prot · GK09104 · 1997-05-16 00:00:00 — Förutom att det skulle fånegativa effekter för själva pensionsfrågan skulle detförstås få negativa effekter vad gäller klimatet församarbete mellan partierna i vårt land.Därför var det mycket glädjande att man i partlile-daröverläggningarna, som ägde rum , varså entydig om att arbetet skulle fortsätta och uppgö-relsen skulle fullföljas. Det är också, fru talman,mycket glädjande att utskottet har kunnat enas om etttydligt uttalande om nödvändigheten av att överens-kommelsen fullföljs, och i texten konstaterar ocksåutskottet, eller påminner om, att de partier som stårbakom uppgörelsen har lovat varandra att de ändring-ar som kan tänkas göras i den skall vara ändringarsom man är överens om. Jag tror att man i och meddetta har stillat en betydande del av den oro som harfunnits på olika håll över att reformen inte skullekunna genomföras.Fru talman! Ett område som har väckt stor debattden gäller frågan om premiereservdeleni pensionsreformen. Det har inte varit så mycket de-batt om det viktiga med den eller att den skall genom-föras, utan diskussionen har gällt hur den skall bokfö-ras här hemma i våra nationalräkenskaper. Och när viträffar våra europeiska vänner inom EU gäller den hurden skall bokföras inom EU-systemet. Detta har i sintur haft en koppling till de bokföringsmässiga villkorsom har ställts upp i samband med Maastrichtavtaletnär det gäller ett deltagande i den gemensamma euro-peiska valutan.Det finns en hel del missuppfattningar i den debat-ten. var inne på några av dem i sittinlägg. I det här sammanhanget är det kanske viktigastatt slå fast att man nu har fått ett besked från Eurostatdär det konstateras att premiereserven, trots det storainslaget av frivillighet vad gäller placering, är en delav socialförsäkringssystemet. Det är förstås sant i denenkla meningen att det är obligatoriskt att tillhöra den.Därför är den förstås en del av socialförsäkringen.Samtidigt arbetar genomförandegruppen för fullt föratt hitta sådana juridiska lösningar som gör att det härblir ett mycket väl skyddat individuellt sparande. Atten och annan, i alla fall ytligt sett, har pekat på att detfinns en motsättning mellan dessa begrepp är inte såkonstigt. Det är mera konstigt att landets finansminis-ter har uppfattat brevet från som att hanplötsligt har 15 eller 29 miljarder - eller hur mångadet nu är - att använda för reala utgifter eller skatte-sänkningar. Det är klart att ingenting realt har föränd-rats av detta brev från . Det har förändrats vadgäller hur detta skall bokföras i kolumnerna. MenSverige har varken blivit rikare eller fattigare pågrund av att ett brev med portot eller harskickats från till . Den debatten fårvi föra i ett annat sammanhang när vi diskuterar vil-ken budgetomslutning vi skall ha. Då gäller förstås devanliga spelreglerna, och de vanliga politiska mot-sättningarna kommer säkert att komma fram.Vår reform har väckt betydande internationelluppmärksamhet. På många håll i världen diskuterarman nu hur man skall reformera sina pensionssystem.De problem som har stått inför har vi intevarit ensamma om att stå inför. Många andra harsamma problem, och de lösningar som vi har funnithar väckt betydande internationellt intresse. delvis påverkat reformarbetet i en del andraländer.Riksdagen kommer sannolikt om någon timme attställa sig bakom utskottsbetänkandet. Därmed är detgenomförandegruppens och regeringens sak att se tillatt man fullföljer den träffade överenskommelsenenligt utskottets anmaning och att de nödvändigabesluten fattas under denna mandatperiod.Anf. 38 ():Fru talman! avslutade pensions-arbetsgruppen sitt arbete och riktlinjerna för det nya,reformerade ålderspensionssystemet presenterades.Förslaget gick ut på en för ett så här stort beslut re-kordkort remisstid innan det antogs i . Lik-som i pensionsarbetsgruppen reserverade sig Vänster-partiet i mot förslaget.Sedan dess har det varit ganska tyst om det nyapensionssystemet, mestadels beroende på att den s.k.genomförandegruppen, som lovat att vårda överens-kommelsen, valt att arbeta i det fördolda, i det tysta.De fem partier som står bakom reformen - Socialde-mokraterna, , och kd- vill inte bli störda av en besvärlig opinion.Men så hände någonting. kom ett stort antal motioner som pekadepå missnöje med reformen. Den redan beslutade pen-sionsreformen gick ut på ett rådslag i det socialdemo-kratiska partiet. Men det var så dags då; partierna igenomförandegruppen hade ju lovat att ömt vårdaöverenskommelsen. Ingenting får ändras i den utan attalla andra partier går med på det. Det som framför alltkritiserades i rådslaget var avgiftsväxlingen, premie-reserven och det fördelningspolitiska innehållet.Jag undrar hur Socialdemokraterna skall kunna fåmed , , ochKristdemokraterna på en förändring i premiereserven.Strax före de s.k. partiledaröverläggningarna i januarigick de fyra borgerliga partierna ut i en gemensamdebattartikel där man öppet deklarerade att pensions-reformen ligger fast - framför allt premiereserven.Premiereservfonderna kommer att uppgå till över1 i fullfunktionsstadiet. Samti-digt krymper man AP-fonderna från en fondstyrka till . Det offentliga sparandet krym-per från 600 miljarder till 50-100 miljarder kronor.Pengarna hamnar i händerna på privata kapitalinstitutoch försäkringsbolag, och försäkringsdirektörernakan, liksom storföretagen, hota finansministern ochstatsministern.Med våra pensionspengar i privat ägo där syftet äratt ge så stor avkastning som möjligt, med allt vad detkan innebära av spekulation, kommer dessa att kunnaanvändas mot löntagarintressen, mot jobben och moten aktiv näringspolitik. Det blir en maktförskjutningfrån löntagare till det privata kapitalet. Om detta ärdet helt tyst.I stället tycker jag att de fackliga organisationernaborde studera exemplet i . Där harfackföreningarna byggt upp egna pensionsfonder.Man tar en aktiv del i näringspolitiken för att skapanya jobb och nya företag. Genom dessa aktiva lönta-garstyrda pensionsfonder har man skapat många nyajobb. Styrelsen för fonderna bestämmer vilka projektman skall satsa pengar på, och man har valt att inteinvestera pengarna i militär industri eller i företagsom inverkar skadligt på miljön. Dessutom får fond-medlen inte i för stor utsträckning användas till alltförriskfyllda investeringar. Genom fonderna lånar man utpengar till små och medelstora företag, och man gerdem teknisk hjälp genom att fonderna anställer exper-ter. Därigenom skapar man bevisligen nya arbetstill-fällen och återbetalar insatserna till medlemmarna iform av pensionerna. Här i väljer vi i ställetatt låta företagsledarna och försäkringsbolagen place-ra pengarna - vi tycker att de är så duktiga.Man har spekulerat över huruvida diskussionenom premiereserven skulle få att hoppaav överenskommelsen. Men varför skulle de göra det?De har ju fått ett privat pensionssparande eftersomnivåerna blir så låga att folk får ordna det själva ge-nom att ta privata pensionsförsäkringar. Senast i gårkväll rapporterades på nyheterna att det enskildapensionssparandet är störreän . Därigenom har faktiskt fåttsitt privata pensionssystem, och av det offentliga finnsdet bara ett grundpensionssystem kvar.Förtidspensionen var en annan av de frågor somoroade det socialdemokratiska partiets medlemmar,vilket är fullt förståeligt när nio av tio metallarbetareär utslitna före pensionsåldern. Förtidspensionernakan också symbolisera fördelningspolitiken i syste-met. Förtidspensionerna lyftes ur ålderspensionssys-temet utan att arbetsgruppen föreslog någon finansie-ring. Som det ser ut nu med arbetsgruppens förslagskall man tvingas göra förtida uttag om man inte orkararbeta till , vilket förstås också försämrarålderspensionen. Det innebär också att den som arbe-tar längre kommer att få en avsevärt högre pension.Finansministern har sagt att avgiftsväxlingen är enpapperskonstruktion som är omöjlig att genomföra.Borgarna anser dock att avgiftsväxlingen skall ge-nomföras men har såvitt jag förstår gått med på attpröva frågan en gång till i genomförandegruppen.Socialdemokraterna har lovat att inte obstruera omprövningen går dem emot. Det finns ett stort fackligtmissnöje med avgiftsväxlingen. Man litar inte på attvarje löntagare skall få motsvarande lönehöjning somarbetsgivaravgifterna sänks med när de växlas tillegenavgifter. Egenavgifterna är dessutom djuptorättvisa genom att de är avdragsgilla och därmedgynnar höginkomsttagarna.När pensionsöverenskommelsen träffades sadesdet att det var viktigt att systemet var lättöverskådligt.Det enda som går att överblicka är garantipensionen,och den är inte relaterad till arbete. Det var viktigt,sade man, med raka rör - men sådana blir det inte. Deraka rören blir raka bara för dem som tjänar över18 , och då först iarbete. För låginkomsttagarna blir det ett rakt rör in inågot som liknar en grundpension. Av raka rör blevalltså för vanliga löntagare inte någonting. Det finnsmycket litet kvar av standardtrygghet i systemet.Det påstås - på oriktig grund, tycker jag - att detinte fanns någon relation mellan arbete och pension iATP-systemet. Det nya systemet skulle ge rättvisa.Det du betalt in skall du också få ut. Därigenomskulle det också ge större säkerhet för individen.Politikerna skulle inte kunna peta i systemet. Systemetskulle också göras samhällsekonomiskt. Men vad manhar glömt bort att diskutera är att det i det föreslagnasystemet finns en motsättning mellan individuell sä-kerhet och följsamhet till samhällsekonomin. Hurskall en människa kunna veta vad hennes pensionkommer att bli? Det allra viktigaste för ett generelltpensionssystem, oavsett om det är ATP eller ett av-giftsbaserat system, är inte att det är anpassat tillsamhällsekonomin utan att vi har människor i arbete.Det utlovades att systemet arbeteskulle ge vad ATP ger, av slutlönen. NärSCB senare presenterade nya demografiska data sjönknivån till . Denna siffra är också den somanges i riksdagsbeslutet . Men sommaren1995 kom genomförandegruppen underfund med attadministrationskostnaderna skulle betalas inom denfasta avgiftsramen på . Den pensionsgrundandeinkomsten skulle också minskas med egenavgifterna.Beräkningen av arvsvinsterna ändrades. Med det hadepensionsrätten sjunkit från de utlovade60 % till en bra bit arbete.Systemet har presenterats som en matematisk for-mel: Samhällsekonomin bestämmer, antalet pensionä-rer bestämmer, medellivslängden bestämmer osv.Men det är inte riktigt. Det är de ansvariga politikernasom har bestämt ett ideologiskt systemskifte. Det äransvariga politiker som bestämt att makten över kapi-talmarknaden inte längre skall vara offentlig. Det äransvariga politiker som bestämt att vi skall få ettgrundtrygghetssystem där kopplingen mellan avgifteroch arbete är liten. Det är ansvariga politiker sombestämt avgiften till utan att diskutera vadsom är en rimlig nivå.Regeringen borde öppet diskutera klasskillnadernai dödlighet och hur detta kommer att påverka pensio-nen. Man borde diskutera vad som är en rimlig pen-sionsnivå och betydelsen av ett stort offentligt spa-rande. I stället väljer regeringen att fortsätta arbetet igenomförandegruppen, som arbetar bakom lycktadörrar. Det innebär att två av partier stårutan information om vad som händer. Men det inne-bär också något som jag tycker är mycket värre, näm-ligen att hela svenska folket står utan information omde förändringar som görs i ett för alla viktigt pen-sionssystem.En av anledningarna till att det blev en kort re-misstid 1994 var att de partier som står bakom refor-men inte ville ha frågan till en valfråga. har ge-nomförandegruppen beslutat att slutligenskall fastställa det nya pensionssystemet under våren1998 - återigen av samma anledning: Man vill inte hadet reformerade pensionssystemet till en valfråga.Tage sade när ATP-systemet genomför-des att hela svenska folket borde på i pensionsstudie-cirklar. Han hade helt rätt, eftersom pensionerna på-verkar alla som bor i . Det hade funnits tid fördet om genomförandegruppen varit angelägen om enfolklig förankring.Vänsterpartiet anser, liksom LO, att ATP-systemetär hållbart i längden genom de förändringar manredan genomfört, dvs. försämringar i änkepensionenoch genom att förtidspensionerna läggs utanför. Detskulle räcka med smärre, långsiktiga förändringar idet nuvarande systemet, t.ex. att förlänga intjänande-perioden och göra en anpassning till samhällsekono-min.Till sist, herr talman, vill jag påpeka att det påförsta sidan i socialförsäkringsutskottets betänkandeom det reformerade pensionssystemet, som främst ärpåkallat genom att det finns motioner ända sedanallmänna motionstiden /95 och allmänna mo-tionstiden /97, står: I betänkandet understrykerutskottet nödvändigheten av att fempartiöverenskom-melsen om ett reformerat ålderspensionssystem full-följs. Det står inte ens "efter de av besluta-de riktlinjerna". Det betyder gott folk, att vi kan för-vänta oss precis vad som helst av det som kommer utnär moderater, centerpartister, folkpartister, kristde-mokrater och socialdemokrater tänder elden som vita röken, som visar att man enats om ett nyttpensionssystem. För många blivande pensionärerinnebär det pensioner som knappt går att leva på. Detär ett system som är kraftigt underfinansierat, ett sys-tem som innebär ett ideologiskt systemskifte av gi-gantiska mått.Anf. 39 ():Herr talman! Vi kommer att få fler pensionsdebat-ter innan den slutgiltiga debatten. Men jag skall säganågra ord nu.Vi står utanför genomförandegruppen. Det berordelvis på att vi inte fanns i . Men det beror naturligtvis allra mest på attvi har en helt annan syn på pensionen.Vi tycker t.ex. att premiereservsystemet har gjortsystemet halvprivat på något konstigt sätt. Pengarnaligger och skvalpar och har inte någonting med sta-tens pengar att göra. Det har vi stark kritik emot.Detsamma gäller egenavgifterna, som tar ifrånkommuner och landsting långt mer pengar än depengar som och nu villskänka till kommuner och landsting. Man har alltsåförlorat mer på det här än man får igen. Att kommu-ner och landsting skall få mycket pengar nu stämmerinte. Man minskar möjligen problemen, det gör man.Den garantipension som taladeom liknar egentligen ganska mycket vårt grundskydd.Vi menar att staten har skyldighet att ge människor enmöjlighet att överleva, men inte skyldighet att garan-tera en hög levnadsnivå. Vi har valt grundskydd påmånga nivåer i samhället, efter en längre tids arbets-löshet, efter långtidssjukskrivning, förtidspension ochpensioner. Summan varierar något. Vi har valt detdärför att det ger alla lika pensioner.Vi har inte tagit med frågan om privata försäk-ringar. Sådana har naturligtvis alla människor rätt attteckna. Det är ingenting som politikerna bestämmeröver. Men vi menar att den största skillnaden i mellan dem som inget har och dem som har.Den finns inte mellan eller , mellan garan-tipension, folkpension eller något annat. ståralltså 800 000 människor helt eller delvis utanförsystemen. För att garantera dem en viss levnadsnivåhar vi valt den här fördelningsprincipen.Det blir långa övergångsperioder när man införnya system, speciellt när det gäller pensioner. Vi harräknat med . Men om vi får igenom vårtförslag räknar vi i dagens penningvärde med att detskall kosta 25 miljarder mindre. Vi menar att eftersomden inkomstgrundande pensionen blir så pass låg somomkring är det för de flesta ingen större skillnadjämfört med vårt pensionsförslag. Det är ungefärsamma nivå som en person som har haft ca 13 000 kri månaden i inkomst. De allra flesta har ju ungefär densumman. Det skulle betyda att låginkomsttagare fårdet bättre. Höginkomsttagare får på något sätt självaordna sin höga levnadsnivå efter pensioneringen.Med detta överlämnar jag till kommande pen-sionsdebatter.Jag vill yrka bifall till min reservation.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 5 §. )5 § Skandinavisk luftfartspolitik och förläng-ning av betänkande 1996/97:TU9Skandinavisk luftfartspolitik och förlängning av SAS-samarbetet (prop. 1996/97:126)Anf. 40 TOM ():Herr talman! Det skandinaviska luftfartssamarbe-tet inleddes . Det var en helt annan tid! När flyg-trafiken inleddes, efter slut, varflyget ett uttalat nationellt prestigeprojekt i alla län-der. Alla nationer skapade sina egna flygbolag, ochlinjerna drogs efter de förhandlingsresultat som upp-nåddes i bilaterala luftfartsförhandlingar.All flygverksamhet var i detalj reglerad. Den in-ternationella , , regleradeverksamheten in i minsta detalj, inklusive antaletgurkskivor på de smörgåsar som serverades på flyg-ningarna.Kopplingen till staten var i alla länder nära ochintensiv. Det statliga ägandet var naturligt, lika väl förflyget som för järnvägen och telefonnätet.Någon konkurrens värd namnet förekom inte.Flygbolagens problem var endast att fördela kostna-derna. I denna tillvaro var det skandinaviska luftfarts-samarbetet värdefullt. Det skapade en större passage-rarvolym och därmed ett bättre utgångsläge i för-handlingarna.Med hela den skandinaviska marknaden i ryggenkunde SAS erhålla fördelar som de tre nationellabolagen var för sig aldrig hade klarat. SAS blev, idenna konstlade marknad, ett stort bolag, med linjersom sträckte sig över nästan hela jordklotet.Denna tid är nu historia. Avregleringen av flyg-trafiken har pågått i , och från iår är all europeisk flygtrafik helt avreglerad. Vilkenoperatör som helst kan flyga mellan vilka destinatio-ner som helst, om bara normala säkerhetsvillkor upp-fylls. Borta är de bilaterala förhandlingarna, borta ärIATA:s alla regler om serviceutbud och borta är ock-så den prissättning som varit självagrunden för SAS existens.Den nya situationen har ännu inte börjat märkaspå allvar. De flesta av flygbolag är kvar i engammal monopoltradition och är vana vid att levamed höga kostnader och höga biljettpriser. Men dettakommer att förändras. Erfarenheterna från ärentydiga. Avregleringen av inrikestrafiken i USAmedförde en snabb och brutal förändring av företags-strukturen där. Det finns ingen anledning att tro annatän att motsvarande utveckling kommer att ske i Euro-pa, nu när fri konkurrens tillåts.De första tecknen kan vi redan se. Ett irländsktbolag börjar att flyga från till förpriser som är väsentligt lägre än de som gäller i dentraditionella SAS-trafiken.De bolag som vill överleva på denna kommandeturbulenta marknad måste anpassa sig på samma sättsom transportföretag på andra avreglerade marknader,åkerier, taxiföretag, telefonbolag, för att nämna några.En sådan anpassning ställer speciella krav. Företagetsbeslutsvägar måste vara korta, anpassningsförmågantill förändrade trafikmönster måste vara hög. Detfordras en helt annan företagsprofil än den som varitrådande inom SAS, där marknaden bestämts av bilate-rala luftfartsförhandlingar på regeringsnivå.SAS kommer inte att kunna överleva med nuva-rande konstruktion, tre huvudkontor, tre separatabemanningsorganisationer och statliga kvoteringsreg-ler för all verksamhet. Att därför förlänga det skandi-naviska avtalet fram kommer inte att fun-gera. Antingen blir bolaget ett gigantiskt förlustpro-jekt, något som inte accepteras enligt , eller också kommer det att helt försvinna,långt innan avtalsperioden gått ut.Vi anser därför att det nu gällande avtalet börupphöra så snart som möjlig, så att SAS kan bli ettnormalt transportföretag med en enhetlig företags-struktur och utan inblandning från de nationella rege-ringarna. I ett sådant reformerat SAS saknas motivenför statligt ägande.Att socialdemokraterna nu är villiga att påbörja enavveckling av det statliga ägandet är i och för sigpositivt. Vi stöder det. Men vi ser ingen anledning skall sätta upp en ny begränsning på avaktiekapitalet. Vi anser att det statliga ägandet i SASbör avvecklas helt och att bolaget bör ges möjlighetatt fungera som ett vanligt transportföretag. Vi tror attdetta kan bli helt nödvändigt om man skallklara kommande krav på snabba förändringar.Vi har debatterat privatise-ringen av . Med samma argumentation vill vi hävda att det inte finns fler anledningar för attstaten skall äga flygbolag än att äga telefoner. Statensroll skall vara att kratta manegen, se till att marknadenfungerar effektivt och sätta reglerna för aktörerna. Detkan man inte göra om man är stor aktör själv, intemed bibehållen trovärdighet.Det är därför vår uppfattning att staten, i enlighetmed riksdagsbeslut, skall avveckla sitt aktie-innehav i SAS.Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till reser-vation nr 1 till betänkandet.Anf. 41 ():Herr talman! Vi har framför oss ett ganska tuntbetänkande, på bara några få sidor, och man kan tyckaatt det är onödigt att gå upp i en sådan här debatt.Men debatten är principiellt viktig, då den talar omför oss vad vi skall göra med SAS SverigeAB. Det handlar om att sänka svenska statens andelfrån till 35 %.Vänsterpartiet har tidigare , närandra bolag har diskuterats, hävdat vikten av att fort-farande ha ett statligt ägande för att kunna driva enlångsiktig politik. Om vi skall klara av en omställningför ett ekologiskt hållbart samhälle, och om det skallvara möjligt, måste vi se till att på alla områden ta ettlångsiktigt ansvar. tror inte att en kon-kurrensmässig uppblandning är en bra förutsättningför att det här ansvaret skall tas. Ökad liberaliseringoch kommersialisering medför ökad risk för att pla-neringen och agerandet till stor del sker på kortsiktigagrunder, och det långsiktiga perspektivet hamnar dålätt i skymundan.Luftfartstrafiken har en väldigt stor betydelse närdet gäller påverkan på miljön. Det handlar om bräns-leförbrukning och om utsläpp från flygfordon, och deär enorma. Om inte staten även i fortsättningenhar inflytande över verksamheten inom det här områ-det ser vi en stor fara i att man inte kommer att kunnapåverka detta över huvud taget.Staten har en given roll i att äga och driva verk-samheter som är av stort socialt, regionalt och miljö-mässigt intresse, bl.a. vad gäller kommunikationer.Att minska statens ägarandel till tar bort möjlig-heten att påverka beslut som tas med enkel majoritet,vilket borde utgöra en ganska stor del av de beslutsom fattas. Statens ägande bör uppgå till minst50 % för att möjligheterna att styra verksamhetenskall vara tillfredsställande.Jag tänker inte förlänga debatten så mycket mer,men jag vill påpeka både för kammaren och för ut-skottsmajoriteten här att avvecklingen av kärn-kraften knappast hade varit möjlig om vi inte hadehaft ett statligt ägande av i det här läget.Det bevisar vikten av det statliga politiska inflytandetöver verksamheten i . Jag ser fram mot attstatens ägande på det här området också skulle kunnaleda till miljömässig omställning. Flygtrafiken är ochkommer att vara en statlig, nationell angelägenhetäven i framtiden.Med det här, herr talman, yrkar jag bifall till re-servation nr 2.Anf. 42 ():Herr talman! I betänkandet behandlas regeringenstvå förslag om skandinavisk luftfartspolitik och för-längning av SAS-samarbetet. Enligt det första försla-get bör godkänna att konsortialav-tal, om etablerandet av SAS, med senare ändringarskall ligga till grund för det skandinaviska luftfarts-samarbetet t.o.m. . Enligtdet andra förslaget bör bemyndiga rege-ringen att besluta om minskning av statens ägarandel iSAS från nuvarande ned till en nivåsom innebär att statens röstetal inte understiger 35 %.Bolaget är ett svenskt moderbolag i SAS-konsortiet.Detta säger jag för att de som inte haftmöjlighet att sätta sig in i frågan skall ha en chans attgöra det just nu.I anslutning till förslaget om det skandinaviskaluftfartssamarbetet redovisar regeringen också vissanya luftfartspolitiska riktlinjer. Dessa innebär främstatt den gemensamma skandinaviska luftfartspolitikenbör vila på en liberal grundsyn och på att SAS före-trädesrätt bortfaller på helt liberaliserade luftfarts-marknader.Som framhålls i propositionen står SAS införmycket stora investeringar . Den omstrukturering av SAS moder-bolag som har skett skall ses mot denbakgrunden och det behov av kapitaltillförsel sominvesteringarna skapar.