prot · GK09115 · 1997-06-05 00:00:00 — Jag tycker att vi skall ha ett museum som intebara visar kvinnans historia utan som också visarkvinnans framtid. Då blir det ännu mera spännande.Det här är ju fantastiskt spännande. Vi skulle bli försti världen om att ha ett så renodlat museum.Jag tänker alltså inte bara på kvinnan som modereller på kvinnan i arbetet eller som ledare, t.ex. endrottning. Vi har ju haft andra kvinnliga ledare, ex-empelvis kvinnliga författare. Jag tänker då inte barapå , eller , utanjag tänker på hela rörelser. Dessutom tänker jag påhur det var ännu längre tillbaka i tiden. Men, somsagt, det handlar också om framtiden. Det finns enoerhörd potential i detta. Jag tror att det här skullebetyda mycket för unga kvinnor i Sverige.Anf. 139 Kulturminister ():Herr talman! Jag måste upprepa vad jag tidigaresagt. Möjligen kan man säga att det som sker bor-de ha skett för länge sedan, så att vi hadevetat exakt vilka åtgärder som borde sättas in, vilkaomfördelningar eller nytillskott som borde komma tillstånd för att kvinnorna och kvinnohistorien skall fåden plats som det tidigare inte funnits möjligheter attinta.Nu befinner vi oss i det läget att vi som en följd avden kulturproposition som antogs av straxföre jul lagt ut ett antal uppdrag på centrala museeroch centrala myndigheter. Vi har även tagit med denkvinnohistoriska aspekten när det gäller fördelningenav stödenheter till de regionala museerna. Dessutomhar ett nationellt uppdrag getts till museum,som i praktiken i betydande grad har kommit att fun-gera som ett kvinnohistoriskt museum. Jag vill avvak-ta en del för att se vad detta kan ge innan jag är be-redd att komma med förslag som vi sedan eventuelltkan fatta beslut om.Återigen: Jag tycker inte heller att konstlade kon-flikter skall skapas, om det skulle visasig vara framkomligt och lämpligt att skapa ett kvin-nohistoriskt museum som enbart sysslar med vad somhär har nämnts. Jag tycker att det vore fel att se mot-sättningar i stället för att se möjligheter till utveckling,samarbete och ny kunskap.Anf. 140 ():Herr talman! Jag menar att vi inte har tid att vänta.Vi har inte tid att avvakta.Vi kan gå och se till den kultur-politiska debatten då. Det var faktiskt fem partier här iriksdagen som motionerade om ett nationellt kvinno-historiskt museum. Svaret blev att det var nödvändigtatt invänta den kulturpolitiska propositionen, där detsäkert skulle komma något. Men så blev det inte.Beträffande den kulturpolitiska propositionen sadevi: är det hög tid att också kulturarvssektorn tarfrågor om kön och jämställdhet på allvar. Jag tyckeratt det nu är dags för det.Jag tycker inte att det regleringsbrev räcker somkulturministern har hänvisat till. Det är inte kraftfulltnog. Här klumpas på något vis kön ihop med annat.Man kräver inte en könsuppdelad statistik. Man krä-ver inte "mainstreamad" utställningsverksamhet. Mantillför inga nya resurser. Dessutom tror inte ministernriktigt att vi skall ha en institution. Ministern talar omatt avvakta, att vänta. Hon använder ordet eventuelltoch hon vill inte nu säga nej, vilket jag är tacksam för.En sak är i alla fall säker, nämligen att Vänster-partiet kommer att fortsätta att arbeta för ett nationelltkvinnohistoriskt museum.Anf. 141 Kulturminister ():Herr talman! refererar dendebatt som har varit. Men uppmaningen att museernaoch kultursektorn på allvar måste ge sig in i frågornaom könsperspektiv och jämställdhet har vi i allrahögsta grad tagit fasta på också i kulturpropositionen.De förslag som finns där handlar om väldigt mycketmera än om ett regleringsbrev till de centrala museer-na, vilket i och för sig är viktigt.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på interpellation 1996/97:281 omPartnerskap för fredAnf. 142 Försvarsminister ():Herr talman! har frågat mig om jagdelar hans farhågor vad gäller svårigheterna att upp-rätthålla strikt militär alliansfrihet i ett läge med ökadinteroperabilitet. Vilka åtgärder avser jag i så fall attvidta för att undanröja risken för att den militära alli-ansfriheten blir ifrågasatt? Vidare har Jennehag frågaom jag är beredd att vidta åtgärder för att stärka detdemokratiska inflytandet när det gäller sam-arbete inom Partnerskap för fred, PFF.PFF har utvecklats till ett omfattandeoch värdefullt samarbete för säkerhet i . Detförstärks nu ytterligare genom det euro-atlantiskapartnerskapsrådet, , som etablerades den 30 maji år. PFF-samarbetet syftar till att öka vår egen ochandras förmåga att delta i internationella fredsfräm-jande insatser, till att förbättra räddningstjänsten,effektivisera civilt försvar och förbättra den demokra-tiska kontrollen av försvarssektorn. Det svenska del-tagandet i PFF har geografiskt koncentrerats till sam-arbetet i , där det bidrar till att skapaförtroende mellan länder.Alltsedan gick med i PFF har ett huvud-mål för oss varit att förbättra säkerheten och effektivi-teten i fredsbevarande operationer. interoperabilitet, har därmed varit ett nyckelbe-grepp. Detta betonades särskilt i regeringens skrivelsetill om deltagande i PFF (skr.1993/94:207). Interoperabilitet innebär så grundläg-gande saker som att kunna kommunicera med varand-ra, ha gemensamma rutiner och samarbetsformer. Inteminst har det svenska engagemanget i f.d. Jugoslavienunderstrukit PFF-samarbetets stora vikt för att öka vårsamverkansförmåga med andra länder vad gällerkrishantering.För att i största möjliga utsträckning skallkunna bidra till fred och säkerhet i omvärlden på ettsäkert och effektivt sätt behöver vi en god samver-kansförmåga. Vårt internationella engagemang skermed den militära alliansfriheten som grund. Freds-främjande och humanitär verksamhet är enhuvuduppgift för totalförsvaret. försvars-beslut framhöll såväl regeringen som det sammansattautrikes- och försvarsutskottet att aktivt börverka för att vidareutveckla interoperabiliteten inomramen för PFF (prop. 1996/97:4, s. 87; bet.1996/97:UFöU1, s. 58-59).I försvarsbeslutet understryks också betydelsen avatt myndigheterna och industrin ökar det internatio-nella samarbete ti syfte att trygga en framtid försörj-ning med försvarsmateriel. Kravet på en ökad an-passningsförmåga hos Försvarsmakten och den mins-kade marknaden för försvarsindustrin ställer krav påett ökat internationellt försvarsmaterielsamarbete.Detta får konsekvenser för materielsystemens stan-dardisering och interoperabilitet.Försvarsmakten utreder nu på uppdrag av rege-ringen behovet av interoperabilitet. Utgångspunktenför arbetet är de erfarenheter som har avfredsfrämjande och humanitär verksamhet. Uppdragetskall redovisas och omfatta ävennya svenska samverkansmål inom ramen för PFF.Regeringen kommer sedan att ta ställning till hursamverkansförmågan skall utvecklas i framtiden.Grundläggande för PFF-samarbetet är att varje statsjälv bestämmer inom vilka områden och på vilketsätt den är beredd att samarbeta. inriktningframgår av det s.k. presentationsdokumentet (9 maj1994). Dokumentet bygger på tidigare nämnda skri-velsen till i vilken den dåvaranderegeringen anmälde frågan om svenskt PFF-deltagande. Svensk medverkan i PFF fick då ett brettstöd i . Alltsedan dess har de övergripandemålen för svenskt deltagande legat fast. Regeringenutvecklade försvarsbeslut sin syn på PFF. Itisdags informerade regeringen särskilt omden pågående fördjupningen av PFF-samarbetet,inklusive EAPC.Regeringen godkänner ett part-nerskapsprogram, som och NATO gemen-samt utarbetat. Programmet ligger till grund för detsvenska deltagandet i PFF . Jagkan nämna att regeringen vid sitt sammanträdeantog ett program som gäller för det kommande året.Myndigheternas medverkan styrs genom särskildaregeringsbeslut och för Försvarsmaktens del genomregleringsbrev. beslutade regeringen omändringar i Försvarsmaktens regleringsbrev i syfte attförtydliga handlingsreglerna och säkerställa styrning-en av PFF-deltagandet. Försvarsmakten skall ,i samband med förberedandet av IPP, lämnaregeringen ett förslag beträffande planering, deltagan-de i och värdskap för PFF-övningar. Försvarsmaktenlämnar därefter kvartalsvis och efter planeringskonfe-renser information till beträffandede övningar i vilka man deltar med militära enheter.Löpande information om det svenska deltagandetfinns tillgänglig för allmänheten i form av offentligahandlingar i Regeringskansliet.Regeringen avser att redovisa PFF-engagemanget,inklusive interoperabilitetsfrågan, för i höst.Mot denna bakgrund anser jag att den ökade in-teroperabiliteten avseende fredsfrämjande och hu-manitär verksamhet på intet sätt strider mot Sverigesmilitära alliansfrihet. Tvärtom så stärker samarbete iPFF, inklusive samverkan kring ökad interoperabili-tet, trovärdigheten i vårt fredsfrämjande engagemang.Vidare menar jag att de av mig redovisade åtgärdernasäkerställer det demokratiska inflytandet över Sveri-ges samarbete inom PFF.Anf. 143 ():Herr talman! Jag tackar försvarsministern för sva-ret på min interpellation. Att svaret kommer dageninnan stora delar av svenska folket skall fira densvenska nationens självständighet tolkar jag inte inågon särskild riktning. Men ibland ser slumpen utsom en tanke.Svaret uttrycker säkert väl regeringens uppfatt-ning. Låt oss se vad det innehåller.Försvarsministern ser inga svårigheter att upprätt-hålla strikt militär alliansfrihet i ett läge med ökadinteroperabilitet. Det gör mig bekymrad. Jag lämnarhelt frågan om NATO:s karaktär, dess förändring ochUSA:s totala dominans inom systemet.Jag förstår naturligtvis nyttan av att kunna sam-verka. Men det innebär inte att jag inte ser problem,såväl praktiska som principiella.Låt oss först ta de praktiska problemen. Varjesamverkan innebär ett mått av beroende. Detta bero-ende kan vara acceptabelt, inkalkylerat, och mot denbakgrunden en del i ett skeende som man är bereddatt ta olägenheterna med.Men någonstans går också en gräns där beroendetfår så negativ inverkan för vår framtida möjlighet attagera självständigt att vi måste väga in detta på annatsätt än vad som har skett. Jag tycker inte att vihar gjort det. Utvärderingen av det första skedet iplaneringsprocessen har inte väckt någon större debatti samhället. Det kan möjligen bero på oss själva - visom sysslar med sådana frågor. Men jag tror att detockså är en del av regeringens ansvar. Om man skallvara riktigt illivillig är det möjligen en del av rege-ringens plan att inte snacka så mycket om den härfrågan. "Det ordnar sig nog säkert. "De praktiska förutsättningarna för att delta i ettsamverkansskeende som knyter vapensystem, kom-munikationsmedel och - låt oss sammanfatta det medkultur - språket, sättet att agera, innebär enensidig anpassning till NATO-standard.Jag tror inte att det förhåller sig annorlunda i nå-got sammanhang där en stark part agerar tillsammansmed en svagare part - svagare i meningen att man harmindre ekonomiska resurser och är splittrad mot enmer enhetligt uppträdande förhandlingspart.Vi kan fundera på vart den tekniska utvecklingenbär. Vilka möjligheter har en stark part att dikteravillkoren? I vilket läge kommer den parten att utnyttjadetta?Vilka uppgifter är traditionella FN-uppgifter, somSverige har ställt upp på, och vilka uppgifter liknartill karaktären ? Hur ser utvecklingen förden praktiska delen av samarbetet ut? Det vill jag haytterligare belyst.Anf. 144 ():Herr talman! försvarsbeslut slås det fastatt deltagande i internationell fredsfrämjande ochhumanitär verksamhet är en av totalförsvarets fyrahuvuduppgifter. En grundförutsättning för vårt delta-gande är att FN eller står för mandatet.Men för att man på ett meningsfullt sätt skall kun-na medverka i dessa missioner krävs givetvis att viockså deltar i övningar. Samverkan mellan mångaolika länder rymmer många svårigheter, främst påledningsområdet. Övningar krävs för att bl.a. ökainteroperabilitetsförmågan.Från sida ser vi inte ett deltagande i PFF-övningar som någon glidning i vår militära alliansfri-het, som syftar till att vi skall kunna vara neutrala ihändelse av krig i vårt närområde. Som bekant deltarockså i olika PFF-arrangemang. , , och en rad andra länder samverkardessutom i Bosnien under NATO-ledning - dock medFN-mandat.Den militära alliansfriheten ligger fast, men det fårinte hindra oss från att aktivt och offensivt delta iinternationella insatser i fredens tjänst. I de konkretafallen väljer vi själva om vi vill delta eller ej, eftersomvi inte skall gå in i några förhandsförpliktelser.Slutligen är det bra att regeringen planerar att re-dovisa PFF-arrangemanget och interoperabilitetsfrå-gan för . Största möjliga öppenhet ärav värde i dessa frågor. Så skapas bäst förutsättningarför en meningsfull debatt.Anf. 145 ():Herr talman! Det faktum att är militärt al-liansfritt kan ingen ifrågasätta. Så länge inteär medlem i NATO, kommer det att förbli så. Någonglidning i det hänseendet, som påtalar isin interpellation, är inte möjlig. Antingen är vi med-lemmar och omfattas av rättigheter och skyldigheter ienlighet med Washingtonfördragets artikel 5, eller såär vi inte det.Jag tror att den här frågan kan söka sin grund i dendiskussion kring alliansfrihetens och neutralitetspoli-tikens trovärdighet som många politiker laborerademed under det . Frågan gällde då om alli-ansfriheten och neutralitetspolitiken var trovärdiga iförhållande till de båda pakterna - i verklighetenavsågs förhållandet till . Frågan var del konstlad, eftersom alla, inbegri-pet, visste att hörde till väst och byggde sinmilitära reservplanering på hoppet om hjälp från väst.Dwight uttalande i det amerikanskanationella säkerhetsrådet 1960 visade att haderätt i sina förhoppningar. Vi hade fått hjälp, och välvar det.Om än diskussionen om alliansfrihetens trovärdig-het hade någon relevans i det värld, såhar den helt förlorat sin betydelse i dagens säkerhets-politiska situation. Vi är militärt alliansfria så länge viinte är medlemmar i någon militär allians.Jag tror att anledningen till att den här frågan rö-ner sådan uppmärksamhet och uppammar sådantengagemang i många partier och även hos regeringen- senast hos - är att mangör en felaktig värdering av den militära alliansfrihe-tens betydelse i dagens värld. Den betyder inget annatän icke-medlemskap, alltså frånvaro av givna ochmottagna säkerhetsgarantier. I övrigt gör vi vad visjälva vill.Som grund för vår säkerhetspolitik betyder alli-ansfriheten allt mindre - tycka vad man vill om det.Sverige har redan sagt ja till NATO som ryggrad iden europeiska säkerhetsordningen och i alla praktis-ka hänseenden. Det står oss fritt att samarbeta på detsätt som gynnar intressen. I stället för attföra en debatt om den negation som den militära alli-ansfriheten är, borde vi fokusera debatten till Sverigessäkerhetsintressen och hur vi bäst tillgodoser dem.Den militära alliansfriheten är inte död, men denbetyder allt mindre. Den är en allt mindre heltäckandedefinition av vår säkerhetspolitik. Våra ambitioneruttrycks i stället på en mängd andra sätt, varav deflesta helst saknar rötter i denna alliansfrihet. PFF ärett sätt på vilket våra ambitioner uttrycks, och med-lemskap i det euro-atlantiska partnerskapsrådet är ettannat. Interoperabiliteten är ett medel som stärkerbåde det svenska försvarets förmåga att delta i freds-bevarande operationer och förmågan att samverka påsvensk mark i händelse att ett vänligt sinnat landskulle vilja ge oss det biståndet.Den demokratiska aspekt som tarupp förtjänar alltid att diskuteras, och det skall han haheder av. Men från sida handlar dethär främst om att försöka sätta käppar i hjulet för enprocess som ligger väl inom det beslut som riksdagenredan fattat.Försvarsministerns interpellationssvar var teknisktklargörande och i det hänseendet utmärkt. Men jagskulle ändå vilja fråga försvarsministern om han delarmin syn på alliansfrihetens minskade betydelse. Elleransluter han sig till mer metafysiskahållning? Menar försvarsministern att alliansfriheteninnefattar något mer än just avsaknaden av allians-förpliktelser? Det klargörandet skulle kammaren hanytta av.Anf. 146 Försvarsminister ():Herr talman! frågeställning i hanskommentar till mitt interpellationssvar saknadeegentligen ett konkret slut. Han frågade vilka praktis-ka uppgifter det handlar om. Jag har i interpellations-svaret sagt att det är en fråga som belyses av Försvar-smakten. Vi kommer att få en rapport av Högkvarteretmed utgångspunkt i PFF-engagemang och i de för-svarsindustriella problemställningarna.En fråga som jag skulle vilja ställa är: Vilkafredsbevarande och humanitära insatser skall vi avståifrån i dagens värld, på grund av att vi - trots att vi avdet internationella samfundet blivit erbjudna ja upp-fordrade att delta - icke själva kan eller vågar skickavare sig humanitär eller militär personal, eftersom viinte är säkra på vår förmåga att genomföra komplexaoperationer? Vilka operationer skall vi avstå ifråndärför att vi inte är rustade och inte förmår genomföranågon samverkan? Den frågan får vi icke något svarpå av interpellanten eller av kritikerna till PFF-övningarna.Det finns ingenting som talar för att vi behövereller är skyldiga att ändra våra egna kommunikations-system. Men hur skall en svensk bataljonschef påmarken i Bosnien kunna kommunicera med stab ellerhumanitära organisationer om kommandospråket ärengelska, om teleutrustningen är länkad till satellitersom ingår i NATO-systemet? Vilken tidsutdräkt skallen svensk bataljonschef behöva riskera innan hansmeddelanden når högre staber?Kan vi få svar på sådana frågor - kanske inte i dagmen det blir tillfälle att diskutera Försvar-smaktens redovisning av dessa frågor. Jag har ingasvar för dagen, utan jag väntar och är beredd på enöppen diskussion. Men jag tycker att den skall varakonkret.Jag är glad över att å sitt partis väg-nar ställer sig bakom både PFF-engagemanget i desshelhet och regeringens tillämpning. Jag har försöktslipa de metoder som vi använder för att skapa maxi-mal klarhet och möjlighet till insyn i PFF-engagemanget. Som utrikesministern sade kommer viatt till redovisa både vilka erfarenhe-terna har varit och formerna för den kommande PFF-verksamheten.Anf. 147 ():Herr talman! Försvarsministern frågar: Vilka en-gagemang skall vi avstå från? Det är omöjligt attsvara på. Det är den konkreta situationen som avgördet. Jag utgår från att kommer att ställa upp ide förpliktelser som vi har åtagit oss enligt FN-stadgan.Det är inte interoperabilitetens nytta som jag ifrå-gasätter. Jag vill att vi skall granska den andra sidanav myntet, för det finns en sådan. Om vi skall kunnaväga fördelarna mot nackdelarna kan vi inte barastanna vid att diskutera fördelarna. Inte heller jag harnågot enkelt svar på detta. Jag ville i den här interpel-lationen lyfta frågan för att se om regeringen harfunderat kring detta. Tills vidare har Försvarsmakten iuppgift att utreda frågan. Därmed får jag väl låta dendelen ligga tills vidare.När det sedan gäller den principiella delen, somjag inte tog upp i mitt anförande, är det alldeles klartatt oavsett vad försvarsministern och regeringen -eller för all del jag, eller - deklarerar, tolkar omvärlden våra hand-lingar i viss riktning. tolkar det på ettsätt. General i tolkar det på sittsätt. Jag påstår inte att vi kan ta ansvar för hur om-världen reagerar. Men det är ändå ett tecken på attdetta inte är oproblematiskt. Alliansfriheten kan alltsåifrågasättas från flera håll. Detta måste vi naturligtvisbeakta när vi fortsättningsvis analyserar problemet.I fråga om det demokratiska inflytandet tolkar jagförsvarsministerns svar som en insikt om problemetskaraktär. Det är klart att tydliga regleringsbrev ärviktiga i en demokratisk process, även om det merindirekt är en demokratifråga. Men självklart välkom-nar jag den typen av klarlägganden från försvarsmi-nistern.Jag noterar att det kommer en skrivelse somockså förhoppningsvis tar upp det här problemet. Menvi har ändå ett behov av den demokratiska processen ilandet för att hålla bevakning på dessa frågor och föratt stimulera debatten. uppfattar jag att det börjarhända någonting i dessa frågor. Det välkomnar jag.Jag tror att det kommer att öka medveten-heten i den här frågan hos den någorlunda politisktintresserade allmänheten. Jag tycker att den harvarit för litet uppmärksammad. Men det är en annansak.När det gäller interoperabiliteten som praktisktoch principiellt problem konstaterar jag att försvars-ministern ser fördelarna i ett sådant samarbete. Mendet finns också nackdelar. Det är dem jag vill att vi påett annat sätt än skall diskutera.Anf. 148 ():Herr talman! talar om att det är enrisk med att medverka i internationella fredsfrämjandehumanitära insatser. Det kan leda till tolkningar somgår ut på att vi glider i frågan om militär alliansfrihet.Det är säkert riktigt att den risken finns. med att ta upp frågan på det här sättet att detfinns anledning att fundera. Men man måste ändåbestämma sig för vad som är viktigt.Faktum är att vi har bestämt oss för att vara med.Skälen till det är tunga, nämligen den goda effektenav internationell samverkan i den här typen av verk-samhet. Vi får väl öka trycket i informationsverksam-heten så att det åtminstone inte på den grunden behö-ver uppstå en sådan här typ av missförstånd.Om man inte vill tro att det är goda avsikter ochatt det inte finns någon medveten glidning är det klartatt ingenting hjälper. Men om man vill förstå vaddetta betyder för freden i vår omvärld och för våramöjligheter att som nation medverka till den menarjag att man får jobba mer med information och dis-kussion för att undanröja riskerna för missförstånd.Anf. 149 ():Herr talman! Jag fick inget svar och inga kommen-tarer vare sig från försvarsministern eller från JanJennehag på mina synpunkter. kommen-terade bl.a. inte den del av mitt inlägg som avsågalliansfrihetens trovärdighet. Jag vet inte riktigt hurman skall tolka det.För mig är det en självklarhet att alliansfrihetensgenerella trovärdighet är en utagerad fråga. ärmedlem i en moralisk, politisk och ekonomisk allianssedan den 1 januari 1995. Vår alliansfrihet gäller ettstrikt militärt förhållande och utanförskap i förhållan-de till den militära allians som finns.Därmed tolkar jag hållning snararesom en generell isolationism. Det är ganska anmärk-ningsvärt att se att , som åtminstonetidigare i högtidstalen stått på den internationellasolidaritetens sida, i valet av metoder för att förverk-liga denna internationella solidaritet säger nej tillmedlemskap i för fred och ställer sigytterligt tveksamt till alla de ingående komponenter-na.Visst kan man när det gäller interoperabiliteten iett mycket teoretiskt perspektiv ha förståelse för JanJennehags synpunkter på ökat beroende. Men dettaberoende måste vägas mot fördelarna. På samma sätthar den finske socialdemokratiske statsministern och den finska försvarsmaktens kom-mendör pekat på interoperabilite-tens centrala betydelse för det finska försvaret.De argumenten håller också för det svenska för-svaret. Det ökar vår förmåga att delta i fredsbevaran-de operationer, och det ökar våra möjligheter att taemot hjälp om vi skulle behöva det. Menar verkligen att säkerhet och den inter-nationella solidariteten skulle gynnas om Sverigelämnade samarbetet inom ramen för Partnerskap förfred?Anf. 150 Försvarsminister ():Herr talman! Jag tycker att debatten skapar klarheti att vi har anledning återkomma när en principielltinriktad analys och diskussion skett kring frågeställ-ningarna nytta, möjlig nytta och möjliga nackdelarmed en ökad eller ändrad interoperabilitet. Jag ärockså tacksam för de påpekanden som har gjorts omatt riksdag, regering och allmänhet kan och bör få enökad möjlighet till insyn och kunskap om förloppenkring Partnerskap för fred.Henrik klagade över att jag inte hadegjort någon referens till hans inlägg. Jag vill gärna tatill vara möjligheten att göra det. Han tar upp fråganom vår alliansfrihet i ett principiellt perspektiv. Minuppfattning liksom regeringens uppfattning är attalliansfriheten tjänar vår trygghet och vår fred ochfrihet på bästa sätt.