prot · GK0959 · 1997-02-04 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1996/97:59Tisdagen den 4 februariKl. 14.00 - 17.15Det justerade protokollet beräknas utkomma ------------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollen för den 28 och 29 januari.2 § Svar på interpellation 1996/97:116 om ny-årsfyrverkerierAnf. 1 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag är beredd att vidta i syfte att minskaokynneshanterandet av raketer och smällare.Min grundinställning är att det inte finns skäl attmotverka ett ansvarsfullt användande av pyrotekniskavaror. Däremot är det angeläget att hanteringen avvarorna är föremål för kontroll och begränsningar såatt risken för skador och andra olägenheter motver-kas.I lagen (1988:868) om brandfarliga och explosivavaror föreskrivs att den som hanterar sådana varorskall vidta de åtgärder och de försiktighetsmått sombehövs för att förhindra brand eller explosion sominte är avsedd och för att förebygga och begränsaskador på liv, hälsa eller egendom genom brand ellerexplosion. Lagen och de föreskrifter som har utfärdatsmed stöd av denna innehåller bl.a. bestämmelser omkrav på godkännande av de produkter som får säljastill allmänheten och om åldersgränser för förvärv ochinnehav. Jag bör i sammanhanget nämna att dennareglering hör till handelsministerns ansvarsområde.Ytterligare bestämmelser om handhavandet avfyrverkerier och liknande finns i ordningslagen(1993:1617). Där stadgas bl.a. att pyrotekniska varorinte får användas utan tillstånd av polismyndigheten,om användningen med hänsyn till tidpunkten, platsensbelägenhet och övriga omständigheter innebär risk förskada på eller någon beaktansvärd olägenhet för per-son eller egendom.Regeringen har med stöd av ordningslagen be-myndigat kommunerna att meddela de ytterligareföreskrifter som behövs för att förhindra att männi-skors hälsa eller egendom skadas till följd av an-vändningen av pyrotekniska varor. En kommun kansåledes i lokala föreskrifter införa krav på tillstånd föreller förbud mot användningen av pyrotekniska varorinom ett visst begränsat område eller beträffandevaror av visst slag.Den som avfyrar fyrverkerier och liknande i stridmot ordningslagens bestämmelser eller lokala före-skrifter kan dömas till penningböter. Beroende påomständigheterna kan naturligtvis också brottsbalkensbestämmelser om t.ex. vållande till kroppsskada ellersjukdom, ofredande och skadegörelse bli tillämpliga.Jag är fullt medveten om att det i viss utsträck-ning, särskilt i samband med nyårshelgen, förekom-mer att fyrverkeripjäser och smällare avfyras på ettsådant sätt och att det uppkom-mer olägenheter för enskilda och att djur stressas.Frågan är då vad man kan göra åt detta. föreslår i sin interpellation att man borde övervä-ga en reglering som innebär att fyrverkeripjäser ochsmällare endast får säljas till personer som kan uppvi-sa ett av polisen utfärdat tillstånd.Som framgått av min redogörelse är för-säljningen och användandet av pyrotekniska varorutförligt reglerade i vårt land. Det finns därför skäl attnoga tänka efter innan man inför ytterligare restriktio-ner. förslag har enligt min meningflera brister. Det skulle leda till ett ökat besvär för denenskilde och till ett betydande merarbete för polisen.Värdet av en tillståndsplikt kan dessutom diskuteras.Man kan t.ex. fråga sig på vilka grunder polisenskulle kunna neka vanliga medborgare möjligheten attförvärva ordinära fyrverkeripjäser.En annan omständighet som måste beaktas är atten alltför rigorös reglering av pyrotekniska varorriskerar att motverka sitt syfte, genom att t.ex. ung-domar i ökad omfattning använder hemtillverkadepjäser av olika slag. Konsekvenserna av sådant expe-rimenterande kan som bekant vara förödande.Det nu anförda innebär inte att problemet medstörningar från pyrotekniska varor kan lämnas därhän.Jag kan nämna att frågan har aktualiseratsinom . I det sammanhanget kan detfinnas skäl att överväga om det bör införas restriktiva-re regler på området.Anf. 2 ():Fru talman! Jag tackar för svaret.Detta problem förekommer bara under 2 av årets52 veckor, framför allt i storstädernas förorts- ochytterområden. Det handlar alltså om okynneshanteringav fyrverkeripjäser.Jag är ingen förbudsivrare, fru talman, men jagbörjar bli tveksam då barn, men även vuxna, i vissafall har problem att agera på ett vettigt sätt. För egendel var jag säkert inte bästa barn på den tidendet begav sig, men jag har förhoppningsvis blivitklokare och insett att detta okynnessmällan-de inte är trevligt.Jag förstår att det är trevligt att stå på en balkongpå nyårsafton och titta ut över fyrverkerierna, men detsom händer dag och natt innan är inte trev-ligt. Man kastar in smällare i folksamlingar, ofta be-stående av gamla och pensionärer. Brevlådor blirfördärvade, och det blir personskador. Många männi-skor som arbetar får inte sova på grund av att mansmäller dygnet runt. Jag har tagit upp frågan omhundar, och det har också statsrådet gjort. Jag är självhundägare och är därför kanske part i målet. För minhund är detta bra ur en synvinkel, nämligen att hon ärlitet överviktig och på grund av smällandet inte äterpå . Men det är inte bra för hennes psyke attuppleva detta.Vad skall man då göra? I vissa kommuner är detförbjudet att smälla helt eller delvis, dock bara inomdetaljplanerat område. Därför inser jag att mitt förslagatt inte sälja till den som inte kan visa upp tillståndfrån polisen har sina problem. Däremot är jag heltklar över att om det hade krävts ett uppvisande avtillstånd av en köpare - dessa pjäser kostar i dagmellan 500 och - skulle det säkert ha minime-rat smällandet. Men jag inser att mitt förslag inte ärhelt utan negativa konsekvenser.Statsrådet talar om personskador, och visst finnsdet en risk för att en reglering skulle innebära att deökar. Men i har man i stort sett förbud motallt utom luftburna fyrverkeripjäser, och där är är detinte ett större antal personskador än i Sverige.Jag tycker i alla fall att det är positivt att statsrådetsäger att man har under övervägande att eventuelltinföra en del skärpningar för att förbättra situationen.I krävs det tillstånd, och där var det två somsökte, nämligen kommun och en privatperson.Det var kanske 150 000 som smällde. Det var inte sålyckat, och det visar att lagstiftningen inte fungerar.Jag skulle vilja fråga: Kan statsrådet ge något ex-empel på hur man skulle kunna införa skärpningar,som på ett bättre sätt kunde ge en lösning på dennasituation, som tyvärr är ett mycket stort problemför många, framför allt äldre människor och djur?Anf. 3 Justitieminister ():Fru talman! Frågan om vilka skärpningar som kangöras borde i första hand övervägas av kommunerna,som ju har fått det redskap som lagstiftningen anvisar.Där finns det säkert anledning för en del kommuneratt överväga på vilket sätt de skulle kunna förbättrasituationen i sin kommun.Man kan naturligtvis också i övrigt överväga omvi borde ha en lagstiftning som överensstämmer meramed den övriga nordiska lagstiftningen, som alltså ärnågot mer restriktiv vad gäller vilka typer av varor avdet här slaget som över huvud taget får säljas. Mankan överväga om det över huvud taget skall finnasprodukter vilkas enda funktion är att avge en kraftfullknall.Det vore egentligen intressant att veta om Modera-ta samlingspartiet skulle vilja ställa sig i spetsen föratt införa den typen av förbud. Det är inte vanligt attsådana förslag kommer från det hållet, men jag skullemed intresse lyssna på det.Anf. 4 ():Fru talman! Jag visste att detta skulle komma.Därför sade jag redan från början att jag inte villframstå som någon förbudsivrare.I många kommuner har man sagt att det ickeär tillåtet att smälla inom stora delar av kommunerna.Ändå smälls det som aldrig . Lagstiftarens möjlig-heter att bemöta detta är inte helt konsekventa. Ommänniskor ringer till polisen en nyårsafton och sägeratt det smäller ovanligt mycket, så förstår jag att mansäger att man har annat mycket viktigt att syssla medoch lägger på luren. Om det finns en önskan att fram-ställa mig som en förbudsivrare, så à la bonne heure;det kan jag köpa. Men det kan ju inte vara lyckat attdet som i det exempel som jag tog, kommun,såldes ett par miljoner raketer. kommun ochen privatperson hade sökt tillstånd. Detta kan också fåen annan effekt. Människor vet om att man måste hatillstånd, men ingen kontrollerar det. I förlängningenkan det få den effekten att man börjar strunta i andralagar också.Men jag har förstått att justitieministern äruppmärksammad på att detta kan vara ett problem påvissa ställen. Jag nöjer mig tills vidare med detta svar.Tack.Överläggningen var härmed avslutad.3 § Svar på interpellation 1996/97:117 omkriminalvårdspersonalenAnf. 5 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag ämnar vidta för att ta till vara kompetentanstaltspersonal och för att underlätta integreringen avanstaltspersonalen i frivården. Frågan är ställd motbakgrund av de förändringar som pågår inom krimi-nalvården, där myndigheter slås samman, anstalterläggs ned och fängelsestraff i ökad utsträckning er-sätts av andra frihetsinskränkande påföljder.De nya lokala kriminalvårdsmyndigheterna skallkunna omfatta alla de tre verksamhetsgrenarna anstalt,häkte och frivård. Syftet med den nya organisationenär bl.a. att bättre integrera de olika verksamhetsgre-narna och att kunna använda personalen mer flexibelt.Den kompetens som finns inom ett verksamhetsområ-de skall också kunna komma till nytta inom andradelar av verksamheten.Den nya organisationen ändrar inte de grundläg-gande kompetenskrav som gäller för kärnverksamhe-ten inom respektive verksamhetsgren. Kriminalvårdenhar i samarbete med de fackliga organisationerna lagtfast vilken inriktning förändringsarbetet på lokal nivåskall ha. Regionmyndigheterna har fått ett särskiltansvar för att ge personalen nödvändig kompetensut-veckling beträffande ändrade och nya uppgifter tillföljd av ny organisation och utvecklingen av alterna-tiva påföljder.Försöksverksamheten med elektronisk övervak-ning har utvidgats och beläggningen vid anstalternahar minskat. Detta gör att kraven på besparing kanmötas med att ett antal anstalter läggs ned och attpersonalstyrkan minskas på andra håll. Det är givetvisviktigt att man vinnlägger sig om att erbjuda dennapersonal omplacering. Kriminalvården har sedantidigare erfarenhet av det omställningsarbete sombehövs inför varje nedläggning och personalminsk-ning.I propositionen om utvidgad försöksverksamhetmed intensivövervakning med elektronisk kontroll(prop. 1995/96:156 s. 31) framhöll regeringen att detgäller för kriminalvården att organisera försöksverk-samheten på så sätt att den kompetens och kapacitetsom finns inom hela kriminalvårdsorganisationen,bl.a. i fråga om personal, utnyttjas på bästa sätt.Jag har från kriminalvården fått veta att mankommer att sträva efter att utnyttja den sammantagnakompetensen på bästa sätt när verksamheten medelektronisk övervakning byggs upp. Inga absolutakrav om viss akademisk examen har ställts på demsom skall arbeta med dessa nya uppgifter. Kriminal-vården kommer att slå vakt om såväl den kompetenssom finns i form av erfarenheter som den som utgörsav högskoleutbildning. Frågan om vad som skallkrävas av den personal som skall arbeta med elektro-nisk övervakning diskuteras även med de fackligaorganisationerna. I viken omfattning anstaltspersonalkan anställas inom andra delar av kriminalvården ärförstås också beroende av hur stort behovet av nypersonal är på olika orter och i vilken utsträckningövertalig personal är beredd att flytta.Kriminalvården har alltså utarbetat en strategi föratt ta till vara den kompetens som finns inom helaorganisationen när verksamheten förändras. Jag anserdärför att det inte behövs några särskilda åtgärder frånregeringens sida.Anf. 6 (mp):Fru talman! Jag tackar justitieministern för svaret.Om tillståndet för de berörda inom kriminalvårdenhade överensstämt med den anda av samförstånd ochenighet som präglar svaret på mina frågor, hade jaginte behövt ställa denna interpellation. Men jag harvarit i kontakt med just fackombud för anstaltsperso-nalen, som tyvärr har berättat om den stora oro ochovisshet som omger personalen vid just klass-fyra-anstalter, vilka är de som drabbas av nedläggning.Man har fått information som innebär varsel om upp-sägning. Men det finns inga konkreta planer på alter-nativ sysselsättning inom kriminalvården.Vi i fick ju på ett tidigt stadium genombudgetpropositionen veta att 600 anstaltsplatser skulleläggas ned . 400 platser av dessa beroddepå verksamheten med elektronisk fotboja. Med dennainformation trodde jag att det var självklart att detskulle göras konsekvensanalyser för att personalenskulle veta vad som skulle hända. Det har gjorts kon-sekvensanalyser när det gäller intagna och byggnader,men de innehåller inte ett ord om hur personalen skalltas till vara eller vad det finns för alternativ. Det är judenna ovisshet, som drabbar människor, som gör demså oroliga.Samtidigt får vi ju veta att frivården behöver för-stärkning, inte bara på grund av verksamheten medelektronisk fotboja. Både revisorer ochRiksrevisionsverket har ju påpekat att man måste görastora förändringar inom frivården för att bli trovärdi-ga, att innehållet i påföljderna måste bli tydligare ochkonsekventare osv. Det finns en massa åtgärder sommåste vidtas, och det kräver ju ökad personal.När jag ringde till chefen för kriminalvårdsperso-nalen sade han att utökningen i frivården inte kommeratt bli så stor - ca 50 i hela landet. Han sade också attpersonal på befintliga anstalter skall sköta kontroll avfotboja. Då blev jag väldigt rädd. Jag har nämligenundrat hur man kommer att lösa detta, så att den nyaorganisationsförändringen inte innebär en kostnadsre-duktion genom personalminskningar snarare än enförbättrad arbetsorganisation. Skyddsombuden harockså pekat på, när det gäller personalen generellt, attden största psykosociala ohälsan beror på oro över attförlora jobb.När det nu är på detta vis, som vi kände till på etttidigt stadium, och vi vet att frivården behö-ver anställa personal, förstår jag inte varför det integjordes en riktig konsekvensanalys så att personalenkunde känna sig lugn.Striden, som jag nämner i min interpellation,mellan de två fackförbunden och gällerhuruvida socionomutbildning krävs. Svaret, att detinte behövs, var ju klargörande. Det tackar jag för.Detta är tydligen en uppgift som inte har kommit ut.Fackombuden känner inte till detta, eftersom dettainte varit klarlagt. Men fick jag ju ett klarläggande.Men jag skulle vilja ha ett svar på varför det intehar gjorts konsekvensanalyser när man vet hur mångaplatser som skall skäras ned och att frivården behövermycket extra resurser.Anf. 7 Justitieminister ():Fru talman! I det planeringsarbete som Kriminal-vårdsstyrelsen bedriver i samband med uppfyllandetav de krav på reformering av kriminalvården och dekrav på besparingar som regeringen har ställt ingårdet naturligtvis att göra bedömningar av konsekven-serna av vidtagna åtgärder i olika avseenden.När det gäller betydelsen för antalet anställda inomkriminalvården tror jag att det vore fel att förneka attde inskränkningar av antalet anstalter som finns i dagrimligtvis måste leda till att behovet av anställda inomkriminalvården minskar. Effekterna av detta motver-kas dock delvis av att andra delar inom kriminalvår-den är föremål för viss expansion, men någon direktparallellitet mellan de två åtgärderna finns givetvisinte. Dessutom är ju svårigheten att de geografisktinte alltid är belägna på samma ställe. I vilken ut-sträckning man kan flytta personal från en verksamhettill en annan är ju bl.a. beroende på personalens möj-ligheter och vilja att flytta på sig. Därför är det intemöjligt för att göra någonexakt bedömning av konsekvenserna när det gällerpersonalen förrän man har haft möjlighet att bearbetafrågan direkt med de berörda personerna.Jag vet att lägger väldigtstor vikt vid detta omställningsarbete. De vet att detkräver insatser av olika slag. Man genomför bl.a.därför regelbundna träffar med cheferna och perso-nalansvariga vid de anstalter som är berörda av ned-läggningen. Man har också inrättat en intern arbets-förmedling för kriminalvården. Från början var denrikstäckande; numera är den regional.Jag skulle vilja säga att de erfarenheter vi har fråntidigare liknande åtgärder inom Kriminalvårdsstyrel-sen som har utvärderats och finns bearbetade visar attKriminalvårdsstyrelsen hanterar dessa frågor på ettambitiöst och ändå i många fall lyckosamt sätt. Menoron är givetvis stor hos personalen. Det viktiga är juatt hantera frågan så snabbt som möjligt med såmycket information som möjligt. Men det är svårt attdölja att det ändå innebär svårigheter för den personalsom man inte kan finna omplaceringsmöjligheter till.Anf. 8 (mp):Fru talman! Jag förstår de synpunkterna. Det kanvara svårt att placera alla. Det jag efterlyser är att denstrategi som utarbetas inom kriminalvården kommerut till de berörda på ett tidigt stadium, medvarseln, så att det blir klart. Det är precis det som sägsi slutklämmen i svaret. Då kommer inte oron ocholusten att grassera och växa, som den gör när maninte har någonting att hålla sig efter.När vi diskuterade när försvarsministernvar här stod det helt klart, bara därför att det gällde såmånga människor som sades upp på samma gång, attdet var jätteviktigt med konsekvensanalys i sambandmed nedläggningar. En beredskap inför omställning,ett program och en policy skulle finnas. Man skulleavsätta pengar till omställning och utbildning ochbehålla kompetensen inom verksamheten. Det taladesom insats, planering och ansvar.Det gäller i hög grad också inom de stora föränd-ringar som sker. Vi vet att de kommer att ske. Jaghar inte sagt emot att de skall ske, men jag talar omhur man hanterar problemen.Tyvärr har de anställda inte fått information ut tillanstalterna om hur man har tänkt. Det som fordras äratt informationen förs ut bättre.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 1996/97:110 om Nor-ra länkenAnf. 9 Kommunikationsminister ():Fru talman! har frågat mig om jagavser verka för att avbrytersina arbeten på i avvaktan på utgångenav den rättsliga prövning som pågår.Ewa har också frågat mig om jag avserverka för en generell översyn av agerandei fallet , och då speciellt ur demokratisktsynvinkel.Bakgrunden till fråga är att vissa avde beslut regeringen fattat angående de till regeringenöverklagade detaljplanerna för är före-mål för prövning av Regeringsrätten. Regeringsrättenhar också prövat ett av regeringens beslut.Norra länken är ett omfattande och kompliceratprojekt att genomföra. Projektet kräver en mängdtillstånd från flera olika myndigheter. Anläggandet avNorra länken förutsätter en god planering av Vägver-ket. En viktig del i denna planering är förberedelsear-beten. Dessa förberedelsearbeten kan t.ex. gälla om-läggning av ledningar, etablerande av arbetsplats ochbyggande av arbetstunnlar.De byggnadsarbeten som pågår i anslutning tillNorra länken är just sådana förberedelsearbeten. Des-sa arbeten regleras inte av de beslut som prövatseller prövas av Regeringsrätten. Deomfattas inte heller av de arbetsplaner som ligger påregeringens bord för prövning.Jag har förtroende för sätt att planeraoch genomföra vägprojekten inom Dennisöverens-kommelsen. Det gäller även planeringen och genom-förandet av Norra länken.Regeringsrättens dom leder naturligtvis till attVägverket får se över sin planering av byggandet avNorra länken även i de delar som inte direkt pekas ut idomen. Detta kräver inte någon insats från min ochregeringens sida.Anf. 10 ():Fru talman! Jag harställt några konkreta frågor. Jag noterar att ministern isitt svar säger att hon har förtroende för Vägverketssätt att planera och genomföra vägprojektet inomDennisöverenskommelsen, inklusive planeringen ochgenomförandet av . Då undrar jag omministern anser att den halva miljarden kronor som nuligger nedplöjd i kan anses vara uttryckför vårdslöshet med skattemedel.Jag vill också citera ur väglagen, § 19, där det stårföljande: "Byggande av väg får påbörjas först sedanarbetsplan har upprättats och, när det behövs, harblivit fastställd." För finns det två ar-betsplaner, och båda är överklagade hos regeringen.Regeringsrätten har ännu inte tagit ställning till dem.Dom väntas i februari.Kan man säga att av arbetstunn-lar strider mot väglagen, eftersom arbetsplaner ännuinte är fastställda i och med överklagan?Under det att regeringen prövade första ärendet -- och under det att Regeringsrättenprövade samma ärende sprängde för ar-betstunnlar. Anser ministern att detta är otillbörligpåverkan från ett statligt verk?Ministern har förtroende för , men nuligger ändå hela ärendet i regeringens hand. Stämmerdet att ministern nu tänker ta ett samlat grepp omDennispaketets vägsatsningar? Innebär det i sådanafall att det pågående arbetet med ome-delbart kommer att upphöra?Hur ser kommunikationsministern på Vägverketsagerande, dvs. sprängning av arbetstunnlar under detatt regering och Regeringsrätten prövar ärendet? Kanman säga att det är ett hot mot samhällets rättsageran-de och rättsmedvetande?Ministern säger i sitt svar att det inte krävs någotagerande från hennes eller regeringens sida. Kräverinte detta agerande en insats från ministern?Anf. 11 ():Fru talman! Låt mig som kommandes från ett partisom har varit med om att träffa Dennisöverenskom-melsen få hoppa in och rikta ett par frågor till InesUusmann med anledning av den slutsats statsrådetlandade på i sitt svar, nämligen att den uppkomnasituationen inte är någonting för regeringen att blandasig i eller hantera.Om jag förstod de samfällda bedömningarna från rätt är det väl ändå så, att Regeringsrättens domeventuellt medför en fördröjning av hela Dennispake-tets ikraftträdande. Det måste åtgärdas antingen via enändrad lagstiftning, så att man följer lagen så som denvar tänkt att verka, eller genom en ändrad detaljplanmed allt vad det innebär i form av förseningar ochfördyringar av hela projektet. Då hamnar det natur-ligtvis delvis på regeringens bord att nu välja strategieller ge signal om hur man utifrån regeringens sidaavser att hjälpa till, framför allt om man likt Modera-terna, och, förutsätter jag, också de andra avtalsslu-tande parterna, ändå ser behovet av att få Dennisöver-enskommelsens olika delar till stånd, för att möjliggö-ra för den växande som detta trotsallt handlar om.Ines Uusmann var i flera kommentarer i går innepå att detta inte skulle leda till mer pengar från staten.Vi från har hört till leda att den allde-les oförskämt lilla del av väganslagen som hamnar idenna region skall fortsätta att ligga på samma nivå.Men så pekade statsrådet på en annan möjlig lösning.Jag är väldigt nyfiken på att höra vad det skulle vara.Tullarna är ju kopplade till färdigstäl-lande. Vad är det, om detta skulle bli fördröjt, förannan lösning som statsrådet menar?Anf. 12 Kommunikationsminister ():Fru talman! I den situation som har uppkommit ioch med Regeringsrättens utslag ställs na-turligtvis en hel del frågor också till oss i Regerings-kansliet - och inte bara där, för det handlar väldigtmycket om regionen också - beträffande hur manskall se på utformningen av Dennispaketets olikaprojekt. Det är för tidigt att svara på vad mankan komma fram till för lösningar. Mitt primära in-tresse är naturligtvis att vi skall få trafiklösningar somfungerar för och som också mil-jömässigt är så riktiga som möjligt. Man får natur-ligtvis också anpassa sig till den dom som Regerings-rätten har fällt.När det gäller Regeringsrättens dom och demo-kratin undrar interpellanten, , om jagtycker att demokratin fungerar. Jag tror att det varungefär så frågan var ställd. Jag tycker att Regerings-rättens dom faktiskt visar att den kontroll man har påmyndigheternas beslut är förenlig med den lag somhar stiftats här i . Den visar att det här fak-tiskt fungerar i . Det är väl det viktigaste närdet gäller demokratisk kontroll.Sedan gäller det agerande.