prot · GK0970 · 1997-02-27 00:00:00 — har - mot bakgrund avatt genomfört tillsyn iMalmö kommun avseende elevers rätt till stöd i skol-arbetet - bl.a. frågat mig vilka åtgärder regeringenplanerar att vidta för att se till att gällande bestämmel-ser vad gäller stöd till elever med inlärningssvårighe-ter efterlevs i skolorna.I nämnda tillsynsbeslut har prövatom kommun uppfyller de krav som ställs påkommunen i de lagar och förordningar som reglerarverksamheten i skolan. Tillsynen begränsades tillgrundskolan och avsåg rätten till stöd för elever medinlärningsproblem, som t.ex. läs- och skrivsvårigheteroch svårigheter med matematik.Efter beslut i tillsynsärendet har endialog öppnats mellan fältorganisationoch politiker i . beslötkommunfullmäktige att tillföra skolorna 10 extramiljoner, som skall användas som stöd till elever medsärskilda behov. kommer också inom kortatt begära in en redogörelse för vilka åtgärder kom-munen vidtagit och planerar för att stödja elever medsvårigheter.En av skolans allra viktigaste uppgifter är att läraalla barn att läsa och skriva. De elever som har svå-righeter i skolarbetet skall enligt skollagen ges särskiltstöd. Jag vill framhålla att kommunerna har ansvar föratt se till att alla barn får en likvärdig utbildning.Normerna för likvärdighet anges i läroplan och kurs-planer. Stöd till elever med svårigheter i skolarbetetär emellertid inte enbart en fråga om resurser. Det ärframför allt en fråga om att undervisningen bedrivs påett sådant sätt att eleverna känner att det är menings-fullt att lära sig nya saker, att de har inflytande översitt arbete i skolan och att det är roligt att gå i skolan.En god värdemätare på en skolas kvalitet är hurskolan förhåller sig till de elever som har svårast atttillägna sig skolans undervisning. Hur dessa eleverklarar sig säger andra saker om en skola än de medel-tal som oftast diskuteras i utvärderingssammanhang.Regeringen har därför - i regleringsbrevet - gett i uppdrag att vidtasärskilda utvärderings- och utvecklingsåtgärder avse-ende elever som har behov av särskilt stöd, såvälfunktionshindrade elever som elever med mer doldahandikapp eller svårigheter.Kommunerna har ansvaret för att följa upp, kon-trollera och utveckla skolan. Kommunerna behöverdärför utveckla effektiva metoder för uppföljning ochutvärdering, så att de nationella målen för skolanuppnås. Efter en riktad tillsyn av 20 kommuner kon-staterar att dessa kommuner inte fullföljerdetta ansvar.Regeringen ser mycket allvarligt på de undersök-ningar som visar att elever med svårigheter inte fårdet stöd som de behöver. Det är också oroande att debesparingar som kommuner genomfört inom skolvä-sendet tenderar att slå mot elevgrupper som har behovav särskilt stöd. Det är, enligt min mening, viktigt attkommunernas, liksom statens, uppföljning och utvär-dering intensifieras och effektiviseras. Bl.a. måsteSkolverket ta en mer aktiv roll i detta arbete.Jag välkomnar därför att tagit initiativtill att stödja och utveckla kommunernas styrning ochkontroll av skolan.En kommitté har tillkallats med uppdrag att redo-visa viktiga utgångspunkter för arbetet med att stödjaelever med stora läs- och skrivsvårigheter samt föreslååtgärder i förebyggande och avhjälpande syfte.Kommittén skall även analysera lärarutbildningarnasmöjligheter att ge de blivande pedagogerna beredskapatt upptäcka och stödja elever med läs- och skrivsvå-righeter. Förslag till ågärder som skulle kunna göraden blivande läraren i förskola och skola bättre förbe-redd på aktiva insatser i elevernas språkutvecklingskall utarbetas. Kommittén skall redovisa sitt uppdragsenast i augusti 1997.Slutligen kommer regeringen att förriksdagen presentera sin utvecklingsplan för förskola,skola och vuxenutbildning. I utvecklingsplanen, sombl.a. behandlar frågor om skolans styrsystem ochkvalitetsutveckling, kommer regeringen att ange vil-ken huvudsaklig inriktning regeringens politik kom-mer att ha inom utvecklingsperioden.Vad gäller direktiven till den begärda översynenav lärarutbildningen är dessa under utarbetande.Anf. 115 (m):Herr talman! Jag tackar för svaret på min interpel-lation.Bakgrunden till att jag har ställt interpellationen äratt vi fick en mycket anmärkningsvärd rapport somSkolverket hade gjort i samband medtillsynen av elevers rätt till stöd i skolarbetet i Malmökommun. Av den rapporten framgick att kommunenpå flera punkter inte uppfyllde de krav som nationellaregler förutsätter. Alla elever med behov av stöd fickinte sådant stöd. Det åtgärdsprogram som grundskole-förordningen stadgar att skolorna skall göra för elevermed behov av stöd saknades i stor utsträckning.Kommunen brast också när det gällde information omrätten till stöd och kommunens kontroll av den egnaverksamheten. I just det här fallet saknades stöd tillelever med behov av sådant.Det är naturligtvis bra att kommun i no-vember har tillfört verksamheten mer pengar. Resurs-brist var ju ett av de argument som framfördes somskäl från skolorna till att man på vissa håll inte upp-fyllt reglerna om rätt till stöd.Jag har inte heller något emot att en dialog haröppnats mellan fältorganisation och poli-tiker i med anledning av den här tillsynen.Men man undrar ju: Kunde inte fältorganisationenoch kommunen ha pratat med varandra litet tidigare?Och vart leder nu de här samtalen?Rapporten visar för övrigt också att det kanskeinte är enbart politikerna man behöver prata med.Faktum är att kommunen genomför vissa undersök-ningar som är kommunövergripande om elevers läs-och skrivförmåga i både årskurs två och årskurs fyra.Men problemet är att det inte används som underlagför verksamhetens planering på skolorna. Dessutomsaknas kriterier ofta för hur resultaten skall tolkas ochhur man skall följa upp dem. Det är en brist, därkommunen naturligtvis har ett ansvar.När det gäller frågan om åtgärdsprogram, som ärett viktigt underlag för kontinuitet i stödinsatserna ochsom grund för samverkan med hemmen saknas detockså riktlinjer i rapporten för hur de skall utformas.Kvaliteten på dem som ändå finns varierar, men konstaterar - och det är allvarligt - att persona-len inte alltid ser värdet i att det upprättas sådana. Detär naturligtvis ett grundproblem. Om varken lokalapolitiker eller skolans personal förstår avsikten bakomgrundskoleförordningens krav, kanske t.o.m. struntar idem därför att man inte tycker att det är värdefullt,har vi ett nationellt utbildningspolitiskt problem.Jag är också bekymrad därför att jag inte tror attde brister som tillsynen i uppvisade är någraenstaka exempel. Jag är rädd för att de här problemenfinns också i andra kommuner. Det var därför som jagundrade vad regeringen planerar att göra för att se tillatt gällande bestämmelser efterlevs. På det har skol-ministern svarat att har fått skärpta direk-tiv. Det är väldigt bra. Jag är också positiv till att manhar tillsatt en kommitté för arbetet med att stödjaelever med läs- och skrivsvårigheter.Men frågan är: Räcker det här? Inlärningsproble-men är ju av de mest skilda slag. Det är knappastutredningar som behövs överallt, utan konkreta insat-ser, där elever med inlärningssvårigheter får profes-sionell hjälp. Jag tycker t.ex. att rapporterna om attdet är svårt att få stöd med talträning är väldigtalarmerande. Barn som inte kan tala ordentligt behö-ver professionell hjälp, men det är en sak som för-svinner just . Och det är nedrustning på gång närdet gäller den professionalism som finns för inlärningoch stödinsatser för elever med särskilda problem.Jag är inte heller säker på att det ger snabba resul-tat att frågan om kommunernas egen uppföljning nudiskuteras. Det vore betydligt bättre om skolornaskärpte sin uppföljning av varje elev och utan undan-tag noga och kontinuerligt informerade elever ochföräldrar om skolans bedömning.Anf. 116 ():Herr talman! Det finns såväl skollag som lä-roplan vilka tydligt anger alla elevers rätt till en lik-värdig skolgång. Trots detta vet vi att skolsituationenär olika för framför allt elever med särskilda behov.Skolministern har redovisat regeringens syn på huruppföljningen skall ske av de nationella besluten. Detär bra intentioner och en bra inriktning.Personligen anser jag att vi har de styrmedel sombehövs men att det krävs ytterligare information tillframför allt kommunstyrelseledamöter om hur för-delningspolitiken skall ske enligt den nationella läro-planen om skollagen.Skolverket har i en av sina rapporter konstateratatt i sin decentraliseringsiver har politikerna lämnatöver det ekonomiska ansvaret till rektorerna i ställetför att själva ta det här ansvaret. Detta ser jag sommycket allvarligt.Vi vet att rektorerna har en mycket pressadarbetssituation. De skall vara alltifrån ekonom ochadministratör till pedagogisk ledare och personalchef.Man kan konstatera att rollen som administratör taralltmer tid och rollen som pedagogisk ledare tar alltmindre tid. Givetvis drabbar detta även barn medsärskilda behov.Mina frågor till skolministern är därför följande:Anser skolministern att det i de kommunala skolpla-nerna klart skall framgå hur kommunen ämnar gemöjlighet till en likvärdig skolgång för elever medsärskilda behov? Anser skolministern att rektorernabör ges större möjlighet att verka som pedagogiskaledare?Anf. 117 Statsrådet ():Herr talman! Jag kan till stor del instämma i denproblembeskrivning som både och gör. Jag vill upprepa vad jag sade iden tidigare interpellationsdebatten, att min bedöm-ning är att vi måste skärpa kontrollen och uppfölj-ningen av resultaten och kvaliteten i svensk skola påsamtliga nivåer - på den enskilda skolan, på kommu-nal nivå och på nationell nivå. Regeringen kommer isin nationella utvecklingsplan för skolan att presente-ra förslag på hur detta kan ske. Vi kommer att presen-tera våra förslag inom två veckor.Det finns naturligtvis anledning att rikta ganskaskarp kritik mot många kommuners sätt att hantera sittansvar och sin uppföljning. När riktarkritik mot en kommun resulterar det i allmänhet i attkommunen vidtar åtgärder, men vi kan ännu intesäkert säga om situationen verkligen förbättras av deåtgärderna, och det är ju ändå bara i det ljuset somåtgärderna kan bedömas.Jag delar uppfattning att dekommunala skolplanerna skall ange hur elever medbehov av särskilt stöd skall få det stödet. De kommu-nala skolplanernas uppgift är nämligen att tala om hurkommunen tänker göra för att uppnå de nationellamålen för skolan. Ett väsentligt nationellt mål förskolan är en likvärdig utbildning för alla barn ochungdomar, och det förutsätter ett särskilt stöd till deelever som har särskilda svårigheter. Vi vet attkommunernas skolplaner alltför ofta bara är planer,utan någon egentlig uppföljning och utvärdering. Oftasaknar de också koppling till kommunens budget, ochutan en sådan koppling blir ju planen ganska frittsvävande.Jag delar också uppfattningen att rektorerna behö-ver ges ett ökat utrymme för att ta ansvaret för att ledaden pedagogiska verksamheten på skolan, men jaganser att det är huvudmannen för skolan som har dethuvudsakliga ansvaret för att åstadkomma sådanaarbetsvillkor för rektorerna. Det är viktigt att led-ningsfunktionen för skolan utvecklas, och jag vet attmånga kommuner också arbetar med den frågan. Jagtror inte egentligen att staten kan gå in med någrasärskilda åtgärder, utan det måste vara skolhuvud-mannens uppgift att göra det. Vad staten däremot kangöra är att t.ex. förbättra den statliga rektorsutbild-ningen, som just nu är föremål för översyn. När denöversynen är färdig får vi anledning att återkommamed förslag på förändringar.Anf. 118 (m):Herr talman! Det är uppenbart att det pågår en deluppföljningar på det här området. Jag skulle ändåvilja fråga skolministern: det fler exempel på attSkolverket har pekat ut kommuner som har motsva-rande brister? Det här måste ju följas upp. Det får intefinnas ett enda exempel på att man så flagrant brytermot grundskoleförordningens krav. Det är viktigt.Åtgärdsprogram skall göras för varje elev. Det ären självklarhet. Skolministern sade i svaret på mininterpellation vad gäller lärarutbildningen att rege-ringen skriver på direktiven. Jag vill då skicka medskolministern att jag anser att det är oerhört viktigt attblivande lärare lär sig hur den nya ansvarsfördelning-en och styrningen av skolan är tänkt. Det är inte så attgrundskoleförordning, skollag och läroplan är någotsom man kan strunta i eller som inte är betydelsefullt,utan det är väldigt viktigt att man känner till detta,lika väl som man känner till den frihet och de möjlig-heter man har i skolan att på den nivån göra sina be-dömningar och ta sitt ansvar.Här finns det uppenbarligen brister. Jag tror ocksåatt det finns brister som måste åtgärdas med informa-tion och annat riktat till dem som redan befinner sigute i skolan och arbetar, så att vi slipper diskussionenom att man inte tycker att detta är viktigt. I så fallfungerar nämligen inte den här decentraliseringen.Det finns också en punkt som inte direkt harnämnts men som jag tycker är viktig. kriti-serar i sin tillsyn kommun och påpekar attkommunen brister i informationen till föräldrar omrätten till stöd. Det här är säkert något som ingår i enstörre helhet. Informationen till föräldrar om vadskolan gör, hur det skall fungera och vem som haransvar för vad blir väldigt gärna satt på undantag. Jagtror att det just för elever med inlärningsproblem ärväldigt viktigt att skolorna vinnlägger sig om att göraklart för föräldrarna hur man arbetar, vad man tänkergöra och vilka rättigheter som finns. I just de härfallen är ju föräldrarnas engagemang nästan ännuviktigare, eftersom vi vet att många barn med inlär-ningsproblem är hjälpta av att skolan kan få föräld-rarna med sig.Detta bör vara något att fundera på vad gäller lä-rarutbildningen men även när det gäller de signalersom skickas till om vad kommunerna börarbeta med. har i detta sammanhang gjortett påpekande som jag blev väldigt glad över att läsa.Även på den här punkten blir det spännande att se vadregeringens skrivelse kommer att innehålla. Det äruppenbart att vi behöver skärpa tonen, för vi kan inteacceptera att man ute på våra skolor inte bryr sig omvad riksdag och regering har sagt. Om det är så att detbrister på för många punkter är tyvärr likvärdigheten iutbildningen hotad, och det är ändå en portalparagrafvars värde jag tror att vi är rätt överens om i den härkammaren.Anf. 119 ():Herr talman! Jag tackar för det positiva svar jaghar fått från skolministern. Jag delar uppfattningen attvi inte skall styra härifrån, men det är likväl viktigt attvi härifrån ständigt understryker de beslutsom vi en gång har fattat. Det tror jag är av värde.Beatrice har från talarstolen framfört värdet avinformation till föräldrar och elever, och jag anser attdet är lika viktigt med information till kommunstyrel-sefolket ute i våra kommuner.Vi har tidigare haft en relativt centralstyrd skolaoch har gått över till att lämna ett större ansvar tillkommunerna. Den kommunala skolplanen är i högstagrad en budgetfråga, och i många kommuner hanterasbudgetfrågor och budgetberedning av kommunstyrel-seledamöterna. Samarbetet och utbytet av informationmellan t.ex. barn- och utbildningsnämnd och kom-munstyrelse är därför oerhört värdefull. Var och enhar sina sakområden att beakta, och jag tror då att dethos de politiker som sitter i kommunstyrelsernafinns en brist på kunskap om vad skollagen och läro-planen säger.Jag såg det också som positivt att vi här under-stryker att riktlinjerna är att rektorerna skall vara depedagogiska ledarna och att det ligger ett värde idetta. Det här kommer säkert att mottas tacksamt avmånga rektorer, som önskar att få vara pedagogiskaledare men som dessvärre är administratörer.Anf. 120 Statsrådet ():Herr talman! Till vill jag sä-ga att nu arbetar med och håller på attgenomföra seminarier för samtliga kommuner ochderas politiskt valda företrädare för att diskutera justde här frågorna. Jag tror att detta är oerhört viktigt.Även om det nu är det nyastyrsystemet för skolan sjösattes är det ännu långtkvar till dess att vi kan tala om att vi har en mål- ochresultatstyrd skola. Det finns alltså mycket kvar attgöra.Beatrice frågar om det finns andra kommunersom har fått samma kritik som kommun. Ja,det finns också andra kommuner som har varit utsattaför kritik, och jag tror tyvärr att problemen vad gällerbrister i just uppföljning och utvärderingar och att fåresultat för de elever som har de största svårigheternai skolan är relativt utbredda. Många tecken tyder påatt det är de eleverna som har fått vidkännas de störstanedskärningarna, fastän detta säkert inte var meningennär man en gång fattade besluten i kommunfullmäkti-ge och kommunstyrelse. Det finns alltså anledning attvara ganska oroad på den punkten. Det är därför vik-tigt att roll inte bara blir attvänta på att någon skall anmäla ett ärende till , utan man bör också själv ta initiativ till en meraktiv kontroll och utvärdering av de olika kommuner-na.Jag tror också att frågan om information till för-äldrar och elever är helt central. Det bör vara uppgift att inte bara stå för en dialog mellanden nationella och den lokala nivån inom skolsyste-met utan också en dialog från skolans sida gentemotomvärlden. Det gäller att öppna skolan, skolans verk-lighet och skolans resultat och göra dem tillgängligaför en dialog med det omgivande samhället, sominnebär medborgare i allmänhet.Jag tror också att ett resultat av den nuvarandeförsöksverksamheten med självförvaltande skolormed egen styrelse med föräldramajoritet, där ävenelever ofta ingår i , är en viktig del för också på lokal nivå skall fatta beslut om merinformation men kanske också om information tillelever och föräldrar på ett annat sätt. Det är ju eleveroch föräldrar själva som bäst kan formulera på vilketsätt informationen bör utformas för att verkligen nåfram.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på interpellation 1996/97:142 omyrkesutbildningAnf. 121 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig om åtgärderför att bemöta behovet av fler platser till Kvalificeradyrkesutbildning och intresset av att tillgodose dettamed resurser avsedda för . Jag villsvara med följande beskrivning.Ulf ser tydliga tecken på att regeringenssatsning på för vuxna är orealistisktavseende antalet platser och vill mot den bakgrundenföra över resurser till försöksverksamheten med Kva-lificerad yrkesutbildning.Kunskapslyftet har mötts av ett mycket stort in-tresse och engagemang i kommunerna. Samtliga288 kommuner har anmält sitt intresseatt delta. Regeringen har tillsatt en särskild delegationför . Delegationen har fått informationom att kommunerna anser sig kunna ta emot ett störreantal vuxna arbetslösa än de 100 000 platser somKunskapslyftet är planerat för. Att nu innan ansök-ningsprocessen slutförts - ansökningarna skall varainne - omfördela resurser från Kunskapslyf-tet till Kvalificerad yrkesutbildning bedömer jag där-för inte som lämpligt.Försöken med Kvalificerad yrkesutbildning är endel i regeringens satsning på ett nationellt kunskaps-lyft för vuxna.Kommittén för Kvalificerad yrkesutbildning harbeskrivit att intresset för försöksverksamheten ärmycket stort, och kontakter med arbetslivet visarockså att de som genomgått Kvalificerad yrkesut-bildning kommer att efterfrågas på arbetsmarknaden.Det är mycket glädjande.Försöksverksamheten är primärt avsedd att varaprecis vad namnet anger, en försöksverksamhet somskall resultera i erfarenheter som kan ligga till grundför beslut om en framtida modell eller modeller förkvalificerad eftergymnasial utbildning i ett aktivtsamarbete mellan utbildningsgivare, branscher ochföretag.Mot bakgrund av det stora intresse som försöks-verksamheten med Kvalificerad yrkesutbildning harrönt, inte minst bland arbetslivets företrädare, kan detfinnas behov av att utöka anta-let platser. Det är dock för tidigt att ta ställningtill om en sådan utökning skall ske.Anf. 122 ():Herr talman! Fru statsråd och fru meddebattör!Jag tycker att jag har fått ett ganska tunt och inne-hållslöst svar på en faktiskt ganska viktig utbildnings-fråga för vårt land, som det handlar om. Mitt intryckär att statsrådet hellre talar om andra saker än om justbehovet av platser till Kvalificerad yrkesutbildning.Jag tycker också att hon blandar äpplen och päron isitt svar, eftersom och Kvalificeradyrkesutbildning är två vitt skilda saker.Kunskapslyftet syftar ju primärt till att man skallrekrytera människor som inte har gymnasiekompetensoch som är arbetslösa. Vad syftar Kvalificerad yrkes-utbildning till? Det är ju en högre utbildning som ärpostgymnasial och som skall vara ett alternativ, somjag ser det, till den högre utbildningen. Den vändersig till ungdomar och även till människor som ärverksamma i arbetslivet i dag.Det får inte bli något slags kameral sifferexercisfrån regeringens sida, där man satsar på det som ärbilligare än det andra för staten. Det tenderar ju att bliså när det gäller . Även om ansök-ningstiden går ut , undrar jag hur det kom-mer att bli när platserna sedan skall fördelas och manser hur stor del staten tar och hur mycket kommuner-na får betala. Men den debatten lär vi få ta senare.Skillnaden mellan och Kvalifice-rad yrkesutbildning är ju att behovet av platser tillKvalificerad yrkesutbildning är konkret och påtag-ligt. När vi debatterade frågan och fattade beslut omden här i sade vi från moderat sida attplatstilldelningen till försöksverksamheten var allde-les för liten och att regeringens ambition var alldelesför låg. Vi sade också att man skulle kunna satsa på4 000 platser och öka antalet platser med4 000 varje år.Det är ganska märkligt att regeringen har en sånjugg inställning till denna försöksverksamhet. Är detpolitisk prestige eller vad är det fråga om egentligen,eftersom man tilldelat kommittén så pass få platser?Den aktuella situationen är att 1 700 platserär fördelade. kommer det att finnas 3 700platser. Genom det nyintag som görs blir det i realite-ten 300 platser att fördela , vilket är på tokför litet. Söktrycket är enormt stort. Detta har kommit-tén tillskrivit regeringen månad förra året.Ändå har ingenting hänt, vilket jag tycker är väldigtförvånande.Förhållandet är alltså olyckligt. Det finns mångaoch stora skäl till att satsa mer på Kvalificerad yrkes-utbildning, då det finns ett behov av kvalificeradeyrkesarbetare. Det finns en väldigt bra anknytningmellan skolan och arbetslivet. Alla tecken tyder hit-tills på att utbildningen kommer att leda till jobb.Det finns också branscher som ännu inte harkommit i fråga, eftersom de kanske har varit litet sentute. Man får då göra inventeringar för att se vilkatyper av utbildningar som det finns behov av. Mendessa kommer vi att få säga nej till. Vi i kommitténhar tyvärr tvingats dra i nödbromsen. Har regeringenverkligen ambitionen att minska arbetslösheten, skallman satsa på Kvalificerad yrkesutbildning.Av svaret kan man dra två slutsatser. Den ena är -eftersom svaret är så pass innehållslöst - att mankommer att föreslå fler platser. Den andra slutsatsenär att man inte är speciellt intresserad.Min fråga till är: Kommer man attsatsa på fler platser till Kvalificerad yrkesutbildningeller inte?Anf. 123 ():Herr talman! Som ordförande i kommittén förKvalificerad yrkesutbildning delar jag att vi har för få platser. För-söksverksamheten omfattar 1 728 platser. Dessaär ganska väl fördelade över landet och över bran-scher. Utbildningar inom tillverkningssektorn domi-nerar tillsammans med utbildningar inom data, multi-media, ekonomi och turism. De flesta studenter kom-mer direkt från gymnasieskolan, men överraskandemånga är över 25 år.I nuläget har yrkes-utbildning 300 platser att fördela för start hösten1997. Ansökningstiden går ut . finns det väl underbyggda ansökningar som om-fattar ca 1 250 platser. Mer än 300 av dessa liggerinom IT-sektorn.I juni 1996 tillställde vi i kommittén Utbildnings-departementet en skrivelse, där vi uttryckte vår frust-ration över att tvingas avstå från, som vi uttryckte deti skrivelsen, åtskilliga ambitiösa utbildningsprojektmed stor förankring i arbetslivet. Vi hade då på vårtbord ansökningar omfattande ca 3 000 platser.