prot · GK0997 · 1997-04-29 00:00:00 — Det är alldeles uppenbart att regering-en måste sitta inne med någon slags hemlighet om hurman skall få till stånd så oerhört mycket biltrafik pådenna bro. Vi är många som inte kan förstå hur detskall gå till att få ihop ens de 12 miljarder i 1991 årspenningvärde som man räknade med. De 12 miljar-derna har blivit oerhört många fler sedan dess.Även landanslutningarna på svenska sidan harblivit dyrare. tog så sent som i går ett sty-relsebeslut på att man måste öka sina lån, utöver delån som man skall teckna för . De räckerinte till på grund av att man har gått över ra-marna.Jag har inte fått något svar av kommunikations-ministern vad gäller kreditgarantiavgift. Det skulle jaggärna vilja ha. Jag tycker att det är en ganska väsent-lig fråga i detta sammanhang. Jag tycker att det är litetmärkligt att kommunikationsministern så totalt hargått förbi oro för finansieringen. Hur skallman göra om, eller rättare sagt när, projektet blirdyrare än man beräknat? Sådant inträffar alltid när detgäller sådana här projekt. Är det meningen att skall skjuta till ytterligare medel, eller hur löserman det problemet?Jag vill avsluta med att säga att kommunikationsmi-nistern vid ett flertal tillfällen vid våra debatter harpåpekat att vi har olika åsikter om bro och förbindel-ser mellan dessa två länder. Det är faktiskt inte detsom det handlar om. Det handlar om att man på etthelt annat sätt för betydligt lägre kostnad hade kunnatåstadkomma en betydligt bättre förbindelse såväl tillDanmark som i - både vad gäller den regionalakollektivtrafiken och förbindelsen mot bron. Jag be-klagar fortfarande att man inte har velat lyssna på detörat och försöka få ut så mycket som möjligt förpengarna. Men när nu det här projektet skall starta, ärdet ändå viktigt att vi har klart för oss hur finansie-ringen skall gå till. Just nu tycker jag, och mångaandra med mig, att den ser väldigt skakig ut.Anf. 101 Kommunikationsminister ():Fru talman! skall jag försöka vara kort. Jag seratt klockan går. Kreditgarantiavgiften ingår i Riksgäl-dens låneränta. Det är en annan konstruktion. Det äringet märkvärdigt med den saken.När det gäller och att vi inte skulle halyssnat, vill jag säga: Självklart har vi lyssnat på . Men och är ju en del avstaten, och i staten styr riksdag och regering. Vikommer att komma tillbaka till med förslag.Självklart är det till syvende och sist somhar avgörandet vad gäller den slutliga delen av statensåtaganden på det här området. Jag förutsätter dock attriksdagen kommer att ställa sig bakom det förslagsom regeringen kommer att lägga fram den 27 maj.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 1996/97:204 om kon-kurrenskraftig lönebildning m.m.Anf. 102 Statsrådet ():Fru talman! Per har frågat arbetsmark-nadsministern dels vilka åtgärder inom arbetsrättenoch arbetslöshetsförsäkringen regeringen avser attvidta för att regelverken skall kunna bidra till en in-ternationellt konkurrenskraftig lönebildning, delsvilka insatser regeringen planerar för att belysa denegativa arbetsmarknadskonsekvenserna av de senas-te årens skattehöjningar. Arbetet inom regeringen ärfördelat så att det är jag som skall svara på interpella-tionen.Som regeringen framhöll i den s.k. vår-propositionen, är en väl fungerande lönebildning enförutsättning för att arbetslösheten skall kunna halve-ras. har lönebildningen intefungerat tillfredsställande. Lönerna har ökat försnabbt i förhållande till våra konkurrentländer. Kon-sekvenserna av brister i lönebildningen är annorlundanu jämfört med . Det har visat sig att det inte gåratt hålla arbetslösheten nere genom att acceptera enhög inflation. har vi stabilt låga pris- och löne-ökningar i vår omvärld och internationellt integreradekapital- och valutamarknader.Dessutom är inflationsvägen stängd. Om löne-kostnaderna stiger mer i än i omvärlden,medför det stigande räntor och därmed även på kortsikt ekonomisk åtstramning och stigande arbetslöshet.Förr var det under en övergångstid möjligt att miss-lyckas och leva med konsekvenserna av brister i lö-nebildningen. Det är det inte längre. leder högrelöneökningar än i omvärlden till att massarbetslöshe-ten biter sig fast. Det är därför det är så viktigt attlönebildningen fungerar bra.Viktiga förutsättningar för lönebildningen bestämsav regeringens och beslut. Men det heltavgörande, direkta, inflytandet över lönebildningenligger hos arbetsmarknadens parter. De bestämmer deregler som styr avtalsförhandlingar och avtalsinnehåll.Regeringen gav i uppdrag åt parternapå arbetsmarknaden att fram till den 31 mars 1997gemensamt formulera nödvändiga förändringar avförhandlings- och lönebildningssystemet för att sä-kerställa en bättre fungerande lönebildning. Dettauppdrag har resulterat i flera goda bidrag. Regeringenhar nu antagit direktiv till en utredning som skallarbeta vidare med dessa konstruktiva förslag.Det är arbetsmarknadens parter som också i fort-sättningen måste bära huvudansvaret för lönebild-ningen. Det träffade samarbetsavtalet omindustriell utveckling och lönebildning mellan parter-na inom industrin är ett konkret exempel på parternasvilja att ta detta ansvar. Även inom andra avtalsområ-den har liknande initiativ tagits utan att det ännu harlett till resultat.En permanent minskning av arbetslösheten förut-sätter att formerna för lönebildningen förbättras överhela arbetsmarknaden. En förstärkning av förlik-ningsmannainstitutet kan bidra till en sådan förbätt-ring. Flertalet av arbetsmarknadens parter har ocksåframhållit att en förstärkning av medlingsfunktionenkan vara nödvändig.Uppdraget för den utredning som tillsätts ärdärför i första hand att lämna förslag till en sådanförstärkning, men det är regeringens uppfattning attdet även i fortsättningen är parterna som bär huvudan-svaret för lönebildningen.Anf. 103 PER ():Fru talman! Jag får först tacka statsrådet svaret och be om ursäkt för att det är min krång-lande almanacka som har gjort att denna debatt går avstapeln senare än vad som ursprungligen var tänkt ienlighet med debattordning.Fru talman! Det är ett besynnerligt svar som stats-rådet levererar. Först beskrivs att lönebild-ningen är betydelsefull. Jag håller med om detta. Detär inte första gången som statsråd och regering be-skriver att lönebildningen är av central betydelse föratt skall återfå en internationell konkurrens-kraft.Jag vill gärna till detta lägga en precisering somgår utöver det som regeringen normalt i sin retorikbrukar tala om, nämligen att lönebildningen är viktig iåtminstone två hänseenden. Det första är att den ärviktig när det gäller den totala nivån. Om lönenivån iSverige ökar fortare än vad lönenivån ökar i vår om-värld, får konkurrensbekymmer. Det förefal-ler vara detta som regeringen i första hand är inriktadpå när den talar om lönebildningens problem. Denandra delen av lönebildningsproblemet är emellertidlika betydelsefull. Själva strukturen på lönerna spelarockså roll för möjligheterna att sätta människor iarbete.Om allt detta, eller allt detta minus det sista jagsade, talar regeringen ofta och gärna. Det gäller ocksåstatsrådet svar. Men av detta blir det absolutingenting. I svaret redovisas - alldeles riktigt - attregeringen bad parterna att funderaigenom gemensamma förslag för hur man skulle kun-na komma fram till en bättre tingens ordning. Förnågra månader sedan redovisade parterna att de hadekommit fram till absolut ingenting. Det fanns inte ettenda gemensamt svar.Regeringens besked efter detta blir som vanligt atttillsätta en utredning. Men det handlar inte om atttillsätta en utredning som i så fall skall se över löne-bildningsfrågan i hela dess vidd i enlighet med bl.a.de frågor som jag har ställt i min interpellation. Detenda utredningen skall göra är att titta på med-lingsinstitutet. Som om ett medlingsinstitut skullekunna vända upp och ned på den felaktiga lönestruk-tur som har! Dessutom: Av alla lönebild-ningsfrågor, har just medlingsinstitutsfrågorna utrettsuppåt och nedåt och fram och tillbaka, och det haralltid slutat med att regeringen har stoppat resultaten ibyrålådan.Dessutom är det, fru talman, en händelse som serut som en tanke att denna nya utredning om med-lingsinstitutet inte skall redovisa sina förslag förrän igod tid val. Det förefaller litet besyn-nerligt att regeringen i allt den säger och allt denskriver fäster så avgörande vikt vid att lönebildningenskall fungera, när allt som skulle kunna få den attfungera skjuts in i dimman eller till andra sidan valrö-relsen.Av det som är viktigt för lönebildningen säger re-geringen absolut ingenting. Man diskuterar inte av-talsformerna och inte heller den förändring av ar-betsmarknaden som har inneburit att de stora kollek-tiva avtalen blivit mindre lämpade i den varierandearbetsmarknad som möter oss, där mer individuali-serade avtalsformen behövs. Man säger ingenting omskatterna, som alldeles uppenbarligen har en full-ständigt disaströs effekt på lönebildningen. Man sägernumera ingenting om arbetsrättsreglerna, där man istället lutar sig tillbaka och säger att vad som görasskall redan är gjort - trots att alla vet att det somgöras måste inte alls är gjort. Man säger ingenting ombalansfrågorna på arbetsmarknaden, dvs. det faktumatt arbetsgivare och arbetstagare är dejämbördiga parter som de enligt teorin skall vara. Omkonflikträtten, sympatiåtgärder och medlemsomröst-ningar före konflikt sägs absolut ingenting.Svaret på mina frågor, fru talman, blir därför attregeringen inte tänker göra någonting åt lönebildning-en. Jag är ledsen att säga det, men jag tror att detta ären huvudorsak till att regeringen kommer att miss-lyckas med att sätta tillräckligt många människor iarbete för att arbetslösheten skall kunna pressas nedtill anständiga nivåer.Anf. 104 Statsrådet ():Fru talman! Per tycker att jag levererar ettbesynnerligt svar. Jag önskar att det fanns enkla svarpå en så stor och svår fråga. Jag tror tyvärr inte det.Våra möjligheter att halvera den öppna arbetslöshetenhänger ihop med många olika saker, inte bara medlönebildningen. Men lönebildningen är en viktig del.Det är också därför som vi agerar kraftfullt i denfrågan.Vi har genomfört förändringar i arbetsrättslag-stiftningen. Beslut fattades i denna kammare den 13december. Jag tror att det är viktigt att markera att viinte kommer att kunna halvera eller ta bort den öppnaarbetslösheten genom att underminera anställnings-skyddet. Jag tror inte att fler otrygga anställningar pånågot sätt leder till mer kompetens bland vår arbets-kraft eller till ett större ansvar för samhällsekonomin,snarare tvärtom.Det är viktigt att löneökningarna i vårt land liggerpå en nivå som stämmer överens med den tillväxt somvi har och med de nivåer som finns i våra konkurrent-länder. Det är också centralt att löneökningarna i vårtland ger verkliga pengar i plånboken, så att det inteblir luft i lönekuverten. Det är ingen av oss betjänt av.Och det är viktigt att de diskussioner om en sundlönebildning som vi nu skall ha inte bara handlar omarbetstagarnas ansvar för att lönebildningen skallligga på en riktig nivå. Höginkomsttagare, chefer ochledare inom vårt näringsliv skall vara med som före-bilder i det ansvarstagande som vi nu kräver av helasvenska folket. De har en viktig roll att spela när detgäller att se till att löneutvecklingen i vårt land ham-nar på en sådan nivå att vi gemensamt kan få ned och,helst, få bort arbetslösheten.Det finns konkreta resultat utifrån de förslag somhar kommit in från arbetsmarknadens parter. De harinte kommit in med ett gemensamt förslag; det hadeinte heller regeringen efterlyst. Det mest konkreta ärdet industriavtal som jag nämnde i mitt svar, ett annatär LO:s LISA-projekt. Vi skall titta mera på dessa.Jag önskar att fort och väl alltid följdes åt. Tyvärrtror jag inte att det är så. Det här är viktiga frågor. Deär svåra och skall också utredas. Vi har en öppenutredning, men vi har tydliga mål. Vi vill ha ett för-stärkt medlingsinstitut . Vi har tillsatt enutredare, . Han skall lämna delbetän-kanden till oss i regeringen allteftersom han har kon-kreta förslag om hur medlingsinstitutet skall organise-ras, vilka resurser som krävs och vilka befogenheterdet skall ha för att kunna följa avtalsrörelserna på densvenska arbetsmarknaden. Dessa förslag skall viskyndsamt hantera hos oss.Anf. 105 PER ():Fru talman! Statsrådet säger att idén intevar att parterna skulle komma in med några gemen-samma förslag. Men i hennes svar läser jag:"Regeringen gav i uppdrag åt parternapå arbetsmarknaden att fram till den 31 mars 1997gemensamt formulera nödvändiga förändringar". Ochså var det väl? Tanken var väl ändå att dessa samtalskulle leda fram till att man kom överens, inte till gick åt var sitt håll och nedtecknade sina respek-tive förhandlingspositioner på sina papper.Jag håller med om allt som statsrådet sä-ger om betydelsen av en fungerande lönebildning. Jaghoppas bara att hon skall lägga till att det är lika vik-tigt att lönestrukturen blir sådan att den kan tjänstgörasom en motor för att sätta människor i arbete. Pro-blemet är emellertid att ingen regering bara kan pratafram en fungerande lönebildning. Det går inte. Parter-na beter sig naturligtvis rimligt rationellt med ut-gångspunkt från de regler och omständigheter somomger deras förhandlingar. Då återkommer jag medmin fråga till statsrådet . Vad gäller allt sompåverkar parterna - skatterna, avtalsreglerna i övrigt,avtalsformerna, arbetsrätten och balansfrågorna - ärdet regeringen och inte parterna som har att ange denya villkoren inom vilka parterna har att lösa sinalönebildningsbekymmer. Men detta gör inte regering-en. Regeringen säger: Gå tillbaka och diskutera vida-re! Det gör man precis som om parterna kunde ändrapå skatten. Det kan de ju inte. Därför sitter parternafast i ett lönebildningssystem som leder till att löne-ökningarna generellt sett blir högre än vad som ärmöjligt givet konkurrenskraften gentemot omvärlden.Och det är för stelt och mindre variationsrikt än vadsom skulle behövas inte minst för att sätta en lång radav de ungdomar i arbete som går ut i arbetslös-het.Frågan kommer alltså tillbaka till statsrådet hur mycket hon än försöker prata iväg den tillnågon annan. Det är regeringen som anger villkorenför hur lönebildningen egentligen kan utvecklas.Det är många som tror att det finns en uppenbarförklaring till att statsrådet säger att ett med-lingsinstitut är allt det handlar om, nämligen att starkaintressen i hennes partis närhet säger att man inte villveta av några andra förändringar än denna. Om det ärså tycker jag att statsrådet skall bryta dendåliga tradition som Socialdemokraterna tyvärr bärpå, nämligen att man i för nationen avgörande frågorär beroende av parter som möjligen sätter egna intres-sen före Sveriges.Ulrica säger att hon inte tror på Modera-ternas lösningar när det gäller arbetslösheten. Jag tycker att det är dumt att man inteåtminstone lyssnar till dem och prövar om det finnsnågonting i dem som också en socialdemokrat kantycka är tjänligt. Men jag accepterar att en socialde-mokratisk regering möjligen resonerar annorlunda.Men, om man resonerar annorlunda blir man ju svaretskyldig. Vad tänker man då göra? Man kan inte barasäga usch, fy, bu och bä om allt som någon annanföreslår utan att ha någonting att komma med själv.Nu misstänker jag att kommer att sägaatt regeringen just har presenterat sitt stora jobbpaket.Det är bara det att detta jobbpaket leder fram till att vivid kommer att ha en arbetslöshet på13 %. Vi moderater säger att det inte är acceptabelt.13 % är en förfärande hög arbetslöshet, och det ärförskräckligt många människor som inte får göra nyttaför sitt land och för sin egen försörjning. Att ni dess-utom inte lyckas komma längre ens med uppblåstaarbetsmarknadsprognoser än till hälften av det lågamålet att halvera den öppna arbetslösheten sägeregentligen allt om karaktären på detta jobbprogram.Mitt råd är: Gå tillbaka hem till kanslihuset och läsåtminstone vad någon annan föreslår! Om ni tänkeravvisa det, gör det då till förmån för någonting som ärbättre, inte till förmån för ingenting.Anf. 106 Statsrådet ():Fru talman! Jag lyssnar gärna, Per , på bå-de och andras förslag om hur vi skallkunna halvera eller ta bort den öppna arbetslösheten.Men lösningen får inte vara att man undermineraranställningstryggheten eller anställningsskyddet ochtror att enklare anställningsregler gör att företagenanställer fler människor därför att man också kansparka dem lättare i en högkonjunktur.Jag tror inte att människor i vårt land är bereddaatt ta ett större ansvar därför att de blir otryggare. Vikan inte heller hitta något samband i något annat landrunt om i vår värld och göra den kopplingen till ar-betslösheten.Om vi visste hur man skulle kunna halvera denöppna arbetslösheten med en åtgärd skulle jag intebara halvera den. Jag skulle ta bort den. Det finnsinga enkla lösningar. För oss handlar det om att drivaen politik som på bred front kan skapa förutsättningarför företagare i vårt land att växa, utvecklas och varakonkurrenskraftiga. Lönebildningen är en del i det.Skatterna är en annan del. Arbetsrätten är en tredjedel, och arbetstiden är en fjärde del. Framför allt ärutbildningen och kompetensutvecklingen en viktigfemte fråga.Nu gör regeringen en stor satsning på utbildningenför vuxna genom högskola och universitet. Vi tyckeratt det är bra, men vi måste också lyfta värdet av enkontinuerlig kompetensutveckling bland de människori vårt land som har arbete till ett betydligt högre planän vi har gjort tidigare.Jag delar Per uppfattning att ingen rege-ring kan prata fram en fungerande lönebildning. Menjag är också mycket bestämd i min uppfattning atthuvudansvaret för lönebildningen även i framtidenskall ligga på arbetsmarknadens parter. Jag vill inte haen statlig lönepolitik. De instrument som regeringenstyr och rår över är bl.a. förlikningsmannainstitutetoch medlingarnas roll och funktion. Den frågan är jagberedd att ta tag i på största allvar. Det vill jag göraför att hjälpa arbetsmarknadens parter att också ifortsättningen ta det huvudansvar som jag tycker attde skall ha, så att de kan de bidra till att vi får enarbetsmarknad som utvecklas, är konkurrenskraftigoch konkurrerar med hög kompetens i stället för medlåga löner. På så vis kan man sakta men säkert ocksåfå ned och få bort arbetslösheten.Anf. 107 PER ():Fru talman! Jag håller absolut med om att vi inteskall ha någon statlig lönepolitik. Men man kan intesäga att staten bara disponerar över medlingsinstitutetsom sitt instrument och glömma skatten, avtalsrätten,arbetsrätten och balansfrågorna.Eftersom ni definierar bort dessa viktiga uppgifterför staten när det gäller att ange rätt förutsättningarför lönebildningen fastnar ni i för litet åtgärder ochdärmed i en för stel lönestruktur.Jag håller med om att vi skall satsa på kunskap.Men när unga och äldre har skaffat sig kunskap måstede ha ett företag att söka arbete i. Det hjälper inte hurmycket kunskap och hur många doktorer harom det inte finns några företag som kan anställa. Dåär vi tillbaka vid ruta ett igen: Hur skall vi få företa-gen att växa. Regeringen är förfärande dålig på det.Ni inkallade ju själva en hel småföretagarriksdag iSundsvall. Vad sa de åt er? Jo, de sa: Börja åtminsto-ne att visa att ni tar detta på allvar genom att ta bortden eländiga förlängda sjuklöneperioden. Ni gör inte det.Finansministern börjar hela tillställningen med attsäga att det kan han absolut inte tänka sig! var ioch för sig statsministern ute och försökte ta tillbakahälften av detta i går, dock genom att kräva att företa-gen själva skulle betala hela kalaset. Det blev inte såbra i alla fall, men ändock.Vi har några enkla saker, som inte är de enda för-slagen, för att lösa arbetslöshetens gåta. Sänk skattenpå arbete! Det är en bra början. Sänk skatten på arbe-te! Det är ingen rim och reson i att låginkomsttagareskall betala av sin lönekostnad i skatt straxinnan de slås ut från arbetsmarknaden. Det är ett gottråd. Sänk skatten på arbete, så kommer fler att börjaarbeta!Gör någonting åt anställningstryggheten i denmeningen att det blir lättare att anställa. Det är ingenvits att ha en anställningstrygghetslagstiftning som göratt inte en företagare vågar anställa några nya. Vad ärdet för trygghet i en anställningstrygghetslagstiftningsom skapar trygghet i oanställningen snarare än attskapa möjlighet för människor att komma i produktivtarbete?Återigen, : Det finns mängder medförslag i denna riksdag för att skapa fler jobb! Det ärbara att välja och vraka. Men gör åtminstone något!Anf. 108 Statsrådet ():Fru talman! När jag lyssnar på Per tror jagnästan att hans inställning är att vi lever i den sämstaav världar. När jag tittar mig runtomkring när jagreser i och i andra länder, och när jag följerden bild av utvecklingen i andra länder som vi kan sei medierna, tycker jag ändå att vi lever i nästan denbästa av världar.Jag tror inte att är bäst på allting. Men närjag ser på kompetensen på vår arbetsmarknad ochjämför den med kompetensen i många andra länderruntom oss ser jag att vi är duktiga. Kompetensen ärhög, och vi är konkurrenskraftiga. När jag ser påmöjligheterna i vårt land att kunna kombinera föräld-raskap med en aktiv yrkesroll ser jag att vi är duktigapå att driva jämställdhetsfrågor kopplade till arbetstidoch möjligheter för människor att ha en välfärd somfaktiskt kan hjälpa, underlätta och stödja familjen.Det är inte så att allt är mörkt i vårt land. Det ärinte heller så att allt vi har gjort är det endamöjliga eller tillräckligt. Om det vore så skulle arbets-lösheten vara betydligt lägre än vad den är . Jagtror att vi här i kommer att få debattera enrad ytterligare förslag som kan förändra den situationsom vi har på arbetsmarknaden. Det kan steg för stegbidra till att arbetslösheten försvinner.Jag tycker själv att vi hade en bra debatt när vidiskuterade en förändrad arbetsrättslagstiftning. Vihade lyssnat på de rapporter som hade gett ossdär man tydligt visat på att det inte finns något sam-band mellan lösare anställningsformer och lägre ar-betslöshet. Men det finns ett tydligt samband med attdet skall vara lättare att anställa människor när kon-junkturen vänder. Då kan vi stärka våra företagareoch underlätta för dem att ta in nya arbetstagare.Det kan vi också göra mellan konjunkturerna ge-nom utbildningssatsningar, att satsa på kompetensfrå-gor och genom en aktiv arbetsmarknadspolitik. Det ärrätt väg att gå. Men det är inte tillräckligt. Vi måstevara beredda att också prova fler vägar.