prot · GL0930 · 1997-11-19 00:00:00 — Viär så gammaldags att vi tror att det behövs fler ochinte färre som arbetar och har en lön att leva på.Då måste vi göra det lättare att starta och driva fö-retag. Därför måste företagandet avbyråkratiseras.Sverige måste få en modern arbetsrätt som är bättreanpassad till de mindre företagens situation. Vi måsteockså sänka trösklarna in till arbetsmarknaden. Lö-nebildningen måste reformeras. Den måste bättre tahänsyn till kompetens och kunnande. Kompetensut-veckling måste löna sig.Vi kristdemokrater vill också driva en tillväxtpo-litik för nya jobb där företagsfientliga regler, som denfortsatt förtida inbetalningen av moms, avskaffas. Vivill återinföra riskkapitalavdraget och förbättra sär-skilt småföretagens möjligheter att utvecklas.Hushållssparandet måste uppmuntras, inte betrak-tas som ett politiskt problem som skall åtgärdas ochbekämpas. Skattereglerna måste ändras så att de intemissgynnar produktiva investeringar i förhållande tillriskfritt sparande. De skattekilar som motverkar ex-pansion inom tjänstesektorn måste väl nu äntligenkunna sänkas. Varför skall de arbetslösa i Sverigebehöva vänta på att tjänstemarknaden öppnarsig? Det är konstigt att regeringen börjar vakna uppförst när börjar driva på. Jag hållermed om att regeringen aldrig tar någraegna initiativ utan alltid tvingas av någon yttre kraft,som gör att man kan skylla på att man ändrar sig. Nuhar ni chansen, är också viktigt för att göra den svarta hus-hållssektorn vit. När tänker regeringen ta bort deideologiska skygglapparna mot den privata tjänste-marknaden så att tiotusentals nya jobb kan skapas ochlivskvaliteten förbättras för pensionärer och barnfa-miljer? Stöder meravidsynta och positiva hållning till den privata tjänste-sektorn, som innebär att både barnfamiljer och pen-sionärer kan få en förbättrad livskvalitet samtidigtsom arbetslösheten sjunker?Fru talman! Det behövs helt enkelt en ny skattere-form, en förändring av det svenska skattesystemet, såatt det lönar sig att utbilda sig, att starta och driva"vita" företag och att arbeta.Denna tillväxtpolitik är vårt alternativ till rege-ringens uppgivna statistikpolitik, där arbetskraftenpensioneras, generationsväxlas och sätts i allehandakortsiktiga AMS-åtgärder. Om regeringen inte över-ger sin statistikpolitik och satsar på ett nytt och bättreföretagsklimat är risken stor att , med EU:shögsta skattetryck, kommer att fortsätta att få en alltsämre välfärd, med växande vårdköer och fortsattvanvård av gamla och långvarigt sjuka.Därför satsar vi kristdemokrater, utöver strukturel-la reformer, mer än rege-ringen brutto för långsiktig tillväxt och företagande.Vi sänker skattenivån med 26,7 miljarder ochungefär 27 miljarder jämfört medregeringens förslag.Fru talman! Vår allvarligaste kritik gäller alltså attsju av tio åldringar lider av undernäring på de kom-munala sjukhemmen, enligt , trotsEU:s högsta skattetryck. Dessa hederskvinnor ochhedersmän kan naturligtvis inte vänta på att Sverigefår en högre tillväxt. De behöver resurser nu! Varjeindivid har rätt att bemötas värdigt, och därför krävervi kristdemokrater en värdighetsgaranti.Vi måste också restaurera rättssamhället, och därprioriterar vi kampen mot vardagsbrotten genom attPolisen får mer än vad regering-en satsar. Totalt satsar vi mer pårättsväsendet, mer på Tullen och200 mer på effektivare skatteindriv-ning och bekämpning av ekobrott.Kristdemokraterna vill också, som jag sade, se enhelt ny familjepolitik, där föräldrarna själva får be-stämma hur de skall ta hand om sina egna barn. Föratt öka rättvisan mellan olika barnfamiljer och samti-digt ge större valfrihet och flexibilitet inför vi återigenett beskattat vårdnadsbidrag på per barn ochmånad. gör vi en skattesänkning på ungefär14 miljarder kronor för alla i normala inkomstlägengenom att sänka egenavgifterna i sjukförsäkringenmed 2 %.Vi vill också rätta till regeringens i övrigt snedafördelningspolitik genom att höja alla pensioner ochåterställa den 2-procentiga nedsättningen av basbe-loppet från krisuppgörelsen 1992 som pen-sionstillskottet höjs med och in-komstprövningen av änkepensionen slopas helt.Fru talman! Vi kristdemokraterhar finansierat våra reformer till sista öret. Utöverkostnadsbesparingar på ungefär 28 miljarder varderaåret ökar vi statens inkomster med ytterligare 26 mil-jarder 1998 genom att sälja ut statlig egendom ochdärigenom minska räntebördan och amortera påstatsskulden. Sammantaget innebär vår politik attstatens lånebehov helt elimineras och attamorteringen av statsskulden kan inledas nästa år.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservationerna 1och 32, även om jag naturligtvis står bakom samtligakristdemokraternas reservationer till betänkandet.Anf. 14 ():Fru talman! När vi socialdemokrater tänker på hurSverige skall gestalta sig vill vi gärnatänka på vårt land som ett gemensamt hem, ett folk-hem, där rättfärdigheten skall bo och där varje invåna-re har lika värde. I det hemmet finns glädje ochlivslust, drömmar och förhoppningar. Där finns ut-rymme för den enskilde att ta vara på sina egna förut-sättningar, ta egna initiativ, växa och utvecklas. Bar-nen får en bra uppväxt med mycket lek, myckettrygghet och en förstklassig skola. Den äldre genera-tionen kan leva ett rikt och aktivt liv. Det finns vårdoch omsorg för alla som behöver. I folkhemmet stårdörrarna öppna för gemenskap och solidaritet, ävenför flyktingar och invandrare. Och visst är familjenviktig, oss socialdemokrater är drömmen om folk-hemmet stark och levande. Vi känner att denna drömfaktiskt ligger inom räckhåll för människans möjlighe-ter - det goda samhället med arbete, rättvisa och väl-färd, det gemensamma hemmet, där svenska folketkan leva ett tryggt och gott liv högt upp i åldrarna.Men en sak vet vi av bitter erfarenhet, och det äratt vi själva måste klara av att betala vad det kostar attbygga och bo i vårt gemensamma hem. Vill vi värnavälfärden måste vi betala den med egna pengar ochinte med lånade pengar. Vårt gemensamma hem fåraldrig mer intecknas till långt över skorstenen, aldrigmer pantskrivas i främmande penningpalats. Därförförstår jag inte dem som talar om överbeskattning, närvi nu undan för undan skall betala av på den storasvenska statsskulden. Lånar man pengar, skall manväl betala tillbaka dem!Visst är det tacksamt att angripa skatterna. Detförstår vi när vi hör . Våra skatter skallverkligen inte vara högre än nödvändigt. Vi skallalltid försöka göra skatterna så effektiva, så raka ochrättvisa som möjligt. Men ibland måste man säga detsjälvklara: Skatter tas inte ut för att göra livet surt förmedborgarna. Skatten är ett pris som vi får betala föratt kunna leva i ett humant och civiliserat samhälle.Med skatter kan vi finansiera välfärden. Med skatterkan vi se till att vi betalar för den på ett rättvist ochsolidariskt sätt.Mot Socialdemokraternas syn stårframför allt . vill att väl-färdsstaten skall ge vika. Ja, så står det faktiskt i denmoderata programskriften. "Välfärdsstaten skall gevika." I stället skall det bli marknadslösningar. Skat-terna skall sänkas och ersättas med avgifter och priva-ta försäkringspremier. I frihetens namn skall kommu-nerna vingklippas. I frihetens namn skall landstingenavlövas och avskaffas. Kommunerna görs omtill en sorts mäklare på välfärdsmark-nad.Visst är marknaden ett viktigt instrument. Vi so-cialdemokrater tycker att marknaden är en bra tjänaremen en dålig herre. Vi skall betjäna oss av marknad-sekonomin, men vi skall inte skifta över till ett mark-nadssamhälle där marknadstänkandet får prägla detmesta. Marknaden tar inget socialt ansvar. Marknadenerkänner inte vare sig rättvisa eller solidaritet. Visocialdemokrater vill vidga frihetens gränser och ökafriheten för alla människor. Just därför säger vi nej politik som gynnar fåtalets frihet och tar för sig påandras bekostnad.Medan övriga partier undan för undan vill öka re-surserna till det allmänna, är det tvärtom med Mode-raterna. Inte nog med att de i utgångsläget lägger sigpå en låg nivå med brutala nedskärningar, sedan gårderas utvecklingsbana utför. Det verkligt uppseende-väckande är ju den stora klyfta som finns redan i dagmellan och å ena sidanoch å den andra. Den klyftan kommer attvidgas som går. Det blir ett allt större gapmellan partierna.Då vill jag fråga och vill ni gå i armkrok med detta rätt extremahögerparti? Varför har ni så litet kritik att framföramot det stora asociala experiment som Moderaternavill genomföra? Jag hörde inte ett enda kritiskt ordfrån eller mot Moderaternassystemskifte.I manifestet Land för hoppfulla, med Bo Lund-gren som medförfattare, står det svart på vitt att Mo-deraterna vill bryta upp välfärdsstaten. Är ni inte detminsta oroade över de sociala konsekvenserna avModeraternas systemskifte?Med program kommer klyftorna attöka på ett sådant sätt att vi kan få allvarliga spänning-ar och motsättningar i det svenska samhället. Men förall del: Även om man ser på det miniprogram somModeraterna, harskrivit ihop, handlar det ju om sänkta skatter för hög-inkomsttagare och kapitalägare, långsammare takt förkunskapslyftet, sämre anställningsskydd, snabb utför-säkring från a-kassan och dessutom en mångdubblingav avgiften till a-kassan.Mats hade en formulering där han kritisera-de fördelningspolitiken. Jag undrar vilken fördelningdet hade varit i om hade fåttfortsätta ihop med Moderaterna.Jag vill ställa några frågor till er om avgiften till a-kassan. talade om en växling på 10miljarder. Men verkligheten är ju inte sådan att manfår en höjning av a-kassan och sedan går man tillskattemyndigheten och begär att få tillbaka pengarna.Det är inte så det fungerar. Därför vill jag ha beskedfrån er: Med hur många i månadenkommer avgiften för den vanlige a-kassemedlemmenatt höjas? Är det mer ? Är det 200 krmer ? Eller är det en ännu större summa?Det är rimligt att ni ger svar på frågorna.Ni har alltså försökt att samla er till en allians ochskriva gemensamma reservationer i finansutskottet. Nihade en presskonferens där ni presenterade det helasom en stor samling kring stora saker. Men man kankonstatera att ingen av er predikade för den storaalliansen. Ni talade var och en för sig. Frågan är hurmycket den är värd.En sak vet vi säkert. Om det motstridiga och spre-tiga innehållet i alliansens politik skulle läggas tillgrund för en ny regeringspolitik, då skulle räntornastiga, kronan sjunka och staten riskera ett nytt svarthål i botten på kassakistan.Se på den centrala frågan om statsbidragen tillkommunerna. Där splittras alliansen på tre helt olikalinjer. säger att det är bra att kommunernafår mer pengar och tillstyrker i stort regeringens för-slag. säger att regeringens förslaginte är bra nog och att statsbidragen måste ökas ännumera. Men säger att regeringen föreslåralldeles för mycket pengar.Låt oss också se på den mörka baksidan av Mode-raternas glittrande skattesänkningar. Visst kan skatte-sänkningar på 80 miljarder verka frestande på av-stånd. Men när vi granskar det hela närmare, ser vi atti skuggan av skattesänkningarna ökar klyftorna. Visstlåter det bra med att i kan duleva på din lön. Men tänk på den ensamstående tre-barnsmamman. bland ar-betsgivarna beredda att höja hennes lön så mycket atthon klarar sig utan barnbidrag, utan studiebidrag, utanbostadsbidrag och utan en hygglig ersättning när honblir sjuk eller arbetslös?Tänk på att skatter och bidrag inte bara utjämnarmellan olika inkomstgrupper, de innebär också enutjämning i tiden, så att vi får lättare att klara just deskeden i livet då vi möter särskilda ekonomiska på-frestningar, t.ex. när vi får barn, när vi blir sjuka, närvi blir gamla eller när vi blir arbetslösa.Hur mycket ni än talar om sänkta skatter för låg-och medelinkomsttagare, så blir det i alla fall de somförlorar mest på att man rustar ned solidariteten ochden gemensamma sektorn. Men även höginkomsttaga-re kan gå miste om den samhörighet som kan utveck-las i ett gott välfärdssamhälle. Det skall vi inte hellerglömma.När jag yrkar bifall till finansutskottets för-slag så gör jag det i vetskapen om att vi åter går motbalans och överskott i statens affärer. För bara tre årsedan var läget dramatiskt annorlunda. Svensk eko-nomi hade kört djupt ned i diket. Tyvärr blev det intebara bucklor på budgeten, utan hela vår ekonomi varsvårt skadad. Att dra upp ekonomin ur diket var tungt.Räntorna var blytunga, och ovanpå det lade sig detsom var allra tyngst att bära - en massiv misstro motSveriges ekonomiska och politiska förmåga. Det varen misstro som frodades fritt både utomlands och härhemma.Jag kommer ihåg som om det var i går hur leda-möter i denna kammare dömde ut den nya socialde-mokratiska regeringen på förhand och sade till osssocialdemokrater att vi inte klarar att baxa bort under-skotten och att banta statsskulden. Jag skall inte drafram allt som ni sade, och inte heller göra för stor sakav att ni hade fel. ekonomi var verkligen illatilltygad efter dikeskörningen. En uppgivenhet och enpessimism fanns i stora kretsar i vårt land efter Sveri-ges värsta ekonomiska kris sedan början av 30-talet.Den ekonomiska kollapsen var också en kollaps förden optimism och den framtidstro som behövs för skall kunna gå vidare framåt.Mycket mer än så hade jag inte tänkt ägna mig åthistorieskrivningen. Men när jag hör Bo Lundgrenoch tala historia häpnar jag. När nuAnne skall ägna sig åt annan verksamhet ärjag i varje fall tacksam över att det inte är som histo-rielärare i den svenska skolan. Ni glömmer t.ex. attregeringen tappade greppet om ekonomin.Räntorna steg, och chefen för ett stort svenskt försäk-ringsbolag förklarade att han och hans företag intelängre hade någon tilltro till svensk ekonomi. Nuskulle man bojkotta köp av svenska obligationer -man trodde inte på svensk ekonomi längre. AnneWibble beskrev situationen som att när den nya rege-ringen kom till befann sig svensk ekonomi i fritt fall.Men tänk efter litet, ! Hur stämmer dettamed det som stod i den nya borgerliga regeringensfinansplaner och prognoser för och bedömningar avbudgetunderskottet, arbetslösheten och den ekono-miska utvecklingen för 1992-1993? Det var någothelt annat som stod i dessa bedömningar än det oer-hörda ras som sedan inträffade . Att be-skriva det som att den borgerliga regeringen var etthjälplöst offer för en tidigare dålig politik och sedanredde upp det hela är att vända saker upp och ned.Jag vill också erinra om , som under vå-ren 1992 i stort sett friskförklarade det svenska bank-väsendet. Han sade att det var bra; att det fanns någraproblem med den statliga banken men att det i övrigtverkade hyggligt.Hur som helst går vi nu in i ett nytt skede i politi-ken. Vi har det värsta bakom oss, en hygglig tillväxtframför oss och en knäck på arbetslösheten i sikte. Enviktig skillnad är att vi nu har en grundläggande ochstabil ordning och reda i ekonomin vilket gör att vimed en helt annan kraft än tidigare kan bekämpaarbetslösheten.Arbetslösheten är vårt största problem. Men nuökar antalet jobb. Antalet långtidsarbetslösa minskar.Antalet arbetslösa ungdomar minskar. Den totalaarbetslösheten minskar. Den öppna arbetslöshetenminskar. Vi skall klara att halvera den öppna arbets-lösheten till och sedan gå vidare mot fullsysselsättning.Sedan augusti har den öppna arbetslösheten mins-kat med ungefär 120 000 personer. Det är riktigt atten del av den minskningen beror på den kraftigasatsningen på utbildning. Men jag tycker att det äroerhört trist att höra orera om statistikpo-litik och försöka framställa det som att man manipule-rar siffrorna för att få statistiska resultat. Satsar vi påutbildning får den enskilde bättre chans att växa ochbättre chans att få ett bra jobb. Därför behövs Kun-skapslyftet. Det behövs för framtiden och för framti-dens jobb. Var hamnar vi om svenska folket inte fårutveckla sitt kunnande och sin kompetens?När man har hört en del av den tidigare debattenkan man ibland få intrycket av att det går sämre ochsämre för . Men i verkligheten är det precistvärtom. har åter tillväxt. Den sker främst iden privata sektorn. Alltfler nya företag startas. Kon-kurserna minskar kraftigt. Företagsklimatet är klartbättre nu än tidigare . Viförbättrar villkoren för företagen undan för undanmed utbildning, internationellt konkurrenskraftigaföretagsskatter, stöd till forskning och utveckling ochstöd till export och marknadsföring. De som var mor-gonpigga kanske hörde Morgonekot, där man jämför-de företagsklimat med andra länders. Detvisade en god bild av vårt företagsklimat.Att vård, omsorg och skola nu kan förbättras ärefterlängtat. Handen på hjärtat - inte var det mångasom trodde att vi under fyraårsperio-den skulle kunna satsa 40 miljarder kro-nor mer till detta? Det blir 4 miljarder mer , 8miljarder mer , 12 miljarder mer 1999 och 16miljarder mer 2000. Det är oerhört mycket pengar,men vad kan vara viktigare än en bra äldreomsorg, enbra sjukvård, en bra barnomsorg och en bra skola?Det är också glädjande att vi kan höja barnbidra-get . Barnfamiljerna har verkligen fåttkänna av kristiderna. Att vi kan höja bostadstilläggetför pensionärerna känns också skönt, och likaså att vikan gå pensionsärsorganisationerna till mötes med atttidigarelägga utbetalningar av pensionen.Om man till detta lägger höjningen till av a-kassan, sjukersättningen och föräldrapenningen börjarman förstå varför har lyckats få en rättvisarefördelning på sitt konsoliderinsprogram än andraländer som också har varit tvingade att genomförabesparingsprogram.Allteftersom det fyraåriga konsolideringspro-grammet har förts vidare framåt har varje ny fördel-ningsstudie visat bättre resultat. Den studie som re-dovisas i budgetpropositionen innebär att den femte-del som har högst standard bidrar av de126 miljarderna. Den femtedel som har lägst standardbidrar . De rika har inte bara fått bidra mer iantal kronor. Den tiondel av hushållen som har dehögsta inkomsterna har fått bidra med en klart högreandel av sin inkomst än andra grupper. I internationelljämförelse är detta helt unikt till fördel. Detgynnsamma resultatet beror i hög grad på de hårtkritiserade skattehöjningar som vi ansett vara nöd-vändiga att genomföra.Därmed inte alls sagt att vi skall slå oss till ro medatt har en jämnare inkomstfördelning än andraländer. Men verkligheten är att när vi mötte ett budge-tunderskott som var så gigantiskt att det krävdes ned-skärningar på i stort sett alla områden försökte vi setill att de som har det bäst ställt fick bära den tyngstabördan. Trots det har det ofrånkomligen blivit känn-bara uppoffringar för vanliga löntagare. Det är därförvi socialdemokrater bestämt motsätter oss att lönta-garnas uppoffringar under de svåra år som vi harbakom oss används för att finansiera skattelättnaderför höginkomsttagare under de goda år som liggerframför oss.Johan talade om att gå bakåt osv. Hantycker att vi i finansutskottet gör för stor sak av de ihans tycke små utgiftsökningar som Vänsterpartietunnar sig. Men det gäller ju inte bara siffrornas stor-lek utan också vad siffrorna står för. Det är t.ex.olämpligt att utforma en vinstbeskattning så att bolagsom har en mycket låg vinst per anställd systematisktkan få betala högre procentuell skatt än bolag som harmycket hög vinst per anställd. Det hjälper inte att manär på rätt väg, , om man går åt fel håll.Roy talar väl om kortare arbetstid.Många människor kan säkert ha glädje av en kortarearbetsdag. Det tror jag. Men tyvärr är Miljöpartietskalkyler helt orealistiska. har själv, iannat sammanhang, talat om ett räknestycke som ärbedrägligt. Jag tror inte alls att det finns någon ondavsikt i era beräkningar, men det finns tyvärr ingetstöd för era förhoppningar om att det skulle bli ett såstrålande ekonomiskt resultat om vi hastigt, kraftigtoch centralt lagstiftar ned tiden för arbete i Sverige.Jag kan hålla med att det är avgörande för framti-den att vi steg för steg går bort från det gamla av-loppssamhället till det nya kretsloppssamhället. Dethandlar om människors rätt till välfärd och trygghetoch att vi är varsamma med jordens resurseroch de ekologiska systemen.Herr talman! Välfärd skapas av folk i arbete. Utanarbete ingen välfärd. Utan välfärd ingen rättvisa.Solidaritet är att leva sig in i andra människors villkoroch att visa omsorg och omtanke om varandra. Visocialdemokrater vill att solidariteten skall vara Sve-riges väg att möta framtiden. Det är så vi kan byggaett gott samhälle för en gemensam framtid.Anf. 15 BO () replik:Herr talman! har världens högsta skatter,men vi har inte världens bästa välfärd. Bara det kon-staterandet visar att har fel. I sitt anfö-rande flydde han verkligheten, och det förstår jag.Den innebär att en miljon människor saknar arbete.Den innebär att 74 000 färre hade arbete i oktober i årän . Det är detta som räknas, JanBergqvist. Det är hur sysselsättningen utvecklas somräknas. Kan förneka det jag, AnneWibble och andra har sagt i debatten, nämligen attsysselsättningen var 74 000 personerlägre än ?Trots att vi har världens största offentliga sektorfinns det upprörande brister när det gäller vård, om-sorg och utbildning. Det beror på systemet, på att desocialdemokratiska politiker som har ansvaret i rege-ring, kommuner och landsting inte förmår klara upp-giften att se till att vård, omsorg och utbildning funge-rar på ett bra sätt. Låt mig påminna om att det är nuköerna växer fram igen. , trots vidrigaekonomiska omständigheter efter det vidlyftiga 80-talet, införde vi en vårdgaranti och bantade av sjuk-vårdsköerna. Verkligheten talar.Sedan far med osanning. Vi mode-rater föreslår ett grundavdrag för barn utöver barnbi-draget. Vi föreslår att en ensamstående trebarnsmam-ma och alla andra inkomsttagare får väsentligt lägreegenavgifter och lägre kommunalskatt. Vi vet att lägreskatter ger större trygghet och bättre förutsättningarför jobb. Det kan kombineras, och man kan koncent-rera sig på att ge medborgarna valuta för skattepeng-arna genom en bra vård, en bra omsorg och en brautbildning.Anf. 16 () replik:Herr talman! Jag far verkligen inte med osanning.Jag vill uppmana att läsa i protokolletvad jag sade om trebarnsmamman. Där kommer hanatt finna att jag kan stå för precis allt det jag sade.Sedan vill jag gärna säga att det är riktigt att okto-bersiffran för sysselsättningen är svag. Det finns an-ledning att uppmärksamma det även om jag inte ärsäker på att man skall lyfta fram enstaka månadssiff-ror på det här sättet och göra stor sak av dem. När vinärmar oss valrörelsen är det inte säkert att ni är be-redda att diskutera hur sysselsättningen utvecklasmånad för månad. Det finns anledning att uppmärk-samma siffran men inte dra för långtgående slutsatserav den. I stort sett kan vi se att vi nu har helt andramöjligheter att klara av våra problem med arbetslös-heten än vi har haft tidigare.Skatterna är höga, och enligt min mening är dehögre än de borde vara på grund av att Bo Lundgrenmedverkade till ofinansierade skattesänkningar fr.o.m.1992. Dessa skattesänkningar får vi betala dyrtmed ränta på ränta. Om vi inte hade haft dessa skatte-sänkningar hade vi kunnat ha en lägre nivå på skatten.Jag vill också erinra om att när satt iFinansdepartementet slog offentliga utgiftervärldsrekord, av vår samlade ekonomi. Detsäger sig självt att det inte går att fortsätta så. Det ärinte hållbart, speciellt inte om detta finansieras medstora lån på . Förklaringenär att för att kunna reda upp detta har vi inte barakunnat skära ned på utgifterna utan vi har både fåtthöja skatter och begränsa utgifter.Anf. 17 BO () replik:Herr talman! Det är bara sedan , som var ansvarig för 80-talspolitiken somsocialdemokratisk finansminister, sade att han bordeha avgått eftersom det gick så illa. Det vardet vi ärvde. Vi hade gärna önskat att vi hade kunnatsänka skatterna. skriver i debattartik-lar att vi sänkte skatterna med 2-3 miljarder. Det ärinte någonting som orsakar de ras i statsfinansernasom 80-talet förde med sig.Det är bra att nu medger att syssel-sättningen är svag, för att använda hans uttryck.74 000 färre människor i jobb än för ettår sedan. Är det litet svagt? Vi har dessutom tappathundratusentals jobb .