prot · GK09115 · 1997-06-05 00:00:00 — Vi skall vara säkra på vad vi gör,vi skall använda oss av den princip som regeringenförespråkar i alla andra sammanhang, nämligen för-siktighetsprincipen, som ju också står inskriven i enhel rad olika dokument både inom och utanför EU.Om vi menar allvar med försiktighetsprincipen undrarjag varför den inte gäller på samma sätt på det härområdet. Vad jag vet finns det faktiskt inga garantierför att konsekvenserna av genetiska förändringar inteblir fler än dem som vi har önskat, och konsekvenser-na kan då vara skadliga för människor, natur ellermiljö. Det finns inga sådana garantier.Jag kan se ett antal oönskade scenarier framförmig. En del har forskare och andra redan registrerat,som att resistens förs över till andra grödor och orga-nismer än man från början hade tänkt sig. GudrunLindvall nämnde några exempel där man kan befaraatt det kan bli så, såsom resistens mot antibiotika, somju vore väldigt allvarligt.Vi kan inte kontrollera spridningen av genetiskaförändringar i miljön. Jag har tidigare pratat om enbakterie som kan tyckas vara liten på jorden men somfaktiskt livnär sig på att flytta gener mellan olikaväxter. Den är så att säga inprogrammerad på vissatyper av gener. När bakterien blir stressad kan denockså plocka andra gener än vad den hade tänkt sigfrån början. Det den gör är alltså att den direkt flyttaröver gener från en organism till en annan, från en växttill en annan. Fast man kan tycka att det låter konstigtär det faktiskt så att det räcker med att temperaturenhöjs för att den här bakterien skall bli stressad.Jag kräver faktiskt av jordbruksministern att honhanterar de här frågorna litet mer varsamt än vad jagtycker att hon har gjort , i alla fallvad gäller hennes uttalanden i massmedierna. Det ärvårt ansvar som politiker att skynda långsamt. Vi skallinte stå i vägen för den nya utvecklingen, vi skall intestå i vägen för ny teknik, men det är vårt ansvar att setill att kommande generationer inte drabbas av förhas-tade beslut. I dagens läge vill jag faktiskt hävda attmycket av den här utvecklingen har vi ingen kontrollöver, varken som politiker eller som forskare.Jag befarar att genmanipulerade växter kan kom-ma att bli morgondagens miljöföroreningar. Vi måstebörja lära oss av våra tidigare misstag och försökaförebygga den här typen av problem i stället. Dagensmiljöföroreningar har det ibland tagit upp till attidentifiera, och är de allra största av dessaföroreningar inte åtgärdade. Jag vill också påpeka attendast en liten del av vår flora och fauna äridentifierad. Hur kan jordbruksministern då garanteraatt spridningen av genetiska förändringar inte fåroönskade effekter?En sista fråga: Tycker jordbruksministern att vihar tillräckliga garantier mot oönskade effekter avgenetiskt förändrade växter?Anf. 184 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag delar uppfattningen att frågan omlivsmedel är oerhört viktig och att det av det skäletsjälvfallet är viktigt att vi har den här diskussionen.Livsmedlen skall vara bra, och det skall de vara oav-sett teknik. Oavsett om vi har använt genteknik ellerinte skall livsmedel vara säkra och bra.Jag delar också uppfattningen att vi skall varaförsiktiga. Vi är försiktiga med genteknik, det ärdärför vi har alla dessa tester och riskvärderingar. Detär inte så att gentekniskt förändrade grödor eller andraprodukter oförsiktigt släpps ut på marknaden ellersätts ut i naturen, utan de kringgärdas av oerhörtmånga restriktioner och försiktighetsåtgärder, för attvi skall kunna vara så försiktiga som möjligt.Jag vill gärna säga att några garantier för att det iframtiden aldrig någonsin kommer att uppstå någotproblem kan inte jag eller någon annan människa ge.Några sådana garantier kan vi inte ge med andra verk-samheter heller. Vi använder t.ex. antibiotika trots attvi vet att det skapar problem med resistens mot anti-biotika. Men att inte använda en teknik eller kunskapsom kan lösa problem är också ett etiskt ställningsta-gande. Om man säger nej till att använda t.ex. anti-biotika eller genteknik, om man vill frånhända signågonting, måste man också göra överväganden.Vilka miljöproblem lämnar man olösta? Vilka etiskaavvägningar tvingas man då att göra?Jag tror att vi skall ha det kravet. Jag menar att vihar det. Vi skall kunna ge lika stora garantier när vianvänder genteknik som när vi använder andra tekni-ker. Men hundra procents säkerhet kan vi människoraldrig lova varandra med någonting som vi ger oss inpå.Det finns en lång rad frågor som är viktiga att be-svara. Det är osäkert om jag hinner med allt.Sedan var det biologisk mångfald och miljö. Jagtycker inte att det är så enkelt att man kan säga att detenbart är av ondo med en gröda som är resistent.Resistensen är på gott och ont. De traditionella kemi-kalier som används i t.ex. soja och majs - om maninte använder Roundup - är ofta kemikalier som inteär nedbrytbara. Man bekämpar mer än vad man görnär man använder de nedbrytbara medlen Roundupeller Basta. Man skadar den biologiska mångfaldennär det gäller t.ex. insekter, därför att man slår utinsektslivet totalt. En resistent gröda skadar de insek-ter som ger sig på den grödan. Men den lämnar bina,humlorna och de andra insekterna som har valt att slåsig ned på en annan blomma.Det är inte enkelt att påstå att det ena minskar denbiologiska mångfalden och det andra gör det inte. Vilever tyvärr inte i den bästa av världar. Vi lever medjordbruk, sojaodling, majsodling som redan är tungtkemikalieberoende. Jag skulle vara ännu mer tveksamän vad jag är om vi övergick från ekologisktlantbruk till de metoderna. Men vi måste se till denverklighet vi utgår från.Sedan var det frågan om märkning och separation.Vi stödde parlamentets uppfattning när det gälldenovel feed-direktivet. Vi gör det fortfarande. Märk-ningsreglerna kan bli bättre. Vi arbetar självfallet föratt de skall bli bättre.Vi arbetar också med frågan om råvaruseparation.Vi för ett arbete på EU-nivå, där det nu finns ett ökatintresse för detta, t.ex. från kommissionären har för länge sedan ställt frågor till för atthöra deras bedömning för deras arbete med att åstad-komma råvaruseparation. Självfallet arbetar vi medalla frågorna.Det är inte min bedömning att vi är släpphänta.Tvärtom! Vi tar denna fråga på största allvar.Anf. 185 ():Fru talman! Jag vill tacka för de kompletterandesvaren.Genmanipulering av växter har inte kommit tilldärför att konsumenterna har krävt det. Det har inteheller kommit till därför att producenterna har krävtdet. Det har kommit till därför att de intressen inomkemikalieindustrin som är betjänt av detta har tagitfram metoden och ställt krav på att få använda den.Det är bakgrunden.Detta gör att man måste bli ännu något mer fun-dersam över det hela. Det har inte varit något behovsom har tillgodosetts. Man har skapat ett behov. Detgör mig bekymrad.Jag vill kommentera jordbruksministerns för-hoppningar om att använda mindre mängd och enkla-re kemikalier. Växterna har tagits fram för att tålakemikalier. Det leder säkert till att vi använder merkemikalier än vad som behövs. Vi kan väl vara över-ens om att tekniken skall användas på något annatsätt, så att man inte behöver använda kemikalier.Detta kan gälla t.ex. . Den skall ju vara aven sådan beskaffenhet att insekterna inte går på den.Då har man fått en resistent antibiotikarest kvar - somnaturligtvis är galet. Det är också mot vad vi brukarvilja ha.Jordbruksministerns resonemang påminner migom resonemanget när DDT togs fram. Det var såfantastiskt bra. Här skulle flugor och insekter dö.Bekymren skulle vara ur världen. De var inte detsärskilt . blev de flygfän manskulle komma åt resistenta mot DDT. Det finnsmycket som talar för att de kommer att bli resistentamot det som finns i . Då är man inne i ekorr-hjulet att skapa starkare och starkare medel för att nåde resultat man vill ha. Eller så får man ta steget till-baka och börja om på nytt.Den biologiska mångfalden är viktig i samman-hanget. Risken är att ett fåtal sädesslag kommer attanvändas. De andra kommer att slås ut, därför att deinte kommer att vara ekonomiskt användbara. Vi harredan i dag ett fåtal sorter. De har reducerats undanför undan. Det kommer att accentuera det hela. Det ären risk mot den biologiska mångfalden och mot sä-kerheten framöver, dvs. att det skall finnas sädesslagsom går att odla.Samma sak gäller örter och ogräs. Tillsammansmed de bekämpningsmedel som kommer att an-vändas i grödorna slås allt ut som man inte vill ha.När användningen av bekämpningsmedel minskas , tolererar vi en ganska stor mängd ogräs i engröda. Det för att den biologiska mångfaldsom redan finns faktiskt kommer att finnas kvar. Jagtror att det är bra att det är så. Jag tror att vi behöverdet. Det som är ogräs i det ena sammanhanget är intedet i andra sammanhang. Därför är det viktigt att vibevarar den biologiska mångfalden.Jag skulle vilja ha en kommentar från jordbruks-ministern om de ekonomiska frågorna. Jordbruksmi-nistern säger att hon har kommentarer kring kemika-lieindustrin och -användningen. Men kemikaliein-dustrin är i det här sammanhanget en ekonomisk före-teelse som kommer att se till att man kommer att tjänapengar. Jag är faktiskt litet orolig för det här. Indust-rin kommer att sätta upp villkoren för när saker an-vänds och betalning. Det kommer att bli svårt förkonsumenterna och producenterna att få del av det.Anf. 186 ():Fru talman! Vi i anser att detta inte ären väg in i en ekonologiskt hållbar framtid. Vi anseratt det här är ytterligare en återvändsgränd som män-niskan kommer att få mycket problem med - precissom det har varit med tidigare gifter. Vi ser inte allsen framtid i att anpassa växter till gifter. Vi ser snara-re en framtid i att försöka få tag i de växter som ärlämpade för odling vid de landområden det handlarom här. Här går utvecklingen tyvärr åt fel hål. Det bliralltfler bönder som blir uppbunda till att odla justdenna gröda. Det blir alltfler bönder som därmedbinds upp till stora multinationella kemikalieföretag.Det bör oroa jordbruksministern.Parlamentet har tagit upp frågan om BT-toxingenen, dvs. Det finns en oro förmiljön. Det tar också upp det faktum att de tre veten-skapliga kommittéernas fullständiga analys var inteoffentlig när beslutet fattades. Man påpekar att kom-missionen var utsatt för stort tryck just från kemikalie-jättarna.Precis som har sagt är det ingakonsumenter som har efterfrågat grödorna. Vi villinte ha det i EU.Om EU:s befolkning - framför allt den svenska -inte vill ha detta, tycker jag att det är jordbruksminis-terns plikt att se till att vi slipper. Hon skall se till attvi hittar en väg in där vi inte riskerar att vilåser fast oss i detta.I parlamentets papper oroar man sig för att deväxterna kommer att innebära en ökad användning avgifter. Det faktum att man i har höjt tillåtenresthalt i sojan visar att det är så. Det finns en risk föratt fler gifter blir kvar.Sedan var det den biologiska mångfalden. Hum-lorna måste naturligtvis ha något att surra runt. I ochmed att Roundup tar bort rubbet blir det inte såmycket mat kvar för dem. Det är just det som är ris-ken med Roundup. Den rycker undan möjligheten föralla insekterna att finnas kvar.Jag är övertygad om att vi kommer att diskuteradetta . Jag hoppas också att jordbruksmi-nistern kan börja anta en betydligt mer restriktiv in-ställning än tidigare och försöka hitta en ekologiskframtid i stället för en framtid med gifter.Anf. 187 ():Fru talman och jordbruksministern! De genetiskaförändringar som vi tillåter är oåterkalleliga, och vikan inte kontrollera dem . Det är mingrundinställning. Sedan håller jag med jordbruksmi-nistern om att det är svåra frågor. Det finns fördelar,och det finns nackdelar.Jag skulle vilja ha en liten förklaring på det allrasista stycket i svaret, där jordbruksministern säger atten sådan utveckling kan utgöra ett steg för att nå re-geringens målsättning att skapa ett ekologiskt hållbartsamhälle. Jag vill ha en kort förklaring: Hur kan ge-netiska förändringar skapa det ekologiskt hållbarasamhället? Det förstår inte jag, just därför att vi intekommer att bli av med beroendet av kemikalier, osv.I övrigt tycker jag att inlägg,där han tar upp att behovet i allra högsta grad är ska-pat, är väldigt centralt att ta fasta på. Det gäller kan-ske framför allt för en socialdemokratisk regering,som bör fundera över vem det är som tjänar de grovapengarna på detta. Jag tycker mig kunna dra parallel-ler till det som hände t.ex. i , där böndergjordes väldigt beroende av kemikalier. Stora företagtjänade grova pengar på människors beroende och,som det senare visade sig, människors lidande.Anf. 188 Jordbruksminister ():Fru talman! Låt mig först säga att jag tycker att jaghar en alldeles lagom restriktiv inställning, och dentänker jag fortsätta att ha. Man kan inte jämföra ut-vecklingen eller användandet av genteknik med hurdet var med DDT, av det enkla skälet att vi just harlärt oss någonting.Det har lett till att vi är oerhört restriktiva ochprövar väldigt noga. Det förekommer inte att vi medgentekniken tillåter oss sådana saker som vi gjordenär vi började använda kemikaliermassivt inom jordbruket. Jag vill påminna om att detär ett problem som vi fortfarande har i jordbruketvärlden över. Det problemet är inte löst.När jag säger att jag tror att gentekniken kan varaett sätt för oss att få ett hållbart samhälle som är bättreekologiskt anpassat, är det just mot bakgrund av denverkligheten att vi lever med ett jordbruk världen översom är tungt beroende av kemikalier och som vimåste förändra. Trots att vi förändrar detta jordbrukmåste vi ändå fördubbla livsmedelspro-duktionen. Den som frånhänder sig gentekniken harett etiskt ansvar att svara på frågan hur det skall gåtill.När det gäller kemiföretagen brukar det anses rättacceptabelt att ett företag vill göra en vinst. Vi brukarinte kräva av företag att de skall gå med förlust för attde skall vara trovärdiga. Men det är naturligtvis ettproblem om vi har ett fåtal aktörer som får domineraen utveckling och göra det utifrån sina ibland in-skränkta intressen.Det problemet finns redan. Det beror inte på gen-teknik. Det är redan ett fåtal aktörer som dominerararenan. Lösningen på det problemet ligger i att stimu-lera fler aktörer att vara med i den gentekniska ut-vecklingen. Vi kan t.ex. bejaka en forskning och ut-veckling på våra universitet och högskolor i samarbe-te med andra länder för att möta de stora aktörerna,och göra det utifrån de syften som vi tycker är bättre.Det handlar t.ex. att lösa de globala svältproblemen.Genom att säga nej till gentekniken och inte beja-ka en egen forskning och utveckling på detta område iandra syften motverkar vi det vi vill uppnå. Då lämnarvi just precis arenan till de stora aktörerna.Det talades om konsumentnytta. Det är självfallet.Precis som det finns konsumentnytta med växtföräd-ling och utveckling i andra sammanhang kan det välgöra det här? Det kan ske om vi åstadkommer enproduktion som är mer effektiv där vi kan användamindre gifter, mindre handelsgödsel eller kan åstad-komma en bättre ekonomi i produktionen.Om vi kan bidra till att lösa de globala svält-problemen är det i allra högsta grad konsumentnytta.Om vi kan ta fram produkter som är bra för allergikerär det konsumentnytta. Om vi kan ta fram en mjölksom är bra för barn som är för tidigt födda, vilket ären sak som pågår med hjälp av genteknik, är det kon-sumentnytta.Det enklaste görs naturligtvis först. Utvecklingenär fortfarande ny. Allt det andra finns det också möj-ligheter till, men inte om vi säger tvärt nej till helautvecklingen. I butiker finns det redan tomatpuréeroch ostar i andra länder som har stor nytta för dekonsumenter som väljer de produkterna, och de ärganska många.Jag måste också hinna säga några ord om antibio-tikaresistens. Att använda antibiotikaresistens som enmarkörgen för att se om man lyckats föra över enegenskap är någonting som man är på väg bort ifrån.Det beror inte på att man i sig har problem med han-teringen, utan det är bl.a. därför att det finns en så stordebatt och en så stark förvirring.Antibiotikaresistens är någonting som förekommernaturligt. Vi människor är antibiotikaresistenta. Det ärdärför vi kan använda antibiotika. Om vi inte voreresistenta skulle antibiotikan bryta ned våra celler,och vi skulle dö. Men vi är resistenta, eftersom vi harsådana gener, och därför kan vi använda antibiotika.Det som är problemet är inte att det finns genersom är antibiotikaresistenta. Problemet är den massi-va användningen av antibiotika. Den slår ut gener sominte är antibiotikaresistenta och ger de andra ettlivsutrymme. Vi riskerar alltså inte att förvärra detproblemet. Det har ingenting med den här använd-ningen att göra.Anf. 189 ():Fru talman! För att ta det sista först, nämligen frå-gan om resistens: Problemet är inte att vi är resistenta,utan att de bakterier som vi får i oss blir resistenta.Det är den resistensen som vi bygger upp genom attanvända för mycket antibiotika. Självklart är det så.Jordbruksministern får tycka vad jordbruksministernvill i det fallet. Men det är det som är bekymret, ochbekymret med salmonella och allt detta.Det gjordes tidigare en jämförelse att vi skulle an-vända gentekniken eftersom vi har använtantibiotika. Den jämförelsen är inte särskilt korrekt.Antibiotika använder vi för att klara av sjukdomar. Vihar i sagt att en generell användning av anti-biotika icke är tillåten och inte får ske. Det vill vi attockså övriga länder skall besluta. Det är här fråga omen generell användning av genteknik, och den är där-för inte jämförbar med detta.Jag säger inte nej till genteknik. Men jag vill ha enmer förnuftsmässig restriktiv användning och att viställer större krav på användning av genteknik. Viskall inte bara acceptera det som kommer och säga:Okej, nu kan vi inte stoppa det längre, utan nu tar videt. Det vill jag komma bort ifrån. En korrekt an-vändning är naturligtvis riktig.Försiktighetsprincipen är viktig. När det gällerförsiktighetsprincipen gäller det att veta. Jordbruks-ministern har trott en förfärlig massa saker här: Jagtror att det här inte är farligt, och jag tror att det gåratt göra så. Det är icke försiktighetsprincipen. Detfanns en förfärlig massa "om". "Om" vi kan göra så,är det bra. Men det är inte det vi gör. Vi gör någon-ting annat än det "om" vi skulle göra.När det gäller umgänget med och isärhåll-ningen hjälper det inte att fråga amerikanerna. Vimåste ställa krav på dem. Vad som sker äregentligen att man gör ett övergrepp mot resten avvärlden genom att man låter bli att sortera. Här finnsett önskemål och en rädsla bland människor. Denrädslan klarar vi inte av genom att tvinga dem attköpa genförändrad mat. Det gör vi endast genom attgarantera dem att maten är riktig och ge rätt informa-tion.Anf. 190 Jordbruksminister ():Fru talman! Låt mig avslutningsvis säga att vi inteaccepterar en ohämmad utveckling på det här områ-det. Vi följer försiktighetsprincipen, och det måste vigöra. Varje ny tillämpning måste noga prövas utifrånsina särskilda omständigheter, och vi skall vara för-siktiga.Jag menar att vi är det. Vi skall fortsätta att varadet. Vi skall arbeta för att förbättra märkningen. Detskall vi inte göra därför att det finns problem som rörmänniskors hälsa, säkerhet eller miljö, utan därför attkonsumenter har rätt att veta. Självfallet arbetar vividare med det. Vi tycker att det beslut som har fattatsi EU är en bra grund. Det är betydligt bättre än detoreglerade tillstånd som vi hade innan. Men vi arbetarvidare för att skapa bättre märkningsregler.Det är naturligtvis viktigt att ställa krav på ,som är världens största aktör på området när det gäl-ler att producera soja. Men det är inte helt enkelt föross i att göra det. Därför är det naturligtvis enfördel om vi kan vara fler som kan enas kring dettakrav. Vår strategi är att diskutera detta med andramedlemsländer i den europeiska unionen i förhopp-ningen att vi skall få ett gemensamt agerande. Vi haruppfattningen att vi har betydligt större förutsättning-ar att arbeta för detta om vi gör det med en ökad kraft.Jag tror precis som interpellanten och meddebattö-rerna att vi kommer att ha anledning att diskutera denhär frågan . Det är bra. Det måste vigöra. Men jag tror också att det är viktigt att vi tar ossförbi stadiet av väldigt enkla och ytliga motsättningaroch ser att utvecklingen har möjligheter. Den kaneventuellt också ha risker, och dem skall vi vara oer-hört vaksamma på.Jag tror också att det är viktigt att vi inser att deetiska bedömningarna vi har att göra inte bara ärrelaterade till att vi använder gentekniken, utan de är ilika hög grad viktiga när vi väljer att inte användagentekniken. Också då måste vi ställa samma frågor.Överläggningen var härmed avslutad.18 § Svar på interpellation 1996/97:364 omdirektiv om bestrålade livsmedelAnf. 191 Jordbruksminister ():Fru talman! har frågat mig omjag avser att lägga fram en proposition till riksdagenom att ändra tidigare beslut om att endastkryddor skall få bestrålas, och varför jordbruksutskot-tet inte blivit informerat om regeringens ändradeinställning.Mitt svar är att regeringen inte har någon ändradinställning till bestrålning av livsmedel. Fortfarandeanser regeringen att endast kryddor, som inte kanbehandlas på annat sätt för att bakterierna skall dödas,skall få bestrålas. Därför har regeringen inte för avsiktatt lägga fram någon proposition till omändring av beslut i detta avseende.Sverige har vid ett ministerrådsmöte för den inremarknaden stött ett förslag till di-rektiv om bestrålning av livsmedel. Förslaget innebärframför allt att samtliga bestrålade livsmedel kommeratt märkas, såväl hela bestrålade livsmedel som livs-medel som innehåller en bestrålad ingrediens. Direk-tivförslaget godkänner bestrålning av torkade aroma-tiska örter, kryddor och vegetabiliska smaksättning-spreparat. I svenskt språkbruk kallar vi normalt alltdetta för kryddor. Senast skallkommissionen lägga fram ett förslag till slutlig listaöver livsmedel som får bestrålas. Under denna över-gångstid finns utrymme för en nationellt fortsatt re-striktiv hållning till handel med bestrålade livsmedel.Avgörande för när det gällde att rösta jatill förslaget var att man härigenom får en gemensamreglering av frågan om bestrålning av livsmedel inomEU och att detta tillgodoser konsumenternas viktigakrav på att alla livsmedel som bestrålas skall märkas.Den svenska principiella ståndpunkten är dockfortfarande att inte vill acceptera bestrålningav livsmedel annat än i de fall då andra behandlings-metoder inte kan användas. I det fortsatta arbetet medden slutliga listan över de produkter som skall fåbestrålas inom EU kommer vi att arbeta emot be-strålning av livsmedel. Vi anser att det saknas skäl förbestrålning. Onödig bestrålning kan ha den negativaeffekten att livsmedlet under produktionen behandlaspå ett mindre hygieniskt sätt.I en röstförklaring påpekade vi från sidaatt vår grundläggande inställning är att livsmedel inteskall bestrålas och att vi endast accepterar bestrålningav kryddor som inte kan behandlas med någon annanmetod.Anf. 192 ():Fru talman! Bakgrunden till interpellationen är attnär jordbruksutskottet hanterade budgeten förra gång-en skärpte utskottet det förslag som jordbruksminis-tern lagt fram. I stället för att godkänna bestrålning avvissa livsmedel godkände utskottet bestrålning avkryddor. Jag tillhörde inte den majoritet som ville hadet så. Jag anser nämligen att detta inte är något brasätt att behandla kryddor. Det finns mycket bättre sättatt få en bra livsmedelshygien, som även skulle gynnade länder som själva inte har råd med bestrålning.På EU-nämndens sammanträde fick viveta att hade för avsikt att säga ja till detdirektiv som dels innebar regler för hur det hela skullemärkas, dels innehöll en bestämmelse om att mansenast skulle godkänna en lista från kommis-sionen på vilka andra livsmedel som skulle få bestrå-las.Jag kan inte på något vis se hur detta kan annat änstrida mot det riksdagbeslut som fattats. Riksdagenhar klart sagt att enbart kryddor skall godkännas.