prot · GK09118 · 1997-06-11 00:00:00 — Håller inte med om attdet är arbetslösheten som är det värsta problemet? Detär arbetslösheten som i sig driver fram, eller riskeraratt driva fram, främlingsfientlighet, konflikter mellanmänniskor, oro, nervositet och rädsla för det främ-mande och det utifrån kommande. Det är viktigt attangripa alla sådana tendenser med alla till buds ståen-de medel. Att få fram fler arbeten tror jag är det vikti-gaste för att motverka spridning av främlingsfientligaoch ibland rasistiska tendenser.Folkpartiet har i motsats till förslagtill konkreta åtgärder som ger möjlighet att få framfler arbeten. må ha vilka goda ambi-tioner som helst, men om politiken leder till färre jobblöser han inte det problem som han vill komma åt. 15 () replik:Fru talman! Tillåt mig tvivla litet grand på att An-ne skulle ha läst ett antal vänsterpartiskrifter. har jag aldrig hört att ha läst någonting som har skri-vit.Anne har alltså läst sammanfattningen iLand för hoppfulla, men har inga konkreta kommen-tarer. Det är ett ganska ofarligt påstående att säga atthon inte håller med om allt som skriver isina skrifter. Men jag efterlyste ett konkret ställnings-tagande. Tar och avståndfrån Land för hoppfulla eller inte?Vi är rörande överens om att arbetslösheten ärförklaringen till nästan allt annat elände. Det är denhelt avgörande uppgiften att få ned den, och ett av deallra bästa sätten att göra det är just omfördelning.Man borde omfördela resurser från dem som läggerpengarna på hög - och de är många i dagens Sverige- och ge till människor som använder pengarna till attsätta fart på hjulen i ekonomin. Det vore ett mycketeffektivt sätt att få fart på ekonomin och minska ar-betslösheten.Det är just därför som det är så förvå-nande att , utifrån de värderingar somhon talar om, kan tänka sig att helt underordna sig denhögerpolitik som vet att Folkpartietkommer att tvingas driva som en underordnad part ien borgerlig regering. Det har vi i och för sig gotthopp om att kunna slippa för överskådlig tid.Anf. 16 ():Fru talman! Jag har varitpå årliga kongress och träffat människorutifrån landet, människor som lever i den kommunal-politiska vardagen. De lever i arbetslöshetens vardagoch kommer i kontakt med de problem sommänniskor ute i landet drabbas av - för de drabbas.Det finns en oerhört stark oro för det som händer.Regeringen för en politik som slår framför allt motdem som redan ligger. De fattiga har blivit ännu fatti-gare säger i sin rapport. Det är sant.Det är precis just det som människor upplever.Vi i har gång på gång, från den härtalarstolen och på torg runt om i landet, hävdat att närdet är besvärligt ekonomiskt i landet, när staten måstespara och höja skatter för att få sin budget att gå ihop,måste man också skärpa fördelningspolitiken. Det ärinte rimligt att de som har det sämst skall vara drag-spelet i statsbudgeten - dem man sparar på när det ärsvårt att få ihop siffrorna. Tvärtom är det dem manskall undanta. De kommer ändå, på andra sätt, attdrabbas hårdare av en ekonomisk kris än någon annangrupp.Det går att göra mängder av justeringar för att för-bättra fördelningspolitiken i det besparingsprogramsom regeringen och och faktiskt också Väns-terpartiet har genomfört, och det borde göras fort.Vi i har fört fram ett antal förslag. Jagtänker upprepa några av dem . Jag tycker att dettamåste tas på djupare allvar. Vi kan inte vänta ännulängre. Utslagningen bland framför allt de unga är juenorm. De drabbas av en arbetslöshet som ser ut attbli permanent för praktiskt taget hela livet. Människorsom marginaliseras hamnar helt utanför. Under detsenaste året har man ju sett uteliggare mycket oftareän man gjorde förut här i . när vigår hit till ser vi dem. Har ni andra blivitblinda för detta?Låt mig ta upp några av våra förslag. Transfere-ringar, offentliga försäkringar, är ju väldigt bra, menvarför skall mest pengar gå till dem som tjänar bästnär vi har så ont om pengar i staten? Borde man intesänka ersättningarna till dem som har det bäst, höjadem för dem som har det sämre och framför allt bred-da så att de som ramlar utanför fångas in? Närregeringen och har sparat i transfereringssys-temen har de snävat in och gjort att färrekommer i åtnjutande av dem. Det är naturligtvis där-för vi ser att de fattiga blir fattigare. Ungdomarna fårsvårare att kvala in i a-kassan och blir beroende avsocialbidrag i stället. Vissa kommuner försöker t.o.m.att införa särskilt låga socialbidrag för de unga. Det ärnaturligtvis olagligt, men det är precis det som skerute i landet. Kommunerna har det också svårt medekonomin. De försöker spara på precis samma bak-vända sätt.Det finns mycket stora pengar i socialförsäkring-arna. Det går alldeles utmärkt att göra saker där. Vihar konkret föreslagit att man har ett brutet tak i soci-alförsäkringarna och a-kassan där man höjer ersätt-ningen till för låginkomsttagarna och sänker denandel som överstiger medelinkomsten till , vilketinnebär att man får en successiv avtrappning i pro-centtal i högre inkomstlägen. Men framför allt bördetta breddas genom att man lättar på reglerna för attkvala in.Vi föreslår också att man gör ett försörjnings-tillägg till socialförsäkringarna för dem som inte harkvalat in men som ändå är arbetslösa och inte harnågon annan försörjning. blir de beroende avsocialbidrag och hamnar i utredningar hos socialkon-toren ute i kommunerna och kostar stora pengar. Viskulle kunna ha ett mycket enklare system med ettförsörjningstillägg som ger en någorlunda grund-trygghet för alla.Tanken med grundtrygghet, som vi i Miljöpartiettycker är så oerhört viktig, gäller ju även människorsom är långvarigt arbetslösa eller sjuka. Även demåste få en grundtrygghet. Har man gått in i t.ex. a-kassan med en f.d. låg inkomst hamnar man ju väldigtlågt. Skulle man då bli långtidsarbetslös kommer manatt ligga kvar på denna mycket låga inkomst. Om detblir så långvarigt, finns det skäl att justera upp den.Det kan man göra om inför en grundtrygghet. Detinnebär naturligtvis att de som hade mycket tidigarefår något mindre.Det är också viktigt att se vad som händer medbarnfamiljerna. Flerbarnsfamiljerna har drabbatsmycket hårt av regeringens besparingspolitik. Fler-barnstilläggen togs bort och barnbidraget sänktes. Viskulle kunna höja barnbidraget till och be-skatta det. Då kommer det återigen att ske en omför-delning av de redan befintliga pengarna från dem somhar det bättre till dem som har det sämre.Det behövs en radikalare fördelningspolitik när viär i besparingstider. Det är viktigt att se till att budge-ten går ihop och att staten inte sätter sig mer i skuld. Istället måste vi få ned skulden och minska räntebe-talningarna. Det är ju statens räntebetalningar som ihög grad har trängt ut många av de angelägenhetersom vi borde ägna oss mer åt.Men när man gör detta skall man inte gå på demsom har det sämst. Det gäller ju också en sådan saksom tandvårdsförsäkringen som har stramats åt. Snartkan man se på tänderna på folk vilken inkomst de har.Folk har inte råd att sköta sina tänder. Det gäller ock-så de handikappade. Det var en demonstration här utei på torget i går senast. Vi har alla fått mängder avbrev från oroade handikappade på grund av de olikaförsämringar som har skett. Det gäller assistanser-sättning och annan hjälp och de indirekta effekter somstaten åsamkar kommunerna.Dessa indirekta effekter är ju i hög grad att statenhöjer egenavgifter och på det sättet undandrar kom-munerna en del av deras skatteunderlag. På det sättetsparar staten indirekt, och det kompenserar man intekommunerna för.Fru talman! Ett av de stora strukturella felen iSverige är att man inte har sänkt arbetstiden i taktmed att produktiviteten har ökat de senaste 15 åren.Det är fullständigt normalt, att när man jobbar mereffektivt, hittar bättre teknik, organiserar sig bättre iföretagen och i de offentliga verksamheterna behöverman inte göra samma tidsmässiga arbetsinsats för attfå ut samma nytta som . En del av den härökade nyttan kan vi ta ut som lönehöjningarna, menen del bör vi ta ut i kortare arbetstid för att höja våregen livskvalitet, för att bättre kunna ta hand om vårafamiljer och våra äldre och för att kunna utveckla våraegna intressen.Hade arbetstiden sänkts ungefär på samma sättsom tidigare, dvs. , i takt med att produktivi-teten ökade hade arbetslösheten varit väsentligt lägreän den är . Vi hade inte haft den massarbetslös-het vi faktiskt har.Det är ett strukturellt fel att tvinga en del av be-folkningen att faktiskt jobba mer och mer, medan enannan del av befolkningen inte jobbar alls. Det inne-bär naturligtvis att de som jobbar tvingas att via skat-terna betala för dem som inte får jobb. Man får någotslags uppdelning av samhället i dem som jobbar ochdem som inte jobbar, i stället för att allihop jobbaroch bidrar till välfärden. Det är självklart så att om vijobbar allihop får vi mycket större nytta totalt sett.Jag hoppas verkligen att socialdemokraterna såsmåningom följer de egna kongressbesluten och sän-ker arbetstiden i takt med att produktiviteten ökar. Nuskulle vi behöva en större arbetstidssänkning för atthinna i kapp och snabbt pressa ned massarbetslöshe-ten. Vi i föreslår konkret att man sänkerbeskattningen på arbete med i runda tal 20 miljarderoch sänker normalarbetstiden i befintliglagstiftning från nuvarande 40.Då blir det fullt möjligt att sänka arbetstiden ute iföretagen i normala avtalsförhandlingar de närmastetre åren och ändå se till att praktiskt taget alla harsamma pengar i plånboken efteråt. Det är alltså viktigtatt sänka beskattningen på arbete som mansänker arbetstiden. Annars får man omfördelningarsom inte är bra, annars riskerar man minskad produk-tion i landet.Fru talman! Jag skall ta upp ett tema som ingenannan har tagit upp än så . Det är ett av de kan-ske allra största strukturella felen i svensk ekonomi,men också i den internationella ekonomin, nämligendet faktum att ungefär en tredjedel av det naturkapitalsom vi ytterst lever på redan har utplånats från plane-tens yta. Det faktum att vi utarmar naturresursernaåstadkommer en miljöförstöring av gigantiska mått, såstor att vi knappt orkar tänka på den . Det blirså jobbigt, det blir så svart.Men det här är en ekonomisk fråga. Det är enekonomisk fråga att vi utarmar resurser, att vi skaparkostnader i form av att vi måste reda uppde olika former av miljöförstöring som vi har.Vi i lyckades få en uppgörelse medregeringen när det gällde konvergensprogrammet sominnebar att man åtminstone skulle redovisa för riksda-gen hur det står till i medden s.k. miljöskulden. Man skulle få något slags eko-nomisk beskrivning av den totala miljösituationen ochutvecklingen i landet.Det har vi inte fått trots att det är inskrivet i detsvenska konvergensprogrammet. Regeringen vägrar.Det har inte lämnats en enda beskrivning tillriksdagen där det går att utläsa hur den totala miljösi-tuationen utvecklas i landet, än mindre hur miljöskul-den ser ut.Det gjordes en beräkning 1992 som gällde året1990 av hur miljöskulden var i landet. Den beräkna-des då till minst 300 miljarder med en ökningstakt på7 miljarder om året.Det finns andra undersökningar utifrån. En under-sökning som är väldigt intressant kommer från Stock-holms internationella miljöinstitut. Man har räknat påden miljöjusterade bruttonationalprodukten för Sveri-ge, på samma sätt som man har gjort för ett antalandra . Man räknar helt enkelt av frånBNP den förslitning man har av naturtillgångarna, dekostnader man får på grund av miljöförstöring.Det visar sig att har denmiljöjusterade bruttonationalprodukten i varitsjunkande, vilket betyder att vi egentligen inte harnågon ekonomisk tillväxt alls. Tvärtom, den sjunker.Vi har egentligen en krympande ekonomi. Den till-växt som redovisas i de vanliga siffrorna, som vi servarje dag, bygger på att man fortfarande bygger uppen ökande miljöskuld.Skulle man räkna och fram till i dagskulle det betyda att BNP-siffran redovisasåtminstone för högt på grund av att man inte tarhänsyn till miljöfaktorerna, enligt de beräkningar somdet internationella miljöinstitutet har redovisat.Det vore oerhört intressant om Finansdepartemen-tet och regeringen ville ta det här på allvar någongång. Man har ju ändå börjat prata om en ekologiskomställning och en hållbar utveckling. Men det är jumeningslöst att pytsa ut litet bidrag om man inte för-ändrar de grundläggande förutsättningarna, om maninte åtminstone har en riktig beskrivning av verklighe-ten.Vi är väldigt kritiska till det sätt på vilket rege-ringen säger sig vilja ställa om samhället just på grundav att man skär ned på det grundläggande miljöarbe-tet. Man slaktar miljöforskningen, man slaktar mycketav verksamhet, man gör inte detman borde göra när det gäller att stoppa försurningen,man drar ned på kalkningen osv. Det finns en lång radsaker man inte gör. Sedan pytsar man ut ett antalmiljarder på mediainriktade projekt. Det är inte seri-öst.Det är heller inte någon mening med att ge bidragtill diverse saker om man har skatter somdriver i motsatt riktning. Vi har låg beskattning påsådant som belastar miljön och skyhög beskattning påarbete. Självklart skall man skatteväxla, sänka be-skattningen på arbete och få upp den stegvis på mil-jösidan. Det är en grundläggande förutsättning. Dethär är ett av de strukturfel som måste åtgärdas. Detvore intressant att få en seriös kommentar av finans-ministern på den här punkten.Anf. 17 ():Fru talman! presenterar ettpositivt alternativ till regeringens och dystrapolitik. Vi ger en stabil och positiv utvecklingsmiljöför landets familjeföretag, och vi försöker gå till rotenmed djupgående strukturella ekonomiskaproblem som håller över en halv miljon svenskar iarbetslöshet.Vår tillväxtpolitik innebär också mer resurser tillpersonal på sjukhus och i än med rege-ringens politik. Den innebär att småföretagen vågarnyanställa. Vi vill öppna upp den privata tjänstesek-torn för nya jobb och bättre livskvalitet för alla grup-per i samhället. Vi sänker sjukförsäkringsavgiften föralla löntagare. Flerbarnsfamiljer och ensamståendeföräldrar skall inte behöva stå i socialbidragsköer.Pensionärerna får råd att betala sina mediciner och fårlägre boendekostnader. Konfiskationen av änkepen-sionerna stoppas. Det blir fler lärare i grundskolan.Fastighetsskatten sänks. Rättsväsendet restaureras,och de allra fattigaste länderna ges bättre utveck-lingsmöjligheter.Det här, fru talman, åstadkommer vi genom ennationalekonomiskt sund omfördelning av resurser istatens budget och genom en offensiv satsning på ettbättre och varmare klimat för landets ca 470 000familjeföretag. behöver nämligen både ettbättre företagarklimat och ett bättre löntagarklimat.De här ca 470 000 familjeföretagarna är den allraviktigaste gruppen när det gäller att få i arbeteigen. Då gäller det att vi politiker lyssnar till dem ochförstår varför de inte nyanställer och expanderar.Men regeringen slår kollektivt dövörattill, t.ex. när det gäller kravet på att minska de 28dagarnas arbetsgivarperiod i sjukförsäkringen. Dettakrav har företagarna framfört vid varje kontakt, vidvarje uppvaktning hos regeringen. Regeringen sägerena sekunden att det inte finns pengar, att man intekan tillmötesgå kravet. Även om man misstänker attdet håller tusentals människor i arbetslöshet finns detinte pengar. Men i nästa sekund säger finansministernatt nu finns det ett budgetutrymme att börja dela ut.Vad är det egentligen som gäller? Om det finns ettbudgetutrymme så borde det väl i första hand satsaspå det effektivaste sättet att skapa ett ännu störrebudgetutrymme, nämligen genom att få fler männi-skor i arbete. Jag tror inte att det finns ett billi-gare och ekonomiskt sundare sätt att minska arbets-lösheten på än att ta tillbaka detta olyckliga beslut attkräva 28 dagars arbetsgivaransvar i sjukförsäkringen.Släpp nu prestigen, ! Ta förnuftet tillfånga och lyssna på företagarna och ompröva ettkatastrofalt beslut! Om ni inte gör det är det endahederliga alternativet att lägga ned den småföretagar-delegation som regeringen har. Det finns ingen an-ledning att ha den om ni bara slår dövörat till och integör vad den säger.Vi kristdemokrater arbetar också för att enskildaoch familjer skall få bättre resurser för ett ökat per-sonligt ansvarstagande i de små och nära gemenska-perna. Utan ett växande engagemang i den ideellasektorn och i det civila samhället fortsätter Sverigeallt längre in i socialismens återvändsgränd. Det gårnämligen inte att fortsätta med en politik där statenoch kommunerna skall ha huvudansvaret för våra liv.Detta måste också visa sig i den offentliga sektornsoch i medborgarnas ekonomi. Familjerna måste kunnafungera som den naturliga platsen där barn och ung-dom får lära sig ta ansvar. Ett tryggt samhälle förut-sätter en trygg uppväxt. Familjen är den viktigastemiljön för att överföra goda, sunda och positiva nor-mer från generation till generation. En fungerandemarknadsekonomi förutsätter också att medborgarnahar en egen inre etisk kompass med sig genom livet.Därför är också regeringens nedrustning av rättsstatenförödande.Olof sade en gång att politik är att vilja.Det förutsätter att man vet vad man vill och hur dettaskall åstadkommas i en komplicerad verklighet. Re-geringen och förfogar faktiskt över en om-skrutet stabil majoritet här i kammaren. Man skullealltså rent teoretiskt kunna föra en politik som ingavframtidstro, med växande företag, nya jobb och där-med bättre grund för välfärden, vården, omsorgen ochskolan.Men så är det ju inte, som vi alla vet. Vårproposi-tionen, som bägge dessa partier står bakom, visar hurman vill finansiera och dölja den rekordhöga arbets-lösheten, däremot inte hur den skall halveras. Huvud-linjen är att köpa sysselsättning för skattepengar -skattepengar som med en felaktig fördelningspolitikoch alltmer tillväxthämmande skattekilar gastkramarhela det svenska folkhushållet. Ovanpå detta vill mannu dessutom strama åt ekonomin genom ett offentligtbudgetöverskott på . Det är i genomsnitt 30 mil-jarder , som man ytterligare skall dra in till denoffentliga sektorn.Detta är en politik som nationalekonomer i alla lä-ger konstaterar kommer att ytterligare hålla tillbakatillväxten och de nya jobben. Offentligt sparandeförutsätter ökade skatteuttag, och de leder till väl-färdsförluster. Därför, fru talman, är varje privat spa-rad krona mer värd än en offentligt sparad krona.Hushållssparandet är dessutom en mycket viktigbyggsten för trygghet och möjligheten att ta ett per-sonligt ansvar.Regeringens ideologiska skygglappar skymmerockså den snabba globaliseringen och vad den betyderoch inte minst kräver av den svenska ekonomin.Verkligheten stämmer inte längre med de gulnadesocialistiska kartbladen. De ideologiska kompassernapekar fortfarande nostalgiskt bakåt även på dessaviktiga politikområden.Därför blir också den ekonomiska politiken, ut-över den rena budgetsaneringen, halvhjärtade återstäl-lare av de egna ideologiska återställare som mangjorde med vänstern direkt efter valet. Det var judenna vänsternostalgi som fick arbetslösheten attännu en gång börja öka. Glöm inte bort att när fyrpar-tiregeringen lämnade över till Socialdemokraternatillkom det ungefär 1 000 nya jobb ! Menden utvecklingen lyckades man snabbt bryta, samti-digt som man legitimerade ochhennes parti. Sammantaget var ju den vänstersvängsom talade så väl om en taktisk missoch ett skott i foten av närmast olympiska mått förSocialdemokraterna.Att halveringen av den öppna arbetslösheten såhär långt har misslyckats är verkligen ett understate-ment. Den totala arbetslösheten ökar och är nu högreän både 1995 och 1996. med är det enda landet i EU - vid sidan av detlikaledes socialistiskt styrda - där arbetslös-heten ökade förra året.Det är inte så konstigt att kampen mot arbetslöshe-ten har blivit en kamp mot arbetskraften - en flyktbort från arbetslinjen. Regeringen driver en statistik-politik, där människorna för dyra pengar flyttas bortfrån arbetsmarknaden. Man har i praktiken övergettstrategin med fler jobb i privata företag. I det s.k.fempunktsprogrammet satsas 15 av 16 miljarder påoffentliga insatser och offentliga jobb, medan åtgärderför ett bättre företagsklimat får man leta med mikro-skop och pincett för att hitta i programmet. Men denhär strategin har gjort att den socialdemokratiskaregeringen - med sina företagarfientliga återställare,med de 28 dagarnas arbetsgivarperiod i sjukförsäk-ringen, med den förtida momsinbetalningen, med denkosmetiska statistikpolitiken - mycket riktigt har fåttse att sysselsättningen har minskat med över 100 000personer . Det här har naturligtvis gjort attsocialdemokratins trovärdighet när det gäller att skapaett positivt löntagarklimat och företagarklimat nudefinitivt är borta hos den svenska allmänheten.Det går nämligen inte att i det långa loppet köpasysselsättning för skattepengar, särskilt inte när dessaskattepengar tas från barnfamiljer, handikappade,låginkomsttagare, änkor, faderlösa och genom skadli-ga straffskatter på arbete och företagande. Då är detinte så konstigt att både vreden och arbetslöshetenfortsätter att öka i Sverige.Fru talman! har glädjande nog ocksåMiljöpartiet börjat inse att vänstersvängen och väns-tervägen leder fel. Det gläder oss mycket i oppositio-nen. Den stora frågan nu är: När kommer och också till insikt om attvänstervägen leder fel? Välfärden kan nämligen intevärnas utan en hållbar tillväxt som byggs på nya ochväxande familjeföretag.Finansministern gläder sig nu i alla fall åt budget-balansen. Han sade i den förra debatten här att hansällan varit så glad som när han såg budgetbalansen.Ja, men en budget kan balanseras på olika sätt. Hurbra är egentligen en budgetbalans med närmare700 000 medborgare arbetslösa? Budgetsaneringenhar också skett med en tragisk fördelningspolitik ochmed förödande skattehöjningar, inte minst på arbete,sparande och företagande. Regeringen har konsekventhävdat att alla måste vara med i budgetsaneringen.Man har sparat på barnfamiljer, handikappade, änkoroch de fattigaste ålderspensionärerna. Dessutom harman sänkt bostadsbidragen och höjt fastighetsskatten,som också på ett orimligt sätt drabbat svaga grupper isamhället. Aldrig har det väl skurits i vården somunder den här socialdemokratiska regeringen.Om skall komma bort från massarbetslös-heten måste politiken helt byta spår och börja sänkatrösklarna in till arbetsmarknaden, bidra till att en-skilda människor och företagare känner en sådantrygghet och finner det vara mödan värt att starta ochdriva företag. Jag tror, fru talman, att ett viktigt stegpå den vägen vore om gjorde en klar marke-ring om att man vill vara med och ge ett bätt-re löntagarklimat och ett varmare företagarklimattillsammans med de icke-socialistiska partierna. Dettaskulle nämligen i ett slag förändra hela det politiskalandskapet.Fru talman! Vi kristdemokrater har tillsammansmed och i gemensammareservationer visat att det finns ett alternativ till rege-ringens defensiva politik. Vi har visat att vi på en radviktiga punkter har samma recept för hur den växandekakan som ger nya jobb och nya resurser till folkhus-hållet skall bakas. Vi har en gemensam verklighetsup-fattning om vad globaliseringen kräver. Vi lyssnar tilloch vi förstår familjeföretagare. Vi ser deminte som ett särintresse som skall motas ochhotas. Vi ser dem som en viktig och nödvändig resursför välfärden. Därför vill vi göra det lättare att anstäl-la och se till att de strukturella hindren för tillväxt tasbort.Vi har litet olika uppfattning om hur dessa nya re-surser skall fördelas. Det är inget konstigt med det. Viöverlåter nämligen åt väljarna att val sägasitt. Det blir väljarna som får påverka var tyngdpunk-ten i en kommande ny majoritet och slutligenskall läggas. Vi redovisar nämligen nu vår politik för1998, och . Det är en väldig demo-kratisk möjlighet för väljarna, till skillnad från Soci-aldemokraternas s.k. öppna mandat, som likt en tro-jansk häst smugglades igenom den förra valrörelsen.Sverige behöver en ny tillväxtpolitik som bryter ned-skärningarnas nedåtgående spiral och i stället skaparoptimism och framtidstro.Fru talman!