prot · GK0956 · 1997-01-29 00:00:00 — är faktiskt ett av världens mestminerade länder. Det är fortfarande ett stort problem,för befolkningen naturligtvis men också för de flyk-tingar som har tänkt återvända. Det sätter stor presspå omgivande länder, framför allt , där flyk-tingarna fortfarande finns kvar och där internflykting-ar från hela nu igen står vid gränsen föratt försöka komma in i Pakistan.Att här kan spela en stor och viktig rolltror jag alla är överens om. Jag hoppas att ärberett att ta på sig den viktiga rollen. Vi måste ökastödet till minröjningen i Afghanistan.Anf. 11 Statsrådet ():Herr talman! Det är inte lätt att svara på alla frågornär man har begränsad tid.Det finns nu en FN-appell när det gällerAfghanistan. Där kommer att delta generöst.Det inkluderar också minröjning. Även i SIDA:sbilaterala program ingår minröjning som en väsentligdel. Det är alltså inte alls undanskymt.Jag vill gärna peka på ett problem när det gällerbiståndet i skuggan av talibanernas framfart. Härstoppar man nu stödet till flickskolor. Skall vi dåfortsätta och ge stöd till enbart pojkskolor? Det är denfråga som uppstår. Vi menar att vi inte skall det. Detär väldigt svårt för oss att inte upprätthålla våra prin-ciper. anser många enskilda afghanskaorganisationer att man skall fortsätta, att det är bättreatt utbilda pojkar än att inte utbilda pojkar. Men detär ett delikat dilemma man har att ta ställning till.Grundinställningen från vår sida är att vi då inte skallgå in i pojkskolorna heller. Vi driver hellre på när detgäller flickskolorna. Men det får vi fortsätta och dis-kutera.Vapenembargot menar jag att vi skall upprätthålla.Med all respekt för den afghanske vice utrikesminis-tern vill jag säga att hans uttalande också var en part-sinlaga. Vapenembargot är viktigt att upprätthålla -för svensk del och för EU:s del. Vi skall naturligtvisframöver i samtalen påtala fortsatta leveransernär vi kan dokumentera dem. Där finns ju en vissparallell med Bosnien när det gäller frågan om ettvapenembargo är lämpligt eller inte. För vår del intarvi den ståndpunkten. Vi tog också upp frågan omPakistans roll under samtal med i fjolnär hon var här.När det så gäller flyktingproblematiken vill jagsäga att gjorde sin resa till områ-det som myndighet - det var alltså inte ett enskiltbesök utan det var en myndighet med myndig-hetsansvar som gjorde besöket och gjorde sin be-dömning.Det är inte så att vi litar på idessa frågor, utan vad vi litar på är FN:s flykting-kommissarie, som har det yttersta, moraliska ochpraktiska ansvaret för flyktingarna. Det finns en mil-jon afghanska flyktingar i , och det finns ettväl utvecklat nätverk för att ta hand om dem. Vi stö-der den verksamheten, och vi har förtroende för denbedömning som görs där. Till detta kommer besök - vår egen ambassad inte attförglömma. Vår ambassad har i uppdrag, särskilt nunär migrationspolitiken är integrerad i Utrikesdepar-tementet, att noggrant följa även den här typen avfrågor och kommer att göra det. Den har ett särskiltuppdrag att se till flyktingarnas situation, och skulledet uppstå någon förändring slår givetvis också denlarm.När det gäller beslut som skall fattas om asylsö-kande från i säger vi inte attmänniskor kan återförvisas till , och där-för sker inte så. Det är ingen som återförvisas tillAfghanistan. Det rör sig i så fall i enskilda fall omPakistan. Det är ju inte så många som är aktuella, ochvarje enskilt fall prövas för sig. Men den här frågankommer vi att fortsätta att studera noga. De riktlinjersom har redovisats här gäller, och de följer internatio-nella normer och internationell praxis.Anf. 12 ():Herr talman! Vi vet att det finns omkring en mil-jon flyktingar från i . Självklartskall svenskt bistånd utgå via UNHCR och andraorganisationer för att ge dem en nödvändig fristaddär. Men vad jag talar om är huvudsakligen att utvisaafghaner i till , vilket jag finnermycket olämpligt. Jag är glad om jag uppfattade be-skedet från rätt, nämligen att så inte ärmöjligt eller tänkbart framöver.Jag tror att vi alla är överens om betydelsen av in-satser från frivilliga organisationer som m.fl. Vi talar mycket om utbild-ning. Jag delar uppfattning att det voreväldigt märkligt om man bara skulle stödja utbildningav pojkar. Det skulle göra ett mycket konstigt intryck.Men jag tror att det fortfarande finns möjlighet attbedriva utbildning även för flickor. Där så är möjligtmåste det göras.Minröjningen är självklar. är oerhörtdrabbat av minorna.Men hur mycket bistånd vi än ger så är det politis-ka lösningar som behövs. Det är viktigt, och det har viockså varit inne på. Vi kommer aldrig ifrån att det ärsådana initiativ som måste till. Där spelar vapenem-bargot i mina ögon en oerhört viktig roll.Jag uppskattar att välkomnar dis-kussion i om situationen och det glömdakriget i . Min motfråga är: Vad gör rege-ringen för att föra ut de här frågorna? Vilka seminari-er eller konferenser anordnar ni i , vilkenutbildningsinsats gör ni för att de här frågorna skallkomma ut på annat sätt än i form av alarmerandebilder som glimtar förbi på TV-skärmen och snabbt ärglömda? På den punkten menar jag att regeringen intehar varit särskilt aktiv och skulle kunna agera på etthelt annat sätt.Anf. 13 Statsrådet ():Herr talman! Jag är glad över att jag deltar i dennadebatt och visar att förtrycket av kvinnor i Afghani-stan inte bara är en kvinnlig sak.Regeringen gör och har som bekant gjort en heldel, oavsett vilken regering vi har haft i , se-dan bröt ut. av allt stöd somgår in i kommer från . Det är intelitet. Det är mycket. Dessutom deltog vi, som jagsade, så sent som i går i diskussionen i FN. Vi med-verkar till EU:s klara ställningstagande om vapenem-bargo. Vi tog också upp situationen i samtal medPakistans ledare när hon var här.Afghanistan måste vara högt uppe på dagordning-en när vi diskuterar internationella problem. Det harni medverkat till här . Det är det glömda kriget imycket, men lidandet är så oerhört stort. Vi är uppmuntrade av diskussionen i dag.Överläggningen var härmed avslutad.3 § Svar på interpellation 1996/97:70 om flyk-tingpolitikenAnf. 14 Statsrådet ():Herr talman! har ställt trefrågor till mig. Avser regeringen att lägga ett lagför-slag om preskriptionstid för återkallelse av uppe-hållstillstånd för den som lämnat oriktiga uppgifterom sin identitet? Avser regeringen att fatta generelltbeslut om återkallelse av utvisningsbeslut som fattatspå grund av sådana oriktiga uppgifter? Slutligen:Avser regeringen att lägga förslag om att förtydligalagstiftningen om anknytningsärenden så att personersom har rätt till uppehållstillstånd inte behöver lämnalandet för att göra sin ansökan?Låt mig börja med att påminna om att harsom princip att ge nya invandrare permanent uppe-hållstillstånd, vilket inte är det normala i andra länder.På så sätt har vi fått 81 000 från Bosnien. Vårt syftemed detta är att invandrarna från första början skallkänna trygghet vad gäller rätten att stanna i Sverige.Sverige gör mycket stora insatser för skyddsbehö-vande, både utomlands och här hemma. Hundratusen-tals människor har antingen själva fåttskydd i eller tillstånd att förena sig med famil-jemedlemmar som tidigare fått sådant skydd här. Vikommer att fortsätta våra åtaganden för internationel-la solidaritet och mänskliga rättigheter.Men vi måste också kunna säga nej till dem somvarken behöver skydd eller har nära anhöriga här.Rätten till skydd förutsätter att det går att klarläggaom de sökande uppfyller kraven för uppehållstill-stånd. Blir det en spridd uppfattning att man kan fåtillstånd på felaktiga grunder riskerar detta att urholkalegitimiteten i rätten till skydd. Det är därför ett stortproblem när många sökande inte medverkar till attidentiteten kan fastställas eller lämnar felaktiga upp-gifter när de väl är i Sverige.Det var mot den bakgrunden som reglerna omåterkallelse på grund av oriktiga uppgifter om identi-teten (2 kap. 9 § utlänningslagen) skärptes av riksda-gen . Återkallelse blev då obligato-risk om inte särskilda skäl talar emot. Avsikten var attdetta skulle verka avhållande på dem som var bereddaatt lämna oriktiga uppgifter.Tillstånd skall enligt nu gällande ordning inteåterkallas om det kan antas att den oriktiga uppgifteninte har inverkat på beslutet eller om andra särskildaskäl talar emot det. Tvärtemot vad tycks anta leder oriktiga uppgifter således inte tillåterkallelse för den som vid ansökan hade behov avskydd i eller av annat skäl då borde fått in-vandra. Vidare har lagstiftaren alltså förutsett att detkan finnas starka humanitära skäl som leder till attutlänningen bör få stanna i Sverige.Vistelsetidens längd utgör i sig inte grund i lagenför att underlåta att återkalla tillstånd, men med tidenföljer givetvis efter hand omständigheter som kanbygga upp sådana starka humanitära skäl som lagstif-taren talat om. Att barn gått i svensk skola eller del-tagit i skolförberedande verksamhet under en förderas utveckling väsentlig period vägs in i bedöm-ningen. Regeringen tog -96 beslut med den-na innebörd, som ändrar praxis för återkallelse eftermycket . Sådan kommer knappast ett ske närbarn berörs.Det är alltså inte så som be-farar, dvs. att människor utvisas "obönhörligen om devid ankomsten uppgivit felaktig identitet". Låt migsäga att jag inte heller ser det så, att möjligheterna tillförändring av praxis nu är uttömda med lagens nuva-rande utformning. Starka humanitära skäl skall beak-tas.Det är för mig angeläget att finna vägar att före-bygga att uppehållstillstånd ges på felaktiga grunderoch därigenom också undvika den tragik som ett åter-kallande kan innebära för den som under en längre tidvarit bosatt i . Den migrationspolitiska pro-position som tog ställning till inne-höll förslag ägnade att minska risken för ogrundadeuppehållstillstånd.Innan man tar ställning till förslaget om en pre-skriptionsregel bör man noga studera fördelar ochnackdelar. En ren tidsregel är ett trubbigt instrument.Ett bättre alternativ kan kanske vara att i lagen tydli-gare klargöra vilka särskilda skäl som kan beaktas.Jag avser därför att föreslå regeringen attmed förtur låta utreda frågan inom ramen för denparlamentariska utredning om rättsprocessen i utlän-ningsärenden som skall tillsättas. Detta överensstäm-mer också med socialförsäkringsutskottets nyligenframförda uppfattning (bet. 1996/97:SfU5).Den andra frågan avser människor som på oriktigauppgifter fått invandra till , men som sedanförhållandena klarlagts fått slutligt besked om att deinte får stanna här. De har ändå stannat kvar i landetoch hållit sig undan myndigheterna. Som regeringenframhåller i den migrationspolitiska propositionen böransträngningarna främst inriktas på att förebyggasådana olyckliga situationer. En lösning som innebäratt personer som inte lämnar landet efter ett negativtbeslut till slut alltid får stanna skulle i praktiken görainvandringen fri och urholka trovärdigheten i politi-ken. Inget land har fri invandring i dagens komplice-rade värld. "Amnestibeslut" förespråkas inte sällansom en förment engångslösning. Erfarenheterna frånSverige och andra länder visar att de kan få en motsatteffekt genom att skapa förväntningar om fler amnes-tibeslut i framtiden.Jag får ta den tredje frågan i min replik.Anf. 15 ():Herr talman! Jag vill tacka statsrådet för svaret.Jag ställde interpellationen , menav olika skäl har den inte kunnat besvaras förrän nu.Sedan dessa har vi haft den stora debatten om flyk-tingpolitiken. Jag skall inte gå in på allt det här, utanuppehålla mig vid dessa frågor. Jag vill först säga attdet är bra att vi i hyllar principen om att gepermanenta uppehållstillstånd. Erfarenheter från län-der där man inte har det är ganska avskräckande.Integreringsprocessen i det svenska samhället börbörja omgående, oavsett om flyktingen sedan skulleåtervända till sitt hemland.Så kommer jag till frågan om preskriptionstid. Låtmig först stryka under att jag självfallet inte tycker attdet skall gå lätt att lura sig in i genom falskidentitet. Jag förstår också dilemmat om sådana ryk-ten skulle spridas utomlands. Emellertid uppfattassituationen nu som mycket rigid. Alla minns vi denstora debatten där utgjorde kulmen.Jag kan ta ett fall som jag själv kommit i närakontakt med som ett exempel. Det var en man frånSudan som kom hit som asylsökande för mer än sex årsedan. Han fick uppehållstillstånd. För drygt tre årsedan kom familjen, som bott i ett annatafrikanskt land. Det var fru och fem barn som komhit. har familjen fått ytterligare ett barn.I oktober -96 kom beslutet att man inte trodde attmannens identitet var rätt, och därmed skulle helafamiljen utvisas till . har bar-nen gått i skola och acklimatiserats i . Utan attjag här går in på om den bedömningen är rätt eller felvill jag säga att jag tycker att det är oacceptabelt attprövningen har tagit så här för denna familj.Det rör sig om sex barn just . Jag känner också tillatt regeringen ungefär fattade beslut om attåterkallelse efter mycket inte skall ske närbarn berörs. Enligt samtal som jag har haft med faller det här ärendet ändå inteunder detta beslut. Det var intressant att lyssna tillsvaret från statsrådet. Han sade att sådana här beslutegentligen inte skall kunna fattas om barn berörs. Jagtar fasta på det och hoppas verkligen att det är vadstatsrådet menar. Det här beslutet är fattat, men det ärännu inte verkställt. Jag undrar därför vad man kangöra med det.Jag tog alltså upp det här som ett exempel på huren mycket långsam hantering från myndigheternassida kan leda till att en barnfamilj hamnar i en mycketsvår situation. Jag välkomnar naturligtvis också attstatsrådet i svaret säger att möjligheterna till föränd-ringar av praxis inte är uttömda. Jag hoppas att detbetyder att man verkligen tittar på den här fråganinnan den här utredningen är klar med sitt arbete. Jagvälkomnar den utredningen; det är mycket bra att vitittar över rättsprocessen i utlänningsärenden. Det äroerhört viktigt att vi har klara och tydliga regler.Det framhålls ofta i debatten att preskriptionstidenför brukande av falsk urkund är för svenskar.Men för asylsökande finns det ingen preskriptionstid.Jag medger att frågan om amnesti är mycketkomplicerad. Men det är ju på grund av de problemsom jag tog upp som kravet på amnesti harkommit upp. Jag vill inte heller att vi skall sändafelaktiga signaler till omvärlden. Däremot är nuvaran-de regler oklara, som statsrådet har medgett i svaret.De har ändrats. Tolkningen kan ändras med nuvaran-de lagstiftning, och frågan skall utredas med förtur.Detta sammantaget gör att det finns anledning att fattabeslut om amnesti, särskilt med tanke på att alla dessaärenden finns och att en utredning tar tid.Jag får återkomma med andra frågor i nästa replik.Anf. 16 ():Herr talman! Den här interpellationsdebatten ärkonsekvensen av en helt felaktig asylpolitik. Sverigesasylpolitik är unik jämfört med alla andra industrilän-ders. Man kan även jämföra med våra närmaste gran-nar - , och . Vår asylpolitikskiljer sig betydligt från dessa länders. Per capita harvi beviljat mångdubbelt fler asyler än alla andra in-dustriländer. Vi har unika hemmagjorda svenskaregler som inte finns någon annanstans. Det är dyrt,men har tydligen råd i tider då vi skär ned påmånga andra områden.Men, herr talman, det kanske viktigaste är att vårasylpolitik innebär att vi har dränerat många u-länderpå kompetenta människor som kunde ha gjort storainsatser om de hade stannat kvar i sina länder.Tyvärr döljs ofta kritiken mot flyktingpolitiken.Försvararna finns i mediernas alla möjliga och omöj-liga debattprogram. Men folkviljan blir sällan debat-terad, även här i riksdag. Politiker och parti-er har större respekt för medierna och svenska kyrkanän för sina väljare. Det är ett dåligt be-tyg i en demokrati.Jag delar uppfattningen att det är av största vikt visar korrekta handlingar då man söker asyl. Jagblir förvånad över att papper som måste ha visats vidett flertal tillfällen under resan till försvinnerstrax innan de skall visas upp här. De är puts väck.Jag kan förstå att man i ett fåtal fall måste visa falskaID-handlingar eller passhandlingar för att komma utur ett land, men det handlar om ett fåtal fall. Majorite-ten av dem som har kommit till och som harvisat felaktiga ID-handlingar har under resan hit visatkorrekta handlingar. Om vi i större omfattning skulleacceptera felaktiga ID-handlingar blir en redan dåligtförankrad asyl- och flyktingpolitik ännu sämre.Herr talman! Det är också ett elände i en demo-krati att staten betalar advokater som medvetet talarom för asylsökande att de skall ljuga vid asylansökan.I ett av de fall som tog upp bleven asylsökande uppmanad att icke tala om att hanhade fått asyl i ett annat europeiskt land. Det är ingenlätt sak att gå ut och prata om detta inför väljarna,medborgarna. Men man vill tydligen i första handförankra asylpolitiken hos medierna och i andra handhos det svenska folket.Anf. 17 ():Herr talman! Jag deltog i den stora flyktingdebat-ten, och jag tänker inte upprepa den.När endast ca 5 800 - eller var det 5 600 - sökteasyl är det viktigt att titta inåt och se hur detser ut med ärenden som inte är avgjorda. Det gällerflyktingar som är gömda och återföreningen medanhöriga. Det handlar alltså om svenska kvinnor,oftast, som är gifta eller sambo med utländska män.Tycke har uppstått . Dessa män harmöjlighet att söka tillstånd för anknytning och bordenaturligtvis få det om det är ett seriöst förhållande.Ofta är också barn inblandade.En av mina frågor gäller hur man skall göra medanknytningen. Det skedde en lagändring på ett ut-skotts initiativ , men det har intehänt så mycket. Man har gjort en översyn av detta,men det har alltså inte blivit någon särskild förbättringför dessa, oftast, män som söker tillstånd för anknyt-ning i . De har redan ett etablerat förhållandeoch har bildat familj. Det är en av mina frågor, ochden finns också nämnd i interpellationssvaret.Sedan vill jag ta upp preskriptionstiden. Jag yrka-de för brukande av falsk urkund, såvida maninte döljer en grov brottslighet. Det finns alltså gräns-fall. Man skall inte få uppehållstillstånd här genom attkomma med falska uppgifter och dölja en grovbrottslighet. Som nämnde ärpreskriptionstiden i för brukande avfalsk urkund, och man bör vara lika inför lagen.Det är inte helt ovanligt att det handlar om mycketunga människor, 16-åringar och ibland ännu yngre.De har inte varit myndiga. Trots det har de inte fåttdet uppehållstillstånd som man tycker krävs. Iblandhar det varit tveksamma fall. En tonåring kanske harvuxit upp i medan föräldrarna kommer frånSyrien. Han tycker då att han kommer från Libanon.Det har inte funnits någon vidare tolerans eller flexi-bilitet när det gäller dessa fall. Jag önskar att det bleven tolerans.Vad gäller gömda människor undrar jag om manlever gömd om man inte är verkligt rädd för att åter-vända till sitt land. Jag har fått brev från ett antalmänniskor som är gömda. De säger att det är det nästvärsta som man kan utsätta sig för. Det värsta är attskickas hem till sitt land där straff eller förföljelseväntar. Det näst värsta är att vara gömd. Man lever juinget liv. Man lever ett skuggliv.När det gäller falsk urkund straffas barnen för detsom föräldrarna har gjort. Det står i barnkonventionenatt de inte skall göra det. Inget svenskt barn straffasnär en förälder har brukat falsk urkund. Indirekt kande naturligtvis göra det men inte direkt.Tidsregeln är ett trubbigt instrument. Men mankan naturligtvis ta hänsyn till övriga omständigheter.Det behöver inte vara så hårfint att man åker ut en dagmen skulle få stanna senare.Man har ju tidsgränser vid alla preskriptioner. Detär alltså ingenting nytt som man för in här. Jag skulleanse att det var en bra lösning.Sedan vill jag tacka för det sista svaret, som PierreSchori ännu inte har läst upp. Det tycker jag låterlovande.Anf. 18 Statsrådet ():Herr talman! Jag upprepar gärna vad jag sade närdet gäller barn. Att barn gått i skola eller deltagit iskolförberedande verksamhet under en för deras ut-veckling väsentlig period vägs in i bedömningen.Regeringen fattade beslut med dennainnebörd som ändrar praxis så att återkallelse eftermycket knappast kommer att ske när barnberörs. Jag säger detta för tydlighetens skull, för attdet skall höras överallt.När det gäller gömda personer är det naturligtvisnågot grundläggande som är fel. Man skall kunna litapå lagen i . Det är inte minst riksdagsledamö-ternas och regeringens uppgift att se till detta. Manskall inte behöva gömma sig undan lagen i Sverige.Marianne tredje fråga gällde förtydli-gande av lagstiftningen om anknytningsärenden. har på mitt uppdrag utrett vilkaeffekter lagändringen har fått. Nämn-den lämnade sin rapport till regeringen den 31 okto-ber 1996. Man drar slutsatsen att syftet med lagänd-ringen i huvudsak nåtts men framhåller att den i vissafall fått effekter som inte ligger i linje med syftet.Man lämnar förslag på förtydliganden som justeringarav lagtexten. Jag avser därför att föreslå regeringen attuppdra åt utredningen om rättsprocess i utlänningsä-renden att med förtur utreda också denna fråga.Här har jag litet goda nyheter. kommerjag att föreslå regeringen att tillsätta den här parla-mentariska kommittén för att överväga en ny instans-och processordning vid tillämpning av utlännings-och medborgarlagstiftningen samt göra en viss över-syn av utlänningslagen. Den kommittén skall alltsåmed förtur utreda om det finns behov av att ändrareglerna om återkallelse av uppehållstillstånd.Kommittén skall också med förtur utreda den frågaMarianne tar upp om reglerna för i vilkafall uppehållstillstånd kan beviljas en utlänning somrest in i landet.Redan om några månader - det innebär förtur -kommer utredningens redovisning att finnas tillgäng-lig. Då kommer vi att ha ett bättre underlag för attkunna ta ställning till de synnerligen besvärliga av-vägningar som måste göras.Till slut skulle jag vilja säga att det egentligen ärmärkligt hur två människor med samma eller liknandebakgrund kan komma till så olika slutsatser i sådanahär viktiga, livsavgörande frågor. Jag tänker på dennäst senaste talaren här och mig själv, som båda ärfrån . Jag har ett barndomsminne från när jagvar liten av hur min mamma och pappa bäddade nedflyktingar som kom från koncentrationsläger med devita bussarna. De var benrangel. Efter några månaderfick de kött på benen. De blev människor. Deras tack-samhet och den värme man kände av att kunna biståmänniskor i nöd har präglat hela mitt liv.Att då höra ett stenhjärta uttala sig - känslokallt -inger mig viss rädsla. Det är klart att vi skall ha tydli-ga regler när det gäller de här frågorna, och det har viockså. Men vi skall också ha stor medkänsla ochinlevelseförmåga med människor som söker skydd.Anf. 19 ():Fru talman! Jag skall ta den sista frågan först, denom anknytningsärenden och ansökan utifrån. Jagvälkomnar beskedet att den kommande utredningenockså skall se över den här frågan. Jag har litet grandtagit del av utredning och kankonstatera att det finns oklarheter och att lagstiftning-en måste förtydligas. En del har fått lättnader, en delhar fått det svårare osv. Den här osäkerheten är natur-ligtvis inte någon särskilt bra situation.För den enskilde måste det framstå som obegrip-ligt - och det gör det verkligen för mig också - närdet i ett beslut som jag har läst först sägs att undantagkan beviljas om det är klart att uppehållstillståndskulle beviljas om man hade sökt utifrån. Därefterkonstateras att i detta ärende skulle sådant beviljas.Därefter blir slutsatsen att en utvisning för ny ansökaninte medför tillräckligt stora olägenheter för den ny-blivna pappa det rör sig om, och därför skall utvis-ningen verkställas. Alla dessa saker står alltså i sam-ma papper - jag har själv läst det. För mig är dettafullständigt obegripligt, och naturligtvis var det ocksådet för den som fick detta besked. Det finns liksominte någon logik i det hela, men så här läste jag det ialla fall.Det är väldigt viktigt att vi ser till att det här fun-gerar på ett bra sätt.