prot · GL0947 · 1997-12-15 00:00:00 — Men varken den borgerliga regeringen, somfullföljde reformen, eller den socialdemokratiskaregeringen har kunnat klara en finansiering av assi-stansersättning . Vi har alla haft den inrikt-ningen att kommunens hemtjänst skulle fylla upp därassistansen upphörde. Men det är bara att medge attdet inte blir detsamma. Det är inte en egen assistent -det är den kommunala , även om den ärbra. Jag tycker, fru talman, att det finns anledning attpröva frågan om 65-årsgränsen när vi vet mer om hursamhällsekonomin utvecklas under de närmaste åren.Anf. 216 ():Fru talman! Jag har två frågor till Hans Karlsson.Den ena gäller bilstödet. Jag är nyfiken på hur re-geringspartiet resonerar när man undantar servostyr-ning, automatväxling och klimatanläggning från bil-stödet. Som jag ser det är detta grundutrustning sommånga funktionshindrade behöver, medan jag kanköra en vanligt växlad bil utan servostyrning. Om numålet är att vi skall undanröja hindren - vad är det dåsom gör att de här förändringarna i bilstödet har in-förts?Min andra fråga handlar om det som sade från talarstolen, nämligen att när det går braför blir det bättre för de funktionshindrade.Då hör jag just det som gör mig så orolig, nämligenatt om vi skall utjämna villkoren mellan icke funk-tionshindrade och funktionshindrade blir det fråga omnågon form av konjunkturpolitik. Det blir beroendeav konjunkturer, dvs. går det bra för blir detbättre villkor för de funktionshindrade. Men det kanväl inte vara målet för handikappolitiken? Flera gång-er har och alla partier uttryckt en samsynnär det gäller att vi skall ha samma rättigheter ochmöjligheter som människor. Men då handlar det omatt styra om medel till dem som behöver det mest!Nog har vi väl samma uppfattning i den frågan?Anf. 217 HANS ():Fru talman! Låt mig börja med bilstödet och deförändringar som sker. Detta är ju beroende av att vihar haft utomordentligt ont om pengar, vilket säkertockså har lagt märke till, under desenaste åren. Sedan sker det ju också en teknisk ut-veckling. Det som förr var extratillsatser i bilarna är standard. Det finns skäl att göra en rejäl översyn.Det kommer också att ske en sådan framöver. Då fårman titta på i vilken omfattning regelverket skalländras med tanke på den tekniska utvecklingen.Vi kan också konstatera att det har skett andra för-ändringar när det gäller kostnaderna för bilar i ochmed att bilaccisen slopades. Det kan vi föra på plus-kontot för den enskilde. Det finns alltså flera anled-ningar till att vi är där vi är i det avseendet.Sedan tror jag att misstolkade mignågot när det gällde frågan vad som händer när detgår bra för . Jag kopplade detta till den kom-munala ekonomin. Då är det otvivelaktigt så att omkommunerna har en bättre ekonomisk bas att utgå frånhar de större möjligheter att höja kvaliteten i välfär-den än om de har en dålig ekonomi. Det hjälper intevilka ambitioner , jag och andra partierhar i denna kammare, om det inte är så att det finnsekonomiska resurser att skapa den välfärd som vi allavill åstadkomma. Därför är det så oerhört glädjandeatt det går bra för och att vi har utrymme attöka på ekonomin, både för funktionshindrade i formav personlig assistans och även i den kommunalaekonomin.Anf. 218 ():Fru talman! Först kan jag konstatera att visst är detstandard med servostyrning, automatväxling osv. Det har också gjort det så oändligt mycket dyra-re. Det innebär att det enbart är de funktionshindradesom har pengar som kan skaffa sig en anpassad bilmed hjälp av kompletterande bilstöd eftersom den basman skall bidra med själv är så mycket högre numera.Men jag är glad att man skall se över detta. Jag tyckeratt det är bra. Det låter som en framkomlig väg.När det gäller frågan om jag har noterat att vi harhaft litet knapert med pengar i samhället, kan jag välsäga att inte bara jag utan även notera-de det. Vi bidrog med en icke oansenlig del när detgällde att sanera det här landets budget, en övervä-gande del t.o.m. Det är vi ganska stolta över. Vi skallnaturligtvis ha en sund ekonomi. Naturligtvis skallkommunerna ha en bra ekonomi.Men jag kan inte känna att jag och Hans Karlssonär eniga när han säger att en god ekonomiär basen för de funktionshindrades rättmätiga krav påstöd. Jag menar att det är samhällets skyldighet att ivarje läge klara av de grundläggande utjämnandebehoven som samhället måste tillskjuta för att funk-tionshindrade skall leva ett lika värdigt liv som jaghar möjlighet att göra. De kan inte vara beroende avgod eller dålig ekonomi. Då är det politikernas ansvaratt omprioritera. Det är därför som Vänsterpartietdriver att vi måste klara mycket med rättighetslag-stiftningar. Tyvärr har vi inte fått gehör för det, menhandikappolitiken får aldrig bli en fråga som prövasav konjunkturella skäl.Anf. 219 HANS ():Fru talman! Det är en rättighetslag som ligger tillgrund för den personliga assistansen. Det innebärockså att den inte påverkas av konjunkturerna. Menunder har vi upplevt att vi har haften underfinansierad reform där vi skulle fylla på sam-tidigt som vi har varit tvungna att spara inom storadelar av samhället i övrigt. Det har varit väldigt på-frestande. Det tror jag också att ärberedd att ställa upp på.Sedan har vi detta med den kommunala ekonomin.Om det inte finns pengar att ordna välfärd för hjälperdet inte vad vi tycker och vill här i kammaren. Vi kaninte trolla med knäna. Vi kan inte trycka nya pengar.Det har prövats på sina håll, och det har inte varitsärskilt framgångsrikt om man ser det över tiden. Vadvi kan göra är att se till att vi har en ekonomi i balansoch att vi har en utveckling där ekonomin växer. Dåfår vi nya resurser att fördela. På det sättet kan vi göravälfärden bättre och mer innehållsrik. Där är vi ,och det gör vi nu.Anf. 220 ():Fru talman! Egentligen vill jag inte polemiseramed i den här frågan. Jag har nämligenstor respekt för hans engagemang och synpunkter påden här frågan. Jag vet också att vi tycker väldigt likai de här frågorna.Jag tycker att det är litet ledsamt att vi skall behö-va ha den här debatten om dessa självklara frågor. Jaghar respekt för åsikter. Jag har egent-ligen bara en enda fråga och den gäller ett klargöran-de som jag vill ha. Det gäller schabloniseringen. Vi ärväl ganska överens om att vi måste följa detta nog-grant och se vad det innebär så att det inte blir så somvi misstänker, nämligen att schabloniseringen slår motde som har de mest komplexa handikappen och att deinte genom den här åtgärden kommer i åtnjutande avden assistansgrad som de behöver för att leva ettvärdigt liv.Min fråga till är: Tycker HansKarlsson att det är bra och meningsfullt med det arbe-te som brukarkooperativen gör? Det finns ju gruppersom inte själva kan klara det här med egen per-sonlig assistans och som behöver det här stödet.Anf. 221 HANS ():Fru talman! Jag tycker att det är bra med koopera-tivens roll när det gäller assistansanordnandet. Det varbra att ställde den här frågan. Då fårjag också möjlighet att säga någonting mer runt ko-operativen.Den bild som målas upp ger oftast intryck av attdet ser likadant ut i alla kooperativ. Så är det ju inte.Jag har kontakt med kooperativ som faktiskt är rela-tivt nöjda med tingens ordning medan det finns andrasom inte är det. Det är därför som det är så viktigt attregeringens uppdrag till drar igång och att det dessutom inte tar för långtid innan vi ser resultatet. Jag tror att det finns utom-ordentligt goda möjligheter att lösa den här fråganmed den ambition som jag vet att samtliga partier isocialutskottet och i riksdag har.Anf. 222 ():Fru talman! Jag vill först säga att jag uppskattar attHans Karlsson här i talarstolen har sagt att han vet attdet är flera partier här i som känner starktför handikappreformen. Det känns skönt att höra. Jagtror också på vad han säger efter att tidigare ha blivitbeskylld för att bara vara ute efter politiska poängernär man engagerar sig i de här frågorna.Hans Karlsson säger också att han upplever att endel av de förändringar som har gjorts inte är heltlyckade. Därför vill jag fråga om hanär beredd att ta initiativ till några återställare på han-dikappreformsområdet.Anf. 223 HANS ():Fru talman! Jag är beredd att ta initiativ till åter-ställare om det visar sig, i ljuset av den genomlysningsom pågår i olika sammanhang, att det vi har gjortleder till de försämringar som en del befarar. Men dethar vi inte sett . Fram till dess vi har sett det,skall vi fullfölja de beslut vi har fattat.Anf. 224 ():Fru talman! Jag är också glad för den ton somHans Karlsson alltid har när det gäller de här frågornaoch att vi konstruktivt kan försöka att lyfta fram posi-tionerna.Jag vill ställa en fråga som gäller 65-årsgränsenigen. Jag förstod på att det handladeom att vi kan diskutera det när ekonomin tillåter. Mennu var det ju så att i den utvärdering som Socialstyrel-sen gjorde har man sett att har fått det betydligtsämre när man har blivit fråntagen den personligaassistansen. Jag vill fråga om det inteär meningen att man också skall vidta åtgärder närman får så klara och tydliga signaler i en utvärdering.Samtidigt säger man att man tror att det är en margi-nell kostnad.En viss kostnad har ju även kommunerna. Kanskefinns det en form av justering mellan kommunernaoch staten i sådana fall. Jag undrar om det här ändåinte är tydligt nog för att ta ett initiativ.Anf. 225 HANS ():Fru talman! och jag har diskute-rat 65-årsgränsen i denna kammare. Jagär medveten om det problem som den innebär förväldigt många. Kanske kan man säga att det nästan ärförvånande att det inte är som tycker attdet har blivit sämre.Dels är det fråga om ekonomi, dels är det frågaom att verkligen noga gå till verket vid en eventuellförändring här. Det kan uppstå nya gränsdragningar.Det finns ju grupper som inte har omfattats av per-sonlig assistans och som kanske efter65-årsdagen raskt blir jämställda när det gäller artenav funktionshinder. Detta är inte helt oproblematiskt.Jag kan dock försäkra, , att vi följerfrågan och att vi är beredda att gå i närkamp med dennär vi har ett tillräckligt underlag och när ekonomin ärtillräckligt stabil.Anf. 226 ():Fru talman! Som ett ytterligare förtydligande kanjag nämna att har sagt att det gällerdem som har personlig assistans ,vilken fråntas dem på 65-årsdagen, eller någon-ting sådant. Jag avser alltså inte dem som inte tidigarehaft stöd. Detta får man naturligtvis studera väldigtnoga. Det handlar här alltså om dem som före 65-årsdagen beviljats personlig assistans. De skall fåbehålla densamma.Anf. 227 HANS ():Fru talman! Ja, jag vet.Hälso- och sjukvårdAnf. 228 ():Fru talman! Törs jag fresta tålamodet denna senatimme? I så fall skulle jag vilja fortsätta med vårdfrå-gorna, som ju står i fokus för debatten. Trots att vård-köerna växer, trots att tecknen på sjunkande kvalitet ivården och utbrändhet hos personalen blir allt tydliga-re föreligger inga tecken i årets budgetproposition påett nytänkande hos Socialdemokraterna. Man är, somframkommit , ideologiskt låst till att landstingenbåde skall finansiera och producera sjukvård. Allt talom att det inte finns någon ideologisk spänningmellan landstingsdriven vård och privat vård är prat.Vore det inte så skulle man ju ha tagit fasta på ochdiskuterat alla de förslag om en annan utformning avvårdens finansiering och produktion som kommitfram. Det gäller t.ex. den nya välfärdens HSF-modell,SNS-ekonomernas och idéskissereller vårt moderata förslag till en obligatorisk hälso-försäkring.Man borde lyssna när vårdens företrädare och fö-reträdare för flertalet av vårdens organisationer, när-mast vädjar om en genomgripande förändring därmångfald tillåts. En politiskt detaljstyrdvård skall det vara, trots att vården nu så tydligt visaratt den inte kan uppfylla sin primära uppgift, nämli-gen att ge folk vård när sådan behövs.I stället för att lyssna angriper man från Socialde-mokraterna och förslag som faktiskt ingetparti står för. Man antyder att vården med andra sys-tem inte skulle ges efter behov utan efter ekonomi ochatt den inte skulle vara solidariskt finansierad. Mansäger också att ett system med privata vårdförsäkring-ar fokuserar intresset på individens hälsorisker och attsolidariteten då sätts på undantag.Detta har inte ett dugg att göra med t.ex. det mo-derata förslaget om en obligatorisk hälsoförsäkringeller med något annat aktuellt förslag. har enhälligt uttalat att man inte accepterarindividuell hälsobedömning för en vårdförsäkring.Samma sak klargjordes faktiskt i särskildavårddebatt. Nej, fru talman, detta är ett litet oblygtförsök att blanda bort korten! Jag tror att vårdenskulle vara mycket mera betjänt av att vi diskuteradeaktuella förslag som verkligen föreligger och somalltfler experter stöder, än att vi för en pseudodebattom förslag som ingen har lagt fram.Fru talman! Få verksamheter omsätter så mycketpengar och sysselsätter så många som sjukvården gör.Nästan en kvarts miljon offentligt anställda arbetarinom vården, till en sammanlagd kostnad av ca 125miljarder, eller per invånare. 30 000 avdessa personer är administratörer. Få verksamheterberör oss mer när vi skall bedöma vad som är välfärdoch livskvalitet.Sverige är märkligt så till vida att av vårdenär offentligt monopol. Det sägs att det garanterar attsjukvården är rättvis och tillgänglig för alla men ingetobjektivt talar för att offentligt styrd, finansierad ochproducerad vård utgör en garanti för rättvisa ochtillgänglighet. Fråga de gamla i vårdköernaom tillgängligheten!Offentlig vård är mindre kostnadseffektiv än pri-vat vård. Det vet vi från bl.a. Landstingsförbundetsegna undersökningar. Det offentliga monopolet ledertill ineffektivitet - dvs. till mindre vård för pengarna,något som drabbar speciellt de svaga som inte kanköpa det lilla som erbjuds av andra vårdgivare ochsom inte kan påverka sjukvårdpolitikerna.Fru talman! Utskottsmajoriteten säger:"Behovetav vård är avgörande. Personlig ekonomi eller socialstatus får aldrig påverka vårdens kvalitet eller fördel-ning". Det låter bra men i verkligheten är det är ju justdet som sker! Här har människor under hela sitt livbetalat skatt för att få vård men när de behöver sådanfår de inte vård. Endast den som har "penningar ochkänningar" kan , i Socialdemokraternas ,vara säker på att få vård . Den lilla människanställs i vårdkön. Ändå talar ni i betänkandet om "denenskildes rättigheter utifrån behov och inte betal-ningsförmåga". Det är, som jag sagt,tvärtom och det är inte rättvist.Systemfelen är många. Köerna fortsätter att växa.Under 1997 har det när det gäller dem som har en klardiagnos och som väntat mer än skett enökning från till . När detgäller dem som har en oklar diagnos och som väntatmer än har det skett enökning från till 18 %.Varför ifrågasätter man då inte det monolitiskalandstingsystemet? Sätt i fråga de brister i ledning,effektivitet, organisation, prioriteringar och kompe-tens som detta system representerar! Varför vill maninte vara med om ett nationellt finansierat system meden produktion i konkurrens, med en mångfald avvårdgivare och med en riktig arbetsmarknad för deanställda? Är verkligen sättet att sköta sjukvården enuppgift för politiker? När det gäller målen - ja, själv-klart. Men hur är det politiskt med styrd produktion,med detaljfrågor?Att anställa en undersköterska på halvtid blir ettpolitiskt beslut, trots att det är i produktionen somman kan avgöra behovet. Inköp av specifik medicinskapparatur blir politiska frågor, trots att politikerna härfullständigt saknar kompetens.Fru talman! 20 000 människor behöver gråstarrso-peration.Väntetiderna är mycket långa, ofta längre än ett år.Många ser därför inte heller efter en operation riktigtbra. Hemtjänst behövs både ochefter operationen.Operationen kostar ca . kos-tar i genomsnitt ! Hur kan vi haråd att låta bli att operera? Har vi råd med en organi-sation som sparar småmynt i den ena plånboken ochsom låter guldmynten rinna ut ur den andra?Fru talman! Vad kostar vården i produktionsbort-fall och minskade skatteintäkter när det gäller sjuk-domar för vilka tidiga effektiva insatser hade minime-rat frånvaron? Och framför allt: Vad är den humanitä-ra kostnaden för de svaga, för dem med de störstabehoven, för ett system som så illa tar till vara resur-serna?Sjukvård är inget nollsummespel. Om man effektivt tar hand om patienternaökar samhällets totala resurser som kan användas tillvård. Ändå motsätter sig Socialdemokraterna enverklig resurssamordning i hela landet efterFINSAM:s principer.Landstingssystemet innehåller inga incitament föratt ge oss en sjukvård som svarar mot såväl medbor-garnas krav som våra resurser. Vi måste byta system.Vi moderater föreslår en obligatorisk hälsoförsäkring.Jag har tidigare utförligt beskrivit en sådan försäkring.Det har också gjort här . Därförnöjer jag mig med att konstatera att en sådan tar tillvara resurserna och stimulerar effektivitet genomkonkurrens och mångfald i producentledet. Den gerpatienten makten i vården långt effektivare än någonlagstiftning genom att pengarna följer patientens val.Den ger också personalen en arbetsmarknad medmöjligheter till en riktig lönesättning, somde anställda kan etablera sig som egna, om de så öns-kar.Låt mig också säga, fru talman, att för oss modera-ter är vården för viktig för människors välfärd för attvi dogmatiskt skall låsa oss vid vår modell i varjedetalj. Ingen sitter ensam inne med lösningen på allaproblem som finns i vården. Det vore mycket förmätetatt tro det. Därför är vi villiga att lyssna på och ta tilloss vad andra tycker som vill diskutera ett system fören långsiktigt effektiv sjukvård med stabil finansie-ring, hög kompetens, mångfald och valfrihet. Vi är,liksom vårdens företrädare, övertygade om att det gåratt åstadkomma något bättre än vad vi har i dag.Fru talman! Samma fixering till landsting, mono-pol och politisk styrning märks också i inställningentill Apoteksbolaget och läkemedelsfinansieringen. Visäger: Släpp det kostnadsdrivande detaljhandelsmo-nopolet. Inför åter ett nationellt läkemedelsförmåns-system i stället för att stärka landstingsmonopolet. Attytterligare stärka ett monopol har aldrig kunnat visatsge ökad effektivitet eller utgöra en kostnadspress. Enlandstingskommunal finansiering riskerar att förstärkaojämlikheter i vården inom landet. Avskaffa recep-tregistret och spar därmed en miljardinvestering,som vi slipper den anomalin att en pri-vaträttsligt organisation sköter ett långtgående person-register. Inför en ny läkemedelsförsäkring som viföreslår.Fru talman! Några ord också om äldreomsorgen.Vi har en bra äldreomsorg i , men alldelesuppenbart håller något på att hända som allvarligthotar den. Rapporter om vanvård kan inte viftas bortav en aldrig så upprörd inrikesminister och tal omkommunal självstyrelse. ärbra för mycket men inte för att skydda den enskildesrättigheter. Den instundande julledigheten borde so-cialdemokraterna, i all ödmjukhet, ägna åt att begrun-da att när de har regeringsmakten, makten i 22 lands-ting och över 200 kommuner, växer köer och börjartecken på vanvård dyka upp. Försämrad vård inomäldreomsorgen har inget med driftform, privat elleroffentlig, att göra utan om beställarkompetens ochvilja att prioritera vård framför annat. Kanske kanfunderingarna leda till en insikt att det är bra attkommunerna är huvudmän för äldreomsorgen, men dåbör de inte vara både beställare och producent utannöja sig med att vara kunniga beställare. Här liksompå andra håll i vården måste monopolet brytas. Sam-tidigt skall staten ha tillsynsansvar och skärpa sintillsyn genom att en myndighet blir ansvarig och intesom nu två. Inför en ansvarig läkare inom det särskil-da boendet, , en motsvarighet till MAS.Fru talman! Diskrepansen är stor mellan vad ma-joriteten säger i betänkandet SoU1 om att vård ochomsorg skall kännetecknas av trygghet, kvalitet ochdelaktighet och vårdköernas och de eftersatta åldring-arnas och den tröttkörda personalens verklighet. Detdjupt oroande är att socialdemokraterna inte vill vid-kännas att välfärden inte enbart kan drivas offentligtmed politisk detaljstyrning av monopolorganisationeroch att man hellre diskuterar hur politikerna skallorganisera sig i diverse regionala eller andra organ ändiskuterar sjukvårdens utveckling. Med den inställ-ningen kommer vårdens problem inte bara att kvarståutan även accentueras.Fru talman! I övrigt hänvisar jag till vårt särskildayttrande då det inte föreligger möjlighet till någonreservation.Anf. 229 ():Fru talman! Få områden engagerar människor såtill den grad som sjukvården och äldreomsorgen.Reaktionerna blir alltid oerhört starka då ortens akut-mottagning, BB eller t.o.m. hela sjukhus hotas avnedläggning. Men så är också en god och säker vårdoch omsorg grundbulten i ett välfärdssamhälle. Allaskall ha tillgång till den grundläggande trygghet somgod vård på lika villkor ger. Det är vårt gemensammaansvar att solidariskt finansiera denna trygghet. Detfinns också ett mycket starkt folkligt stöd för attsjukvården skall finansieras med skatter och avgifter.Centerpartiet avvisar bestämt det systemskifte i fi-nansieringen som framförs av moderaterna.Sjukvård och äldreomsorg har debatte-rats mycket i medierna. Vi har alla upprörts avskrämmande reportage om vanvård inom äldreomsor-gen. Många äldre vågar inte lita på att de skall fåen god och säker åldringsvård då de så småningomkommer att behöva den. Många människor oroar sigöver kvalitet och tillgänglighet i sjukvården som enföljd av personalbrist och överfulla sjukhuskorridorersom tidningsartiklar och TV då och då har visat.De missförhållanden som beskrivits i mediernatenderar att överskugga det faktum att vi i Sverigefaktiskt har en sjukvård av mycket hög kvalitet och attvi har en mycket omfattande äldreomsorg. Men deträcker alltså inte. De missförhållanden som ändå finnsär oacceptabla och måste rättas till. Inte minst är detnödvändigt med kompetenshöjande insatser, framförallt sjukvårdande sådana, inom äldreomsorgen. Mendet behövs också insatser för att förbättra bemötandetinom vården. Det är också viktigt med framförhåll-ning för att för framtiden säkra en kvalificerad arbets-kraft inom vårdsektorn. Vårdyrket måste helt enkeltlyftas till den status som patienter och anhöriga krä-ver.Men inte heller det räcker. Vi måste slå fast attvården behöver mer pengar. Kommuner och landstinghar utsatts för svåra ekonomiska påfrestningar underden period som den helt nödvändiga saneringen avstatens ekonomi har pågått. Omstruktureringar ochåterkommande sparbeting har skapat en betydandepress på personalen, och många vittnar om den nega-tiva stress som vårdanställda upplever. Ändå harvården, tack vare kunnig och kompetent personal, istort sett klarat att upprätthålla människors förtroendeoch tillit.Omställningen har inte heller bara varit av ondo.Allt är inte kolsvart. Det finns trots allt ljusglimtar.Omställningen har tvingat fram nytänkande och gettnya infallsvinklar på hur problem kan lösas. Bättreplanering på sjukhusen har t.ex. lett till snabbareundersökning och vård, vilket varit till fördel för bådevårdgivare och vårdtagare.Fru talman! En stark ekonomi är en förutsättningför välfärdssamhället. Att statens finanser är i ordningär därför avgörande för tillgången till en god sjukvårdoch omsorg. Genom medverkan har nubättre balans skapats i svensk ekonomi. Det förbättra-de statsfinansiella läge som har uppnåtts måste an-vändas till förstärkningar av landstingens och kom-munernas ekonomi. Därom har ochregeringspartiet varit överens. Det anser däremot intemoderaterna. Deras ställningstagande i den här fråganrimmar väldigt illa mot alla vackra ord i deras motio-ner.Vi har i vår motion också framfört vikten av attsamordna alla resurser omkring patienten. Samverkanmellan sjukvården och innebär etteffektivt resursutnyttjande som kan förkorta den en-skildes vårdtid och som underlättar rehabiliteringen.Till vår glädje är det också vad socialförsäkringsut-skottet föreslår.Vården skall alltid utgå från den enskildes intres-se. Patientens ställning i vården måste stärkas. Vianser att hög prioritet måste ges åt att arbeta bort deväxande köerna.