prot · GK0986 · 1997-04-09 00:00:00 — Därför står vibakom detta förslag.Frågan om information till målsäganden om detegna ärendet är av största betydelse. Det är därförviktigt att samtliga yrkeskategorier inom rättsväsendetockså ger den information som krävs för att målsä-ganden skall kunna ta till vara sin rätt. Enligt vårmening bör därför brottsutredarna åläggas att fortlö-pande hålla brottsoffren informerade om hur utred-ningen fortskrider. I de fall åtal inte väcks bör beske-det om detta till brottsoffret innehålla information omdennes möjlighet att begära överprövning. När åtalhar väckts bör ett personligt möte kunna ske mellanåklagare och målsägande på ett tidigt stadium, ommålsäganden uttrycker önskemål om detta. Det ärockså viktigt att domstolarna tar väl hand om målsä-ganden i samband med rättegång.Vår uppfattning är att det är väsentligt att dettabeaktas i det pågående översynsarbetet. Vi föreslår attriksdagen ger regeringen detta till känna och yrkardärför bifall till reservation 10. Naturligtvis står vibakom även våra övriga reservationer, men för tidsvinnande nöjer vi oss med att yrka bifall till reserva-tion 10.Anf. 83 ():Herr talman! Våldet breder ut sig. Det kryper ned iåldrarna och blir allt brutalare. Någon entydig förkla-ring till denna utveckling finns inte. Några skältill våldsutvecklingen anses vara arbetslöshet, segre-gation och brist på fasta normer och etisk fostran, mensjälvklart brukar också ökat utbud av alkohol ochnarkotika, ökat vapeninnehav och underhållningsvål-det i massmedierna anges som orsaker. Men det sak-nas en samlad kunskap som kan få oss att förstå var-för våldsbrotten förändras och berör så många grup-per i samhället.Kampen mot våldet måste vara allas angelägenhet.Det är bakgrunden till att vi i anser att enkommission bör tillsättas och få i uppdrag att diskute-ra de olika åtgärder som kan behöva vidtas för att påbred front kunna bekämpa de tilltagande våldstenden-serna i samhället. Arbetet i denna kommission måstesärskilt belysa det manliga våldet och det faktum attmännen står för huvuddelen av våldet. Kommissio-nens arbete bör också inriktas på att bli ett slags råd-slag med hela svenska folket mot våldet. Kommissio-nen bör kunna föreslå åtgärder som kan utvecklassärskilt på det lokala planet och mobilisera samarbetemed olika grupper i samhället, bl.a. folkrörelser. Dettapåtalar vi i reservation 1, som vi har gemensam medFolkpartiet.I reservation 3 framhålls att våld mot kvinnor harförekommit och att det dessvärre fortfaran-de är vanligt förekommande i vårt samhälle. En stordel av de kvinnor som blir misshandlade lever till-sammans med den man som misshandlar. Det faktumatt våldet utövas inom familjen gör att dessa brott intekommer till myndigheternas kännedom i samma ut-sträckning som annan våldsbrottslighet. Motionsvä-gen har vi från sida år krävt ytterli-gare insatser för att motverka våldet mot kvinnor.Vissa motionskrav, faktiskt ganska många, har blivittillgodosedda , men vi menar att flerinsatser krävs. Detta berörs också i betänkande, som innehåller olikaförslag till nya insatser.Det är därför viktigt att denna kommissions för-slag nu läggs fram och får övervägas och att riksdagensnarast ges möjlighet att ta ställning till dessa förslag.Jag vill här peka på några av de frågor som jag anservara särskilt angelägna att ta upp till behandling ochsom vi i har motionerat om.För att kunna avgöra vilka åtgärder som bör vidtasmot våldet mot kvinnor krävs ökad kunskap ombrottslighetens nivå, struktur och utveckling. Statisti-ken över anmälda brott och uppgifter om hur brottmot kvinnor hanteras inom rättsväsendet utgör viktigakällor till sådan kunskap. Av kriminalstatistiken gårdet emellertid inte att utläsa om det anmäldavåldet ägt rum mellan två män eller om t.ex. det våldmot kvinnor som anmäls till polisen utövats av mänsom dessa kvinnor lever eller har levt tillsammansmed. Det går därför inte att utifrån statistikenuttala sig om nivå eller utveckling vad gäller våld motkvinnor i nära relationer utan att göra specialunder-sökningar. Kriminalstatistikens utformning bör därförändras. En ökad könsuppdelning av statistiken krävs,liksom information om skadestånd och frihetsberö-vande vid brott som avser våld mot kvinnor. Justkravet om ökad könsuppdelning av statistiken övervåld mot kvinnor har faktiskt krävts i en sjupartimo-tion till under detta riksdagsår.En brottsofferundersökning avseende våld motkvinnor bör också genomföras för att öka kunskaper-na ytterligare. Kvinnojourerna och kvinnoforskningensåväl i som utomlands har också bidragit tillökade kunskaper om våld mot kvinnor. Det gäller inteminst frågor om makt och inflytande som konfliktor-sak mellan män och kvinnor.En kartläggning bör också göras av sambandetmellan förekomsten av våldspornografi och våldsbrottmot kvinnor. Frågan hur kvinnor som utsätts för våldbemöts av myndigheterna inom bl.a. rättsväsendet ärav central betydelse. Här krävs bättre rutiner ochkortare handläggningstider, liksom att riktlinjer fördomstolarnas handläggning av ärenden om våld ochandra övergrepp mot kvinnor utvecklas närmare ipolicydokument. På sätt som Kvinnovåldskommissio-nen föreslagit anser jag vidare att börutforma en lämplig fortbildning för domstolspersonali frågor som gäller våld mot kvinnor.Vad gäller polisens arbetsmetoder föreligger ettbehov av datoriserat informationssystem som gör detmöjligt för polisen att snabbt identifiera om det ärfråga om upprepat våld och följa upp sådana fall påett effektivt sätt. Detta har vi motionerat om förr frånCenterns sida. Än så länge har det inte blivit genom-fört. Det är skälet till att vi upprepar kravet. Det ärfaktiskt så att polisen ofta får rycka ut på grund avt.ex. lägenhetsbråk utan att ha kännedom om att andrapolismän har varit i samma lägenhet vid tidigare till-fällen i samma ärende. Ett datoriserat system medbakgrundsinformation om tidigare ingripanden m.m.skulle självklart underlätta för polisen att vidta rele-vanta åtgärder.Jag vill också ta upp frågan vilket skydd polisenbör kunna erbjuda kvinnor som har utsatts för våld.Enligt min mening bör sådana åtgärder som trygghet-spaket och livvaktsskydd nu kompletteras med s.k.punktbevakning av gärningsmän, dvs. att polisensärskilt bevakar och kontrollerar de gärningsmän somhotar eller förföljer sina offer.I reservation 6 påtalas att könshandeln åter harökat. För att förhindra en sådan utveckling måsteforskning, information och uppföljande verksamhetfortsätta och intensifieras. Men det räcker inte attförsöka informera bort könshandeln. Det har vi gjortlänge, utan resultat. En kriminalisering av könsköpar-na är också en viktig signal från politiskt håll attprostitution är någonting som inte accepteras i vårtsamhälle. Det betyder inte att jag tror att det går attlagstifta bort prostitutionen. Det krävs flera andraåtgärder, särskilt sociala insatser, men också insatsermot drogmissbruk måste erbjudas. I den här reserva-tionen menar vi att regeringen bör återkomma tillriksdagen med ett lagförslag.Reservation 7 handlar om oetisk kontaktförmed-ling. Det är en verksamhet som kan sägas gå ut på attimportera kvinnor till . Det kan vara djuptoetiskt och kränkande för de inblandade parterna. Densom i vinningssyfte ägnar sig åt sådan verksamhet ochpå ett cyniskt sätt utnyttjar inte bara kvinnors önskanom ett bättre liv utan också mäns kontaktbehov ochosäkerhet bör på något sätt utsättas för sanktioner frånsamhällets sida. Enligt min mening ger inte de nutillämpliga bestämmelserna i tillräckligtutrymme för att komma åt denna typ av förmedling avkontakter. Härför behövs ett regeringsförslag medmer effektiva sanktioner.I samband med kommunistdiktaturernas fall ochutvecklingen av marknadsekonomier har olika socialaproblem uppstått i . Förutom denorganiserade brottsligheten har sexhandel med barnoch prostitution ökat kraftigt . Center-partiet ser mycket allvarligt på denna utveckling ochanser att regeringen bör verka för att en särskild ak-tionsgrupp tillsätts inom med uppgift attanalysera problemen och föreslå lämpliga åtgärder.Enskilda organisationer med engagemang i kvinno-frågor och frågor om barns rättigheter bör involveras iaktionsgruppens arbete. Detta påpekar vi i reservation9.Herr talman! Brottsofferfrågorna måste ställas icentrum. Genom resultatet av Brottsofferutredningensarbete kommer förhoppningsvis ytterligare förbätt-ringar att kunna genomföras på området. Jag vill pekapå några åtgärder som jag anser vara särskilt angeläg-na att vidta. Enligt mening föreligger det ettbehov av att kunna förorda ett målsägandebiträdeäven vid tredjemansskada, t.ex. då de efterlevande tillnågon som bragts om livet åsamkats personskada somgett medicinska effekter. De anhöriga har mångagånger svårt att föra sin egen talan och vågar inteanlita en advokat utan att särskilt veta att de självaslipper att stå för kostnaderna. Lagstiftningen bördärför ses över så att målsägandebiträde kan förordasäven vid tredjemansskada.Oftast är det polisen som först kommer i kontaktmed brottsoffret. Det är därför viktigt att polisen vidförsta kontakten ägnar offret tid, omsorg och intresse.Utbildnings- och fortbildningsinsatser och goda ruti-ner inom polisen är viktiga för att ytterligare förbättrahjälpen till brottsoffren. Informationen till brottsoff-ren är också viktig.Samarbetet mellan polis och brottsofferjourer fun-gerar bra på sina håll men behöver utvecklas.Brottsoffret bör vid anmälningstillfället bl.a. informe-ras av polismyndigheten om brottsofferjourernasarbete och brottsoffrens rättigheter vad gäller stöd ochhjälp av samhället. De brottsoffer som så önskar börockså kunna bli kontaktade eller få besök av polis enkort tid efter brottet. Samtliga polisdistrikt har välutarbetade rutiner för hur stöd och information tillbrottsoffer sker. Ett personligt möte på ett tidigt stadi-um mellan åklagaren, brottsoffret och målsägandenbör kunna ske när målsäganden har uttryckt önskemålom detta. Åklagaren kan då lämna målsäganden in-formation om handläggningen av ärendet. När åklaga-ren t.ex. beslutar att ett brott inte kan bestyrkas böråklagaren beskriva skälet till detta beslut om målsä-ganden så önskar för att kunna skapa förståelse fördetta. Det är också viktigt att domstolarna tar väl handom målsäganden i samband med rättegång. Här har vifrån sida föreslagit ett särskilt handlingspro-gram vid varje domstol. Bl.a. bör ett särskilt väntrumkunna erbjudas.Lagen om besöksförbud är ett viktigt skydd förkvinnor som hotas av förföljelser och trakasseras.Enligt mening vore det intressant attnärmare studera det system som tillämpas i ochsom innebär att det är den misshandlande, alltså oftastmannen, som kan få besöksförbud i sitt eget hem. Iavvaktan på beslut om vem som skall få rätt att bokvar i det gemensamma hemmet bör den misshandla-de kvinnan ha rätt till detta. Vi tycker att införandetav ett sådant system bör utredas.I reservation 15 talas om förskottering av skade-stånden. För att brottsoffren skall garanteras sitt ut-dömda skadestånd - det kan ofta ta att överhuvud taget få utdömt ett sådant - tycker vi att stateninom rimlig tid skall gå in och förskottera de utdömdalagakraftvunna skadestånden i de fall där gärnings-mannen inte betalar. Sedan får det bli statens uppgiftatt fortsätta att driva skadeståndskravet gentemotgärningsmannen. Detta vore det bästa sättet att garan-tera brottsoffren att få sina utdömda skadestånd. Vivet att det har skett förbättringar på det här området,att kraven omgående skickas över till kronofogde-myndigheten . Men offren får många gångerändå vänta långa tider på att få sitt skadestånd. I Nor-ge har man infört ett system där staten går in ochförskotterar skadeståndet. Vi tycker att man skallstudera detta.Reservation 16 handlar om terapikostnader förbrottsoffer. Eftersom har utvecklatkraven i den reservationen skall jag inte närmare gå inpå dessa.Med det anförda vill jag yrka bifall till reservation3 och 11 även om jag självfallet står bakom samtligacenterreservationer.Anf. 84 ():Herr talman! Våldsstatistiken visar attantalet fall av våld som krävde läkare var 45 000.Antalet fall av våld med synlig kroppsskada var120 000. Antalet fall av våld utan synlig kroppsskadavar också 120 000. Antalet fall av begränsat våld motkroppen var 235 000 och av hot om våld var såmånga som 310 000. Av dessa fall användes kniv i80 000 fall, skjutvapen i 20 000 fall och annat tillhyg-ge i 110 000 fall. I av fallen kände offret ochgärningsmannen varandra. av alla hushåll iSverige utsattes för stöld eller skadegörelse. Var tion-de ungdom bär kniv för att skydda sig.Mer än 90 % av allt våld som över huvud taget ut-övas, utövas av män. Men säger man rent ut att det ärmän som begår våldsbrott blir många män kränktaoch tolkar det som mansfientlighet. Och trots att krigtill förs av män skriver man sällan att det ärserbiska eller kroatiska män som anfaller.Våld är tyvärr manligt. Men så har det inte alltidvarit, och det behöver inte heller förbli så. Man måsteockså skilja mannen och manligheten från mansrollenoch manssamhället.Det är bara som svenska män praktiskttaget ostraffat kunde misshandla sina hustrur. För inteså längesedan slog högsta domstolen i fast attdet inte är brottsligt att slå sin fru, bara man inte gördet för ofta.Av de våldsbrott som begås utförs avmän, och det är en tragedi i sig. Man kan då fråga sig:Varför är det så här? Jag och många med mig tror attmånga av dessa problem har uppkommit därför att deti dag råder brist på tillit, det är ett samhällsproblem.Det egna samvetet som personlig känsla - mogna-den för att bli en någorlunda rättskaffens människa -måste vi satsa oerhört mycket mera på. Om det ärnågonting som vi lider brist på i vårt samhälle så ärdet tillit.Det finns några som har sagt att på folkhälsansoch sjukdomarnas område ser vi nu en ny epok ran-das. Med många obesvarade frågor på hjärtat är vialla på väg in i vad man kan kalla tillitohälsans epok.Början av detta århundrade präglades av fattig-sjukdomar som kolera, lungsot och skjörbjugg. I daghar vi vällevnadssjukdomar som hjärt- och kärlsjuk-domar, magsår, karies och allt vad det nu kan vara.Men framför oss ser vi nu ett tredje slags vårdsamhäl-le befolkat av människor som framför allt lider bristpå tillit. Det rör sig inte bara om brist på tillit till sigsjälva, till sina medmänniskor, till vårdapparaten ochtill samhället, utan tragiskt nog lider man brist på tillitnär det gäller meningen med livet.Att vi är otrygga i själen kostar pengar, det finnsdet många uppgifter om. En uppgift är att så mycketsom av vårdens kostnader kan kanske hänförastill "bristande förmåga att hantera livets risker ochosäkerheter".Men vad kostar då inte tillitsbristen på brottslighe-tens område?Människor med tillitsbrist kan uttrycka sin orobl.a. genom "misshandel och förstörelse". Sjukdomoch kriminalitet vävs samman, nu precis som det hargjort . Men mönstren är delvis nya ochpriset är högt.Det är ett stort problem för oss västerlänningar attvi har förlorat så mycket av tilliten till oss själva ochav tilliten till andra. Familjen är för många ett upplöstnätverk. Vi kanske inte finner plats i näringslivet. Vihar kanske svårt att kommunicera med det stora ochstarka samhället. Många av oss har t.o.m. tappat tronpå att finna ett godtagbart svar på de existentiellafrågorna i livet. Det är alldeles för många ungdomar som ställer sig frågan: Varför finns just jag här påjorden?Bristen på tillit har funnits . Förr i tidenvar härskarna ännu hårdare, livsbetingelserna grym-mare och frågorna om sjukdomar och rättvisa varännu svårare att finna svar på. Vi skall komma ihågatt meningslöst våld fanns också i bondesamhället.Att tillitsbristen nu aktualiseras som det allt över-skuggande problemet kan bl.a. förklaras med denbehovshierarki som har konstruerat. Det varen forskare som menade att ju fler grundläggandebehov som vi har fått tillgodosedda - mat, husrum,fysisk hälsa - desto mer fokuseras behoven på subtilafrågor.Därmed inte sagt att de existentiella problemen ärnågra lyxproblem. Mycket tyder på att dessa problemi dag har blivit mer smärtsamma att leva med i absolutmening. För den ensamma, den nyfattiga och denbortrationaliserade kan lidandet vara nog så påtagligt.Vi måste komma ihåg att känslan av mening medlivet byggs upp genom att man upplever sig ha tregrundläggande saker, nämligen tillhörighet, resurseroch uppgifter. Mellan dessa faktorer är det inte plus-tecken utan det är multiplikationstecken. Om man harnoll känsla av tillhörighet, då blir det noll hela vägen.Det finns en forskare som heter . Han ger en bild för att förklara våldsbeteen-det, som vi har svårt att förstå. Det handlar om detnegativa nätverket av onda minnen eller - som hanuttrycker det - livets samlade kränkningar.Leonard Berkowitz säger: Man kan se varje ontminne som en svart klump i magen - det onda frånsorgen från pappas slag, från förödmjukelser, kränk-ningar och nederlag hemma, i skolan och på andraställen. Alla svarta klumpar har förbindelse med var-andra. Om man då har lagt locket på och inte bearbe-tat de onda minnena kan en ny förödmjukelse bli dentändande gnistan som går rakt ned i nätverket ochorsakar vulkanutbrott.När man har undersökt det rasistiska våldet i Eu-ropa har man funnit att de som knivstuckit flyktingar,de som bränt ned moskéer eller kastat brandbombermot förläggningar har obearbetade, svåra erfarenheteroch dessutom en ganska miserabel vardag. Då räckerdet med litet sprit och vacklande samhällsnormer föratt aggressiviteten skall bryta fram.Det hjälper inte hur mycket pengar vi än ger åtpolis, åklagare, domstolar och kriminalvård. När dethar gått så här långt är det . Självfallet skalldessa ha resurser, men vi måste se till att arbeta före-byggande. Vi måste börja tänka lika mycket här somnär det gäller sjukvården. God sjukvård och godaläkare är viktigt, men vi kan inte den vägen lösa pro-blemen utan vi måste jobba förebyggande.Det är så oerhört viktigt att komma ihåg att nyre-kryteringen till brottsliga livsstilar sker , oftaredan . Vi kan inte bara prata om attvi skall vidta åtgärder, utan vi måste verkligen se tillatt åtgärderna också sätts in för våra ungdomar.Familj, barnomsorg och skola är därför viktiga föratt tidigt identifiera och förhindra barn att börja medbrottslig verksamhet. Det är viktigt att peka på varjeindivids ansvar för sina handlingar och på att manalltid skall respektera andra människor. Uppväxtensroll kan aldrig nog understrykas.Herr talman! Jag skall avsluta med att säga någotom de motioner som vi har skrivit . Jag vill bara kort meddela att m.fl. har skrivit om hur man skall göra för attförbättra säkerheten för kvinnor. Denna motion står vibakom. Vi folkpartister har också skrivit att vi tyckeratt man skall inrätta en våldskommission som påtag-ligt skall visa på olika åtgärdsförslag.Med anledning av att vi har lovat att hålla igen påyrkanden av reservationer här i kammaren, skall jagnöja mig med att yrka bifall till reservation 1.Anf. 85 ():Herr talman! Vi skall nu behandla en mängd mo-tioner från allmänna motionstiden som rör våldsbrottoch brottsofferfrågor. Dessa frågor är oerhört viktiga.En grundläggande fråga i samhället är hur man klararav att ta itu med just dessa problem.Det finns i samhället oerhört mycket våldoch också ett ökande våld. Precis som föregåendetalare sade måste man i det grundläggande och före-byggande arbetet möta våldet genom att komma tillrätta med våldets orsaker. Men vi måste också kunnata itu med våldet när våldet har uppkommit.I betänkandet finns det reservationer som handlarom just våldet mot kvinnor. Vi står här i världensmest jämställda riksdag. Vi är en mängd kvinnor somtillsammans har kunnat driva på och lyfta fram frågorom våld mot kvinnor. Vi ser att våld mot kvinnor ärett problem som finns i strukturen. Det är ett djupgå-ende problem. I många länder ses våld mot kvinnorfortfarande inte som något brott.När det gäller våld mot kvinnor har vi kommitganska långt här i , men det finns fortfarandeväldigt mycket att göra. I denna fråga är vi helt över-ens här i . Det har tillsatts en kvinnovålds-kommission som har arbetat med dessa frågor över ettmycket brett spektrum. Kommissionen har lyft framfrågorna om våld mot kvinnor - åtgärder och förslagsom inte bara handlar om lagstiftning utan också omutbildning och åtgärder på en mängd olika områden.Det finns en del reservationer i betänkandet utifrånmotioner under allmänna motionstiden som lyfterfram en del av de förslag som kvinnovåldskommis-sionen har lagt fram. Förslagen bearbetas nu av rege-ringen och kommer att föreläggas underhösten. Jag måste ändå säga att jag beklagar att vi behöver ha reservationer på detta område, att vi idenna kammare skall behöva ställa förslag mot var-andra och rösta om dem, när vi inte har den helhets-bild som hela kvinnovåldskommissionens förslag har.Jag har litet svårt att förstå varför vi skall lyfta utvissa frågor och säga att vi skall snabbehandla demhär. Jag har svårt att förstå varför vi skall ställa för-slagen mot varandra, när vi, mest jämställdaparlament, gemensamt på bred front borde kunna lyftafram frågorna och få ett samlat grepp på hur vi skallkomma till rätta med våldet mot kvinnor. Det borde vigöra i stället för att se frågorna som partitaktiska ellerfrågor som vi skall rösta om och väga fram och tillba-ka just i dag.Vänsterpartiet kommer därför att avstå från attrösta vid omröstningarna om de reservationer som rörkvinnovåldskommissionens förslag. Det gör vi inteför att vi är fega, inte vill ta ställning eller inte hållermed, utan just för att vi vill ta ställning till helheten.Vi vill inte rösta emot ett förslag som vi vet attvi kommer att stödja och som vi stöder i sak. Jag hadeönskat att vi hade kunnat ha ett gemensamt betänkan-de där vi lyfte fram att vi faktiskt är överens i dessafrågor, där vi hade lyft fram enigheten och sagt att tillhösten när förslaget kommer, kommer vi att gemen-samt kunna fatta beslut i dessa frågor.När det gäller de övriga motionerna, herr talman,vill jag lyfta fram frågan om prostitution. Här finnsockså en utredning som håller på att behandlas ochberedas i regeringen. Men detta är en utredning somhar legat väldigt länge och som har pekat på att manborde kriminalisera både köparen av sexuella tjänsteroch den som säljer sexuella tjänster. Därför ansåg jagatt det var viktigt att i detta betänkande peka på att detjust är köparen av sexuella tjänster som bör kriminali-seras. Med detta yrkar jag bifall till reservation 6.Vidare innehåller betänkandet frågor om brottsof-fer. Jag önskar att vi nu kunde gå vidarei debatten om brottsofferfrågor. Det är ett faktum attvi tidigare inte har sett brottsoffren. Att människorsom har farit illa och blivit utsatta för brott inte harfått det stöd och den hjälp av samhället som de fak-tiskt har haft rätt att kräva är någonting som vi faktisktbör skämmas för.Vi har haft en debatt där grupper-na brottsoffer och brottslingar har ställts mot varand-ra. Om man velat genomdriva reformer, förändringaroch förbättringar för brottslingar, har detta uppfattatssom att det skulle stå i motsatsförhållande tillbrottsoffrens situation. Det har blivit en politisk de-batt där dessa två grupper ställts mot varandra.Herr talman! Jag anser att det är dags att gåvidare i denna debatt. Vi behöver göra en mängdinsatser när det gäller brottslingarna. Vi behöver göraen mängd förändringar när det gäller fängelsestraffetoch innehållet i fängelsestraffet. Vi behöver görainsatser för att förändra deras tillvaro, ge dem ettdrägligt liv och möjligheterna till ett liv utanför kri-minalitet. måste vi med lika stor kraft kunnadriva frågan att människor som varit utsatta för brottskall kunna få det stöd och den hjälp de behöver.Utskottet gjorde ett tillkännagi-vande om en utredning som skulle ge ett samlat greppom den lagstiftning som har skett under de senasteåren, de insatser som görs i övrigt, var det fortfarandefinns brister, vad som behöver lyftas fram, vilkenytterligare lagstiftning som behövs och vad det be-hövs för förändringar när det gäller utbildningen pådetta område.