prot · GK09111 · 1997-05-30 00:00:00 — Detta skall ses som ett stöd föratt underlätta för dem som återsänds att åter finna sigtill rätta i sitt forna hemland.Beträffande första fråga villjag säga att jag blev litet förvånad när jag läste den.Det har givetvis aldrig någonsin varit fråga om attkosovoalbaner skall sändas till Bosnien-Hercegovina.De är inte medborgare i utan iFörbundsrepubliken andra fråga vill jag svaraatt tagit ställning till kriterierför skydd och uppehållstillstånd. Här fanns en breduppslutning kring att inte förändra reglerna om hu-manitära skäl. Jag kan nämna att socialförsäkringsut-skottet gjorde den bedömningen att det inte kundeuteslutas att s.k. politisk-humanitära skäl även i fort-sättningen skulle kunna tillämpas. Sådan tillämpninghar redan skett i beslut av . Någonförändring av den beslutade lagstiftningen ärdärför inte aktuell.Anf. 78 ():Herr talman! Jag vill först beom ursäkt för min felskrivning. Jag vet inte hur dethar hänt. Det skall naturligtvis inte stå "till Kosova"när jag vädjar om att vi inte skall sända tillbaka någrakosovoalbaner.Jag får tacka för svaret. Det allra sista skall jagkommentera litet grand. Lagändring är inget jag före-språkar i detta fall - enbart en anpassning till verklig-heten.Jag har varit nere i i . Jag tänkte tala litet om det också.Jag tycker att Kosova är ett våldtaget land i skugga. Slagskuggan är mörk, hotande,täcker hela landet och gäller alla albaner i landet. Detär av serberna och av övriga folk som stårutanför förtrycket, förutom den lilla minoriteten ro-merna - zigenarna - som om möjligt har det ännuvärre.Den mest markanta skillnaden man märker närman kommer in i Kosova från den serbiska pustalik-nande slätten är backarna och bergen, alla barn ochungdomar och mängden av halvfärdiga hus. Materia-let i de allra flesta har sponsrats av albaner utomlands.Det är barn, ungdomar och vuxna.Efter fem dagar fyllda av besök och samtal medenskilda och grupper, oberoende fack, politiska parti-er och efter ett långt samtal med president börjar bilden att klarna. Albaner som inteskriver på en lojalitetsförklaring till regeringen i Bel-grad förlorar så gott som alla sina rättigheter. Även desom har skrivit på, har det visat sig , förlo-rar också rättigheterna. De mister sina arbeten, barn-bidrag, skolluncher, tillgång till sjukvård, och barnenmister tillträdet till de allmänna skolorna. Arbetslös-heten är minst 70 %.26 % av befolkningen beräknas ha tbc. VidWHO:s vaccinationsprogram mot polio upptäcktes49 000 barn . Hela administrationenhar kollapsat. Tbc, barnförlamning och vanliga barn-sjukdomar skördar många offer. Barnen lider avanemi så gott som allmänt, och de har näringsbristoch dåligt immunförsvar. Barnen ser ut som barn i med insjunkna kinder, och de är bleka. Bar-nadödligheten är hög. Vi märkte när kosovoalbanernakom som flyktingar till att de hade den sämstahälsan av alla asylsökande. Tandvården är så gott somobefintlig. Det finns inga socialbidrag eller pensioner,och omfattas av socialförsäkringen.Likaväl som man i Kosova har en parallell rege-ring och ett skuggparlament har man byggt upp etteget skolsystem som inte har tillgång till de allmännaskolorna utan undervisar i villor och garage, delvis iosunda lokaler, utan värme, el och skolmaterial. Förstbetalar albanerna skatt - de som arbetar - till de all-männa skolorna, och sedan bekostar de dessutom sinabarns skolor. Lärarna arbetar gratis, och det helafungerar endast på grund av folkets solidaritet ochutlandsalbanernas bidrag. Skolorna drivs i två- ellertreskift. Moder är en NGO som tillhandahål-ler gratis sjukvård och medicin så långt som donatio-ner och frivilligt arbete räcker.Det är obegripligt att folket överlever. Men bådefrustrationen, vreden och apatin växer jämsides. Dedrabbas också helt omotiverat av polisvåld, stölderoch rån. De häktas utan rättegång och torterasregelbundet. Människor dör både i och utanför fäng-elserna av våld. 13 000-20 000 anmälningar görs perår av kränkningar av mänskliga rättigheter. Man vågaranmäla långt ifrån alla, så antalet är betydligt större.Barn och ungdomar, män och kvinnor, utsätts förmisshandel, razzior och omotiverat våld. Även barnhar dödats.Jag frågar i första hand om regeringen och statsrå-det är beredda att anpassa sig till verklighetennär det gäller att sända tillbaka kosovoalbaner.Anf. 79 ():Herr talman! Vi har tidigare åtskilliga gånger dis-kuterat flyktingfrågorna relaterade till Förbundsre-publiken och situationen i Kosova. Dendebatten tänker jag inte ta upp här. Jag tänkte ta uppdet som statsrådet säger i sitt svar.Han konstaterar där att den politik som Förbunds-republiken för har inneburit att skäl upp-står för att bevilja tillstånd på humanitär grund förvissa som har tvingats vänta i under lång tid.Det framgår inte om det som avses enbart är Jugosla-viens ovilja att låta dem komma tillbaka eller om detockså avser förhållandena i och i framförallt Kosova.Statsrådet säger också att både Utlänningsnämn-den och regeringen har tagit ställning tillpraxisbildande beslut och beviljat tillstånd av humani-tära skäl för vissa speciellt utsatta grupper. Jag skullevilja att statsrådet även här utvecklade vad det rör sigom - vad det är som avses. Jag gör det därför att deallra flesta av de människor från Kosova som har varithär i har varit här väldigt länge.Den borgerliga regeringen - jag tror att det var iapril 1994 - fattade ett beslut som framför allt togsikte på kosovoalbanska barnfamiljer. Det handladeom att de av humanitära skäl, beroende på att de hadevarit i , gavs rätten att stannai . Det var säkert riktigt att man begränsadedet på det sättet den gången.Nu har det gått efter det att de flesta avdessa människor kom hit. Jag förmodar att det inte rörsig om människor med barn, men det rör sig ändå iåtskilliga fall om människor som kom medandra, varav många fick besked om att de skulle fåstanna . Det gäller t.ex. människorsom har barn. Det finns starka bindningar.Fanns det starka humanitära skäl att ge barnfamil-jer rätt att stanna är det klart att det suc-cessivt uppstår allt starkare humanitära skäl även fördem som inte har barn. De allra flesta av dem harvarit i eller mer.Därför skulle det ändå vara intressant att veta vaddet är man har avsett med de praxisbildande beslutenoch hur statsrådet ser på att det faktiskt uppstår hu-manitära skäl även för människor utan barn när de harvistats i tillräckligt länge.Anf. 80 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill först säga att det är bra attriksdagsledamöter besöker krisområden, och då sär-skilt en så pass stark potentiell konflikthärd som Ko-sovo. Den bild som ger av läget iKosovo överensstämmer väl med den som vår ambas-sad rapporterar genom sina täta besök där nere ochnära dialog med alla grupper, politiker, enskilda or-ganisationer, osv. i Kosovo.Det som däremot är avgörande för de individuellafall som vi talar om är inte den ekonomisk-socialasituationen i landet, som kan vara dyster, och är det,utan frågan om man har asylskäl och skyddsbehov iSverige eller inte. Det är därför som vi har den indivi-duella prövningen, och den har också tillämpats i enrad fall.När det gäller fråga har det gåttmycket på grund av Belgradregimens vägranatt följa internationella förpliktelser. är vi ganskanära ett avtal med återtagande av sina medborgare. I det läget inne-bär det naturligtvis inte att vi med automatik skickar iväg dem som inte har fått uppehållstillstånd i ,utan det finns möjligheter till ny ansökan. Då spelardet naturligtvis in att man har varit här under en långtid, andra nya omständigheter med barn eller om mansjälv kan visa att man är förföljd av olika skäl.Jag vill inte förutskicka vad det kan vara för situa-tion som kan uppstå för att det skall leda till eventuelltpermanent uppehållstillstånd i ett nytt läge. Men fak-tum är, och det kvarstår, och det är viktigt för demänniskor som har varit här väldigt länge, att tidenspelar in också vid en positiv bedömning.Anf. 81 ():Herr talman! Jag träffade också represen-tant på ambassaden. Vi hade ett långt samtal. Specielltde unga män som inte har gjort sin värnplikt, eller desom varit politiskt aktiva, som redan återsänts frånTyskland och även från flyttar omkring påolika platser och vågar inte sova på sammaställe i rad. De riskerar nämligen fängelse, med alltvad det innebär i Kosova.En icke-svensk västdiplomat i närområdet liknaråtersändandet av flyktingar till Kosova med återsän-dandet av judar till under andra världskri-get. Jag skulle själva vilja jämföra med att sändaANC-medlemmar till eller torterade kurdertill eller andra delar av . Människorsom mister arbetet körs ut från sina bostäder. Det ärhundratals fall i varje stad. Razziorna efter vapenmåste man muta sig ur, annars riskeras fängelse.Avtalet mellan och om återsän-dande av flyktingar är klart och undertecknat. Mot-svarande avtal mellan och förbereds.President krav är att Kosova skall vara del-aktigt i avtalet och inte enbart informeras. Ett sofistikerat folkmord pågår med plane-rad fattigdom och grovt förtryck som vapen. Sverigehar ett speciellt ansvar för dem som sökt asyl här. Vikan inte sända tillbaka dem till nöd och förföljelse.Nöd får alla, men det finns skillnad på fattigdom ochförtryck.Enligt en MR-kämpe i Kosova bryter serberna mot62 artiklar i , tortyrkonventionenoch . Kosovas öde är iEuropas händer. Kosova är en tickande bomb. Be-folkningen sitter i ett allt hårdare skruvstäd. Den tän-dande gnista som behövs kan vara ytterst liten. Skallvärldssamfundet komma för sent ? CarlBildt sade : Man sticker huvudet i sandennär det gäller den alarmerande situationen i Kosova.Han har i ett annat samtal uttalat sig om att det behövsen republik i Kosova.18 kosovaalbaner sitter inför rätta. Deras advoka-ter hävdar att de utsatts för brutal tortyr och elchock-er. Det är alldeles nu i dagarna. De har tvingats atterkänna brott. 15 nya hotas av rättegång. I det senastemeddelandet från Kosova står det: Serber stängeralbanska affärer. Handikappade albaner fängslade iSerbien. Civila serber bryter sig in i albanska hus.Ytterligare 222 albaner - jag tror det var i -kommer att bli hemlösa. Den serbiska statsterrornfortsätter i Kosova.Ett sådant land måste agera emot. Till ettsådant land måste vi sätta stopp för avvisningar. Viökar bara fattigdomen och arbetslösheten genom attsända tillbaka människor. Jag håller också på att takontakt med . Det har visserligen redanunderskrivit ett avtal. Men man måste stoppa avvis-ningarna till Kosova. Vi kan inte fortsätta att underlät-ta ett sådant förtryck och ett folkmord. Dessutomfinns alla de skäl som även statsrådet har talat ommed lång vistelse, barn osv. Det är inte så att de en-samstående på något sätt undantas från förföljelse.När det gäller de pengar man tänker ge demmuddras dessa människor redan på . Det är nästan omöjligt att ha några pengar kvar.En av de våra som var med på stifts resa åktei en skraltig gammal bil och skulle privat besökafamiljer. Han hejdades mycket snabbt, och de fickbetala 500 tyska mark i böter. Den bilen gick inte attköra fortare än i , och där var hastig-hetsgränsen 80.Det finns ingen reson eller någon laglighet bakomatt man förtrycker. Om man skulle råka tortera någonså att personen t.o.m. avlider får man i allmänhet ingasom helst straff för det, och bevis gäller inte. Detta ären sådan stat där vi måste ingripa.Anf. 82 ():Herr talman! Jag tänker inte gå in på den tidigarediskussionen om avvisningarna som sådana och minsyn på ett sådant avtal med . Men om man nu är så nära att det blir ettsådant avtal - och det torde regeringen i så fall fullföl-ja - är jag naturligtvis tacksam för och tar fasta på detstatsrådet sade att det inte ligger någon automatik idetta och att dessa människor i det läget har möjlighetatt komma in med en ny ansökan och få sina skäl,inklusive vistelsetiden i , beaktade vid ytterli-gare ett tillfälle.Det är mycket möjligt att ett sådant avtal är nära itiden. Jag har haft förmånen, om man så säger, attsjälv syssla med sådana frågor tidigare. Tyvärr är vårerfarenhet att vi från svensk sida har en större benä-genhet att tro att vi är nära slutet på den här typen avförhandlingar mycket tidigare än vad som man visarsig vara på grund av den typ av regimer vi förhandlarmed. Det kan alltid inträffa nya saker, och sedan vetman inte hur det förverkligas. Jag var själv med omett exempel som jag tyckte var väldigt besvärande,nämligen de mycket utdragna förhandlingarna om attåtersända människor till . De förhandlingarnadrog ut därför att man trodde: är vi nära.Nu bör vi kunna nå ett avtal.Detta måste också vägas in när man slutgiltigt be-handlar de humanitära skälen. Detta påverkar männi-skors välbefinnande de väntar på detsom regeringen förespråkar.Anf. 83 Statsrådet ():Herr talman! Det som vi måste ha i fokus hela ti-den är de asylsökandes situation och vårt ansvar där-vidlag. Jag kan försäkra att vi följer situationen iKosova med största intresse och noggrannhet. Vi ärmedvetna om att vi här har den kanske farligastesituationen i . Just nu står det och väger mellankris och någon sorts konsolidering. Det som ligger ikonsolideringsvågskålen är att FörbundsrepublikenJugoslavien är angelägen om att bli en integrerad delav det europeiska samarbetet. Det är också det somomvärlden utnyttjar. Det är både morot och piska.Det finns också en internationell närvaro på plat-sen. Inte minst amerikanerna har en representationoch ligger på.Å andra sidan är läget oroande. Det finns en starktökande "terroristisk" verksamhet. Jag säger terroris-tisk med citationstecken därför att man inte riktigt vetvad det kommer sig av, men det är bomber och atten-tat. Vart det leder vet man inte heller.Vi måste hantera situationen, och vi följer den no-ga. Det har inte bara att göra med flyktingsituationenoch ansvarstagande därvidlag, utan det haratt göra med freden och stabiliteten i hela Balkan.En annan sak jag vill säga är att det är viktigt att viinte använder överord på någon sida. Vi skall intesläta över de orostecken som finns. Å andra sidanskall vi inte heller, för sakens skull och för de indivi-ders skull som väntar på vad som skall hända meddem, tala om folkmord. Det går inte heller att jämförasituationen i och apartheid med detta. IPristina sitter president i något slags parallellregering. I satt på , som sagt var, det är en mycket ovanlig si-tuation - den är helt unik - för de asylsökande, ochtiden går. Men tiden står i detta fall på de asylsökan-des sida, och det kommer myndigheterna att ta hänsyntill.Anf. 84 ():Herr talman! Jag menar att jag inte har använtöverord. förekom förgiftning av barn i sko-lorna. Det har konstaterats. Det förekommer intelängre. De får nämligen ingen skolmat längre. Den fårde betala själva. Vi besökte skolorna. Situationen varoerhört svår. Men det är en annan sak. I ett fattigt landkan skolorna ha en svår situation. De muddras påpengar in på bara skinnet.Vi besökte UNHCR, Humanitarian och Wo-men in black, vi besökte enskilda familjer och grup-per, och det var öppna dörrar överallt dit vi kom. Jagvet att har nekats att få komma in iKosova. Vi åkte dit som turister, och det kan ju händaatt det var därför vi släpptes in.Desperationen växer, det är alldeles riktigt. Tillslut - om ett folk blir förtryckt för mycket - är detrisk för att det exploderar, antingen genom folket ellergenom någon incident som ytterligare ökar förtrycket.Jag skulle önska att fler människor hade varit där ochkunde bekräfta det jag berättar. Vi var en grupp påsju. Vi kommer med en rapport i juli.Det var människor från , stift,och så jag. Vi delade upp oss. Några besöktefamiljer och återvändande flyktingar, några besöktede olika grupperna, och vi försökte hinna med såmycket som möjligt.Det här är allvarligt. Jag frågar om det inte finnsnågon möjlighet att verkligen överväga det här igen.Rugova har egentligen ingenting att bestämma om.Det är som bestämmer. Men det är unikt på såsätt att man har sin parallellregering hemma, medant.ex. , liksom andra länder, ju har en exilrege-ring. Man försöker stå ut hemma. Man får ju inte hanågra plenum.Taletiden är slut. Jag får tacka för interpellatio-nen!Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på interpellation 1996/97:329 ombistånd till återuppbyggnaden i Bosnien-HercegovinaAnf. 85 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig vadregeringen avser göra för att underlätta förutsättnings-löst svenskt bistånd till lokala civila projekt till stödför utsatta grupper. Bakgrunden till synes vara att Sida har avslagit en ansökan omstöd till verksamhet som riktar sig till utsatta barnsskolgång. Sida är en självständig myndighet som harregeringens uppdrag att inom vissa ramar genomförabiståndsinsatser i bl.a. Bosnien-Hercegovina.Lennart Rhodins fråga förvånar mig något. Svaretär självfallet att regeringen inte skall göra någonting.Förutsättningslöst bistånd till Bosnien motverkarfredsprocessen. Biståndet till Bosnien skall, medundantag för rent humanitära insatser vilka naturligt-vis förutsätter humanitära behov, i största möjligautsträckning inte vara förutsättningslöst utan knytastill villkor som relateras till att de politiska ledarna iBosnien implementerar Daytonavtalet.Det svenska biståndet till Bosnien-Hercegovinakan grovt delas in i fyra delar: integrerade områ-desprogram, psykosociala projekt, förvaltningsstödoch stöd till mänskliga rättigheter och demokrati. Alladessa innehåller stöd till utsatta grupper.I de integrerade områdesprogrammen är tanken attmänniskor inte bara behöver tak över huvudet. Pro-grammen söker därför möta även andra behov såsomskola, arbete, hälso- och sjukvård, minröjning etc.Barnen är här en av huvudmålgrupperna.Inom den psykosociala delen ger stora bi-drag till och verksamheter i Bosnien.Det främsta målet för WHO är att möjlig-göra för myndigheterna och befolkningen att återtaansvaret för hälsovården och minska behoven avkatastrofhjälp. stöder denna reformering ochrekonstruktion av hälsovården i Bosnien med 5 miljo-ner kronor . Ett genomgående tema i WHO:s pro-gram är att primärvården, såväl fysisk som mental,skall decentraliseras till lokal nivå.Genom Sida stöder även den norska fri-villigorganisationen arbete i , vilket framför allt vänder sig tilltraumatiserade kvinnor och barn. Norsk Folkehjälphar framgångsrikt bedrivit denna verksamhet tillsam-mans med bosniska myndigheter och bosnisk fackper-sonal i över tre år.Genom den svenska organisationen tillKvinna bidrar aktivt till att förbättra livet förett stort antal särskilt utsatta och traumatiserade kvin-nor och barn. Verksamheten i ett antal kvinnocentrumi Travnik och bedrivs av en lokal organisa-tion, Stupe Nade. Kvinna till Kvinna har även medfinansiering från Sida köpt in en mobil mödra-vårdscentral som har bemannats med lokal personal.Den ursprungliga tanken var att mobilen skulle betjä-na både muslimer och kroater i Travnikområdet.Detta har emellertid visat sig omöjligt. Denmobila mödravårdscentralen kommer att överlämnastill det bosniska hälsovårdsministeriet när de har möj-ligheter att själva bedriva verksamheten.Herr talman! Detta var ett försök att kort beskrivalitet av det som är på gång inom det område som jaguppfattade att ville veta mer om. Detär rätt att fredsprocessen går långsamt. Detta berorframför allt på de tre gruppernas uppenbara ovilja attförsonas i samma land, . Sverigeoch övriga delar av det internationella samfundet gören hel del, och även om det är svårt att prioriterabland alla behov i landet så kan jag försäkra LennartRhodin att inte på något sätt glömmer bort desvaga och utsatta i Bosnien - tvärtom.Anf. 86 ():Herr talman! Jag har diskuteratBosnien-Hercegovina här i kammaren med statsrådetSchori. Det gjorde jag redan på den tiden när hanföreträdde oppositionen i de här debatterna. Vi hardiskuterat många olika aspekter. Det har varit debattersom ibland har varit rätt laddade, och det gör kanskeatt även den här debatten och de formuleringar somstatsrådet använder kan ha flera bottnar.Debatterna har handlat om tystnaden, inte bara iSverige, inför det folkmord som skedde. Det harhandlat om oviljan, eller åtminstone oförmågan, attstödja de fredskrafter som fanns i det fornaJugoslavien, inte minst i Bosnien - de krafter somaktivt ville verka för multietnisk samlevnad.Det har ju lett till att man inte bara i omvärldenutan också på plats har accepterat eller tvingats accep-tera de styrande ledarna på alla sidor, vilket fortsätteratt undergräva freden precis som statsrådet säger. Detkanske inte i första hand är gruppernas ovilja att för-sonas, utan deras ledares ovilja - dem som vi harförhandlat med - som gör att detta fortsätter.Fredsprocessen går långsamt. De styrande tillåtsförhala och sabotera förverkligandet av Daytonavta-let. Tiden går snabbt. senast har det skett ett byteav hög representant. Jag tror inte att det bytet kommeratt underlätta - inte därför att jag ifrågasätter perso-nen, utan därför att det handlar om en helt ny personutan erfarenhet av det här fredsarbetet. Han skallungefär innan och andra hotar att dra till-baka sina styrkor ta itu med ett arbete som i stort settbara har påbörjats.Under kriget fanns det, som jag tidigare sade, obe-roende individer och grupper, på alla sidor och frånalla olika etniska grupper, som ville arbeta mot detsom skedde. var de kanske t.o.m. goda alibinför de styrande. Men det gav ändå många av oss hoppinför framtiden.När det gäller det enskilda fall som jag relaterartill i min interpellation tänker jag inte be statsrådetkommentera det, utan de principiella frågor som detreser. Det handlar, kanske symtomatiskt, om en ansö-kan till Sida från kanske den organisation i har varit mest öppet kritisk till både den förraoch den nuvarande regeringens politik, nämligen LåtBosnien leva.Det gäller ett projekt i Bosnien som drivs av en avdessa udda organisationer som verkligen vill förverk-liga samlevnaden. Den leds av en udda person - Jo-van Divjak - som är känd som serbisk general somledde de bosniska regeringsstyrkornas försvar avSarajevo under belägring. Hanfortsätter sitt arbete även när han inte längre behövsav de styrande i Sarajevo.Statsrådet säger i sitt svar att det svenska pro-grammet delas in i fyra delar. Den första är integrera-de områdesprogram. Det är utmärkt. Statsrådet sägeratt det inte bara innebär tak över huvudet utan ocksåskola, arbete, hälso- och sjukvård, etc. Det första hannämner är skola. Jag tar fasta på det.I sitt avslag på ansökan säger som skäl föravslaget att undervisningssektorn inte ingår i återupp-byggnadsprogrammet. I en senare kommentar tilldetta avslag skriver Sida:s generaldirektör att utbild-ning inte ingår bland de prioriterade sektorerna.Jag tar för givet att det är statsrådets ord som gäl-ler och konstaterar att Sida i detta sammanhang up-penbarligen har missuppfattat de prioriteringar somregeringen har givit. Jag hoppas att regeringen kom-mer att framföra detta till Sida.Anf. 87 ():Herr talman! var jag iBosnien, och jag har verkligen försökt att sätta mig ini dessa frågor på plats. Genom att vara med i styrelsenför samma organisation som , LåtBosnien leva, har jag också fått information underhela tiden.Jag är medveten om att gör en stor insatsför Bosnien i fråga om bidrag och uppbyggnad. Be-hoven är ju oändliga och olika på olika platser.Vad jag vill säga är att detta arbete går oerhörtlångsamt. Jag tror att det måste gå så långsamt.Jag besökte en plats med ungefär 600 000 invåna-re, varav 200 000 var displaced persons. Dessa män-niskor är alltså på fel ställe. Det går nästan inte attflytta dem tillbaka till det ställe där de skall vara.Dessutom bor de i hus som andra människor har varittvungna att lämna. Om de människor som har lämnatdessa hus skulle komma tillbaka måste de människorsom bor där nu lämna husen. Detta är oerhört svårt.Jag vill nästan säga att vi delvis bidrar till den et-niska rensningen när vi låter människor flytta tillbakatill majoritetsområden. Jag vet inte hur det annarsskall gå till.