prot · GK0964 · 1997-02-12 00:00:00 — Vi kommer i både säkerhetsrådet, FNoch andra sammanhang, liksom även bilateralt, attfortsätta att arbeta på det här sättet.Det är också så, , att biståndet tillKuba självfallet går till demokratiutveckling, inte tillstöd för regimen.Eva hade så många frågor att det äromöjlig att svara på dem. Jag tror att de var 15 styck-en, och därmed får jag låta bli att svara. Vi gör storainsatser för att följa upp alla barninitiativ vi har tagitinternationellt. Mänskliga rättigheter handlar inte baraom att fördöma, sade jag, utan också om att varakonstruktiv. Men naturligtvis skall vi föra fram kritik.Det ingår ju också i det konstruktiva arbetet.Slutligen: varen mycket fin konferens, och vi bidrog också från UDtill att finansiera den. Jag skulle önska att den ung-domliga tro, internationella solidaritet och samarbetesom där visades prov på också kunde inspirera ossalla andra.Anf. 16 ():Fru talman! Först utrikesministerns svar. Just detfaktum att Natoutvidgningen är en mycket avgörandefråga och att det finns en stark dynamik i säkerhets-politiken gör att det är angeläget att den svenska re-geringen tydligt klargör sin linje och att man ocksåbackar upp de strävanden som de baltiska ländernaliksom andra små länder i har.Jag är en av dem som stödde statsministerns uttalan-den . Jag beklagar att inte regeringen ocksågör det.När det gäller frågan om det civila samarbetet villjag bara erinra om att Moderata samlingspartiet harförespråkat medlemskap i och dess föregångare i35 års tid. Så vi har nog förstått det civila samarbetetoch den europeiska integrationens betydelse för deneuropeiska säkerheten, långt före något annat parti iSverige, tror jag.Det är sant att talar om ondskansimperium och att han därmed stödde formu-lering på den punkten. Just därför var det så viktigtunder det att stå emot ondskans imperium,att inte svika när det gällde att försvara idealen.När detta är sagt vill jag avsluta med att göra enpositiv prognos . Det skulle kunna bli det årnär EU:s utvidgningsförhandlingar påbörjas, när län-derna i kan känna att manäntligen påbörjar processen med att faktiskt kommamed i vårt gemensamma - det år när denhistoriska uppgiften, det historiska enandet, skullekunna påbörjas för att förhoppningsvis avslutas omtre-fyra år.Det kan växa fram en militär säkerhetsordning iEuropa som faktiskt garanterar säkerheten för småländer, också de länder som har svårt att försvara sigsjälva. Därmed skulle aggression och krig omöjliggö-ras.Världshandeln växer, och den växer fort. Investe-ringar och handel ökar. Det ger en mycket bra förut-sättning för många länder att kunna ta sig ur fattigdo-men. Det sker en snabbare förändring, inte bara iCentral- och utan faktiskt också i u-världen, i riktning mot demokrati och marknadseko-nomi. Det är den viktigaste faktorn för att man skallkunna utrota massfattigdomen.Anf. 17 ():Fru talman! Dagens utrikespolitiska debatt har,som jag ser det, på ett område tydliggjort åsiktsskill-naderna jämfört med tidigare debatter. Det gällersynen på den svenska militära alliansfriheten.Jag sade i mitt inledningsanförande att jag tyckeratt det är bra att det finns en stabil mittfåra i densvenska politiken som slår vakt om den svenska mili-tära alliansfriheten. Men jag kan också konstatera attmina borgerliga bröder har deklarerat att mansträvar efter ett svenskt medlemskap i och ser det nya NATO som den alleuropeiska säker-hetsorganisationen. I och för sig säger man också attmedlemskap kan vänta. Men målet står klart.Jag kan då bara konstatera och påminnaom att NATO, nytt eller gammalt, står för ett territo-riellt gemensamt försvar, helt beroende av sitt kärn-vapenparaply. Kärnvapenparaplyet är väl kanske detsom vi minst diskuterar; vi diskuterar det alldeles förlitet.Som jag också sade i min inledning ser vi i Cen-terpartiet en stor roll för och sommilitärt alliansfria att kunna agera utifrån den härstyrkepositionen i de samarbetsstrukturer som växerfram. Den militära alliansfriheten är faktiskt, som jagsade, en styrkeposition.Glädjande nog, och som tidigare också har refere-rats till, uttalar svenska folket precis samma sak, närde tillfrågas: Man vill se som militärt allians-fritt.Anf. 18 KARL-GÖRANBIÖRSMARK (fp):Fru talman! ställde 15 frågor ochfick inte svar. Jag ställde en fråga och fick inte hellersvar. Frågan gällde just och statsministernssyn på hur stark profil vi skall ha när det gäller Iranoch de muslimska fundamentalisterna, men ävensynen på roll i sammanhanget och påfrågan om han är den rätte personen att föra Sverigestalan. Men tystnaden var bedövande.Det är intressant att höra utrikesministerns formu-leringar när det gäller NATO. NATO-frågan är en delav dynamiken, en öppen utvecklinsprocess.Jag kan bara konstatera att detta är helt andra ton-gångar än vad vi har hört i den här kamma-ren. Jag har en känsla av att och Cen-terpartiet snart kommer på efterkälken. Det är bäst attse upp.Eva ställde en fråga till mig just på dethär temat. Hon undrade hur det kommer sig att Folk-partiets väljare är tveksamma till ett medlemskap iNATO.Det beror på hur frågan ställs. Gäller frågan da-gens NATO, det gamla NATO, får man ett svar, gäl-ler den de möjligheter som ligger framöver, med enutvidgning där andra länder eventuellt kommer med,får man ett annat. Det är den öppna dialog och dis-kussion vi vill ha. Vi har inte svaret på den frågan än.Men att sätta klackarna i golvet och uttrycka sig somstatsministern gör - det är, menar vi, inte någon öp-pen attityd.Eva ber om djärvhet och litet visioner iutrikespolitiken. Det är bra, . Menvarför är då Vänstern så tövande, dröjande och tve-kande inför EU-samarbetet och EU-utvidgningen? Vihar hört långa utläggningar från omallt elände med detta samarbete. Se möjligheterna,! Var med och riv gränserna mellanfolken! Tro på ett intensivare samarbete!Anf. 19 ():Fru talman! Några av mina 15 frågor handlade justom hur skall agera konstruktivt inom EU. Detär precis det vi vill göra, när vi nu har hamnat i densituationen.Jag måste återkomma till utrikesministern medfrågan om hur man uttrycker sig i internationellasammanhang. Visst fördömer ibland, men detär väldigt svaga uttalanden. Det var först häromdagensom utrikesministern i kom med ett utta-lande om och författaren hur är det med ? Vi har faktiskt integlömt hur man i samband med konferensen i avnågon anledning glömde bort att överlämna protestlis-torna mot förhållandena på barnhemmen. Vart tog devägen? Jag undrar om inte jag påminde utrikesminis-tern om vad sade, något som jag tycker att hangjorde mycket bra.Det påminner också om något annat ,nämligen en sång: Å, å, å tjejer, vi måste höja våraröster för att höras. Är det kanske inte just det somutrikesministern och den måstegöra i vissa sammanhang?Avslutningsvis, fru talman, vill jag bara säga: Jagbörjade med att tala om trovärdighet. En svensk utri-kespolitik måste bottna i att vi har en nationell politiksom vi kan vara stolta över och som gör att människorkänner samhörighet. Jag vill upprepa det, eftersomäven jag hade glädjen att träffa ungdomarna frånPeace . Det var oerhört inspirerande, men vadvar det för frågor som de tog upp, förutom dem somhär har nämnts? Jo, de tog naturligtvis upp frågan omsvensk vapenexport. En sådan fråga var: Hur är detmöjligt att kan exportera krigsmateriel tillIndonesien, som ockuperar ?Men man undrade också varför inte i FNoch i säkerhetsrådet har tagit upp en del av de frågorsom jag nämnde. Jag menar att för att ha entrovärdig utrikespolitik måste ha en rättvis och soli-darisk politik här hemma och måste agera för höjtbistånd och för solidaritet och rättvisa i världen. Detär den utrikespolitik som vill stödjaoch som vi hoppas att regeringen vill utveckla.Anf. 20 ():Fru talman! Jag har i debatten här lyft frammiljön i allmänhet och vattenproblemen speciellt. Vianser att vattenproblemen är akuta och att arbetet meddem måste planeras internationellt, översiktligt ochmed start omedelbart.Ett antal institutioner utanför de etablerade miljö-organisationerna engagerar sig numera också förmiljön. säger t.ex. att de flesta väpnadekonflikter i världen kommer att ha orsakatsav miljöproblem. Den har givit ut en riskprognos omdetta.I somras höll CIA-chefen, alltså chefen för , ett tal med rubriken på underrättelsetjänstens dagordning. Jag menaratt vattenproblemen skall vara med på säkerhetsrådetsdagordning som en permanent punkt.Jag tror att jag hinner med ett kort utdrag ur CIA-chefens tal:Det är allmänt accepterat i västvärldens säkerhets-och underrättelsetjänst att många av framtidens kon-flikter kommer att ha sina rötter i miljön, en term somtill sedan uppfattades som opolitisk.Konflikter gällande naturresurser - vatten, land, mat -kommer att utgöra ett hot mot den existerande ord-ningen och ge upphov till djupa motsättningar blandrika och fattiga, mellan nord och syd. De rika inklusi-ve håller redan på att fälla upp vindbryggornaoch mota bort asylsökande och invandrare. De angri-per symtomen i stället för orsakerna. Låt oss angripaorsakerna.Anf. 21 ():Fru talman! Jag vill sälla mig till dem som ut-trycker stark oro för utvecklingen i . Jag skallockså säga att jag är mycket orolig för en del av denopposition som gör sig bred i olika länder i ,inte därför att den opponerar mot regimen i utandärför att den verkar vara samma andas barn när detgäller att förtrycka människor när den kommer åt. Jagmenar att det är väldigt viktigt att vi är tydliga i dialo-gen med . Människor förtrycks, och jag är självmycket bekymrad för författare, för journalister ochäven för t.ex. konvertiter i . Jag har arbetat meden del av de här frågorna.Under de sista minuterna skulle jag bara vilja säganågra ord om NATO, som vi har kommit tillbaka tillhär i flera olika sammanhang. Jag tycker att det ärglädjande att se att när det gäller utvidgning avNATO talar NATO självt och alla som på något sättär inbegripna i detta om vikten av att skallvara med i samtalen. Man har från sidavänt sig emot NATO-utvidgningen, men jag tycker attdet mer och mer stiger fram en bild när det gäller t.ex.Polen, och , som är de länder som äraktuella, av att den är oacceptabel men dock förhand-lingsbar. Det är ungefär de signaler som man får frånRyssland.När det gäller de baltiska staterna och t.ex. Ukrai-na verkar det inte ens vara förhandlingsbart. Jag tyck-er inte att man skall acceptera det, utan det är till sistländerna själva, som vi allesammans har sagt, somskall avgöra vilken framtid de vill ha. Vi samarbetarpå ett mycket bra sätt i Bosnien. Vad som blir våregen framtid när det gäller NATO vet ingen av oss.Det beror helt och hållet på om det kan bli en samar-betsorganisation för alla länder i Europa.Anf. 22 ():Fru talman! Utrikesministern hävdade häromda-gen att det är bra med en öppen debatt om den säker-hetspolitiska utvecklingen i men att honibland inte riktigt förstod vad debatten i Sverigehandlade om. På den punkten delar jag hennes upp-fattning. Det parti som utrikesministern företräder harju med några få undantag - utrikesministern är ofta ettav dessa - ägnat sig åt att recensera och rent av censu-rera inte minst folkpartiinlägg i den nödvändiga de-batten om den säkerhetspolitiska utvecklingen i Euro-pa.Detta har tvingat oss att argumentera också förrätten att få diskutera och analysera de olika alternativsom diskuteras och analyseras ialla andra europeiska stater. Orsaken till den härkonstiga debatten i är kanske att socialdemo-kratin behöver för att ställa om till den nya verk-ligheten. Av biträdande utrikesministerns framfart desenaste dagarna är det ju alldeles uppenbart att denomställningen inte går spikrakt framåt.Nu säger utrikesministern i dagens utrikesdeklara-tion att 1997 blir ett avgörande år, och så är det ju.Därför har vi i inte tid att vänta på att manskall göra upp med det retoriska arvet. Utrikesminis-tern sade att utvidgningen av EU enligt regeringen ärnavet i utvecklingen av fred, säkerhet och samarbete iEuropa, och det råder det total enighet om mellanregeringen och . Fred, frihet och demokratibygger man inte med svärd utan med öppna gränseroch ständigt fördjupat samarbete mellan människoroch folk.Men ändå har euforin närmast efter mu-rens fall ersatts av betydligt större realism. VarkenEU eller FN, som vi i ville se som hörnpe-larna i den nya europeiska ordningen och för dendelen också världsordningen, stod pall när krigsherraroch våldsverkare äntrade scenen i . Vi tvingasdärför återigen erkänna att det inte bara i utanockså i det europeiska samarbetet alltjämt krävs attdet ytterst finns militära medel för att hävda frihet ochdemokrati. Bosnien kommer att stå inristat med blod iEuropas historia för mycket lång tid.Det NATO som vi nog alla var beredda att avskri-va efter murens fall och upplösningvisade sig vara det enda vi hade för attsätta stopp för folkmordet i Bosnien. Mot den bak-grunden tycker jag att dagens utrikesdeklaration kanses som ett ganska beklämmande aktstycke i konstenatt undvika att ta itu med verkligheten, att skyla överen meningslös, dimbildande retorik och ett försök attförskjuta perspektiven.Utrikesministern säger att NATO:s planerade ut-vidgning får ett avgörande inflytande. Ja, naturligtvis,det har vi ju från sida hävdat - men på vilket sätt, utrikesministern?Utrikesministern sade tidigare att hon inte kan svarapå 15 frågor. Jag kommer att ställa flera stycken, menom det bara finns tid för att svara på en, svara då påden här: Vad blir konsekvenserna av en mycket be-gränsad eller helt och hållet skjuten ellerhelt utebliven NATO-utvidgning för inflytandet påmöjligheterna att skapa ett enat och säkrare ?Vilka följder kan det få för det som utrikesminis-tern säger är så önskvärt, dvs. att vidmakthålla närvaro i ? Den frågan måste ocksåkunna besvaras. Det kan inte vara så att alltidskall låta sköta sina frågor utan att lägga sig imen alltid skall vara berett att skicka sina soldater tillEuropa för att offra sina liv när ropar på hjälp.Utrikesministern säger: "NATO:s utvidgning fårinte medföra nya skiljelinjer - - -." Men då uppstårfrågan: Är de gamla skiljelinjerna i bättre ände nya som kan skapas successivt i en dynamisk för-ändringsprocess? Varför är det bättre för Europassäkerhet att de länder som offrades till i Jaltaför all framtid skall stanna utanför de västliga demo-kratiernas samarbete i NATO?Utrikesministern säger: "Vi vill se en odelad eu-ropeisk kontinent." Och förvisso är säkerhetodelbar. Det är därför som vi från svensk sida, oavsettalliansfrihet eller någonting annat, inte kan avstå frånatt ha en uppfattning om allt det som sker eller intesker i . Det är bristen på samarbete, samar-betsvilja och instrument i som är orsaken tillatt vi i ett odelat står med ett land, Bos-nien-Hercegovina, som i praktiken är delat. "Politik är att vilja", sades det . Detär väldigt mycket som man vill som politiker, men detfår inte bara bli retorik, utan man måste också se tillatt skaffa sig möjligheten att förverkliga någonting.Utrikesministern säger att den här utvecklingenmåste bygga på "samförstånd mellan ochNATO". Säkerheten "måste byggas tillsam-mans med ". "NATO:s utvidgnings-process bör vara öppen och utvecklingsbar." Ja visst.Men vart leder det här för de baltiska staterna, omman av särskild hänsyn till just och desshotelser begränsar de baltiska staternas rätt att görasina säkerhetspolitiska val? Den frågan måste manockså svara på.Utrikesministern säger: Vi är beredda att samarbe-ta med NATO om i stort sett allt utom gemensammaförsvarsåtaganden. Det är väl självklart. Vi är ju allaöverens om att den militära alliansfriheten gäller, sålänge fortfarande präglas av det gamla Euro-pas institutioner. Men det här med gemensammaförsvarsåtaganden kan väl ändå inte vara någondogm?Hur är det med artiklar 42 och 43?Innebär inte de en förpliktande skyldighet för samtligamedlemsländer att ställa upp när säkerhetsrådet beslu-tar även om militära medel? Det kan väl inte vara såatt det är mer tilltalande att vara skyldig att ställa uppmed militära medel för fred och säkerhet i en organi-sation som fortfarande har fler diktaturer än demo-kratier som medlemmar, än i ett europeiskt säker-hetsorgan som bara innehåller demokratier?I utrikesdeklarationen hänvisar man på ett antalställen till organ som man tycker är väldigt värdefullaoch viktiga. Man säger att "lämnar ovärderligabidragmodernt och brettsäkerhetsbegrepp". Vad jämför man då med? Är detden där bokstavskombinationen som man utelämnar?Lämnade NATO något positivt bidrag för fredenoch säkerheten i under det ? Läm-nade NATO något positivt bidrag till fred och säker-het efter det , exempelvis i Bosnien?Hänvisningen till är uppenbarligen selektiv.I går hade jag en debatt här i kammaren med biträ-dande utrikesministern om situationen i . Tregånger vägrade att svara på frågan var-för inte kritiserade lokalvalen i ioktober. Det berodde på att inte blev insläppt.Har protesterat mot detta? Det kan inte varaså att bara är bra som ett alternativ till NATO,utan det måste också kunna fungera när det gällerdemokratins utveckling i Europa.Det har tidigare i dagens debatt hänvisats till arti-keln i av . Där fram-ställs och som de stora bovarna i detkalla kriget, kanske rent av arkitekterna till det kallakriget och kärnvapenupprustningen - det nästan halv-sekellånga - trots att de bara satt vidmakten av det . De tövä-der som vi hade, långt före och ,hindrade inte 1956, 1968och 1981. Men även då hetsade ledande svens-ka socialdemokrater mot dem som påtalade riskerna.Minns hetsen mot folkpartiledaren ivalrörelsen , när han påpekade att det fanns möj-ligheter att kunde göra allvar av hoten mot denspirande demokratin i Prag.Försök inte efterrationalisera debatten om gemen-sam säkerhet. Den har Socialdemokraterna använt föratt stämpla dem som aldrig kunde tiga om kommun-ismens förtryck och övergrepp. Vad var det folken iÖst- och till slut befriade sig från? Vardet från och ? Nej, om det nu skallkallas Schoridoktrinen eller något annat, handlar detmycket om att när under socialdemokratinraserar delar av det svenska välfärdsbygget och vårglobala solidaritetspolitik skyr man inga medel för atttillrättalägga den aktuella eller historiska verklighetenså att den passar inrikespolitiska syften.Anf. 23 Utrikesminister ():Fru talman! Jag tycker inte att det som LennartRohdin sade här på slutet kan stå oemotsagt.När i sin kommission skapade begrep-pet gemensam säkerhet var det en syn på förhållandenjust då. Det innebar att man aldrig kan vinna säkerhetgenom att rusta ännu mycket mera, utan att man istället måste hitta ett sätt, finna varandra - även närman hade att göra med den typen av regimer somfanns då - i någonting som var ett läge som kundebetraktas som gemensam säkerhet, som alltså gjordeett slut på upprustningsspiralen.Att det gjordes stora ansträngningar för detta för20-30 år sedan tror jag att vi alla skall vara tacksam-ma för . De som vann då var definitivt inte desom försökte rusta så mycket att det skulle knäckaSovjetunionen, utan de som vann det varnaturligtvis alla människor som slutligen tog saken iegna händer och såg till att det blev en förändring iSovjetunionen m.fl. stater.Med sätt att ställa så många frå-gor, att egentligen ifrågasätta allt, som hansäger att han instämmer i nästan varje mening jaghade i utrikesdeklarationen, blir det en pyttipanna.Det är mycket svårt att förstå vad han är ute efter.Det viktigaste för mig är att vi nu tar till vara möj-ligheterna att skapa ett säkrare . Det finnsmöjligheter i NATO-utvidgningsprocessen, men därfinns också risker. Det inser t.o.m. NATO-staternasjälva, även om tycks vara heltomedveten om detta.Anf. 24 () replik:Fru talman! Som utrikesministern är väl medvetenom ingick det i debatten om den gemensamma säker-heten även i vårt land en mycket hård och frän kritikmot de politiska företrädare som krävde en hårdareoch skarpare kritik av förtrycket i de kommunistiskastaterna, oavsett om man förespråkade militära rust-ningar eller ej. Det var en del av samma politik. Dengemensamma säkerheten, som man talade om då, varen gemensam säkerhet mellan demokratier och dikta-turer, baserad på kärnvapenbalansen.Det är riktigt att jag ställde många frågor och attjag instämde i påståenden i utrikesdeklarationen. Detberor på att påståendena i sig är oförargliga men attde kräver en fortsättning. Den fråga som jag framförallt vill ha svar på gäller följande.Om man ser att NATO:s planerade utvidgning fårett avgörande inflytande måste man också svara påfrågorna: Vad händer om det inte blir någon utvidg-ning? Vad händer om det blir en mycket begränsadutvidgning? Vad händer om utvidgningen skjuts påframtiden?Vad får det för konsekvenser för den av utrikes-ministern efterfrågade fortsatta amerikanska faktiskanärvaron i ? Det är väl minst lika allvarligafrågor att svara på som frågan om en NATO-utvidgning kan skapa förändrade gränslinjer i ,som för den delen inte är slutgiltiga.Anf. 25 Utrikesminister ():Fru talman! Man kan rabbla upp en mängd sådanafrågor i en tvåminutersreplik, men för att göra analy-sen krävs det litet mer tid än vad replikerna här iriksdagen ger tillfälle till.Det är självklart att det i alla utrikesdepartementgörs en ordentlig analys av precis de frågor som Len-nart Rohdin tar upp. Var alldeles säker på att vi hållerpå med det också i vårt utrikesdepartement! Vi kan taupp det i andra sammanhang.Slutligen: Det som tidigare angrepoch nu angriper den socialdemokratiskapolitiken och framför allt för vad gällergemensam säkerhet var att han inte stödde Reagansansträngningar att försöka rusta ihjäl Sovjetunionen.Det är någonting som jag inte tänker be om ursäkt för.Anf. 26 () replik:Fru talman! Att jag stod på samma barrikad närdet gällde rustningarna tänker inte heller jag be omursäkt för. Men vi stod inte på samma barrikader närdet gällde den hårda och skarpa kritiken av förtrycketi de kommunistiska staterna.Vi har ju även i vårt land haft en diskussion kringfrågorna om NATO:s utvidgning tid.Tyvärr har mycket handlat om formfrågorna. Menfrån svensk socialdemokrati har i den debatten bara ställts frågorna om riskerna och faror-na med en utvidgning av NATO.Det jag frågade utrikesministern var: Vad finns detför risker och faror med att en utvidgning inte ägerrum? Det är inte alls så osannolikt med tanke på ut-vecklingen mellan de europeiska stormakterna. Vadär riskerna då? Och vad är riskerna långsiktigt för denamerikanska närvaron i ? De frågorna måsteman också svara på, inte bara i internaanalyser utan i den öppna debatt som utrikesministernså ofta efterfrågar.Anf. 27 ():Fru talman! Vad har hänt inom utrikes- och säker-hetspolitik ? Finns det nå-gonting i dagens regeringsdeklaration som inte kundeha sagts ? Något kvalitativt nytthar inte tillkommit, och det är väl bra. Om regerings-deklarationens brist på upphetsande formuleringarberor på frånvaron av dramatiska förlopp är det posi-tivt. Däremot kan vi se förändringar.NATO:s utvidgning rycker allt närmare. I densvenska debatten är NATO-frågan mer aktuell än pådecennier. och ledningar ärstarkt positiva till att skall bli medlem iNATO, även om det finns uttalanden där man menaratt det kanske inte skall ske just , men i princip ärdet inga hinder. Övriga partier uttrycker varierandegrader av skepsis, för att förenkla det starkt.Folkopinionen är fortsatt starkt negativ till med-lemskap i NATO, även om andelen som inte har nå-gon åsikt alls säkert har ökat. Låt oss granska grun-derna för ett fortsatt nej till medlemskap.Är nej enbart ett uttryck för beröringsångest ochoförmåga att begripa att NATO förändras? Så är detenligt och , men för mig finnsdet andra grunder.Hur kommer NATO att förändras? Det vet vi inte.Det vet inte NATO-länderna själva. En funktion ärdock självklar och bestående, nämligen att ge med-lemmarna säkerhetsgarantier, om så krävs med kärn-vapen. Faller detta har vi inte längre NATO.Synen på utvidgningen är helt klart splittrad inomNATO självt, och en snabb utvidgningsprocess kom-mer att sätta NATO:s sammanhållning på prov. Jagpåstår alltså att NATO:s förändring är osäker.