prot · GK09114 · 1997-06-04 00:00:00 — Då hade detblivit väldigt svårt för ministern att lägga fram ettsådant här förslag.Tyvärr måste jag gå in på sakfrågorna, som jagtycker har med ärendet att göra. Att jag står här idenna talarstol beror inte på att jag har ett särskiltintresse av att svartmåla en kulturminister, på att detskulle vara fråga om ett slags politisk propagandaeller på att jag särskilt värnar Stockholmsintressen. Istället gäller min omsorg i första hand den etnografis-ka verksamheten i , dvs. värdet av att i Sverigebevara och visa upp, som det i det här fallet handlarom, utomeuropeiska kulturer. Om det sedan sker iGöteborg med ordentliga medel eller om det sker iStockholm eller i är, tycker jag, ganska ovä-sentligt. Det handlar i stället om medelstilldelningen.Sedan flyt-tade in i sina lokaler har en femtondel av samlingarna,som består av sammanlagt ca 170 000 föremål, kunnatinventeras. Museet har ständigt drabbats av nedskär-ningar. Även i det senaste budgetförslaget handlar detom en nedskärning. Detta har lett till personalupp-sägningar och till att man nu inte har en sådan budgetatt man klarar verksamheten.Anf. 110 TALMANNEN:Nu måste jag ingripa och säga att vi är litet förlångt från ämnet. Jag får uppmana att hålla sig till vad saken gäller.Anf. 111 ():Fru talman! Ja, jag skall hålla mig till saken.Om beredning hade skett skulle man ha kunnat vi-sa att det inte rörde sig om en Stockholms- och Göte-borgsfråga utan att det rörde sig om en fråga om me-del till själva området.Jag vill också kommentera det som har sagts omOrganisationskommittén. Organisationen är sådan atten del ingår i själva kommittén, där det finns en poli-tisk representation. Vidare är kommittén indelad iundergrupper, där bl.a. personalen har rätt att yttrasig. Man kan alltså avge rapporter till den beslutandekommittén, men man har själv ingen möjlighet attbesluta om hur det framtida samarbetet skall se ut.Det är således felaktigt att påstå att t.ex. personalex-perter kommer att kunna vara med och besluta omvilket förslag som kommittén skall lägga fram. Dethär sker alltså helt på politisk grund.Regeringens information till (avsnitt 9.1-9.4)Anf. 112 Förste vice talman ():Fru talman! Utrikespolitik är inte alltid så lätt. Ut-rikespolitiska frågor skiljer sig från vad vi är vana vidhär i rent internt. Utrikespolitiska frågor krä-ver ofta goda kunskaper inte bara om de rena sakfrå-gorna utan också om internationella sedvänjor ochinternationellt protokoll. Det skadar heller inte att haordentliga kontaktnät och erfarenhet, och man skallkunna handlägga de ofta mycket grannlaga frågor somär förknippade med arbetet att driva svenska intressenutomlands.Jag skall i det här sammanhanget begränsa mig tillatt behandla en fråga. Det gäller då statsministernsinbjudan av president till Sverige.Vi i har försökt att sträva efter så storenighet som möjligt om utrikespolitiska frågor. Detgäller inte minst bilaterala förbindelser. I den aktuellafrågan finns det en förhistoria. disku-terade nivån på besöksutbytet med . Det haribland i debatten framställts som att vi inte skulle haförbindelser och besöksutbyte med FolkrepublikenKina. Det är naturligtvis inte sant. Det är i ställetviktigt med ett normalt utbyte med i olika sam-manhang.Vad vi diskuterat har varit nivån på besöken. Därblev det konsensus i , vilken sombekant inte fattar formella beslut, om att besöksutbytepå nivå över vice statsminister inteskulle äga rum. Det innebär att statschef, talman ochstatsminister borde avhålla sig från att resa till till dess att en förbättring skett vad gäller dedemokratiska fri- och rättigheterna i . Det råddeinga delade meningar om detta då frågan var uppe iUtrikesnämnden. Därför var det naturligtvis förvå-nande att statsministern, som ju var väl förtrogen meduppfattningen i , utan att på nytt höranämnden och utan att rådgöra med den beslutade sigför att åka till . Formellt har han naturligtvis rättatt göra det.Ingen kan av rent formella skäl hindra ett statsrådfrån att åka utomlands. Men det vittnar faktiskt om,jag vill gärna säga det, en viss klumpighet i umgängetmed andra politiska partier i och när det gäl-ler att få enighet om utrikespolitiken att då inte på nyttanmäla frågan i och säga att nyaomständigheter tillkommit - andra länder har kanskeändrat sin besökspolitik - och på så sätt dels informe-ra nämnden, dels försöka se om det fanns någon formav samförstånd kring detta. Så skedde alltså inte, utanmeddelandet om att statsministern tänkte handlatvärtemot vad som hade sagt i Utrikesnämnderna komvia massmedierna ut till de politiska partierna och tillde partier som är representerade i nämnden. Det varinte särskilt skickligt handlat.Vad som därutöver, enligt min uppfattning, är val-hänt hanterat är att statsministern, när han väl befinnersig i , utfärdar en inbjudan till ett kinesiskt besöki . Detta, fru talman, är i och för sig inte såkonstigt. Med besök följer ju ofta återbesök. Ocksådär finns det en internationellt ganska etablerad prax-is. Detta borde kanske ändå ha omnämnts här hemma.Det var naturligtvis inte särskilt bra att man då ytterli-gare trappade upp nivån på besöksutbytet och inbjödKinas statschef. Vi må diskutera om det var en inbju-dan till ett officiellt besök i på statschefsnivåeller på regeringsnivå och om det var ett arbetsbesökeller inte.Jag är förvånad över att landets statsminister inteheller i det här fallet tar de kontakter med partierna,t.ex. via , som skulle ha lett till hade fått en diskussion. Statsministern skulle dåha fått reda på vad andra partier tyckte. Det är mycketmöjligt, fru talman, att man då hade kunnat ge rådeller t.o.m. hade kunnat hitta fram till ett samförståndsom hade lett till att det som sedan skedde inte ägderum, nämligen att det blev en diskussion om besöks-utbytet med Kina.Jag vill understryka att det här inte gäller om viskall ha besöksutbyte med ellerinte, för det skall vi självfallet ha. Det finns all an-ledning att genom en dialog peka på vikten av attmänskliga rättigheter respekteras i . De viktigamänniskorättsfrågorna har i stället genom statsminis-terns handlande kommit i skymundan, och det harblivit en diskussion om just hanteringen av den härtypen av besök. Vi måste naturligtvis från oppositio-nens sida också uppfatta detta som en onödig konfron-tation, och det bidrar naturligtvis inte till att samför-ståndet om utrikespolitiken ökar.Anf. 113 ():Fru talman! Det finns tre frågor av utrikespolitiskbetydelse som berörs i årets KU-granskning, och jagskall kommentera dem en i taget.Den första är det s.k. spionärendet. Det står inte såi handlingarna, men den kallas så mera allmänt. Våren1996 greps en svensk medborgare i för spioneri. Regeringen valde, ganska kortbeskrivet, att inte informera omsaken, eftersom man bedömde att frågan inte hadenågon större utrikespolitisk betydelse.Så här hade man nog kunnat göra i ett normalläge,men det som har föranlett reservation nr 5 från Folk-partiet är att det inte rådde ett normallägei . Det pågick en valkampanj, och om mannågon skall tala om ödesval är det nog i samband medden valkampanjen. Det var fullt möjligt att landetnågra månader efter den här händelsen skulle kommaatt ha en helt ny ledning, bestående av oreformeradegammelkommunister och rabiata nationalister, somskulle ha helt andra synpunkter på relatio-ner med grannländerna, naturligtvis inklusive ,än vad den hittillsvarande regeringen hade haft.Jag tror inte att jag är ensam i kammaren om att haegna erfarenheter av vad man i demokratiska kretsar iRyssland fruktar inför en sådan utveckling. inträf-fade inte denna, men det hade kunnat uppstå en situa-tion där alla möjliga saker som i ett normalläge skulleha varit bagateller hade kunnat orsaka komplikationerav något slag.Vi konstaterade vid utredningen av det här att CarlBildt men inte någon annan oppositionsledare infor-merades. Detta föreföll något egendomligt men visadesig dock ha en begriplig förklaring. skulleresa till och där träffa den ryske utrikesminis-tern, och det var naturligtvis rimligt att han skullekänna till det här.Men det är faktiskt inte bara som träffarryska politiker i ledande ställning, utan det förekom-mer också att en hel del andra gör det. Det hade na-turligtvis mycket väl kunnat ske, inte minst med tankepå den mycket ovanliga situationen i underdessa månader, att också andra hade kunnat konfron-teras med den här historien. Därför tycker vi att rege-ringen ändå borde ha informerat Utrikesnämndenunder . Det var inte formellt fel att låta bli,men det fanns för en gångs skull skäl att göra litet merän vad protokollet krävde. Vi har därför reserverat osspå den här punkten.Den andra frågan gäller statsministerns inbjudantill president att besöka , som AndersBjörck just har berört. Alla vet att harvarit och är mycket kritiskt till den svaga känsla förbetydelsen av mänskliga rättigheter i somstatsministern uppvisade vid besöket . Det ärockså väl känt att både vårt parti och flera andra par-tier i var kritiska till att den här resangjordes och att den genomfördes på den här nivån.Det hade tidigare funnits konsensus om att utbytetskulle hållas på en något lägre nivå.Det är dock inte statsministerns allmänna uppträ-dande i som KU granskar, och det fanns natur-ligtvis inte heller något formellt hinder för statsminis-tern att åka dit, även om det hade kunnat finnas skälatt ta ett varv till med när han hadebestämt sig för en annan linje än den som dittills haderått.Däremot måste man absolut ifrågasätta om detverkligen var nödvändigt och rimligt att trappa uppnivån på besöksutbytet med på det sätt somskedde. Det framgår klart av utfrågningen i det härärendet och väl också av kutym i sådana här samman-hang att det fanns alternativ. Han hade kunnat bjudain premiärministern eller vice premiärministern, menstatsministern valde att bjuda in statschefen. Det varatt skruva upp relationerna med på ett sätt somväckte förvåning och som rimligenborde ha fått tillfälle att yttra sig över. Därav denreservation som finns på den punkten.Den tredje frågan, som jag skall beröra mycketkort, gäller statsministerns uttalande i om Lett-lands strävan efter NATO-medlemskap. Här har vifrån sida nöjt oss med att i ett särskiltyttrande konstatera att det hade varit fullt förenligtmed svensk utrikes- och säkerhetspolitik att lägga inmycket mer i statsministerns uttalande än vad hansjälv tydligen vid närmare eftertanke var beredd attgöra.Hade syftet varit att mer aktivt backa upp de bal-tiska staternas ambition att själva få göra sina säker-hetspolitiska vägval, hade det varit naturligt att ha endiskussion i om vad denna litet meraaktiva hållning skulle kunna innehålla, vilket ocksåföreslogs i ett brev till från Folkparti-ets ledare syftet var, som väl tydligt har framgått - detframgår också av betänkandet - inte att föra en meraaktiv politik på den här punkten, utan det var mestfråga om ett artighetsuttalande. Jag hoppas att dettainte någonstans uppfattas så att bara är ljumtengagerat i de viktiga säkerhetsfrågorna runt Öster-sjön.Anf. 114 ():Fru talman! I början av ertappades ensvensk medborgare i efter det att han i enliten rysk docka hade tagit emot vad som förmodadesvara hemliga uppgifter. Det låter som en ganska trev-lig , men när denna historia etthalvår senare, , rullades upp på TVupplevde man det verkligen som att Moder Sveaertappades med byxorna nere.Den som vid det här tillfället skall företräda Mo-der är utrikesminister visade sig att det här blev en pinsam och nes-lig historia för den inte bara iförhållandet till utan också i förhållande tilloppositionen i riksdag. Man hade inte frånden sida velat informera opposi-tionen, trots att det är grundlagsfäst i regeringsformenatt man skall informera och opposi-tionsledningen när det händer saker som har betydelseför riket. Det finns flera paragrafer i regeringsformensom reglerar det här.Man kan skratta litet grand åt det här. Effekten blirden att den svenska underrättelsetjänsten får ungefärsamma rykte som den svenska polisen tyvärr har fåttinternationellt. Det är kanske inte så allvarligt ur allaaspekter, men jag tycker att frågan om informationentill oppositionen i är ganska allvarlig. Deaktuella paragraferna är inte till för ro skull, utan definns därför att man från oppositionens sida närmasthar en skyldighet att hålla sig informerad om läget iutrikespolitiken, så att man snabbt skall kunna ta del iden och även skall kunna ta över, om det visar sig attregeringen ganska snabbt måste bytas ut.Regeringen har mot denna bakgrund en skyldighetatt informera oppositionen, och när så inte sker funge-rar inte heller det svenska statsskicket riktigt väl. Jagtycker att det här exemplet visar att UD och LenaHjelm uppvisat ett trots mot regeringsformensom är ganska allvarligt.Om man sår hemlighetsmakeri och sätter sig överregeringsformen, får man också räkna med att skördamisstro och dåligt samarbetsklimat i riksdagen.Den som blev utpekad som spion blev förhörd ochutvisad från . Vice utrikesministern upp frågan med svenska ambassad-personalen i . Vid ett möte mellan utrikesmi-nistrarna och togsfrågan också upp. Enligt var detpå hennes eget initiativ.Det här ledde också till att svensk ambassadperso-nal blev utvisad - retalierad, som det heter på UD-språk. Det är extremt ovanligt att svensk ambassad-personal tvingas lämna ett land på grund av att någonsägs ha spionerat mot det. När det gäller vår kanskestörsta och viktigaste granne, , måste detbetecknas som en inte bara ovanlig utan också allvar-lig händelse.När KU försöker ta reda på vad som i själva ver-ket har hänt och ställer frågor till Utrikesdepartemen-tet, fortsätter att tjura som entrotsig barnunge och svarar knapphänt. Vi tvingasgång på gång återkomma med liknande frågor för attkunna få reda på vad som har hänt. Jag tycker att detär allvarligt och tråkigt för det svenska demokratiskasystemet att vi inte ens mellan KU och Utrikesdepar-tementet kan ha så pass fungerande relationer att mankan svara ordentligt på frågor, utan vi skall i ställetbehöva tjafsa.Litet grand visar detta samhällsklimatet i Sverigenär det gäller underrättelsefrågor. I många andra län-der - de allra flesta i västvärlden - kan man öppetdiskutera den typen av frågor och ha en vettig dialog.Men i det svenska politiska systemet fungerar inte det.Jag kan ge som exempel den stora utredningenkring det norska underrättelseväsendet som kom här-omåret. Det visar på ett fullständigt annorlunda sam-talsklimat än vi har i i sådana frågor. Det ärtråkigt, och det skadar naturligtvis det demokratiskasystemet och visar att vi inte är så öppna som vi oftasäger. Den svenska öppenheten har gränser somibland är litet väl hårda och saknar ordentliga motiv.Att utrikesministern inte vill informera oppositio-nen innebär att man bör rikta en självklar kritik motutrikesminister . Jag yrkar omgodkännande av reservation 6.Jag vill också ta upp frågan om - som An-ders och också tog upp. Tillskillnad från , tycker jag att det allvar-liga steget är när - trots att frågan hardiskuterats i och man har kommitöverens om en linje - väljer att besöka . Det ärett konstitutionellt problem. Men frågan har sedemeradiskuterats i . Den fråga som vi be-handlar gäller ett senare skede när svenska re-geringen skall bjuda in någon i gengäld från tillSverige. Där tycker jag att talet om en upptrappningfrån statsminister ett snäpp uppåt inte känns relevant.Det är när man från svensk sida går förbi vad har sagt om att vi inte bör skicka represen-tanter på vice statsminister- och statsministernivå somfelet görs. Det har vi dock inte att behandla i dagensbetänkande, varför det inte finns någon rimlig anled-ning att rikta kritik i just det avseendet.Anf. 115 ():Fru talman! Utrikespolitiken är enligt re-geringsform regeringens angelägenhet. Det finns dockett flertal kanaler för insyn och inflytande.Utrikesutskottet och är sådana. En-ligt regeringsformen 10 kap. 6 § skall regeringenöverlägga med i alla utrikes ärendenav större vikt och om sådana som kan få betydelse förriket. Vad som är ett ärende av större vikt och vadsom kan få betydelse för riket är en i hög grad tolk-ningsfråga. En bred majoritets åsikter skiljer sig frånFolkpartiets och i det konkreta fall riks-dagen skall ta ställning till.En anmälan har inlämnats av PeterEriksson rörande ett s.k. spionärende. Denna incidentspelades upp i svensk TV och såg ut som tagen ur enB-film . En svensk medborgare mottoghemlig rysk militär "information" i en docka motbetalning. Den ryska säkerhetstjänsten hade uppen-barligen gillrat en fälla för honom.I regeringen sorterar underrättelsefrågor underFörsvarsdepartementet. Regeringen informerade riks-dagen i laga ordning och via den nämnd som inrättatsför underrättelsefrågor. Den dåvarande ordförandenfick informationen. Skulle även harinformerats i frågan? Utrikesministern bedömde intesaken vara av sådan dignitet.Det s.k. spionärendet bedömdes av , somi detta fall var den förfördelade parten, inte som all-varligare än att det räckte med att indirekt berörahändelsen i samband med socialaevenemang på svenska ambassaden. Några politiskakomplikationer uppstod inte. Snarare intensifieradessamarbetet och besöksutbytet med Sverige.Premiärminister besökte redan ibörjan av maj i samband med Östersjösta-ternas toppmöte i . Utbytet kulminerade med ettbesök av statsministern i samma år.Någon officiell protest lämnades inte.När vår utrikesminister sammanträffade medRysslands tog hon själv upp saken, medanledning av att en svensk diplomat som på intet sättvar inblandad utvisats som en reaktion på denna hän-delse - på diplomatspråk en s.k. retaliering. Honunderströk i samtalet att det var för att hon hyste stortförtroende för denna svenska tjänsteman som varandeoförvitlig och oförskyllt indragen. De bägge utrikes-ministrarna var med detta helt överens om att fråganvar utagerad.Att den skulle ha reagerat kraf-tigt efter att svensken gripits, som anför isin reservation, är en förfalskning av verkligheten. Attministern allvarligt skulle ha trotsat regeringsformenär också rent nonsens, bygger upp sin reservation på enskör tråd. Att just denna affär skulle leda till utrikes-politiska konsekvenser och att förtroendeför allvarligt skulle rubbas är långsökt. Pri-makov, som är känd som en skicklig och erfaren poli-tiker, innehade och innehar utrikesministerposten. Detär riktigt att president skulle väljas i fria, direkta val -de första någonsin i historia. Om man utly-ser ett så viktigt val måste man bedöma det politiskaläget i landet som stabilt. Att val utlystes måste sessom ett positivt steg i detta lands mognadsprocess motdemokrati av mer västerländska mått.Jeltsin var den kandidat som hade det starkastestödet utanför landet, främst från . Den motstån-dare som skulle kunna hota honom, socialisten, tidiga-re kommunisten , hade gjort utfästelser attverka inom demokratiska ramar. Vilket konkret rådskulle ha givit i detta läge, om deninrikespolitiska stabiliteten skulle tas med i bilden?Det är en fråga till Folkpartiet.Som en av de sista i raden av EU:s statsministrarbesökte . Naturligtvis förbereddeUD och Statsrådsberedningen vad som naturligen hörtill god ton i mellanstatligt umgänge - ett svarsbesök.Det skulle ske på en lägre nivå än ett statsbesök, därstatschefen är värd. Regeringen stod därför för inbju-dan. Regeringen gjorde dock den bedömningen att detvar lämpligt att följa den praxis som utbildats i övrigaeuropeiska länder vid kinesiska svarsbesök: presiden-ten bjöds in. markerade ocksåatt besöket inte var på så hög nivå och lät förste vicetalmannen ta emot honom.I var meningarna delade om vemsom skulle bjudas in. Denna nämnd ger råd, men detär regeringen som har att besluta.Herr talman! Jag yrkar på godkännande av utskot-tets anmälan under punkt 9.Jag har ett litet tillägg apropå det om klumpigheten i agerandet, att man inte togkontakt med . borde ha iminne att ingalunda samrådde med när han inför republiken 75-årsdag yttrade följande: är det inte lätt att seden möjliga konflikt i vårt närområde där det svenskafolket skulle vilja se dra sig tillbaka till enneutralitet enligt folkrättens regler.Det uppfattades som en klar positionsförskjutning,både utomlands och här hemma. Vad är detta annat änmonumental klumpighet från sida att inteinformera , ?Jag yrkar på godkännande av utskottets anmälan.Anf. 116 () replik:Fru talman! fortsätter på denlinje som följde under utfråg-ningen och försöker tona ned frågan om spioneriet iMoskva och framställer det närmast som något ko-miskt och löjeväckande. På utfrågningen svaradeLena att det var ett personalärende påUD, att en svensk ambassadtjänsteman blev tvingadatt lämna landet. Det var den digniteten, tyckte hon.Samtidigt visar det sig att någon liknande händelseinte har inträffat på oerhört länge.Anser , i likhet med , att utvisningen eller den ryska begäranatt en svensk ambassadtjänsteman skall lämna landetinte är någon utrikespolitisk komplikation?Anf. 117 () re-plik:Fru talman! Jag anser att be-dömde detta läge helt korrekt. Hon talade också omatt retaliering är ett vanligt sätt att umgås på diplo-matspråk. Att det inte har hänt i på längeberor på att har varit ett mycket korrekt land ialla lägen. Men hände det alltså.Vad hon beklagade och tog upp med varatt en oförvitlig tjänsteman blev indragen i det diplo-matiska spelet, som jag anser inte var annat än ettdiplomatiskt spel för galleriet.Anf. 118 () replik:Fru talman! Det är just det diplomatiska speletsom vi diskuterar. Det har sina regler och konventio-ner. Jag vill ställa ytterligare en fråga.Om väljer att kräva att en ambassadtjäns-teman från skall lämna landet, är det ocksåen struntfråga?Anf. 119 () re-plik:Fru talman! Jag hade hoppats att skulle nöja sig med att säga att det är fråga omolika bedömningar i den här spionfrågan. Socialde-mokraterna gör sin bedömning, och vi gör en annan.Det är en fullt rimlig hållning. Det finns ingen absolutsanning i det som vi har skrivit i vår reservation. Detär en bedömningsfråga.Tyvärr försökte motbevisa detsom alla människor vet, nämligen att det var oerhörtinstabilt i . Det är litet trist. Detär så uppenbart felaktigt. Att det skulle hållas val varinte något tecken på att regeringen bedömde lägetsom särdeles stabilt utan bara på att mandatperiodenför presidenten hade löpt ut. Det var nödvändigt atthålla val.Jeltsins utmanare var inte någon trevlig, väster-ländsk socialist, tidigare medlem i ,utan en hårdför kommunist - . hans kolleger skulle bli djupt kränkta om de kal-lades för socialister, för det är de inte. Partiet heterKommunistpartiet och kommer att heta det ett bra tagtill, så länge den sortens personer styr det. Så låg dettill, och det vet alla som följer händelserna.Jag tror inte att skulle ha haft såmycket råd att ge. Det var inte det som var poängen.Mot bakgrund av det litet skakiga läget i vardet rimligt att fler än , som det nu råkadebli, fick tillfälle att få kunskap om incidenten för denskull den hade kunnat leda till trassel. gjorde deninte det. Det är alltså i och för sig en hypotetisk fråga,så här i efterskott.Eftersom det inte blev gjort i första inlägget villjag yrka bifall till reservationerna 5 och 7.Anf. 120 () re-plik:Fru talman! var ganska modest isitt första inlägg och sade att regeringen borde hainformerat men att det var inte fel attså inte skedde. Det var ganska sensationellt att manvåren 1996 i tog steget att utlysa direkta valtill presidentposten. Det var första gången det hände irysk historia. hade president valtsindirekt av sitt parlament. Med facit i hand vet vi attstabiliteten säkrades. Jeltsin hade folkets stöd. Ziuga-nov hade det inte. Det är det facit vi sitter inne mednu.Anf. 121 () re-plik:Fru talman! Jag tyckte att jag i min replik varprecis lika modest i den fråga vi behandlar som jagvar i mitt första inlägg. Detta är en bedömningsfråga,och man kan göra olika bedömningar av huruvidaUtrikesnämnden borde ha informerats. Däremot gårdet inte att göra mer än en bedömning av hur läget dåvar i . är dessbättre detta historia.