon än bor, får samma resurser. I dagkonkurrerar skolan och skolans resurser tyvärr med enkommuns tekniska förvaltning, vägar, osv. Skolan blirtyvärr i alltför hög grad lidande i den kommunalapenningkarusellen. För oss moderater står skola ochutbildning i centrum och får inte på grund av andraekonomiska prioriteringar i vissa kommuner komma istrykklass. Man måste satsa på skolan. Vi måste föratt få en hållbar samhällsutveckling satsa på skolangenom att elever får bättre kunskaper. Dagens betygs-system, där många elever blir underkända, och debat-ten om detta visar hur viktigt det är att vi får elevernaatt förstå kunskapens betydelse i stället för att vi sän-ker kravet för betyget godkänt.Lärarnas status och löner måste höjas. Det är vik-tigt att satsa på utbildning av lärarna, en utbildningsom gör att lärare känner sig säkrare i sin roll i enföränderlig värld. Lärarnas löner måste höjas, så attdet framgår att samhället ser deras insatser som vikti-ga. Vi måste få många rektorer att mer än fram-stå som ledare för skolans utveckling. Många rektorersaknar utbildning för denna viktiga roll.Vi måste skapa en lärlingsutbildning. Vi vet attsådana utbildningar ger jobb. Vad gäller exempelvisVolvo i kan man konstatera att den som gårigenom den lärlingsutbildning som finns där också harjobb när utbildningen är klar.Fru talman! Detta är några av de frågor som vimoderater ser som viktiga vad gäller skolans utveck-ling. Skolan och undervisningen måste åter sättas icentrum. Kvaliteten i skolan måste höjas, och allaelever måste inse vilken betydelse utbildningen harför deras egen skull och för samhällets skull. Detmåste också löna sig att studera. De elever vid gym-nasieskolan som läser extra riskerar att få ettsänkt snittbetyg, men det går inte att få ett höjt betyg.Tala om att förmera kunskaper! För oss moderater ärdet givet att den som läser mer och läser vidare skallfå möjlighet att få ett högre betyg än det nuvarande.Våld och mobbning kommer vi moderater aldrigatt acceptera i skolan. Skolan skall vara en plats förkunskap och personlig utveckling. Jag tror, fru tal-man, att en av de viktigaste framtidsfrågorna är att vigemensamt satsar på en bra skola, en skola där bådeelever och lärare känner sig stolta och som gör attSverige kan framstå som en kunskapsnation i konkur-rens med övriga länder i världen i dag.Anf. 162 ():Fru talman! Skulle ni här i kammaren låta en poli-tiker, mig eller någon annan, bestämma vem ni skullegifta er med? Då får ni räcka upp en hand.Att inte någon räcker upp en hand tror jag mer be-ror på att ni inte skulle vilja att en politiker bestämdenågot så viktigt än på att ni vet att man inte får göraopinionsundersökningar här i kammaren. Men varförlåter ni då politiker bestämma andra minst lika viktigaoch livsavgörande frågor? Ni låter dem välja skola återa barn, bestämma vem som skall ta hand om barnennär ni arbetar, vem som skall ta hand om era föräldrarnär de blir äldre och inte orkar mer - ja, det finns enmängd exempel.Genom att ställa frågan på sin spets som jag gjor-de hoppas jag att det framgår hur orimligt det är attlåta politiker och det politiska området styra och ställai individers och familjers liv i frågor som de är heltkapabla att fatta beslut i själva. Människor som intefår ta ansvar för sig och sina närmaste i avgörandeoch för dem viktiga frågor känner vanmakt, blir pas-siva och i vissa fall rent av oansvariga. De blir, precissom en del politiker vill, helt utlämnade åt politiskabeslut.Vi kan bestämma vilken marmelad vi skall ha påsmörgåsen och vilka flingor vi skall äta till frukost,och dessutom finns det ett stort utbud. Men vi får intebestämma vem som skall hjälpa oss när vi blir äldremed de mest intima sakerna, som att få hjälp till toa-letten och att bli tvättade.Vi politiker och det politiska systemet måste ta ettsteg tillbaka och återge medborgarna, de enskildamänniskorna och familjerna den självklara rätten attbestämma mycket mer själva. Alla människor är olika.Vi är individer, och vi är unika. Därför har vi olikabehov och önskemål. Storskaliga lösningar som ärlika för alla håller inte längre. Inom servicesektornsom skola, barnomsorg, äldreomsorg och vård behö-ver vi en mängd olika alternativ för att jag som indi-vid skall hitta den lösning som passar just mig.Fru talman! Då håller inte monopoltanken inomden offentliga sektorn. Passar t.ex. inte den kommuna-la eller barnomsorgen mig och mitt barnär jag helt utlämnad, såvida jag inte har mycket peng-ar och kan köpa tjänsten någon annanstans.Låt olika alternativ blomma! Ge en del av de bi-drag som staten ger till kommuner och landstingdirekt till de enskilda människorna och/eller sänkskatten så att vi får behålla mer av våra inkomster. Låtkommunerna ta ansvar för att se till att servicen finns.Men låt en mängd olika aktörer utföra servicen.Ge kommunerna chansen att hitta olika lösningar.Ta bort regler och lagar som styr kommunerna ochkommunalpolitikerna. Ge kommunerna det kommuna-la självstyret tillbaka så att de i sin tur kan ge beslu-tanderätten till medborgarna. Låt kommunerna bliolika. Låt medborgarna i respektive kommun själva fåavgöra hur kommunen skall utvecklas, i stället för attden som till stora delar skall styras centralt avstaten genom olika regler och lagar.Fru talman! Valfrihet för medborgaren och möj-lighet att ta ansvar för sig och sin familj, fler beslutfattade vid frukostbordet av familjen och färre beslutfattade av politiker och tjänstemän i sammanträdes-rum - det är vad som behövs för en hållbar sam-hällsutveckling på , enligt mig som mode-rat. Då måste bl.a. skatterna sänkas för att ge de en-skilda medborgarna detta utrymme, dvs. möjlighet attpåverka sin egen vardag och framtid.Anf. 163 ():Fru talman! Jag vill under den här rubriken disku-tera regionalpolitik. Jag tycker att även det i allrahögsta grad handlar om en hållbar samhällsutvecklingpå . Självfallet ingår också miljöfrågorna ihela det tänkandet.SCB:s senaste siffror när det gäller befolknings-statistiken är verkligen en dyster läsning. Vi kan se attbefolkningen i skogslänen minskar, medan den ökar ide riktigt stora städerna och i orter med högskolorliksom självfallet också i orter med universitet.Den här trenden har pågått . Det fanns någotundantag och ,men annars har vi sett det här ske successivt. Detanser jag är mycket allvarligt. Landsbygden är ju resurs som vi alla behöver. Staden behöverlandsbygden, och landsbygden behöver självfalletstaden. På landsbygden finns de stora resurserna somskogen, vattenkraften, mineralerna och jordbruket.Där finns fritidsmöjligheterna och möjligheterna attutvidga turismen.Nu måste vi stanna upp ett tag och ställa oss frå-gan: Vill vi ha den här utvecklingen? Vill vi att män-niskor skall flytta till större orter, att människor skallkoncentreras dit? Vill vi se den ena mindre orten efterden andra avfolkas? Jag vill inte det. Jag tycker att detär dags att vi markerar det tydligt och fattar vissabeslut om insatser som motverkar den här negativatrenden.Självfallet handlar det om jobb. Man måste ha ar-bete för att kunna bo kvar på landsbygden, och manmåste också känna att man har en basservice så attvardagen totalt sett fungerar.Jag tycker att det var glädjande att statsministerGöran i partiledardebatten just tog uppvikten av att satsa på olika områden som också måsteberöra landsbygden och regionalpolitiken. Jag tänkersjälvfallet på det som han nämnde, som jag anser varafullständigt nödvändigt, nämligen att vi ser till att vifår bättre villkor för de små och medelstora företagenoch för de riktigt små företagen. Det är just små före-tag som har chansen att starta i de mindre orterna pålandsbygden.Vi måste förenkla byråkratin för de mindre företa-gen. Jag har varit ute en hel del och träffat företagare och dem som villbli företagare. De möter en byråkrati som försvårarmöjligheterna starta företag. Det har vi politiker an-svar för att motverka, tycker jag. En så enkel sak somatt få en F-skattsedel är oerhört svårt. Det här måste vita tag i, för det är just sådana här små viktiga signalersom behövs nu för att vi skall få fart på de riktigt småföretagen.Det måste bli lättare att låna pengar. Vi måsteockså få lägre arbetsgivaravgifter, det är jag heltövertygad om. Det räcker inte med den femprocentigasänkning som redan har beslutats, utan det måste bliytterligare sänkningar. Det är för dyrt att anställamänniskor.En som man kan tycka detalj, men ändå en viktigsådan är att vi måste få bättre fart på strukturfondernaoch EU:s medel. Jag blir stum av förvåning när jaghör olika kommunala tjänstemän beskriva hur detfungerar . Man hadefått beviljat projekt på ungefär 17 miljoner kronor.Beslutsgrupperna har alltså beslutat om projekten ochdet är godkänt och klart.Jag trodde i min naiva optimism att pengarna beta-lades ut automatiskt, men det görs inte. De fastnar ivår egna svenska byråkrati. Man har fått utbetalt 2miljoner av de 17 miljonerna. Så här får det bara integå till. Detta måste ansvariga ministrar och regering-en. Det är , och som är proppen. Här vill jag gärna fråga: Vad tänkerregeringen göra?Jag vill en sådan här dag också slå ett slag för nå-got annat. Jag tycker att vi skall utreda om vi inte kanfå differentierade bensinskatter. När det inte finnsnågra valmöjligheter att åka kollektivt och man harlånga sträckor till och från sina arbeten blir det oer-hört dyrt med bensinpriserna. Det är dags att tillsättaen utredning om hur man kan differentiera bensinskat-terna. Det är viktiga signaler att ge om vi vill fåfart på landsbygden.Anf. 164 ():Fru talman! Jag vill först säga att det har varitväldigt spännande att sitta här i lyssna tillvad riksdagsledamöter har att säga när de får tala fritt.Det jag tänkte ta upp under rubriken är att fundamentet för den är de-mokrati. Vi kan nu se hur demokratin segrar i landefter land. Men demokratin är inte för alltid given.Den måste alltid försvaras. Mellankrigstidens kampmot totalitära hot, som inte minst vi liberaler förde,visade detta. Vi har en del varningssignaler i vårtsamhälle att demokratin måste försvaras.Det sjunkande förtroendet för politiker, såsom detlyser fram i statistiken från Statsvetenskapliga institu-tionen i , oroar. Ett lågt förtroende för osspolitiker och våra partier kan leda till att väljare lock-as att lägga sin röst på något nytt och oprövat. Det ärju inget bekymmer med det om detta nya och opröva-de bygger sitt arbete på demokratiska värden ochvälgrundat nytänkande. Men är det motsatsen är vi illaute. 30-talets erfarenheter förskräcker.Forskarna har inte svaret på varför förtroendet harsjunkit. Jag tror att det finns flera orsaker. Schabbelmed skattepengarna är naturligtvis en sådan orsak.Om politiker skor sig på skattebetalarnas bekostnadoch dessutom slingrar sig vid avslöjande kan det inteleda till annat än att förtroendet sviktar.Vi måste också ha i bakhuvudet i vår verksamhetatt ribban för politiker ligger högre än för andramänniskor. Vi kan inte bara följa lagarna, utan vi harockså att lyssna på de värderingar som finns i samhäl-let som kan lägga ribban högre. Det fick ,och även andra erfara. De hadeinte gjort något olagligt men fördömdes av många isamhället.Vi måste undvika att ägna oss åt vad i en partiledardebatt 1990 kallade för"välviljans hyckleri". Han tog upp att det finns entendens i den politiska debatten att väja för målkon-flikter och de politiska problemens egentliga karaktär.Vi vill gärna vara vänner med alla, och därför tiger viom målkonflikterna och lovar för mycket. När sedanförväntningarna kommer på skam växer misstron tilloss som skrå, mot vår verksamhet och mothela vårt demokratiska system. mer mod och förnuft i den politiska debat-ten, att vi måste hålla oss till sanningen och inte för-söka utnyttja människors osäkerhet och ibland orea-listiska förhoppningar för att vinna kortsiktiga politis-ka poäng.Vad som är svårare att komma åt, och som har po-ängterats av vår talman i en intervjuunder juluppehållet, är förtalet av vår verksamhet. Detär viktigt och riktigt att vi kritiseras. Medierna skallkritisera oss. Men ibland ser vi sådant som faktisktkan betecknas som förtal i den granskningen. Då ärdet viktigt att vi tar oss en funderare på varför dettadyker upp. Vi får naturligtvis inte leta efter vem somär pappa eller mamma till detta. Men vi skall varavaksamma på det och fundera över vilket syftet ärmed förtalet. Är det antidemokratiska krafter som villmotarbeta demokratin genom att förtala och förlöjligaden?En annan form av hot är hoten mot sanningssägar-na - de som vill avslöja maktmissbruk. Detta har bådepolitiker och journalister råkat ut för. Jag kännerjournalister som inte har fått sina artiklar publicerade,eller som hotats när de har varit på väg att göra det.Jag har mött journalister som inte vågar att skrivaunder sitt rätta namn. Om man på detta vis sätter våragrundläggande yttrandefrihets- och tryckfrihetslagarur spel, och lyckas med det, är vår demokrati i fara.Vi måste för demokratins skull med all kraft se till attdessa sanningssägare inte tystas utan att de i ställetskyddas.Så till en annan sak. Jag är bekymrad över åter-växten av politiker. Jag ser hur yngre politiker hopparav och hur det blir svårare att rekrytera unga duktigapolitiker till den här verksamheten. Bakom detta kanligga att privatlivets pris är för högt och att den glädjeoch stimulans som det politiska uppdraget ger inteuppväger nackdelarna. Det måste vi ändra på. Tillssist skulle jag vilja byta ut benämningen politiker motförtroendevald för att ständigt påminna oss om vilkavi skall tjäna. Detta för att vi skall kunna stödja de-mokratin och en hållbar samhällsutveckling.Anf. 165 ():Fru talman! Dagens debatt handlar om en uthålligsamhällsutveckling.