prot · GK09102 · 1997-05-14 00:00:00 — Det är nog ett klokt beslut.Vi tycker nog också att man bör kunna se över detsätt på vilket nämndemän utses. Det är nog inte allde-les säkert att vi hittar ett system som är bättre än detsom vi har. Frågan är i alla fall värd att ägnasviss möda. Vi är ju alla överens om att det, som det äri dag, inte ser bra ut. Man måste kunna hitta på någotsom förbättrar situationen. Förmodligen handlar detinte bara om ekonomin. Även andra fenomen harbetydelse här.Fru talman! En liten detalj när det gäller nämnde-männen, vilken pekat på ochsom jag tycker är värd att beaktas i det här samman-hanget, nämligen frågan: Hur blir man av med enolämplig nämndeman? Detta bör ses över. Det finnsnämligen inte reglerat i dag.Anf. 141 ():Fru talman! Regeringens proposition i detta ären-de bygger på två promemorior som upprättats inomJustitiedepartementet. I den ena promemorian, Över-syn av förvaltningsprocessen, föreslås lagändringar isyfte att effektivisera och rationalisera verksamhetengenom förändringar i länsrätternas och kammarrätter-nas sammansättning. I den andra promemorian,Nämndemannamedverkan i domstol, föreslås änd-ringar i sammansättningsreglerna för tingsrätt, hov-rätt, länsrätt och kammarrätt. Dessutom föreslås änd-ringar beträffande nämndemännens reseersättningar -en fråga som flera av tidigare talare tagit upp.Alla talare här har också nämnt och besjungitnämndemännens medverkan vid våra domstolar. Detråder alltså en väldigt bred enighet om värdet därav.Det för insyn och kontroll av den verksamhetsom bedrivs vid domstolarna. Nämndemännens delta-gande även för att vanliga Svenssonska värde-ringar blir beaktade i den rättskipande verksamheten.Regeringen föreslår i sin proposition att antaletnämndemän skall minskas från tre till två i såvältingsrätt som länsrätt. Som har nämnts häranser dock ett enhälligt utskott att förtroendet förrättsväsendet riskerar att försämras om detta förslaggenomförs. Förtroendet för nämndemännen är djuptförankrat hos allmänheten. Vi tror inte att problemetmed en allsidig rekrytering, som också betonats här,löses genom ett minskat antal nämndemän.Alice räknade upp de år då nämndemän-nens antal minskat. Det är naturligtvis riktigt, menAlice glömde att nämna att nämndemännenockså har fått ett ökat ansvar i och med att man nume-ra har rösträtt. Det har således inte bara varit fråga omen minskning. I och med att antalet nämndemän inteförändras behövs det heller inte någon ändring i dom-förhetsreglerna.I fråga om mål om åtal för brott som ger fängelse-straff har det funnits en regel om atträtten skall bestå av en lagfaren domare och femnämndemän, den s.k. stora nämnden. I propositionenföreslås nu att denna särskilda domförhetsregel skallavskaffas och ersättas med en generell möjlighet förrätten att förstärka i svåra och komplicerade mål så atträtten kommer att bestå av två lagfarna domare ochtre nämndemän. Syftet med ändringen är att åstad-komma en mer ändamålsenlig reglering av när rättenssammansättning skall förstärkas. Enligt utskottsma-joriteten är det målets svårighetsgrad som bör varaavgörande, inte strafftidens längd. Utskottet tillstyrkeralltså propositionens förslag i detta avseende.Vad gäller en förstärkt sammansättning i tingsrättföreslås att kravet på särskilda skäl skall tas bort.Utskottet delar uppfattningen att det är värdefullt föravgörandenas kvalitet om tingsrätterna oftare än i dagbestår av två lagfarna domare i stället för av en. Medden domförhetsregel som utskottet föreslår riskerarnämndemännen inte att hamna i minoritet. Det blirdärför onödigt med förslaget om en obligatorisk för-stärkning med en nämndeman, om rätten förstärksmed en lagfaren domare. I en motion yrkas att tings-rätten i brottmål regelmässigt skall bestå av två lag-farna domare och tre nämndemän, men utskottet anseratt det skulle leda för långt.I dag finns inte möjligheten att förstärka länsrättenmed en lagfaren domare. Regeringen föreslår nu attden möjligheten skall införas, under förutsättning attdet finns särskilda skäl för det, med hänsyn till måletsomfattning eller svårighetsgrad. Det är främst när detgäller svårbedömda rättsfrågor och kompliceradesakfrågor som behov av förstärkning föreligger. Ut-skottet delar därför regeringens uppfattning att sär-skilda skäl bör krävas för en förstärkning med enlagfaren domare i länsrätten.I propositionen föreslås också att en generell möj-lighet införs för en ensamdomare att avgöra mål avenkel beskaffenhet i länsrätt. Den nya regeln ersätterden tidigare bestämmelsen om att saken skall vara,som det heter, uppenbar för att få avgöras av ensam-domare. Utskottet anser att frågan om tillämpning aven allmänt hållen regel med förtroende kan överläm-nas till den enskilde domaren också när det gällerdomförheten, särskilt som denna regel redan finns itingsrätten.Vid en tidigare behandling här i kammaren disku-terades hur man skall hantera ärenden som är av storvikt för den enskildes försörjning, t.ex. i socialför-säkringsmål. , och kanske ytterliga-re någon, har berört detta. Mot bakgrund av vad somdå framfördes i socialförsäkringsutskottets yttrandetillstyrker utskottet förslaget och förutsätter att möj-ligheten att avgöra mål av detta slag med ensamdoma-re utnyttjas restriktivt.I fråga om domförhet i hovrätt gäller huvudregeln,att hovrätten är domför med tre lagfarna domare. Omtingsrätten i ett mål bestått av tre lagfarna domareskall hovrätten bestå av minst fyra lagfarna domarenär målet avgörs i hovrätten. Dock får högst femdomare delta. Hovrätten har tidigare inte haft sammamöjlighet som t.ex. tingsrätten att fortsätta en huvud-förhandling, om någon domare eller nämndemanskulle få förhinder. Detta föreslår nu regeringen. Ut-skottets majoritet välkomnar förslaget, eftersom detminskar risken för att en förhandling måste tas om pågrund av att en ledamot fått förhinder.I en kammarrättsdom fann en kammar-rätt att den reseersättning som betalades ut till nämn-demän i tingsrätt, hovrätt och kammarrätt skall bedö-mas som ersättning för resor mellan arbetsplats ochbostad. Domstolen betraktas som nämndemännenstjänsteställe. Ersättningen blir därmed skattepliktig.Detsamma gäller traktamenten om sådana utgår. Nuföreslås, och utskottet tillstyrker, att kommunalskatte-reglerna nu ändras på ett sådant sätt att ersättning förresor inte beskattas. Bostaden skall räknas som tjäns-teställe. Om detta är vi totalt eniga.Nämndemännens ekonomiska villkor i övrigt harutskottet behandlat vid tidigare tillfällen. Men nuliksom tidigare måste vi dessvärre konstatera att nå-gon möjlighet till höjningar just nu av grundarvodeeller borttagande av tak för förlorad arbetsinkomstinte finns. Men problematiken är välkänd och liggerhögt på dagordningen. Någon särskild utredning omnämndemännens ekonomiska situation behövs inte,anser utskottsmajoriteten. Flera talare har yrkat på enny utredning om nämndemannafrågorna. Det anserinte utskottsmajoriteten behövs, eftersom dessa rela-tivt varit föremål för översyn.Fru talman! Med hänvisning till det anförda berjag att få yrka bifall till utskottets hemställan ochavslag på samtliga reservationer.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )20 § disciplinverksamhetFöredrogsJustitieutskottets betänkande 1996/97:JuU18Advokatsamfundets disciplinverksamhet (prop.1996/97:134)Talmannen konstaterade att ingen talare var an-mäld. (Beslut skulle fattas . )21 § Övergrepp i rättssakFöredrogsJustitieutskottets betänkande 1996/97:JuU19Övergrepp i rättssak (prop. 1996/97:135)Anf. 142 ():Fru talman! Vi har att ta ställning till enskärpning av straffet för brottet övergrepp i rättssak.Sambandet mellan organiserad, grov brottslighet ochökningen av antalet fall där vittnen utsatts för våldeller hot om våld framstår allt tydligare. Alltför oftafår vi reda på att vittnen inte vågar träda fram avrädsla för att själva råka illa ut. Vi vet också att vitt-nen plötsligt ändrar sina uppgifter eller av någonanledning har glömt vad de tidigare uppgett sig ha setteller hört. Den rädsla som många medborgare kännerför att vittna mot t.ex. kriminella mc-killar som miss-tänks för brott måste tas på största allvar. Om vi integör det riskerar vi att kriminella gängmedlemmar ochövriga kriminella som valt att leva utanför lagenkommer att uppfatta sig själva som segrare över ossandra, som de människor som råkar ut förderas hot och repressalier kommer att känna sig svik-na av rättssamhället.Rättssamhället förutsätter för att fungera att visjälva medverkar med att inte bara förhindra brottutan också med att beivra begångna brott. Rättsväsen-det kan inte klara av detta ensamt. Vi måste sommedborgare vara medvetna om vårt ansvar och göravårt yttersta för att medverka till att beivra brott.Detta ansvar uppmuntras bl.a. genom att rättssystemetvisar att det inte accepterar att någon försöker för-hindra oss att fullgöra vår samhälleliga plikt och, somjag tidigare nämnde, tar vår eventuella rädsla på all-var.När nu regeringen föreslagit en straffskärpningtycker vi moderater naturligtvis att det är mycketvälgörande att även en socialdemokratisk regering,som regelmässigt vill tona ned eller underkänna straf-fets allmänpreventiva värde, numera tydligen inser attstraff och strafflatituder har kriminalpolitiska effekter.Vi moderater anser emellertid att när regeringen nuföreslår en höjning av straffet för övergrepp i rättssakbör vi passa på att ta steget fullt ut och tillmäta dettabrott samma straffvärde som mened.Både brottet mened och brottet övergrepp i rätts-sak utgör allvarliga angrepp mot såväl rättssamhälletsom enskilda. I båda fallen hotas rättssäkerheten ochförutsättningarna för att skipa rätt. Vi löper risken attfå felaktiga domar innebärande att skyldiga går friaeller att oskyldiga blir dömda och att brottsoffer gårmiste om skadestånd då gärningsmannen felaktigtfriats från ansvar för brott. Övergrepp i rättssak ochmened tillhör således samma art av brott och bördärför bedömas lika i ljuset av den utveckling som harföranlett regeringens förslag. Vid övergrepp i rättssakutsätts dessutom enskilda för repressalier eller hot isyfte att förmå honom eller henne att tiga, varför detfinns skäl att straffvärdemässigt betrakta övergrepp irättssak som i vart fall minst lika allvarligt som men-ed.Det får enligt vår mening inte råda några som helsttvivel om att den som väljer att begå ett brott av den-na art och som därmed också ger uttryck för likgiltig-het eller förakt för rättsordningen är att betrakta somett hot mot den demokratiska rättsstaten som sådan.Vi moderater föreslår därför att straffmaximum förden lägre graden av övergrepp i rättssak höjs tillfängelse i högst i stället för, som regeringenföreslår, . Vidare föreslår vi att straffet för dengrova formen höjs till fängelse i lägst och i stället för, som regeringen föreslår, till fäng-else i lägst endast ett och högst sex år.Vi moderater anser också att det är angeläget attregeringen återkommer till riks-dagen med förslag till ytterligare åtgärder som behövsför att stärka vittnens och målsägandens skydd i sam-band med brottsutredningar under domstolsprocessen.Att detta är angeläget har alla blivit påmindaom efter det att vi moderater lade fram vår motion. Vihar fått veta att individer inom kriminella mc-gäng, som bl.a. är orsaken till att vi nu markerar hurallvarligt vi ser på angrepp på vittnen och målsägan-den, har fått sin identitet skyddad. är mångaoskyldiga människor oskyddade i sin rädsla för an-grepp från dessa hänsynslösa individer. Vår förhopp-ning är att den senaste information vi fått också fårregeringen att vakna och inse att det är angeläget attsnabbt komma med förslag till effektiva skyddsåtgär-der för vittnen och målsäganden.Fru talman! Med de argument som jag här fram-fört yrkar jag bifall till den moderata reservationen 1innebärande att övergrepp i rättssak vad gällerstraffvärde jämställs med mened.Anf. 143 ():Fru talman! Det är positivt att regeringen nu läg-ger fram förslag om skärpning av straff för övergreppi rättssak. Från sida tycker vi emellertid inteatt regeringen får tillräckligt långt vad gäller skärp-ningen. Vi tycker att det är en mycket allvarlig sak atthota vittnen och målsäganden. Dessa hot har dess-utom ökat . Vi vet också att alltflermänniskor är rädda för att vittna. Många väljer därföratt påstå att de ingenting sett eller hört och ingentingminns, detta för att slippa utsättas för polisens, åkla-garens och försvarsadvokatens besvärliga frågor menockså för att slippa hot.Många upplever utfrågningen under självarättegången som mycket svår och påfrestande, nästansom om de som vittnar skulle vara skyldiga, sägermånga. Lägger man sedan till risken att vittnena ocksåkan utsättas för hot är det inte svårt att förstå varfördet blir allt svårare att finna vittnen.Olika insatser krävs för att motverka denna ut-veckling, som är mycket allvarlig. För det första villvi från skärpa straffen ytterligare, som jagtidigare sade. Vi anser att fängelse i princip alltidmåste komma i fråga om man hotar vittnen. Vi villinte ha böter i fängelseskalan. Att hota ett vittne är föross nästan lika allvarligt som att begå mened.Därutöver krävs ytterligare insatser för att bättre tahand om vittnen och målsägande. Vi vet att det mångagånger kan kännas mycket obehagligt att möta gär-ningsmannen i väntan på en rättegång. Därför börmålsäganden kunna erbjudas ett eget väntrum. Vidvarje domstol bör det finnas rutiner för ett gott motta-gande för målsägande och vittnen. Domstolarna bördärför utarbeta trygghetsplaner över de åtgärder somskall vidtas för att bättre tillgodose vittnenas behov.Frågan har redan behandlats i departementsprome-morian Vittnen och målsägande i domstol. är dethög tid att dessa angelägna åtgärder vidtas på domsto-larna.Därtill krävs fler åtgärder som kan skydda målsä-ganden och vittnen. Möjligheterna till särbehandlingav ett ärende under förundersökning och rättegång ärett sätt att begränsa en hotbild. Polisen bör underförundersökningen särskilt beakta om en sådan hot-bild föreligger eller kan förväntas föreligga. För attbetona detta utredningskrav bör regeringen utreda omdet i förundersökningskungörelsen skall tas in enbestämmelse om att det alltid skall anges om en sådanhotbild föreligger. Vi i anser att detta är vik-tigt.För övrigt har jag i ett särskilt yttrande framhållitytterligare insatser som krävs för att bättre skydda ochvärna målsäganden och vittnen. I folkbokföringen hardet införts en markering för särskild sekretesspröv-ning för att hindra att någon kan utnyttja uppgifternaför att utöva våld eller hot.En hotad person kan också begära s.k. kvarskriv-ning på den gamla folkbokföringsorten vid flyttningeller att bli folkbokförd med fingerade personuppgif-ter enligt en lag . Dessa regler bör förbätt-ras. I särskilt utsatta fall bör det övervägas om det intei stället för fingerade personuppgifter bör ges möjlig-het till permanent identitetsbyte. Sådana särskilda fallkan vara då skyddsbehovet kommer att föreliggaunder eller när hotbilden är särskiltallvarlig. Samhället bör även stödja dessa personergenom att hjälpa dem med flyttkostnader. Detta är ettkrav som vi i har framfört under ett par årstid.Med det anförda vill jag uttala att jag står bakomalla reservationer där finns med, men jagnöjer mig med att yrka bifall till reservation 2.Anf. 144 ():Fru talman! liberalerna står bakom re-geringens förslag om skärpning av straffet för över-grepp i rättssak, dvs. hot mot vittnen. Som vi vetinnebär förslaget en straffskärpning där straffmaxi-mum för normalgraden av brottet höjs från ett till tvåårs fängelse. När det gäller grovt brott föreslåsstraffminimum höjas från till ett årsfängelse och maximum från fyra till fängelse.Vi står bakom det förslaget.Personligen är jag extra glad över att straffet nuskräps för hot mot vittnen, eftersom jag 1995 motio-nerade om att straffen måste skärpas. Jag markeradedå i flera debatter att det skall kosta att hota. Det äroerhört viktigt att samhället markerar att man intetolererar att någon hotar vittnen till tystnad. Det är påsitt sätt ett grundskott mot hela rättssamhället. Utanvittnen blir det ingen rättegång.Det är beklagligt att så många människor är räddaför att vittna. Det sprider sig som en präriebrand. Nuär det inte så illa att hot mot vittnen förekommer i denomfattning som många tror. Men det är mycket all-varligt i sig att så många ändå blir tystade.Några få personer vågar ändå ställa upp trots attde verkligen blir hotade. De som blir hotade är lyck-ligtvis få, men i och med att de blir hotade måste debyta identitet. Som jag sade rör detta få fall, och detär viktigt att man är restriktiv med att medge byte avidentitet.När de praktiska frågorna kring identitetsbytetskulle lösas blev det varken enkelt eller smidigt. Detär inte säkert att den personen, som genom sitt vitt-nesmål har hjälpt samhället så att det har blivit rätte-gång och den skyldige har kunnat dömas, har haft deekonomiska möjligheter som krävs för att genomförade olika moment som är nödvändiga för att personenskall kunna leva under vittnesskyddet.Det står inte uttalat någonstans vem som skall be-tala. Är det polisen, kriminalvården, kommunen ellernågon annan? Eftersom det inte står någonstans ochalla har det svårt ekonomiskt blir konsekvenser-na att det är den hotade själv som får betala. Så får detnaturligtvis inte vara. Det var därför som jag motione-rade om att man skulle inrätta ett särskilt konto för deutgifter som kan uppstå vid identitetsbyte.Fru talman! Därmed yrkar vi i bifalltill reservation 5. För övrigt står vi bakom hemställani utskottets betänkande.Anf. 145 (mp):Fru talman! har inget att invända motregeringens förslag om skärpta straffsatser vid hot ochvåld mot vittnen och målsägare. Det är en markering.Vi tror emellertid att även andra åtgärder är väl såviktiga. Det gäller bl.a. frågor om vittnesskydd,identitetsbyte, förundersökningskungörelse av polisför att se om hotbild finns osv.Eftersom ett enigt utskott har initierat att en ut-redning skall göra en samlad bedömning av brottsof-fers/vittnens ställning väntar vi med ytterligare förslagtills utredningen är klar, vilket den skall vara föreutgången av 1997. I detta uppdrag ingår att utvärderagällande regler och lagar samt komma med förslag tillytterligare förbättringar.I detta betänkande behandlas motioner från denallmänna motionstiden. Eftersom dessa motionerinnehåller yrkanden som ingår i Brottsofferutredning-ens uppgifter tillstyrker vi inte reservation 4 frånCentern och reservation 5 från , även omde i sig kan vara riktiga. Vi förutsätter att kommer med förslag i samma riktning,men som man har utrett på ett litet utförligare sätt ochsom förbättrar och stärker brottsoffers och vittnesställning.Fru talman! Vi gör emellertid ett undantag fråndetta resonemang. Det gäller reservation 3, som jaghärmed yrkar bifall till. Det rör sig om trygghetspla-ner vid domstolar. Denna fråga behöver nämligen inteutredas eller ingå i ett större sammanhang. Det finnsingen anledning att invänta Brottsofferutredningensförslag.Samtliga domstolar har möjligheter - även om detpå vissa ställen blir litet provisoriskt - att låta vittnenoch brottsoffer sitta åtskilda från den åtalade om de såönskar. Dessa har vid många tillfällen vittnat om hurdåligt de harmått av att konfronteras med den anklagade då de harblivit sammanförda med honom/henne i samma rumvid domstolen.Samtliga domstolar skall enligt min mening upp-rätta en plan för att på ett riktigt sätt ta emot männi-skor och efterfråga hur de vill ha det. De flesta avdessa personer har varit i en domstoloch behöver tas emot av någon som de kan ställafrågor till eller uttrycka sin oro inför. finns intedenna planering, utan det är endast de som själva harringt och bett om det eller som hos polisen har begärtdet som får rätt att sitta enskilt.I promemorian DS95:1 Vittnen och målsägare viddomstol står det att det inte skall vara obligatoriskt attinrätta särskilda väntrum för målsägande och vittnen inuvarande domstolsbyggnader. Först när dessa byggsom skall frågan ägnas uppmärksamhet. Tills vidarebehövs det endast finnas en beredskap när behovuppstår, och denna beredskap är väldigt olika vidolika domstolar.Vi i yrkar alltså att trygghetsplanermed obligatorium skall upprättas vid domstolarna.Anf. 146 ():Fru talman! Kammaren debatterar nu justitieut-skottets betänkande nr 19. Betänkandet behandlar ihuvudsak regeringens proposition. Denna propositionberör endast utformningen av straffskalan för över-grepp i rättssak, 17 kap. 10 § i . Mendärutöver behandlar betänkandet även ett antal mo-tioner om olika åtgärder till skydd för målsägandenoch vittnen, som är väckta under den allmänna mo-tionstiden.När det gäller synen på övergrepp i rättssak kan vikonstatera att det råder en relativt stor samstämmighethär i . Vi är eniga om att avgörande för ettfungerande rättssamhälle är att människor som harbevittnat eller själva utsatts för brott vågar berättadetta och vittna om händelsen.Hot mot vittnen är även ett hot mot rättssamhället.Ett demokratiskt samhälle bygger nämligen på med-borgarnas lojalitet med rättssamhället. Det är viktigtatt vittnen och målsäganden fritt vågar berätta omhändelser för polis och domstol. Det är därför angelä-get att de som medverkar i en rättsprocess skyddasmot olika former av övergrepp. Lagen om övergrepp irättssak är därför central i detta skydd.På senare tid har vi kunnat känna av att klimatethar hårdnat i och omkring rättegångar vid särskiltallvarlig brottslighet. Antalet hot och trakasserierriktade mot vittnen har ökat. Följden blir att mångakänner rädsla för att medverka i rättsprocessen. Det ären mycket allvarlig utveckling som vi kan se.Vi har även mött att vid vissa typer av allvarligbrottslighet har angrepp på rättssystemet, i form avhot mot vittnen, satts i system. Detta har visat atträttssystemet är sårbart mot denna typ av angrepp.Mot denna bakgrund finns det ett behov av en ge-nerellt strängare syn på sådana brott som omfattas avstraffbestämmelsen för övergrepp i rättssak.Justitieutskottets hemställan innebär skärpningar istraffskalan i rättssak. Utskottet tillstyrker därförregeringens förslag, som innebär att straffmaximumför normalgraden av brottet höjs från till två årsfängelse. För grovt brott höjs straffminimum från sexmånaders till fängelse och straffmaximum till sex år.Till detta förslag har yrkat avslag.Gun föreslår i stället att straffvärdet förövergrepp i rättssak bör vara lika med straffvärdet förmened. Jag vill här framhålla att det viktiga med la-gändringen borde vara att dess syfte uppnås, dvs. attdet intresse som lagen är avsedd att skydda tillgodo-ses.Vi socialdemokrater anser att utskottets förslag tillstraffskala vid övergrepp i rättssak är tillfredsställan-de och väl motiverat. Förslaget innebär en generelluppgradering av straffsatsen och ger därmed uttryckför den stränga syn som statsmakterna har på dennatyp av brott. Förslaget till lagändring medför även attstraffmaximum för övergrepp i rättssak sammanfallermed vad som gäller för grovt olaga tvång. Denkommer också att överstiga straffmaximum för grovtolaga hot. Straffvärdet i förslaget kommer därmedockså att närma sig straffvärdet för mened.Ingbritt Irhammar och anser att böterskall utgå i straffskalan och att denna typ av brottalltid skall leda till fängelsestraff. Jag tror att det ärviktigt att framhålla att straffvärdet vid övergrepp irättssak kan variera väldigt kraftigt. Påföljden kanbestå av alltifrån böter till långa fängelsestraff. Soci-aldemokraterna anser att det även fortsättningsvis börfinnas möjlighet till böter som påföljd.Det kan också vara värt att notera att den praxissom används inom domstolarna är att fängelse-straff är att föredra när straffvärdet är högre än böteroch att man väldigt sällan använder villkorlig domoch skyddstillsyn som påföljd. Avsikten med dettalagförslag är inte att på något sätt ändra detta förhål-lande.Hot mot vittne är ett mycket allvarligt brott. Pådetta område kan vi vara överens om att det behövergöras mer.