prot · GK0964 · 1997-02-12 00:00:00 — Syftet är att just sådana poli-tiska krafter inte skall ges spelutrymme. I det sam-manhanget vill jag återigen betona att jag tycker attdet är olämpligt att det i statsministerns östersjörådfinns en företrädare, ambassadören , somhar uttalat sig närmast hotfullt mot de baltiska länder-na. Det kan inte accepteras, och det främjar inte sam-arbetet.För oss i är det nu viktigt att vi med tankepå vår egen säkerhet fattar nödvändiga beslut. Beslu-tet om en betydande svensk ned-rustning är olyckligt, särskilt när går in iett skede av dynamisk utveckling. försvars-beslut var bättre som grund för svensk säkerhetspoli-tik. blir mer beroende av andra samtidigtsom säkerhetsstrukturerna utvecklas i snabb takt.När NATO öppnar för nya medlemmar och för-hoppningsvis formaliserar samarbete med Rysslandställer det krav på en tydlig svensk säkerhetspolitisklinje.Dessa båda perspektiv - försvagningen av detsvenska försvaret och utvecklingen av säkerhets-samarbetet - är förutsättningar för vårt agerande. Ettmedlemskap i blir därmed en logisk fortsätt-ning på vårt engagemang när det gäller samarbetet iEuropa.Det är dock inte nödvändigtvis så att säkerheten ivårt närområde bäst gynnas av en omedelbar svenskansökan om medlemskap. När det gäller ett svensktmedlemskap i måste man dessutom beaktaFinlands ståndpunkter. och bör inledaen nära dialog med anledning av NATO-utvidgningen.I den nuvarande situationen är det klokast att un-derstödja NATO:s öppning gentemot de nya demo-kratierna i men avvakta medansökan om medlemskap i alliansen. En process därSverige och parallellt med de baltiska länder-na ges inträde i alliansen kan vara en möjlig lösning.Svenskt medlemskap i får emellertid integöras villkorligt av detta. Det vore att sätta svenskasäkerhetsintressen på undantag.Oavsett tidsperspektivet är det angeläget att stärkadet militära samarbetet i vår del av världen. Även utanalliansförpliktelser bör försvaret av både Nordkalot-ten och den skandinaviska halvön som helhet kunnabli långt mer effektivt genom ökat militärt samarbetemed de nordiska grannländerna. Vi samverkademycket intimt i Bosnien. Det vore konstigt om vi intekunde samverka också på hemmaplan.Med basen i ett sådant förstärkt nordiskt samarbe-te skulle det kunna byggas upp en struktur av nordisktpartnerskap för fred som förenar de tre baltiska ochde fyra nordiska staterna i ett nätverk av samarbeteockså på det militära området.Sverige måste utveckla och fördjupa sina relatio-ner med . De blir bättre om relationernamellan de baltiska staterna och utvecklas ipositiv riktning. Det kan de endast göra om Rysslandfullt ut accepterar de baltiska ländernas suveränitet.Det finns ett framförhandlat avtal, som utrikesmi-nistern poängterade i deklarationen, om gränsfråganbeträffande och . I stället för att nusnabbt lösa frågan och därmed få den ur världen an-vänds den av de rödbruna krafterna för att vålla osä-kerhet. Om inte förr måste frågan kanske lösas i sam-band med det toppmöte mellan och Rysslandsledare som skall ske i , om jag för-står det hela rätt.Sverige var första år en myckettydlig och aktiv aktör i . har dock oklarhe-ten och dubbeltydigheten ökat. När det gäller de vik-tiga säkerhetspolitiska frågorna är regeringen i vä-sentliga avseenden tyst. Det uttalas inget stöd för desmå ländernas strävan att garantera sin säkerhet. Re-geringen säger sig inte ha någon åsikt när det gällerframväxten av en gemensam valuta, ett projekt som ärav central betydelse för den fortsatta europeiska integ-rationen. Omvärlden är förbryllad.Om regeringen nu inte har någon egen uppfattningså har de ingående beståndsdelarna i regeringenmycket skilda uppfattningar. Det är närmast som"hela havet stormar". Jag kommer att tänka på PelleSvanslös. Så här skulle det kunna låta:-Vi skall gå med i , sa Bill.-Vi skall inte gå med, sa Bull.-Vi skall noggrant följa frågan, sa Måns.Ungefär så ser den hållning uti en för mycket central fråga.I regeringskonferensen säger den svenska rege-ringen att den prioriterar kampen mot arbetslösheten.Samtidigt struntar samma regering i att följa väsentli-ga rekommendationer från EU just när det gäller attbekämpa arbetslösheten. På hemmaplan gör regering-en ingenting för att förbättra den arbetsmarknad somstänger ute så många. SCB rapporterar nu om enarbetslöshet på . Det vore bättre omregeringen följde och mins-kade arbetslösheten i stället för att göra precis tvärt-om.Den senaste pinsamheten gäller koldioxidutsläp-pen. har förbundit sig att dra ned dessa ochskall inom EU verka för minskade utsläppsmål. Re-geringen låter oförstående utåt men verkar i det tystaför ökade utsläpp. tappar förtroende äveninom miljöpolitiken.Fru talman! har en historisk skuld. Vårpolitik , baltutlämningen och sveketunder skeden av det är saker vi har an-ledning att skämmas för. Händelser som inträffademer än måste fortfarande klarläggas.Också sveken mot frihetens idéer under det kallakriget måste tydliggöras och debatteras. I begreppetgemensam säkerhet odlades föreställningen att frihe-tens och demokratins och förtrycketsÖsteuropa på något slags jämbördigt sätt kunde levatillsammans. Det gick så långt att den socialdemokra-tiske utrikesministern t.o.m.hävdade att det kommunistiska systemet inte fickkritiseras. Neutraliteten påstods kräva att kritikenenbart riktades mot enskilda företeelser och inte motsystemet som sådant. Kryperi för makten fick ersättauppslutningen bakom frihetens och demokratinsprinciper. Mänskliga rättigheter blev något relativt.Denna olycksaliga politik ledde till en påfallandekallsinnighet mot de baltiska ländernas situation lik-som till en handfallenhet inför de historiska föränd-ringar som ledde till och Sovjet-unionens upplösning. Så får det aldrig bli igen. Vimåste tydligt markera det förgångnas misstag.Det nya byggs på respekt för grundläg-gande principer om mänskliga rättigheter, frihet ochdemokrati. Aldrig mer får kröka rygg förregimer och system som bygger på våld och förtryck.Därför har ett särskilt ansvar att nu sluta uppbakom de små och tidigare förtryckta ländernas rät-tigheter.Den som trodde att den europeiska debatten omdemokrati och diktatur var avklarad blev kanske nå-got förvånad när han läste ställföreträdande utrikes-ministerns artikel i häromdagen.Det var som en isande vind från det tid. Iartikeln skriver statsrådet att den paranoidasovjetmakten alltid kände sig på defensiven. Men detkalla kriget berodde väl inte på någon sovjetisk de-fensiv. Det installerades marionettregimer i Östeuro-pa. Pragkuppen var knappast någon defensiv strategi.8 % av befolkning försvann i . Re-volterna i , , och Tjeckoslo-vakien kvästes i blod, och 1979 var det Afghanistanstur att pröva på vad en defensiv och osäker sovjet-makt kunde ta sig till.Enligt statsrådet var den brutala sovjetre-gimen inställd på avspänning med väst - precis somom en avspänning skulle kunna bli följden av brutalockupation och förtryck. Först förtryck och sedan enrejäl avspänning!Det här är ju den fundamentala läxa från den eu-ropeiska historien som vi lärde i Mün-chen: att man aldrig får vara undfallande, passiv ochbortförklarande inför förtryck. Man måste stå upp försina principer. Man måste vara beredd att försvarafriheten.När erbjöd Marshallplanen för att hjälpa detkrigshärjade skulle tydligen detta på något sättha varit skuld till förtrycket i . I DagensNyheter i går ställdes frågan på sin spets. "I statsrådetSchoris verklighetsbild tycks Marshallhjälpen varaondskans upphov", skrev man i rubriken. I dagensregeringsdeklaration framhålls att Marshallhjälpen varett framstående exempel på engagemang iEuropa. Jag vet inte om statsrådet ingår i re-geringen, men jag tycker att det är en märklig situa-tion när en assisterande utrikesminister har en i vä-sentliga avseenden helt annan bild än den som rege-ringsdeklarationen ger.Det mest skrämmande av allt i arti-kel är att han inte kan tala om vem som vann och vemsom förlorade det . Den viktiga och centra-la lärdomen är ju att det vanns av frihe-tens idéer, av de krafter som kämpar för frihet ochdemokrati. Förlorarna var förtrycket, utövat av prole-tariatets diktatur, och det socialistiska samhällssystemsom levererade fattigdom, miljöförstöring och socialmisär till sina medborgare.Artikeln kan tyckas vara befängd eller löjlig. Menden blir mer skrämmande om man sätter in den i da-gens sammanhang. Skall återigen falla undanför maktspråk? Skall röd-bruna krafters aggressivakrav mötas med tystnad eller förståelse? Det är enfråga vi har anledning att ställa oss när vi nu får enintensifierad debatt.Fru talman! Avslutningsvis vill jag ställa tre frågortill utrikesministern, som hon kan besvara i nästaomgång.Den första gäller det faktum att har utta-lat att bör verka för och självt delta i en alleu-ropeisk freds- och säkerhetsordning. Det har vi varithelt överens om i åtskilliga betänkanden. Om nuNATO utvecklas till den militära delen av en sådanmåste väl även regeringen anse att det kan vara natur-ligt att blir medlem i denna organisation.Den andra frågan lyder: Varför har den svenskaregeringen övergivit sin tidigare ståndpunkt när detgäller att stödja våra grannländers önskan om NATO-medlemskap?Den tredje frågan gäller om utrikesministern delarsin ställföreträdares uppfattningar såsom de harkommit till uttryck i den här artikeln. Är de i så fallockså ett uttryck för regeringens uppfattning?Anf. 3 ():Fru talman! Omvälvningarnas tid är inte förbi; viär snarare mitt uppe i den. Här i sker nu medstor tydlighet omvandlingen från industri- till infor-mations- och kunskapssamhälle. fatta-des viktiga politiska beslut för att styra vårt samhällemot en hållbar utveckling.Runt om i världen sker också dramatiska föränd-ringar, oftast till det bättre. Alltfler länder formas tillstabila demokratier, och alltfler länder förmår att resasig ur den djupaste fattigdomen. För många männi-skor på vår jord har 90-talet inneburit förbättringar.Men vi ser också exempel på motsatsen: männi-skor i länder som förtärs av inre konflikter, människorvars livsbetingelser föröds av miljöförstöring ochrovdrift. Vi kan inte fly. Vi kan inte utropa fristatenSverige eller ta vägen ut genom nödutgången. Någonsådan finns inte. Vi måste stanna och gemensamtverka för en bättre värld.Sverige har 1997 bättre förutsättningar för detta äntidigare. Vi har fått ökade möjligheter att agera glo-balt, europeiskt och i vårt närområde. Möjligheternasfönster har öppnat sig.FN har som främsta uppgift att rädda kommandesläktled undan krigets gissel. Ett lyckosamt fredsfräm-jande och fredsfördjupande arbete kräver ett bredaresäkerhetspolitiskt synsätt. Detta är en nyhet för Sveri-ge i vår försvarsplanering men inte för FN. Hållbarsäkerhet bygger vi genom att bekämpa fattigdom ochorättvisor, genom att värna demokrati, jämställdhetoch hushållning med jordens resurser och genom attkonsekvent driva kravet på militär nedrustning.Behovet av FN kommer inte att minska utan öka iframtiden. har tagit plats i FN:s säkerhetsrådmed ett program som präglas av de sammansattaproblem och konflikthärdar som FN har att hantera och säkerligen också . Omvärldenväntar sig mycket av i säkerhetsrådet. Det görockså de svenska medborgarna.FN behöver reformeras för att organisationen skallbli mer kraftfull. Min bedömning är att synen på glo-balt samarbete faktiskt håller på att ändras. Mark-nadskrafterna kan inte lösa de grundläggande orättvi-sorna mellan rika och fattiga. FN borde ges rätt att avdem som är globaliseringens klippare, finanskapitalet,uttaxera resurser för att fördela också till dem sominte kunnat utnyttja globaliseringens möjligheter.Centerpartiet anser att det är bra att regeringen hämtarinitiativ från reformrapporten globala grann-skap.I detta sammanhang bör man också överväga nyafinansieringsformer för FN. bör ta initiativ tillatt utreda om det går att belägga miljöförstörandeutsläpp, flygresor, satelliter, radiofrekvenser, interna-tionella valutatransaktioner och liknande med enavgift för att till en del finansiera FN:s verksamhet.Fru talman! När vi blickar ut över världen grips vilätt av vanmakt och förtvivlan inför bilder av krigsof-fer, av hungrande och av människor som flyr markersom blivit obrukbara. Bilden är dock mer mångfaset-terad och komplex än så. Ta den aktuella utveckling-en i Öst- och . Många grupper i världsde-lens länder har fått uppleva högst påtagliga ekono-miska förbättringar.Men minst en fjärdedel av befolkningen leveralltjämt i djup fattigdom. En majoritet av världensfattiga lever fortfarande i Öst- och . Den"tredje vågens" demokratiutveckling har inte alls haftsamma genomslag i . Här brådskar enligt Cen-terpartiets uppfattning det arbete som biträdandeutrikesministern utlovade i biståndsdebatten före julom en särskild Asienstrategi från sida. Påflera håll i Öst- och finns konflikthärdarsom vid en eskalering påverkar säkerheten också föross i . Det intensifierade samarbetet mellan EUoch ASEAN-länderna, som utrikesministern skalldelta i , är av utomordentligt stor betydelse.På den afrikanska kontinenten är bilden mer splitt-rad. I söder finns den historiska vändningen i Sydafri-ka, från paria till hela världens gunstling. Och samti-digt, förmår den nuvarande regimen att lösa de svårafattigdomsproblem och orättvisor som är grogrundenför våldet. Vad händer när avgår, och klararde oftast unga politiska ledarna att försvara och för-valta demokratin runt om i ?Vi ser hur tiotusentals civila mördas i områdetkring de . Vi upplever anarkin i ,vansinnet i och militärregimens totala föraktför världssamfundets protester i . Vi ser hurdet grymma inbördeskriget i verkar sprida signärmare och närmare de omgivande länderna, med enkraft som hotar att destabilisera hela närområdet.Sist i denna uppräkning stannar jag vid Maghre-bländerna i nordväst. ockuperar sedan 1975Västra . I pågår ett inbör-deskrig som äntligen börjar uppmärksammas avomvärlden. Mer än 60 000 människor har fått pliktamed sina liv i detta krig. Sist och slutligen har vi Li-byen, där överste enväldigt härskar i en dikta-tur som stöder terrorism.När vi ser på är det viktigt att markera attAfrika också står för hopp och framtid. Här finnsnågra av världens snabbast växande ekonomier. Härfinns stabila demokratier. Här finns tydliga exempelpå att fred inte kan byggas utan demokrati och rätts-samhällets institutioner. Det svenska Afrikaprojektetmåste få sin efterföljd i en sammanhängande EU-strategi för . Utrikesministerns markering ideklarationen av behovet att reformera Lomésamarbe-tet är därför välkommen.Fru talman! inträdde Sveri-ge i EU. Genom det ekonomisk-politiska samarbetetfungerar EU som motor för det mesta av det europe-iska samarbetet. Här finns nu med. Vi deltar idet mödosamma arbetet att läka och länka sammanvår kontinent. Alternativet - att vårt land skulle ståutanför EU-gemenskapen - hade på alla sätt varit ennackdel, för oss själva, för och , menockså för EU. är av den fasta övertygel-sen att EU blir bättre och viktigare ju fler länder somansluter sig.Dörren skall stå öppen, i det korta perspektivet förländerna i Öst- och inklusive de baltis-ka länderna. Den skall stå öppen för , om lan-det tillsammans med EU, och övriga världs-samfundet förmår lösa motsättningarna mellan grek-och turkcyprioter. Men EU skall inte heller slå igendörren när den stora utvidgningsfasen genomförts.Även , och har en platsinom EU-samarbetet om dessa länder vill och förmår.Detsamma gäller också för , även om ett med-lemskap ter sig avlägset då landet inte ens förmåruppfylla sina åtaganden inom ramen för sitt tullavtalmed EU.För är det viktigt att regeringskonfe-rensen, som pågår, skapar förutsättningar för ettutvidgat, uthålligt och förpliktande samarbete mellanEuropas alla demokratier. Vi får däremot inte ta utnågra segrar i halvtid. Det är en viktig lärdom frånidrottens värld. Vi får inte heller bygga upp orealistis-ka förväntningar på vad medlemsländerna kan uppnåvid konferensen. Färdriktningen är viktigare än has-tigheten, målet är överordnat detaljerna. En fram-gångsrik utvidgning av EU måste vara den centralafrågan de närmaste fem till tio åren.Ett viktigt led i utvidgningsprocessen är att minskaskillnaderna mellan dem som är med i klubben ochdem som står utanför. Jag tänker på relationerna mel-lan EU och EES-länderna, men också på samarbetetrunt , över och med Ryssland.EU har potens att agera och samspela. möj-ligheter att agera och nå resultat är större i EU änutanför. Det är viktigt att markera EU:s värde i dettaavseende.Det nordiska samarbetet har också fått ett lyft ge-nom att och inträtt som medlemmarav EU. har varit med . EU har fått enny nordlig dimension genom detta. Av stor betydelseär nu att länka EU:s ekonomiska styrka till de välupparbetade samarbetskanalerna i , runt och i . I Barents - på Kola-halvön - finns miljöproblem som inte kan lösas utanett aktivt engagemang från EU. Jag tänker naturligtvispå ansamlingen av radioaktivt avfall och kärnvapen ioch runt , som är mer än ett potentiellt hotmot säkerheten i vår region. Jag välkomnar därför attutrikesministern i sin redovisning i dagens deklarationhar tagit upp hur vill arbeta som ordförande iBarentsrådet för att tydligare knyta EU:s strukturer tillBarentssamarbetet och lösa de problemen.Det är inte lätt att integreras i EU. ochFinland har gått igenom denna anpassnings-process. Våra baltiska grannar kan lära sig mycket avvåra erfarenheter, och de vill också lära av oss. Efter-som och också genomgått en omfattandetillnärmning till EU genom EES-samarbetet borde vigemensamt på nordiskt plan kunna samordna stödettill , och , allt för att underlät-ta integreringen i EU. Jag vill därför fråga utrikesmi-nistern: Vad gör de nordiska länderna för att stödja debaltiska staternas anpassning till att bli fullvärdigamedlemmar av unionen? Finns det något gemensamtnordiskt program för ett sådant bistånd?Fru talman! Höstens debatt och beslut om svenskförsvars- och säkerhetspolitik är ett utslag av samsynoch en illustration av att det finns en stabil mittfåra isvensk säkerhetspolitik som formas av Centerpartietoch Socialdemokraterna.Till vänster återfinner man förvånande nog destörsta konservatisterna. Läpparna talar i och för sigom en vidgad syn på säkerhet, men logiken haltar dåman motsätter sig samarbete med och inom flerasamarbetsstrukturer av stor betydelse för ett säkrareoch fredligare . För dem är NATO fortfarandeenbart en illasinnad kallakrigsrelikt. Till höger önskarman hett en debatt kring svenskt medlemskap iNATO. Här pratar man emellertid bara om "det nyaNATO" och förtränger det faktum att NATO har kvarallt det som alliansen stod för också under det kallakriget, som ett gemensamt territorialförsvar helt bero-ende av sitt kärnvapenparaply.Sverige skall värna sin militära alliansfrihet ochsitt självständiga försvar. Vår militära alliansfrihet geross en styrkeposition i det europeiska samarbetet. Ettsvenskt medlemskap i skulle inte gagna varesig oss eller länderna i vårt närområde. Rätt utnyttjatkan den svenska militära alliansfriheten vara en stortillgång i byggandet av en alleuropeisk säkerhetsord-ning.För är Organisationen för samarbeteoch säkerhet i , , fortfarande det tydligas-te embryot till den alleuropeiska säkerhetsorganisa-tion som söker, naturligtvis sekonderat av EUoch NATO. I kan militärt alliansfria och mili-tärt alliansbundna länder bygga säkerhet tillsammans.Toppmötet inom i i början av decem-ber innebar ett icke obetydligt steg framåt. Under årethar också uppnått konkreta resultat. Organisa-tionen ansvarade för valet i Bosnien ochden bidrog i högsta grad till att fred slöts i Tjetjenien.Man har också uppträtt med mycket stor legitimitetsom demokratins försvarare i konflikten mellan op-positionen och president i Serbien.Med detta vill jag säga att det europeiska säker-hetssamarbetet innehåller många komponenter. Detvore därför olyckligt enligt uppfattningom den svenska debatten nu ensidigt skulle fokuseraskring ett ja eller nej till medlemskap i ett nytt NATO.Den som blundar för mångfalden bejakar i ställetenfalden.Anf. 4 ():Fru talman! Utrikespolitiken har under historiensgång alltid haft stor, ja helt avgörande,betydelse för människors möjlighet att leva ett dräg-ligt liv på denna vår jord. Förhållandet mellan länderhar alltid på olika sätt påverkat den enskilde medbor-garen och gör så i allt högre grad än kanskenågon gång tidigare i historien.Under vissa skeden och under vissa betingelserhar utrikespolitiken lett fram till krig och ofred ochdärmed åstadkommit mycket av mänskligt lidande.Under andra skeden har utrikespolitiken lyckatsåstadkomma det motsatta, nämligen fred, försoningoch mänsklig utveckling. ger mångaexempel på människans förmåga respektive oförmågaatt skapa fred och försoning samt att förhindra krigmellan folk och länder.Det är alltid vanskligt och svårt att rätt bedömaden historiska betydelsen av sin egen tid under detman lever rätt upp i den - huruvida den är ett histo-riskt viktigt skede eller ej. Så när jag påstår att utri-kespolitiken just får en allt större betydelse förmedborgarna kan det naturligtvis vara vanskligt attpåstå något sådant. Människan har kanske alltid ansettatt just den tid då hon själv framlever sina dagar är etthistoriskt viktigt skede.Det må vara hur som helst med den saken, menvisst har det hänt mycket på det utrikespolitiska om-rådet . Och visst finns detmycket på den utrikespolitiska agendan som stårinför viktiga avgöranden, nu när seklet går mot sittslut och vi om går in i ett nytt millennium.Ända sedan vi lärde oss or-den glasnost och perestrojka har utvecklingen gått ien rasande takt mot en öppnare och friare värld. Mu-ren mellan öst och väst föll samman, gränser öppna-des och har blivit fullvärdig medlem av EU.Samarbetet mellan alla länder är öppnare,friare och intensivare än vad någon av oss som deltar iden utrikespolitiska debatten här någonsin tidi-gare fått uppleva. Möjligheterna är mycket storaför att lägga grunden för en fredlig utveckling i vårdel av världen. Den chansen får inte försnillas. Ochmötesplatserna är många där viktiga diskussioner ägerrum och där överenskommelser träffas som rör detutrikespolitiska området.FN, EU, , , Östersjösamarbetet, , PFF och NATO är några i raden avalla namn och bokstavsförkortningar bakom vilkadöljer sig viktiga mötesplatser för viktiga aktörer.Och skall naturligtvis delta aktivt, konstruk-tivt och engagerat i detta utrikespolitiska samarbete -i , i och i världen.Dagens snabba informationsteknik, de gemen-samma globala miljöproblemen, utvecklingsländernasskiftande förutsättningar, de sekundsnabba finansiellatransaktionerna, den gemensamma säkerhetspolitiken,jordens explosionsartade befolkningsutveckling, flyk-tingströmmarna, vapentillverkningen och vapenhan-deln, nedrustningsfrågorna - allt binder oss sammanoch pockar på gemensamma ansträngningar för attfinna lösningarna.Fru talman! Demokratin är en grundförutsättningför att mänskligheten skall lyckas leva i en värld avfred och frihet. Demokratin är själva grundbulten ihela det globala freds- och utvecklingssamarbetet.Demokratin är det enda styrelseskick som ger utrym-me för den mänskliga skaparkraft som är nödvändigoch som måste frigöras för att de fattiga ländernaskall kunna utvecklas och för att fred mellan folk ivärlden skall kunna uppnås.I ett land som präglas av politisk frihet och demo-krati frigörs krafter för sociala förändringar och eko-nomisk utveckling. Demokratin är det enda styrelse-skick som ger möjlighet att lösa konflikter med fred-liga medel. Det gäller konflikter såväl inom ländersom mellan länder.Det har sagts från denna talarstol vid ett flertal till-fällen tidigare, och det tål att upprepas om och omigen: Demokratier startar inte krig med varandra.Demokrati är frihet - inte tvång. Demokrati främ-jar fred - inte krig. Demokrati bygger på mänskligarättigheter - inte fängslande av oliktänkande. Demo-krati får människor att växa - inte krympa. Demokratiskapar och bygger upp - diktatur förstör och riverned. Därför finns det ingen viktigare uppgift för poli-tiken än spridandet av demokratibudskapet.