prot · GL094 · 1997-09-19 00:00:00 — Sverigeskall inte möta den internationella konkurrensen medlägre löner och sämre arbetsrätt.Vi kan förvandla den globala utmaningen till enmöjlighet. sade att hon var ju mormor,så hon såg det litet mer långsiktigt. Jag är inte ensfarfar, därför ser jag det ännu mer långsiktigt för minakommande barnbarn.Vi kan se framtida möjligheter som sträcker sigutanför EU. Med en offensiv näringspolitik kan vimöta framtiden med en miljöanpassad produktion ochmiljöanpassade produkter. Vi skall styra kapital frånspekulation till företagande och investeringar. Men dåkrävs det att vi vågar föra en debatt om ägande ochkapitalbildning. Vi politiker måste vara beredda attställa krav på demokratisk kontroll gentemot finans-marknadens derivatjonglörer som sitter och flyttarmiljarder på skärmarna. Vi måste våga säga till BoBerggren på Stora i att: "Sköt du ditt, så skötervi vårt. Det är utanför ditt kompetensområde att hasynpunkter på hur man skall sköta regeringsbildning-en och riksdagsarbetet. "Vi behöver nya stabila spelregler på arbetsmark-naden. Det kan man inte skapa med en antifackligpolitik. I stället behöver vi ett arbetsliv med kompe-tensutveckling och produktutveckling. Då kan mangöra bättre saker billigare.För att sammanfatta det hela: behöver heltenkelt fler och bättre arbetade timmar.Men det kommer inte heller att räcka om vi på all-var skall kunna få ned arbetslösheten och få full sys-selsättning. Då krävs också att vi kortar arbetstiden.Det är bra med avtal som skall korta arbetstiden, menskall vi få en rättvis utveckling i striden om tidenkrävs också en lagstiftning. Vi politiker kan underlättaövergången till kortare arbetstid genom en grön skat-teväxling, dvs. en skatteväxling som gör att vi mins-kar skatten på arbete.Fru talman! Vi i har visat att vi ärberedda att göra vårt. Vi har visat att det finns gränsersom vi inte går över. Vi sänker inte a-kassan. Det ären sådan absolut gräns. Men vi är villiga att ingå iallianser med vem det vara månde, framför allt inomarbetarrörelsen naturligtvis, för arbetet. Vi väntar påandras besked . Vi väntar på , AnneWibbles och t.o.m. besked. Ni inbju-der till samarbete, men då kan man inte råkritisera alltoch alla. Man få ju visa god vilja på någon punkt. Dethar vi gjort.Jag för min del är beredd att säga att jag föredrarhandling framför ord. Vår gemensamma välfärd kräver ett folki arbete.(Applåder)Anf. 6 ():Fru talman! Vi har fått en debatt somganska ensidigt handlar om att försvaga de offentligafinanserna. Å ena sidan har vi den socialdemokratiskaregeringen i spetsen för en diskussion där man villöka utgifterna genom att ta tillbaka beslut om en delsärskilt olämpliga besparingar som man harfattat. På den andra sidan har vi den moderatleddadebatten om att sänka skatter som man upplever somsärskilt olämpliga.Men bägge sidor säger att bara de får föra sammapolitik som de alltid har stått för kommer allt att blibättre. Det är som om ingenting har hänt i världen ochi verkligheten. Det är som om internationaliseringeninte hade funnits och miljöförändringarna inte hadekommit till stånd. Det är som om vi var tillbaka där vivar sedan.Vi i anser att det är stor risk för attbägge dessa alternativ leder till en ny ekonomisk kris inästa lågkonjunktur. Det luktar mycket valfläsk om dehär alternativen. Det är inte att ta sitt ansvar att intevåga omvärdera sin politik i en föränderlig värld.Vi i står för ett annat synsätt på eko-nomin. Vi har ett mer långsiktigt synsätt på ekonomioch samhällsutveckling.Fru talman! Det här är en remissdebatt med an-ledning av regeringens budgetförslag som här och nuhar lämnats till . En första snabb genomgångav förslaget visar dessvärre att nytänkandet fortfaran-de är avlägset. De mer grundläggande och långsiktigaförändringar som behövs för att skapa ett socialt ochekologisk hållbart samhälle lyser med sin frånvaro.Regeringen fortsätter att odla sina rosenrödadrömmar om en mycket hög och varaktig tillväxt medsnabbt sjunkande arbetslöshet i rad. Mendet finns inga sakligt hållbara skäl att tro på detta.Tvärtom visar de senaste årens erfarenheter av rege-ringens politik att massarbetslösheten med störstasannolikhet kommer att bestå. Visserligen har rege-ringen närmat sig oss i på några konkretapunkter.Jag tänker då på kompensationen till kommuneroch landsting, återställandet av barnbidragen och attpensionärernas bostadstillägg återställs. Det är bra.Återställandet till kortare sjuklöneperiod är bra. Ock-så försöken att redovisa miljöeffekterna av den eko-nomiska politiken som görs denhär valperioden är bra. Men sett i ett större och merlångsiktigt perspektiv är det alltför begränsade ochotillräckliga eftergifter. Det är ju faktiskt så att desocialbidragstagande föräldrarna inte får någon glädjeav de höjda barnbidragen. Socialbidragen sänks ju imotsvarande grad, och detta handlar ju om de mestutsatta.Fru talman! Massarbetslösheten har tagit ett järn-grepp om vårt land. Den skapar stora orättvisor. Denhar slagit hårt mot många barnfamiljer, och den hotaren hel generation av unga människor med utanförskapoch främlingskap i samhället. Vi ser att det grupp avmänniskor som helt hamnar utanför trygghetssyste-men växer, och det är i hög grad unga människor dethandlar om. Visserligen sade statsministern storartat isin regeringsdeklaration från den här talarsto-len att alla, verkligen alla, skall vara med. Men verk-ligheten talar ett annat språk.För några dagar sedan fick vi motta en utredningsom visar att det finns en snabbt växande grupp avövriga som varken har arbete eller är arbetslösa. Detär människor som har ramlat ut ur den berömdasvenska statistiken. Enligt den här utredningen är det928 000 människor i åldrarna som står utan-för arbetskraften, som alltså varken arbetar eller ärarbetslösa. Det är en ökning med 330 000 . Vi har god anledning att tro att den här ökningenkommer att fortsätta om samma politik förs i fortsätt-ningen.Också i det siffermaterial som redovisas i rege-ringens budgetförslag kan vi konstatera att den relati-va arbetskraften minskar år och att det kom-mer att fortsätta även med det sätt som regeringenbeskriver framtiden till år 2000.Fru talman! Regeringens sätt att räkna ekonomisktillväxt och sjunkande arbetslöshet har under tre årstid varit en återkommande upprepning av falska för-hoppningar. Vi i har gång på gång pekatpå orimligheter i beräkningarna och vi tvingas göradet även . Visst är det möjligt att tillväxten blirså hög som . Mycket talar för det, sär-skilt med tanke på att människor har hållit igen så hårtunder . Men att tillväxten varaktigt skullefastna på treprocentsnivån är intesärskilt troligt. Erfarenheterna visar att så höga till-växttal endast uppträder enstaka år.Granskar man regeringens sifferunderlag hittarman också en del underligheter. Man har bl.a. räknatmed att kommunernas och landstingens konsumtionskall öka, som deras ekonomiska resultatförsämras. Vem tror egentligen på det?Man räknar med att hushållen skall känna sigtrygga och konsumera mer år och åter minskasina ekonomiska marginaler. Vem tror på det?Man räknar med att omvärlden, i EU och annor-städes, skall utvecklas snällt och positivt trots riskpro-jektet EMU och återkommande störningar i den glo-bala ekonomin. Vem tror på det, med tanke på vadsom händer i t.ex. ?Trots dessa förhoppningsfulla, men föga trovärdi-ga, beräkningar klarar inte regeringen sitt eget mål, attfå ned den öppna arbetslösheten till . Dåhar man ändå räknat med att fortsätta med lika omfat-tande AMS-åtgärder som och med satsningar påfler utbildningsplatser. Dessutom handlar det om attförtidspensionera ännu fler fullt arbetsföra människor.Är det inte dags för regeringen att inse att det krävsmera grundläggande förändringar för att råda bot påmassarbetslösheten? Det kan inte vara rimligt att visom har arbete skall tvingas fortsätta med att jobba40 timmar i evig tid och tvingasbetala allt högre skatter för att betala för att andramänniskor inte skall få arbeta. Speciellt gäller detunga människor. Det är faktiskt vad som har inträffat.Under de senaste 15 åren har arbetstiden intesänkts, trots att produktiviteten på vårt arbete stadigthar ökat. Detta är faktiskt en av de viktiga strukturellaunderliggande orsakerna till massarbetslösheten.Fru talman! Vi i kräver självklart attarbetstiden skall sänkas. Det vore lämpligt att ta nedden till . Det skulle geca 200 000 nya jobb, och det skulle bli ett rättvisareoch bättre samhälle socialt sett. Det skulle också ledatill att vi får lägre kostnader för arbetslösheten och tillatt vi kan finansiera en rejäl skattesänkning på arbete,vilket också blir en viktig del i detta med att kunnasänka arbetstiden. Den andra strukturella åtgärdensom måste till för att massarbetslösheten på lång siktskall kunna utraderas är nämligen just att beskattning-en på arbete sänks ordentligt. Det kan göras genom får ned arbetslösheten genom minskad arbetstid,men det kan också göras genom att växla skatter påarbete mot skatter på miljö.I dag är det faktiskt lönsamt på miljösidan att be-driva miljöfarlig verksamhet. Det billigaste alternati-vet är ofta det mest miljöfarliga, alltså det minstlämpliga alternativet på lång sikt. Detta visar på attprisrelationerna från miljösynpunkt ofta är konstigaoch felaktiga. Men vi har ju skatteinstrumentet för attkunna ändra på detta, så att marknadsekonomin arbe-tar för en bättre miljö också i det avseendet.Fru talman! var sommaren dåalgblomningarna i blev större än någonsin.Det var också sommaren då förändringar i klimatetställde till oerhörda skador i form av översvämningari våra sydligt belägna grannländer. Detta är någraexempel på och allvarliga påminnelser om att mil-jöproblemen är olösta och växer år . Mil-jöproblemen, och därmed miljöskulden, växer stadigtenligt rapporter från både nationella och internationel-la miljöinstitut.Sett till den budget som ligger på riksdagensbord är det faktiskt bara nålpengar som satsas på attgöra något åt situationen. Man gör inget beträffandede skatteförändringar som skulle behövas. Den tillta-gande miljökrisen kräver betydligt mera långsiktigaoch djupgående förändringar i den ekonomiska politi-ken.Till årets budgetproposition finns en miljöbilaga.Det är bra och efterlängtat. Vi i har juefterlyst detta gång på gång. Det finns faktiskt enöverenskommelse mellan regeringen och ,men också med och , omatt det skall finnas en redovisning av miljösituationensutveckling som en del av uppföljningen av konver-gensprogrammet. Äntligen har den första redovis-ningen kommit. Jag påminner er alla om den bilagan.Läs den noga så får ni se vad ni tycker om den!Kan man av den se hur miljösituationen har för-ändrats till följd av den ekonomiska politiken? Det ärju det som skall redovisas. Jag vill nog påstå att det ärväldigt svårt att av bilagan utläsa hur miljösituationenfaktiskt har påverkats. Till min stora förvåning ser jagatt man inte har tagit den kunskap till vara som finnspå andra håll - t.ex. hos , som har gjort en alldeles utmärkt utred-ning kring den miljöjusterade bruttonationalproduktenför del.Man skulle kunna utnyttja andras kunskaper för attfå en bättre beskrivning. Men man har inte ens noteratsommarens miljökatastrofer. Det verkar vara så först har skrivit slutsatsen och sedan fyllt på medbrödtext. Slutsatsen är att det nog inte finns någraproblem. Vem tror på det?Fru talman! Vi i har år krävtatt kommuner och landsting skall prioriteras bättre istatsbudgeten. Vi har sagt att det finns skäl att hållanere nivån på transfereringar till dem som har detbättre för att i stället se till att det kommer mera peng-ar till välfärdens kärna: skolan, vården och omsorgen.Där får det inte rustas ned, för detta är det viktigastevi har. Barnen skall inte ges förlorade år i skolan.Regeringen har trots det, och trots att man sägersig tycka likadant, dragit ned vad gäller kommuneroch landsting genom att undandra kommunsektornskatteunderlag, genom att inte räkna upp statsbidra-gen med inflationen och genom att övervältra kostna-der när man sparar till den statliga verksamheten. Nuär smärtgränsen definitivt passerad. Larmrapporternakommer tätare och tätare. Det är bråttom att se till attbarnen inte får fler förlorade år, att se till att de utsattaäldre kan komma ur sin tilltagande misär och att se tillatt sjukvårdens förfall kan stoppas. Det är bra attregeringen nu närmar sig förslag ochtillskjuter mera pengar till kommuner och landsting,men det är alldeles otillräckligt.De summor, , som ni nu skjuter tillräcker inte ens för att nå nollresultat . Kom-munsektorn tappar i storleksordningen 6 ½ miljarderkronor . Då räcker det inte med 4 miljarderkronor extra ens för ett nollresultat. Talet om att deextra netto skall ge nyajobb och bättre förutsättningar osv. är en skönmål-ning. Försöker ni medvetet lura folk?Fru talman! Det moderatledda oppositionsalterna-tivet är visserligen inte dagens ämne för debatt, mendet måste diskuteras, framför allt framgent. Ni mode-rater har en del vettigt att säga om företagande,strukturförändringar och åtgärder för att få ekonominatt fungera bättre. Men är ni ovilliga attredovisa vilka sociala och fördelningspolitiska effek-ter era förslag har. Det vore rätt intressant att någongång få höra tala om fördelningspoliti-ken. Hur ser den egentligen ut i moderat tappning?Var skall ni hämta pengarna till alla skattesänk-ningar som ni föreslår? Ni menar väl inte att budge-tunderskottet åter skall få växa eller att sjukvårdenoch skolan skall nedrustas. Det krävs klargörandebesked.Det var välgörande att i sitt tali tog avstånd från nyliberalismen. Menhar gjort det? Vi kan väl hoppas på envändning där.Hur tänker ni förändra den ekonomiska politikenför att minska miljöskulden? Har ni någonsin analyse-rat er politik med den utgångspunkten? Jag förstår attni inte kan svara på allt , men har ni någraveckor på er att skriva ihop ett förslag till ekonomiskpolitik, och då är ni skyldiga oss och svenska folketett redigt svar.(Applåder)Anf. 7 ():Fru talman! är det meningen att vi i opposi-tionen skall granska och nagelfara regeringens budget.Först är det vår tur att presenteravår politik och vårt alternativ till regeringens politik.Det verkar nu som att går mot något ljusa-re tider. Vi gläder oss alla naturligtvis åt detta. Jaglyssnade till statsminister högtstämdaregeringsdeklaration från denna talarstol.Budskapet var mycket enkelt: Regeringen harnu löst alla problem. Vi har framför oss en skördetid,sju feta år, ökande bidrag, kortare arbetstid, en sväl-lande offentlig sektor. Det var tur att han höll i sig italarstolen, för annars hade han nästan stigit åt vädret,obekymrad om massarbetslöshet och nyfattigdom somhåller på att bita sig fast.När man lyssnat till finansministerns lovsångtill förbättringarna i ekonomin måste man fråga sig:Är den internationella konjunkturuppgång som vi nuser bara den och budgetsanering-ens förtjänst? Eller sker tillväxtökningen i vårt land,utöver budgetsaneringen, mera trots än tack vareregeringens politik? Ryckighet, instabila villkor, somAnne exemplifierade, och återställare är ingenbra jordmån för tillväxt och nya jobb.Det är rätt att arbetslösheten nu sjunker, även omdenna budget bekräftar att regeringen inte når måletom halverad arbetslöshet . En del avförbättringen är naturligtvis en genuint ökad efterfrå-gan på arbetskraft, men väldigt mycket sker på grundav att regeringen flyttar över arbetslösa till allehandautbildningsprogram. Genom det s.k. kunskapslyftethar inte mindre än 67 500 tidigare arbetslösa personert.o.m. augusti flyttats ut ur den s.k. arbetskraften. Såhar arbetslösheten i statistiken pressats tillbaka. Där-till har 6 000 personer beviljats en tillfälligavgångsersättning. Den allra viktigaste förklaringentill den vändpunkt som gläder sig år äralltså kreativ bokföring. Så pressar regeringen tillbakaarbetslösheten i statistiken tiondel för tiondel. Jagtycker att man skall vara litet försiktig när man talarom vändpunkter. Senast vi hörde talas om en vänd-punkt av en annan finansminister var inför valet 1991.Då såg ljuset i tunneln. Detta ljus var,som vi alla vet, inte slutet. Det var ett tåg som komemot honom i tunneln.Man skall nog vara försiktig när man talar omvändpunkter, här politiken håller inte i längden. Folk vill hariktiga jobb i fler och växande företag. Men ärdet färre och färre arbetande som skall bära de allttyngre skattebördorna för de alltfler som befinner sig ien situation med kunskapslyft, förtidspension, tillfäl-liga avgångsvederlag, generationsväxling, 55-plus,som kvalitetshöjare, med ALU, arbetsplatsintroduk-tion där det nu finns något nytt individuellt - detskiftar - i denna enorma flora av AMS-åtgärder som pytsas ut i sex månaders intervaller förmänniskor. Aldrig har såfå gjort så mycket för så många som de förväntas göraunder åren framöver. Arbetskraftsandelen sjunker tillsin lägsta nivå någonsin år 2000.Detta är, fru talman, en ren åsnepolitik. Ni kännerigen bilden med gumman som lastade mer och mer påden lilla åsnan. Orkar du det så orkar du det. Och sålastas bördorna tills benen viker sig på dem som skallbära den allt tyngre skattebördan för de många. Ger detta långsiktighet? Det går inte ilängden, , att köpa sysselsättning förskattepengar som man tar från änkor, handikappade,barnfamiljer och genom att lägga straffskatt på vanligtlönarbete.Kommunerna och deras kärnverksamheter - vård,omsorg och skola - lovas nu generöst 16 miljarderkronor. Men knappast ett ord finns i propositionen omatt regeringen med andra handen tar tillbakaöver 16 miljarder från kommuner och landsting underden här mandatperioden. Men vet vi att ingenregering skurit ned så mycket i just dessa verk-samheter som regeringen . Vi ser att tidning-arna är fulla av krisrapporter om patienter som liggerpå läkarexpeditioner och växande vårdköer, poliser iNynäshamn som av besparingsskäl inte får ingripamot misshandel som sker från polisstatio-nen. Robinsonsamhället, , är redanhär. Det administreras av och . Det måste vi rätta till. Rege-ringen orkar inte göra något åt grundproblemen medmassarbetslösheten och den svaga tillväxten.Ingenstans i budgeten, fru talman, räknar hellerregeringen med familjen, samhällets byggsten, utandet är myndigheter, stat och kommun som allt hängerpå. Kom ihåg att trygga familjer är vinst för Sverige.Och handlar det inte bara om en sådan vinst somkan räknas i kronor och ören. Därför är det obegrip-ligt att regeringen låter de sociala ingenjörerna ståkvar på kommandobryggan och styra även framöver.Bland det mesta häpnadsväckande i finansplanenär påståendet att ålderspensionärer har klarat sig väl.Jag undrar vad de många äldre känner som intehar råd att besöka tandläkaren eller betala för de nöd-vändiga medicinerna och de många som väntar påsina starr- eller höftledsoperationer i de växandevårdköerna. Men grundproblemet orkar regeringenfortfarande inte göra något alls åt. Om regeringen integör en total sinnesförändring när det gäller företagan-dets villkor och tar itu med landets djupgåendestrukturella problem, kommer de hundratusentalsdeltagarna i kunskapslyft och allt vad det heter attefter avslutade studier fortsatt få vara arbetslösa. Detsom då har lyft är deras studielån, medan kunskapernafår läggas i träda. Men regeringens tanke är väl attdetta inte skall upptäckas förrän efter valet, för kur-serna sträcker sig över valet. Det är en smart uträk-ning. Men rätt skall vara rätt: 3 000 fler fick jobb iaugusti jämfört med på den öpp-na arbetsmarknaden.Den stolthet man känner över att i budgeten haåterställt de egna återställarna verkar något överdri-ven. Det var beklämmande att här i kammaren tidiga-re höra och till sistabloddroppen försvara de 28 dagarnas arbetsgivarperi-od i sjukförsäkringen. säger man att det skallåterställas "för att underlätta företagande".Därmed har ni erkänt att ni har försvårat förföretagande. Detta påminner om ett par biltjuvar somefter när de har begagnat fordonet ångrar sig,lämnar tillbaka det till ägaren och sedan förväntar sigberöm för detta. Det är en något märklig politik. Dethär är den enda åtgärden som ni tar fram för att under-lätta för företagandet. Det är för dåligt, minns alla guldregnet över . Men jagtror att det blir ganska förvirrande för människor.Först genomförs det brutala nedskärningar i vården,omsorgen, skolan, änkepensionerna, de handikappa-des assistentersättningar och försämringar för fattig-pensionärerna och barnen - barnen som enligt bådeLO och är krisens stora förlora-re. Så plötsligt före valet öppnas dammluckornapå . Ett vattenfallsläpps loss, mina vänner, som enligt iAftonbladet kostade per kon-gresstimme.Jag kommer att tänka på sagan om hattstugan, omni minns den. När barnen hade varit stygga fick deförst smaka riset och genast efteråt mammas godahonungskaka. Det är litet av den principen som an-vänds här.Förbättringarna av statsfinanserna har skett till ca80 % genom ökade skatteintäkter. Besparingarna ärför oss kristdemokrater oacceptabla i sin fördelnings-politik. Det är de svagaste grupperna som har drab-bats allra hårdast. Dessutom skall man notera attRiksrevisionsverket beräknar att hela 89,9 miljarderav budgetförstärkningen bestod av engångs-effekter. är 62,3 miljarder av budgetförstärkning-en engångseffekter, bl.a. genom ändrade regler förmomsinbetalning, inlösen av aktier i ,försäljning av fastigheter och genom att man har flyt-tat in Kärnavfallsfondens miljardtillgångar i statsbud-geten. Dessa medel delas nu ut. harredan blåst faran över och börjat omvandla ett ännuinte uppnått överskott till valfläsk.Men det som förvånar mig mest är att regeringeninte föreslår några strukturella åtgärder mot den mas-sarbetslöshet som riskerar att bita sig fast. Riskenär ju att den konjunkturuppgång som vi ser och gläd-jer oss åt kan bli ganska kortvarig. Regeringen utgår nämligen i budgeten från att konjunktur-uppgången är ett normaltillstånd som varar i evighet.Frukterna av denna uppgång intecknas långt in i nästasekel som om de redan vore givna. Kriser och ned-gångar som vi vet alltid kommer förr eller senareexisterar över huvud taget inte i regeringens kalkyler.Visst ser det bra ut i det korta perspektivet. Men iett längre perspektiv är regeringens totala oförmågaatt samla den egna rörelsen runt politiskt svåra struk-turella reformer, såsom t.ex. lönebildning och arbets-rätt, det allra största hotet. Därför är risken stor attden goda konjunkturen bryts innan vi har kommit in ien ny tid med en långsiktig och stabil tillväxt. Då ärdet förödande att ha så konjunkturkänsliga offentligafinanser och ett så högt skattetryck. När nästa lågkon-junktur kommer sjunker inkomstsidan ihop som entrött sufflé, och då kommer utgiftssidan att exploderaoch därmed havererar statsfinanserna igen, precis somde gjorde i början av 90-talet.Det är ett svek att nu inte våga ta itu med före-tagsklimatet och de strukturella problem som har gjortatt har halkat från 3:e till 17:eplats bland . Regeringens politikbyggs därför för mycket på lösan sand. Det hjälperinte att renovera fasaderna när det är själva grundensom vacklar. Hoppet står nu till en ny icke-socialistiskriksdagsmajoritet, dit jag hoppas att fåinräkna även . Det behövs en ny regeringsom kan ge nya och stabila villkor för landets familje-företagare och därmed också för välfärden.(Applåder)Anf. 8 Finansminister ():Fru talman! Jag har med stort intresse lyssnat påde olika inläggen. Jag konstaterar att flera av talarnamedger att det går bra för svensk ekonomi, att ut-vecklingen går åt rätt håll och att detta skapar bättreförutsättningar för stigande välfärd och förbättradsysselsättning. Men det fanns ett undantag, och detvar . Och jag frågar mig:Varför är inte glad? Varför är detinte bra, , att den privata sysselsättning-en stiger efter att den har rasat under de tidigare bor-gerliga regeringsåren? Varför är det inte bra att vibörjar få ordning i statsfinanserna efter det moras somskapades ? Varför är det inte bra atträntorna har halverats och att investeringarna ökar närde tidigare räntorna dubblerades och investeringarnaföll?