prot · GL0917 · 1997-10-22 00:00:00 — I många fall har nyaämnen med "skohorn" pressats in i de befintliga fakul-teterna.Trots att vi folkpartister pläderat för attsystemet med fakulteter skall förnyas anser vi inte attförslaget om fyra vetenskapsområden är färdigt utanmåste analyseras vidare. Vi delar nämligen de farhå-gor som framförts om att de mindre områdena ellerämnena får ännu svårare att hävda sig i den nya or-ganisationen. Vi är inte heller säkra på att forsknings-rådens organisation, med de fyra vetenskapsområde-na, är optimal. Till detta kommer att vi just nu hållerpå en forskningsutredning, Forskning , somregeringen tillsatt och där hela den svenska forsk-ningspolitiken skall få en genomlysning. Därför tyck-er vi att det är lämpligt att utredningen får tilläggsdi-rektiv för att analysera vidare om förslaget om en nyindelning är bäst eller om det kan finnas något annat.Jag yrkar bifall till reservation 12.Herr talman! I internationella jämförelser harSverige anmärkningsvärt få professorer. Studenternahar länge klagat på att de möter en professor alltförsällan under sin grundutbildning. Regeringen föreslårnu att den som har vetenskaplig kompetens och peda-gogisk skicklighet för att vara professor efter pröv-ning också blir anställd som professor. Självklart ärdet som utskottet skriver på s. 18 i betänkandet, attprövningen skall gå till precis som vanligt: Sakkunni-ga skall bedöma kompetensen, detta som en garantiför att kvaliteten inte sjunker eller ens misstänks sjun-ka. I debatten har man ibland fått uppfattningen skulle gå förbi dessa självklara bedömningsgrun-der.Med detta förväntar vi oss att andelen kvinnligaprofessorer ökar. Till det kommer naturligtvis deuppsatta rekryteringsmålen att bidra. Att rekryte-ringsmålen skall fastställas i dialog med varje högsko-la, som nämnde, har vi framfört ireservation 9. Där markerar vi också att hotet medrepressalier inte är någon särskilt bra metod. Vi utgårfrån att målen är nåbara och att högskolorna ansträng-er sig för att nå målen.Ett viktigt skäl för att sätta rekryteringsmål är attdet skall bli fler kvinnliga professorer än de åtta pro-cent som finns. Dessa tänjer sig som gummibandför att räcka till alla krav och behov. Studenternakräver inte alldeles sällan kvinnliga handledare.Forskningsråden och andra anslagsgivare önskarkvinnor i sina bedömningsgrupper. Vi har själva sattupp regler för att det skall finnas sakkunniga av bådakönen. Alla är viktiga arbetsuppgifter, men svåra atttäcka av de kvinnor som finns ilandet som professorer om de , vilket ärsjälvklart, skall utveckla sin egen forskning och varaledare för forskning i det ämne som de är ansvarigaför.Eftersom är motståndare till dettaskulle jag vilja att vid tillfälle talar omför mig hur han vill lösa problemet med att vi hållerpå att slita ut dessa kvinnliga professorer.Vi vet efter en utredning av att skall vilåta tiden ha sin gång och förlita oss påatt det hela kommer att lösa sig, kommer det ta 157 årinnan vi har samma antal kvinnor som män som pro-fessorer. Men har mycket vatten runnit,och då tror jag inte det finns någon som orkat med attsatsa på den karriären.Herr talman! Det är bra att det nu klargörs att pro-fessorer behövs både i grundutbildning och i forsk-ning och forskarutbildning. är det natur-ligtvis viktigt att professorer och lektorer bereds möj-lighet att forska i tjänsten även . Vi utgår från att fria självständigauniversitet och högskolor själva inser detta och orga-niserar sina resurser, bl.a. lärare, så att detta ävenfortsättningsvis fungerar. Det var också förslag. har dessutomavsatt pengar i budgeten som delfinansieringför att säkerställa de nya professorernas och lektorer-nas möjlighet att forska.Jag har hört att detta skulle bidra till att minskarörligheten i det svenska högskolesystemet. Det finnsall anledning för oss i utskott och riksdag att beaktade farhågorna. Rörlighet i sig är någonting som är braför hela systemet. Är det så att detta inte befordrarrörligheten eller t.o.m. minskar den, bör vi följa uppdet och fundera ett varv till om det finns något annatman kan göra för att öka rörligheten. Jag tror liksomtidigare talare här sagt - jag tror det var det inte är bra att vara född i , vara student iLund, vara grundutbildad och forskarutbildad i ,vara lektor och sedan bli professor i . Jag tror attdet är bra med friskt blod utifrån, att man skaffar sigandra erfarenheter. Det är bra både för den mänskligaväxten och för ämnesväxten.Herr talman! Vi tycker att det är viktigt att hög-skolorna höjer den pedagogiska kvaliteten och skick-ligheten i lärarkåren. är en pedagogisk utbild-ning för högskollärarna frivillig, men i framtidenmåste det ställas krav på sådan. Det sade redanGrundbulten, den utredning som behandlade hurgrundutbildningarnas kvalitet skulle kunna förbättras.Det handlar om många saker, bl.a. metodik, presenta-tionsteknik, didaktik, kunskap om jämställdhet, semi-narieledning, handledarskap och examinering. Det ärmärkligt att många tror att man bara därför att man ärlärare på högskolan skall ha sättet att närma sig stu-denter och presentera sitt ämne medfött eller att detkommer tillskickat på ett annat sätt. Det är självklartatt man måste ha utbildning i dessa frågor.Herr talman! Men vi ser att det finns yrkeskompe-tenser som behövs i högskolan och som inte fångas ien teoretisk avhandling. Det har ju de konstnärligahögskolorna dragit slutsatser av. Sådan speciell yr-keskompetens kan gälla tekniska yrken, vårdandeyrken och utbildande.Frågan är: Skall någon kunna bli lektor utan att hagenomfört en forskarutbildning? Ja, säger vi, i vissasällsynta fall skall det vara möjligt. Utskottets majori-tet har gjort en precisering i betänkandet på s. 20:"Det är alltså inte fråga om att denna behörighets-grund skall utnyttjas för att komma förbi brist påvetenskapligt kompetenta sökande. "målsättning är att fler högskollärareskall ges möjlighet till forskarutbildning, och en ge-nomgången sådan skall som huvudregel krävas förlektorstjänst. Från denna huvudregel kan högskolornagöra undantag utifrån sin egen bedömning av vilkakompetenser de har behov av. Undantagen skall görasrestriktivt.Herr talman! är vi också mycket nöjdaöver utskottets gemensamma tillkännagivande omvikten av att högskolan tar till vara studenternas erfa-renheter och beställer en översyn i syfte att ökaderas inflytande. Vi ökar nu antalet studentrepresen-tanter i Högskolestyrelsen, och detta av många skälsom jag inte behöver upprepa här. Men de ungdomarsom har haft inflytande i och i gymnasiethar säkert fler än en gång funderat över vad det ärsom har hänt när de möter den njugghet som hitintillshar funnits i högskolesystemet och den relativt avvi-sande hållning som man har haft gentemot de erfaren-heter som studenterna har.Anf. 38 () replik:Herr talman! sade att det skulledröja innan det var fullständig paritet mellankönen inom vissa ämnesgrupper. Det är ju en förfär-ligt . Men jag skulle vilja ställa en motfrågatill : Är det ett mål i sig att det måstevara fullständig paritet mellan könen inom bestämdaämnesområden? Det har alltid varit litet olika från detena ämnesområdet till det andra, och jag tror aldrig attdet kan bli en 50-50-situation. Från moderat hålltycker vi att detta inte bör vara ett mål i sig. Det ärbetydligt viktigare att man tänker på att på olika sätthjälpa de kvinnliga studerande som finns i utbild-ningssystemet. Mycket görs, men ännu mera kandefinitivt göras.Antalet kvinnliga studerande på framför allt desamhällsvetenskapliga fakulteterna har ökat mycketstarkt . När jag själv läste förekom detbara en kvinna på trebetygsseminariet, och senare pålic.-seminariet var det ingen. finns det påden institution som jag hörde till en klar majoritet avkvinnor. kommer alltså ma-joriteten av dem som disputerar att bestå av kvinnor.Jag tycker att det är en mycket bra och vällovlig ut-veckling.Men det finns ett ytterligare problem, och det bor-de ha funderat litet kring. Kvinnorväntar ofta med att skaffa barn tills de har disputerat.Det gör att de sedan får ett uppehåll i sitt arbete. Dekan inte arbeta lika intensivt som männen. Det inne-bär att de tappar i meritvärdering, och det är ett all-varligt bekymmer. Hur skall man lösa det problemet?Har någon bra lösning för de kvinn-liga forskarstuderandena? Jag tror att många av deproblem som finns på institutionernahänger på några få viktiga år för kvinnorna i merite-ringen.Anf. 39 () replik:Herr talman! Låt mig börja med att säga att jaghelt avvisar något nedlåtande attityd tillkvinnor inom högskolan. Han säger att man skallhjälpa dem. De behöver ingen hjälp, utan vad debehöver är en rättvis behandling och att de blir be-dömda utifrån sina egna meriter och inte utifrån andrasubjektiva meriter. Det borde ha lärt sigefter den utredning som de två medicinforskarnapresenterade där det visades att kvinnor bedöms an-norlunda än män. Män som hade kontakt med någon ibedömargruppen fick tjänsterna. Denna utredning ärhelt vetenskaplig. Den är t.o.m. publicerad utomlands,t.ex. i Science och under titeln . Kvinnor behöver inte hjälpas, med de skall ha enrättvis behandling på samma sätt som män. Vi skallinte tro att det akademiska systemet automatiskt ärnågot helt objektivt system. Självfallet är det precissom alla andra system också subjektivt. Det är dettasom vi måste inse och göra någonting åt.För min del är det viktigt med fler kvinnor i fors-karsystemet och även fler kvinnor på de högsta nivå-erna. Det handlar om att ta till vara de resurser somfinns. Utifrån diskussion är män i Sveri-ge begåvade, intellektuella och intelligenta medankvinnor inte är det. Det är ju slutsatsen om det bara är8 % kvinnor som kan nå de allra högsta topparna närmer än hälften av dem som påbörjar en högskoleut-bildning består av kvinnor.För mig är det jämställdhet när män och kvinnorfinns inom alla ämnen med sina respektive erfarenhe-ter och olika sätt att fundera så att de får brottas, slåssoch diskutera. I det mötet händer någonting som jagmenar är kvalitet.Anf. 40 () replik:Herr talman! Om det skulle vara så som MargittaEdgren sade i sitt inlägg när det gäller min allmännasyn på kvinnor i universitetsvärlden borde jag sättamig ned och skämmas. Jag känner inte alls igen mig iMargitta referat.Jag tog från mina egna erfarenheter upp ett pro-blem som jag har sett i universitetsvärlden och somjag tycker är utomordentligt bekymmersamt och all-varligt. Jag vet att också många andra universitets-människor har berört det problemet från tid till annan.Jag hade den förhoppningen att vi skulle kunna föraen saklig diskussion om det problemet och finnalämpliga lösningar på det. Men jag har inte fått någotsådant svar från , utan i stället gjordehon ett generalangrepp på uppfattningar som jag intealls har. Därför tänker jag inte föra den här debattenlängre.Anf. 41 () replik:Herr talman! Nej, det är väl enklast så. Jag försök-te bara visa att det ordval som hade omatt man skulle "hjälpa" kvinnliga studenter utlöser denhär typen av funderingar inte minst hos många kvin-nor och hos mig själv. bad alltså omdetta.Det måste till en förändring och för att man skallkunna skapa positiva cirklar som leder till fler kvinn-liga lärare, handledare, gästforskare, lektorer, forskar-assistenter, postdok-stipendiater, sakkunniga ochprofessorer som förebilder och mentorer för andrakvinnor inom den akademiska världen. Det grundläg-gande för att lyckas att skapa en sådan här positivuppåtspiral är att stimulera fler kvinnliga studenter attfortsätta med doktorandstudier och satsa på en egenforskarkarriär. En del i detta är också att dessa kvin-nor har en säker och trygg anställning som doktorand.Det är a och o.Sedan, , är det ju inte bara kvinnorsom har barn. Män har också barn. Man skall kanskefundera litet kring den arbetsfördelning som finns i samhället om det finns någonting som kan görasför att förändra denna, så att det blir möjligt för bådemän och kvinnor att vara föräldrar och samtidigtforskare och aktörer i det system som jag är så angelägna om att utveckla kvaliteten på.Anf. 42 ():Herr talman! utgångspunkt när vihar behandlat frågan om högskolans ledning, lärareoch organisation har varit följande: Vi vill bryta denrådande hierarkiska struktur som finns på högskolor-na. Vi vill sprida makten och utveckla högskolan moten verklig decentralisering. Vi vill också öka samhäll-sanknytningen och skapa en större öppenhet. Vi villuppvärdera det pedagogiska arbetet, få en flexiblarebefattningsstruktur som löser problemet med att sam-ma person har det yttersta ansvaret för såväl under-visning som forskning och administration. Och vi villbryta den traditionella mansdominansen och mönstretmed mäns överordning och kvinnors underordning,vilket får till följd att kvinnorna fortfarande diskrimi-neras vid antagning och tjänstetillsättning. Tack,, för ditt replikskifte med !Detta är skälen till att vi i de avgörande delarnastöder regeringens förslag.Vi tycker att förslaget ger möjlighet både till enmodernisering och en effektivisering av högskolan,denna i vissa sammanhang något trögrörliga institu-tion.Själv är jag övertygad om att den verkliga föränd-ringspotentialen finns hos studenterna. Det är därförsjälvklart för oss att studentinflytandet måste förstär-kas. Vi menar att det är ett viktigt steg i arbetet medatt säkra kvaliteten på högskolorna. Vi vill förstärkastudenternas inflytande i de formella beslutande orga-nen. Men vi menar att det är ännu viktigare att studen-terna får möjlighet att vara med i de organ som bere-der ärenden, och det på alla nivåer. I realiteten vet viju alla att det är där de avgörande besluten egentligenfattas.Eftersom vi också lägger stor vikt vid kursutvär-dering som pedagogisk merit, menar vi också att varjekurs på högskolan skall utvärderas och att utvärde-ringarna skall ske i samarbete mellan studenter ochlärare. Studenterna måste också få ett rejält inflytandeöver valet av arbetsätt och arbetsformer och ävenaktivt delta i diskussionerna om examinationernasform och innehåll.Vi är glada över att vi faktiskt har fått gehör förvåra önskemål och att utskottet nu föreslår ett tillkän-nagivande om en översyn av studentinflytandet på allanivåer som också innefattar utvärderingar samt attstudentrepresentationerna i högskolestyrelserna kom-mer att öka. Vi ser det som ett steg i rätt i riktning iarbetet med att demokratisera och modernisera hög-skolan.Men detta har fått konsekvenser för vårt ställ-ningstagande när det gäller frågan om valförsamling-en skall vara obligatorisk eller inte. I en öppnare ochmer transparent organisation finns det skäl för att gehögskolestyrelserna möjlighet att själva välja formenför hur samrådet med studenter, lärare och övrigaanställda skall gå till. Av egen erfarenhet vet jag attvalförsamlingen inte är en fullgod garanti för olikagruppers inflytande. Den kan faktiskt i vissa fall ha enrent konserverande effekt.Sedan är det ju så, som mycketriktigt påpekade, att förhållandena på de olika hög-skolorna varierar mycket. Dessutom vill jag säga attdecentraliseringen är en mycket viktig tanke även föross. Vi tycker att mångfald är bättre än enfald.Vi har därför ändrat oss och är beredda att prövaatt ge högskolestyrelserna möjlighet att själva väljaformer för samrådet. Själv tror jag att det är sannoliktatt valförsamlingen kommer att bibehållas på mångauniversitet och högskolor. Jag vill också markera attvi kommer att följa den här frågan mycket noggrant.Då det gäller den pedagogiska kompetensen hoslärarna är vi nu nöjda med den skrivning som finns ibetänkandet. Där slås det fast att det i varje årsredo-visning skall framgå både omfattningen och inrikt-ningen av det pedagogiska utvecklingsarbetet och detantal lärare som deltar i kurser i pedagogik och genus-teori. Det tycker vi är bra. Men vi tycker också att detär viktigt att lärarna får kunskaper i samtalsmetodikför att de skall kunna fungera bättre som handledareoch också att de vet vilka olika examinationsformersom kan tänkas finnas och vilka följder de får.Nu avvaktar vi för vår del utvär-dering av lärarnas fortbildning och vidareutbildning-en. Vi är beredda att återkomma med krav på en obli-gatorisk längre pedagogisk utbildning om utvärde-ringen visar att det finns ett stort behov av det.Ytterligare motiv för det ställningstagandet är attåldersfördelningen, som har påpekats, blanduniversitetslärarna är mycket sned. Vi har alltså storapensionsavgångar att vänta under de närmaste årensamtidigt som högskolan kraftigt expanderar. Jaginstämmer med dem som har uttryckt rädslaför att vi kommer att få brist på kvalificerade lärareinom en snar framtid.Till sist vill jag kommentera frågan om lärarnasbisysslor. I flera rapporter har Riksrevisionsverketpekat på att bestämmelserna när det gäller bisysslor ärtämligen okända på högskolorna och att de inte hellerefterlevs. Vi har i ett motionsyrkande lyft fram fråganom hur en reglering av lärarnas engagemang i upp-dragsutbildning skulle kunna utformas.Om man läser utskottets betänkande kan man seatt utskottet har den uppfattningen att uppdragsut-bildningen inte får tillåtas att dra bort de bästa lärarnafrån den reguljära undervisningen och att det är sär-skilt viktigt att beakta detta då det råder brist på kva-lificerade lärare, och man kan dra den slutsatsen attdet faktiskt gör det . Sedan säger utskottet tycker att det självklart att högskolorna priorite-rar den utbildning som staten gett dem i uppdrag attbedriva. Det tycker jag också. Det låter jättebra, menverkligheten ser faktiskt helt annorlunda ut på mångahåll. Det drabbar studenterna i form av försämradkvalitet på vissa grundutbildningar. Jag skulle viljasäga som : gäller det inte attvarken se bakåt eller framåt, utan det gäller faktisktatt se upp.Vi tycker också att regeringens förslag behöverkompletteras med åtgärder för att stimulera rörlighe-ten hos lärare och forskare. Flera internationella be-dömare har visat på att rörligheten är mycket låg iSverige. Jag tror att en ökad rörlighet skulle vitaliseraen del institutioner där livet annars lätt får en karaktärav vilohem.Med detta vill jag yrka bifall till reservation 11under mom. 20, 22 och 26. Mom. 26 handlar omvillkoren för små fakulteter och forskningsområden.Det finns farhågor för att dessa kommer att förändrasi den nya organisationen med indelning i större veten-skapsområden. Vi har därför föreslagit att man gör ensärskild uppföljning som belyser hur reformen kom-mer att slå just mot de små fakulteterna.Anf. 43 ():Herr talman! Universiteten och högskolorna harhaft en hård centralstyrning under en mycket lång tid.Det började och räckte fram till den förramandatperioden. Då ändrade den förra regeringensituationen och gav högskolor och universitet enmycket hög grad av självständighet. Tyvärr genom-fördes den här reformen litet för snabbt. Högskolornaoch universiteten fick inga förändringar i sina organi-sationsformer så att de på ett smidigt sätt kunde ut-nyttja den vunna friheten.Jag har tidigare riktat den anmärkningen till denförre utbildningsministern att han i sin iver att släppafåglarna fria ställde ut burarna med glömde att öppnadörrarna. kommer det ett förslag från den nuva-rande regeringen om att öppna dörrarna. Det är braoch välkommet, men det kommer litet sent. Universi-tet och högskolor har problem som har permanentatsunder väntetiden och delvis vuxit.De allvarligaste problemen är den svagaledningsorganisationen, en relativt klumpig organisa-tion, liten rörlighet bland forskare och lärare, svårge-nomskådliga och svaga rutiner för fördelning av re-surser till fakulteter och institutioner, en låg kompe-tens, inte minst när det gäller den pedagogiska skick-ligheten hos stora delar av lärargrupperna, och enbristande jämställdhet i utbildningen. Detta fördröjerutvecklingen till en jämn fördelning av kvinnor ochmän bland lärare och forskare. Det ser vi inte minst iden sneda fördelningen när det gäller professorerna.Propositionen innebär förbättringar av situationeni flera avseenden. När det gäller högskolans ledningär de föreslagna förändringarna i högskolans styrelseoch dess uppdrag ett steg mot en starkare och meraktionsförmögen styrelse. Rektor får en ställning sommer liknar en verkställande direktör i ett företag. Detbör kunna leda till ett mer aktivt ledarskap från rek-torsämbetet.Förslaget är alltså väl värt att pröva. Vi i Miljö-partiet föreslår att får i uppdrag attfölja upp och utvärdera den här förändringen samtavge rapport efter det att den nya organisationenhar genomförts.Man kan ställa sig litet undrande inför vissa delarav förslaget när det gäller ledningsorganisationen. Endetalj är t.ex. varför rektor skall utses av regeringenoch inte av styrelsen. Det är en ganska ovanlig kon-struktion, åtminstone inom företagsvärlden. Det hadeväl varit naturligare att rektor var ansvarig inför sinstyrelse, precis som en vd är det. Den relationen harvissa värdefulla funktioner som jag tror att man skulleha utnyttjat bättre om man hade låtit styrelsen tillsättarektor, naturligtvis efter en ordentlig demokratiskvalprocedur inom universitetet.Ett annat problem med regeringens förslag omhögskolans ledning, som verkligen inte är någon de-talj, är att man har förbisett frågan om studentinfly-tande. Det här förefaller naturligtvis underligt medtanke på att vi har genom-fört en så tydlig ökning av elevinflytandet i grundsko-lan och gymnasiet. Det finns ju numera möjlighet attha en skolstyrelse i gymnasiet med elevmajoritet.Det gör ett underligt intryck och det har uppmärk-sammats av utbildningsutskottet. stårnaturligtvis bakom skrivningarna där. Vi vill betonaatt det är viktigt att man verkligen kompletterar för-slaget på den här punkten möjligt. Studentin-flytandet skall naturligtvis också gälla rakt över allabeslutande organ och de beredande organen.Miljöpartiet har föreslagit att styrelsen skall ha enannorlunda sammansättning. Vi tycker att de tregrupper som finns, allmänföreträdarna, lärarna ochstudenterna, skall vara representerade i samma pro-portion. De skall alltså ha en tredjedel av platsernavar, varvid rektor skall ingå som ledamot i lärargrup-pen.Regeringen föreslår också en ändring i beford-ringsgången för lärare. En lektor som uppfyller behö-righetskraven för anställning som professor skall t.ex.kunna få sin anställning ändrad till anställning somprofessor. Behörighetsgrund och meritvärdering föranställning skall också breddas.Det här förslaget har naturligtvis hälsats medglädje från fackligt håll. Jag är inte säker på att denglädjen kommer att bestå så . Man kan gissa, pågoda grunder om man tittar på årets budget, att detinte kommer att komma några tillskott till universitetoch högskolor som gör att det går att behålla denlönenivå som finns. Kostnaden för att ändra anställ-ningsformen från lektor till professor är avsevärd, ominte professorernas arbetsvillkor väsentligen försäm-ras. Man räknar med en kostnad på 1,2 miljoner perprofessor. Lektorsanställningarna är betydligt billiga-re.Det här förslaget kan emellertid leda till en bättreansvarsfördelning vid högskolorna och bidra till enkvalitetshöjning i verksamheten. Det är också natur-ligt att man har den här formen av karriär inom hög-skolan.Men det innebär också, som jag tror påpekade, att vi får en sämre rörlighet. Vi harredan en dålig rörlighet. Det är ett av de största pro-blemen inom universitet och högskola. Lärare ochforskare sitter kvar på det universitet där man en gångbörjade sina studier, och man sitter där ofta livet ut.Det här är naturligtvis en fullständigt orimlig situationjust på universitet och högskola, där dynamiken måstevar mycket kraftig.Vi har föreslagit att rörligheten ökas genom att detinförs tidsbegränsade anställningar av visstidsförord-nande för många tjänster. Man kan ha t.ex. högst sexår och sedan ha möjlighet till vidare anställning itreårsperioder.