prot · GL0917 · 1997-10-22 00:00:00 — Jag vill sägatill att vad gäller myndig-hetsansvaret, vill vi på den moderata sidan bara av-vakta till dess att remissinstanserna har fått arbetafärdigt. Vi vill att man skall behandla detta i sedvanligordning. Att nu avgöra frågan utan att ta detta till sigtycker vi är dåligt.När det gäller ledamöterna i och jag helt klart olika upp-fattningar. Det som finns på s. 41 i utskottets betän-kande, och som jag tidigare citerade i mitt anförande,tycker jag passar väldigt bra in. Det borde ha ståttkvar där.När det gäller de lektorskompetenta professorernahar inte lämnat något förslag omhur detta skall finansieras mer än det som universite-ten och högskolorna fruktar: Att det skall ske inom degivna anslagsramarna. Det innebär att man kommeratt få väsentligt mindre resurser till sitt förfogande.Han lämnade inte heller något som helst beskednär det gäller punkten om huruvida de nya professo-rerna skall ha lika många undervisningstimmar somprofessorer i allmänhet har, om man skall hamna pånågon annan nivå eller om man skall ha lika mycketundervisningstid som lektorerna har.Detta är väldigt avgörande för hur det här kommeratt slå ute på de olika institutionerna. Ta en institutionsom exempelvis statsvetenskapliga institutionen vidLunds universitet som kännerväldigt väl till. Där finns det en stor grupp profes-sorskompetenta lektorer. Kommer alla dessa att bliutnämnda till professorer så kommer det knappt attfinnas lektorstimmar kvar.Anf. 47 () re-plik:Fru talman! Jag vill inte på något sätt frånkännaAndreas och arkitektoniska färdig-heter när det gäller att bidra till utvecklingen av demindre och medelstora högskolorna. Men det harfaktiskt försiggått ett samarbete under hela den härreformutvecklingen. Det har pågått under väldigtmånga år. Flera av de nya högskolorna har tillkommitefter beslut av socialdemokratiska regeringar. Mot-ståndarna, bakåtsträvarna, är och förblir Moderaterna.Jag vill sedan kommentera detta med professorer-na, att behöriga lektorer skall kunna bli professorer.Det är väldigt intressant när man läser Moderaternasreservation. Det står: "Fler professorstjänster är ettbra förslag, men de måste finansieras fullt ut. Det harinte regeringen gjort. "Det är ett bra förslag, säger . Sedanhänger man upp det på finansieringen. Då efterlyserman uppenbarligen ytterligare central reglering. Detär ju alternativet. Grundläggande är väl ändå att Mo-deraterna känner till att det här är en reform somuniversiteten och högskolorna vill ha. Svaret på frå-gan om hur det här skall gå till är mycket självklart.Högskolorna och universiteten skall själva användadet resursutrymme som starkt ökar för att klara dethär. Det gör man i samband med att man omförhand-lar avtal. Det är ganska självklart. Vi vill definitivtinte ha någon central reglering på det här området. Viär övertygade om att universitet och högskolor är välskickade att klara av den här uppgiften själva.Anf. 48 () replik:Fru talman! Då vill jag bara till frågan: Hur blir det med undervisningsskyldig-heten? Det svarade inte på.Jag fick klart besked vad gäller finansieringen.Den skall ske inom de givna ramarna. Jag tror att detär ett besked som man med förskräckelse noterar påuniversiteten och högskolorna. Det innebär att dessa,med de resurser de har , kommer att fåbetala den här merkostnaden. Vi hade en uppvaktningi utskottet där vi fick väldigt klart för oss vad detta fårför konsekvenser och vilka kostnader det innebär fören hel del institutioner. Det tror jag att är väldigt medveten om.Anf. 49 () re-plik:Fru talman! Eftersom vi har valt linjen att de somhar behörigheten skall få söka för att få den här möj-ligheten till befordran, är det fullständigt omöjligt förcentrala myndigheter - statsmakter, regering ochriksdag - att veta exakt i vilken omfattning och i vil-ken takt den här utvecklingen med fler behöriga lekto-rer som blir professorer kommer att ske.Den överblicken har man bara på den lokala ni-vån, på det enskilda lärosätet, på högskolan elleruniversitetet. Därför är det rimligt att också läggaansvaret i finansieringsfrågan på dessa lärosäten.Anf. 50 () replik:Fru talman! argumentation påtvå punkter tyder på att Socialdemokraterna inte harväl på fötterna.Det gäller för det första påståendet om rekryte-ringsmålen, dvs. förslaget om kvotering av professu-rer så att en viss procent kvinnor tas in. försöker vifta bort våra påpekanden genomatt säga att vi inte vet hur verkligheten ser ut och attdet här är en nödvändig åtgärd. Det är väl knappast enbra verklighetsbeskrivning. Vi har från Miljöpartietsagt att det finns stora brister vad gäller jämställdhe-ten i utbildningen på universiteten, och vi vill åtgärdadem. Däremot ställer vi inte upp på kvoteringssyste-met, eftersom vi menar att det är att angripa symto-men. Det ger heller inte några effekter av större måttpå de brister i jämställdhet som finns, brister som vihar påpekat och där jag nu nämnde ett exempel.För det andra gäller det frågan om tidsbegränsadetjänster. Att säga att vi bara lanserar tesen att hungrigavargar jagar bäst är att vilseleda. Det handlar om attuniversitet och högskolor måste få en rörlighet somman nu inte har, för att kunna uppfylla de mål ellerintentioner som regeringen själv har satt upp, dvs. enökad rörlighet mellan universitet och näringsliv, enökad möjlighet för forskare att ge sig ut till andrauniversitet, en ökad möjlighet till internationellt utby-te, utbyte mellan universitet inom osv. Denrörligheten sammanhänger med en mängd olika funk-tioner, bl.a. forskningens och läraryrkets karaktär.Man behöver nya erfarenheter för att utvecklas. Helasystemet på ett universitet eller en högskola skall varaett dynamiskt system, där förändringar är möjliga,vetenskaper ändras osv. Jag kan återkomma till detta imin nästa replik. Man får inte vifta bort det så enkelt,utan borde i stället komma meden bättre förklaring.Anf. 51 () re-plik:Fru talman! Här är inget som viftas bort enkelt,varken när det gäller rekryteringsmål eller när detgäller tidsbegränsade anställningar.Låt mig börja med rekryteringsmålen. Där har viverkligen bra på fötterna. I klassisk svensk demokra-tisk tradition bygger vi på synpunkter från dem som ärberörda. Vi går ut och lyssnar på deras organisationeroch deras företrädare. Det har vi gjort i det här fallet,och vi kan konstatera att den mycket väl sammansattaHögskollärarutredningen och den grupp som undermycket speciellt har ägnat sig åt den här frå-gan och alltså har mycket lång erfarenhet, JÄST-gruppen, menar att man nu måste fundera över atttillgripa mer konkreta och kraftfulla metoder för attuppnå jämställdhetsmålen. De målen är långt ifrånförverkligade, . Jag har inte sett någotförslag från om hur man alternativt skallkunna gå till väga för att uppnå de här målen.Observera att det här sanktionsinstrumentet ärmycket konstruktivt, eftersom de medel som skallhållas inne skall användas till åtgärder för att se till attfler av det underrepresenterade könet kan fortsätta sinkarriär inom universitet och högskolor. Det är alltsåett mycket nyanserat sanktionsinstrument som härtillämpas.Vad gäller frågan om tillsvidareanställningar ochrörlighet finns ett mycket utförligt resonemang i bådeproposition och betänkande. Det kommer ju faktisktatt finnas tidsbegränsade anställningar inom högsko-lorna, även om målet och strävan skall vara att ökaantalet lärare med tillsvidareförordnande. Det är välganska logiskt att man i det avseendet har samma mål,tillämpar samma synsätt, inom högskole- och uni-versitetsvärlden som inom arbetslivet i övrigt, med deundantag som man av praktiska skäl måste ha.Anf. 52 () replik:Fru talman! Jag vill nog invända emot föreställ-ningen att det är naturligt att använda samma synsättvad gäller rörlighet för såväl universitet och högsko-lor som näringsliv. Jag tror att forskningen i det falletintar något av en särställning.Som jag misstänkte har intetagit del av alla de förslag som finns. Han frågar vilkaförslag vi har. Den listan är mycket lång. Vi har före-slagit ändrade handledningsförhållanden för kvinnorpå C-nivå, på D-nivå och i forskarutbildningen. Vi harföreslagit andra meriteringsregler, som gör att kvin-nors meriter räknas likvärdigt som männens. Kvin-norna har en helt annan meriteringsprofil vad gällernär i livet man producerar vetenskapliga artiklar - dehar sin topp , medan toppen för männenligger mellan 25 och 30. Det är en sak som bordeändras på. Vi har här föreslagit att man skallsläppa kravet på en begränsad meriteringstid om femår för forskarassistenter, eftersom detta är en renkvinnofälla.Jag skall inte dra hela listan här, men det är an-märkningsvärt att inte känner tilldessa förslag utan kommer med denna kvotering, sominte alla - framför allt inte kvinnorna på universiteten- vill ha. Fråga i Stock-holm, och . De vill inte ha kvote-ring, och jag kan förstå varför. De är fullt nöjda medatt ställa upp på lika villkor, bara de får lika villkor.Då är det här problemet löst, under förutsättning får rörlighet, så att man verkligen kommer åttjänsterna. Men rörligheten kommer vi inte åt så längefolk sitter på tjänsterna på livstid. Tidsbegränsadetjänster är en bra lösning.Anf. 53 () re-plik:Fru talman! Självfallet, , tar vi delav alla de uppslag och goda idéer som finns. Dekommer bl.a. från . Flera av de förslagsom har framfört på det här området harockså tillämpats.Men när man kommer fram till en punkt där mankan konstatera att ingenting händer, att vi inte fårnågot ordentligt genombrott, då måste man vidtaandra åtgärder, man måste sätta press på lärosätena.Gunnar nämnde . Jag vill då försik-tigtvis hävda att varken eller precis hörtill dem som har gått i spetsen för en rimligare ochrättvis könsfördelning. Uppenbarligen har den typ avåtgärder som är förespråkare för interäckt till. Det är därför vi nu gör den samlade be-dömningen att detta behövs.Självfallet finns det invändningar mot det här för-slaget, precis som mot andra förslag. Konstigt voredet väl annars. Men vid en samlad bedömning vägerändå de invändningarna lätt. Avgörande är att vi numåste åstadkomma ett ordentligt genombrott för enrimligare könsfördelning i forskarkarriären ute vidvåra högskolor och universitet.Anf. 54 () replik:Fru talman! nämner de fyravetenskapsområdena och låter framskymta att denaktuella forskningsutredningen, som vi för övrigt bådasitter i, mycket väl skulle kunna åta sig detta på egetbevåg och komma med ett förslag. Tror verkligenBengt Silfverstrand att det finns utrymme och tid fördetta, att vi över huvud taget skulle desavouera rege-ring och riksdag - som ju skall fatta beslut om veten-skapsområdet - genom att ifrågasätta de beslutsom fattas och börja arbeta fram ett nytt förslag? Nej,, det är väl ändå litet optimistiskt.Säg i stället att ni en gång under processens gångkanske skulle ha kunnat fundera på om detta var detabsolut bästa förslaget men att processen nu har gåttifrån oss alla. är det det här som gäller, och ni ärinte beredda att fundera ett varv till på om detta är detbästa.Anf. 55 () re-plik:Fru talman! Jag uppfattar den kritiken från Folk-partiets mycket dynamiska och konstruktiva ledamot iutbildningsutskottet som ganska mild. Jag skall själv-fallet svara på frågan. Jag vill också erinra om attMargitta är ledamot i den forskarutredning däräven undertecknad är ledamot. Därför skall vi välockså här i gott samförstånd kunna lyfta den här frå-gan om så skulle behövas. Det jag har sagt är att möj-ligheten att göra detta finns. Det beror på oss själva.Direktiven är trots allt inte snävare hållna. Förslagetsom sådant ber vi däremot inte på något sätt om ur-säkt för. För att vi skall få en bättre ordning, en star-kare och effektivare forskningsorganisation ute påvåra universitet och högskolor, är det oerhört väsent-ligt att man genomför den här koncentrationen.På samma sätt som tidigare överlåter vi med fulltförtroende åt de enskilda lärosätena att sedan avgöraresursfördelningen inom dessa områden. Då har viföreträdare som med kraft kan driva exempelvis dethumanistiska och samhällsvetenskapliga vetenskap-sområdet, som ju blir väldigt stort. Vi har företrädarei styrelserna, och vi får nya styrelser med större befo-genheter att bevaka de här frågorna.Det är också med den här reformen som medmånga andra: Självklart får man sedan utvärdera denoch se vad den leder fram till. Når man inte avsettresultat får man göra erforderliga justeringar.Anf. 56 () replik:Fru talman! Jag fick med det här svaret fullt klartför mig att inte är beredd att bi-träda mig i den här utredningen, där vi båda sittermed, i fråga om att lägga fram ett förslag om att seöver huruvida indelningen i fyra vetenskapsområdenär den optimala.Anf. 57 () re-plik:Fru talman! Jag är inte beredd att biträda just detförslaget av den enkla anledningen att vi har möjlig-het att väcka frågan i det forum där vi båda är repre-senterade, nämligen den forskningspolitiska utred-ningen med det framåtsyftande namnet Forskning2000.Anf. 58 Utbildningsminister ():Fru talman! Den proposition som vi nu diskuterar,och som snart kommer att fatta beslut om,är en del av den reformverksamhet som högskolornagenomgår. Den är ett led i den utbyggnad och kvali-tetsförstärkning som sker inom svensk högskola i dag.Vi vet alla att när det gäller de grundläggande frå-gorna - utbyggnaden, fördelningen av utbyggnaden,jämställdheten och några andra frågor - finns detskiljelinjer, framför allt mellan riksdagsmajoritetenoch . Här i debatten har AndreasCarlgren tydligt illustrerat hur minst sagtsläpar benen efter sig när det gäller utbyggnaden avde mindre och medelstora högskolorna. Det är heltklart att om hade fått bestämma hade viinte haft den kraftfulla utbyggnad som sker ochinte heller fasta forskningsresurser, vilket är en förut-sättning för hög kvalitet.Jag vill gärna säga till , apropå detta,att jag inte är det minsta generad över att säga att vihar ett utmärkt samarbete med i dennafråga. Jag finner det faktiskt en aning förvånande attRune är ironisk över detta samarbete; jag harannars förstått att nu silkeslent talar omatt man skall ha samarbete överallt. Varför då inteockså i denna fråga? Det kanske vore dags för Mode-raterna att ompröva sin negativa inställning i det här.Det vore utmärkt. Men det märks tyvärr ingenting avdetta i reservationerna till den här propositionen. Härär det samma inställning som tidigare, vilket ocksåBengt Silfverstrand här har pekat på.När det gäller jämställdheten har vanligt kraftfullt visat var egentli-gen står. Det behöver knappast tilläggas något eftervad som sades där. har också på ettmycket tydligt och klart sätt visat varför det är bramed rekryteringsmål: för att vi skall komma någonvart i denna fråga och inte behöva vänta ellervad det nu var. Jag vet visserligen att Moderaternasäger att bara månghundraårig erfarenhet kan gekvalitet i verksamheten, men med det synsättet kan viinte ha några högskolor över huvud taget efter Lundsuniversitet som uppfyller de moderata målen.Ändå finns det i den här frågan och när det gällerden här propositionen en betydande enighet här iriksdagen. Jag är glad över det. Det gäller också, detvill jag säga, på vissa punkter. Visserli-gen finns det här och var reservationer, men egentli-gen står det samma sak i dem som i propositionstex-ten. Det finns väl helt enkelt en allmän enighet om attdet måste ske fortsatta reformer för att man skallkunna dra nytta av den decentralisering av högskolor-na som har skett och överlämna meraav besluten till högskolorna själva. Då behövs detockså reformer av ledningsfunktionerna inom högsko-lorna.När jag lyssnar till och läser reserva-tionerna tycker jag mig märka att pånågot sätt här är själsligt kluvna. Å ena sidan tyckerman att det här egentligen är ganska bra reformer - attöverlåta mer till högskolorna, att högskolestyrelsernafår rekrytera ordförande utifrån och en lång rad annatsom ingår i propositionen. Å andra sidan vill mangärna företräda en konservativ professorsopinion - vivet att en sådan finns - som tycker att det här inte ärbra. Å tredje sidan vill man ju också vara för förnyel-se. Det här är ju avreglering i långa stycken, men detär ändå inte riktigt bra avreglering. Då vill man be-stämma mera. Det är som om man inte riktigt litar påatt högskolorna själva skall kunna fatta beslut.Ta t.ex. detta med undervisningsskyldigheten.Hela den frågan handlar just om att överlåta till hög-skolorna, och för den delen institutionerna eller deandra enheterna inom högskolorna, att utnyttja dentillgängliga arbetskraften på bästa möjliga och effek-tivaste sätt. Det är självklart att man skall göra detta iform av avtal och att man då inte skall vara bundentill statliga regleringar. Jag tycker att det är ett stortframsteg att vi nu har kommit så långt att detta kanske.För övrigt måste jag säga att det här är något mot-sägelsefullt, som jag också påpekade förut. Modera-terna vill ju gärna ha fristående universitet och hög-skolor. Det har man motionerat om i annat samman-hang, och som vi alla vet har man genomfört det un-der den föregående regeringsperioden. Där är det jupå det här sättet. Det sägs t.o.m. vara en särskild po-äng att det är på det här sättet. Men varför är det dåinte bra om det omfattar alla högskolor? Det är svårtatt förstå.Sedan vill jag säga något om finansieringen. Detfinns ca 2 000 docentkompetenta lektorer i desvenska högskolorna. Anta att - jag säger inte att detblir så - alla dessa personer med det här nya systemetskulle bedömas och kvalificera sig som professorer.Det skulle då kosta ganska exakt iökade kostnader för högskolan. Fr.o.m. budgetåret1998 tillförs högskolan i nya resurserplus studiemedel till studenterna - 1 miljard i nya,permanenta resurser. Det är både en kraftig ökning avfakultetsanslagen på knappt en halv miljard, och detär en ökning av grundutbildningsanslagen. Men det ärjust dessa resurser som skall användas för forskningoch undervisning.Kostnaden för forskning och undervisning äregentligen två. Den ena är lokaler. Det är den mindredelen. Den andra är just kostnaden för den anställdapersonalen - för forskarna, lärarna och annan anställdpersonal. Det är självklart att det är just de medlenman skall använda för detta. Det innebär en rejälkvalitetshöjning av den svenska högskolan. Nya re-surser tillförs. Man får ett bättre och mer modernttjänstesystem. Människor uppmuntras att göra karriäri högskolan. Inom små ämnen skall en framståendeforskare inte behöva vänta nästan hela sin livstid påatt kunna bli professor, om man är kompetent nog.Högskolan tillförs resurser, och det är avgörande.Den här reformen hade inte varit möjlig om inte re-geringen och riksdagsmajoriteten, med stöd av Cen-terpartiet, kunnat tillföra högskolan nya resurser. Detär helt avgörande, och det blir på det sättet.Jag tror att bör besinna detta och häl-sa de här reformerna som ett ganska logiskt fullföl-jande av reformer som antogs under den föregåendemandatperioden. Det är reformer som jag för min delhela tiden har betraktat som viktiga och centrala förden svenska högskolans utveckling.Anf. 59 () re-plik:Fru talman! Det har gått som en grön linje genomdet jag har sagt att vi förespråkar ett decentrali-serat kunskapssamhälle. Med tanke på att den social-demokratiska regeringen vartefter har gett olika idéersitt stöd, har det naturligtvis gått att åstadkomma ettbra samarbete när det gällt viktiga delar av den de-centraliseringen.Men på en punkt i det vi behandlar är jagförvånad. Helt avgörande för en decentralisering ärsjälvklart också ett större studentinflytande på hög-skolorna. mål är att en tredjedelav styrelsens ledamöter skall vara studenter. Men detär ett steg i rätt riktning att det nu blir som utbild-ningsutskottet föreslår, att studenternas representationi högskolestyrelserna utökas till minst tre. Men jagtycker att det är konstigt att en regering som annarshar haft lätt att stödja en decentralisering, och som ärså medveten om jämställdhet, bortsåg från den härviktiga delen.En viktig fråga, med tanke på att utskottet nu fö-reslår en översyn av studentinflytandet på alla nivåerinom högskolan, handlar om vilken inriktning CarlTham anser att en sådan översyn skall ha. Där är jagintresserad av att höra svar, särskilt somjag tror att studenternas engagemang i undervisningenär en viktig del för kvalitetssäkring och utvärdering avutbildningen. Det är alltså en viktig del av det vi nugör, dvs. en satsning på kvalitet och decentraliseringsamtidigt.Anf. 60 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag har egentligen ingen invändningalls mot det säger om betydelsen avstudentinflytande, självklart inte. Jag anser att den härutvärderingen naturligtvis skall ske i nära samarbetemed studenternas organisationer, med , som är den centrala organisatio-nen för studenterna.Jag vill understryka att den på ett sätt kanske allraviktigaste delen av studentinflytandet handlar ominflytande över undervisningen. Studenterna måstevara medagerande i undervisningen, inte bara passivtta emot utbildning, utan delta också när det gällerundervisningens uppbyggnad och uppläggning. Därfinns både positiva och negativa saker inom densvenska högskolan i dag.Mitt intryck från många besök runt om i landetshögskolor är att studenterna finner att de har mer attsäga till om än tidigare, men att det fortfarandefinns mycket att göra. Det handlar då inte uteslutandeom beslut som rör lokaler och liknande, utan dethandlar just om undervisningens uppläggning och hurstudenterna dras in i arbetet på att lägga upp utbild-ningen. Det här är en fråga som har många bottnar.Det är självklart en fråga som skall utredas medstörsta noggrannhet.Anf. 61 () re-plik:Fru talman! Jag tycker att det är bra att utbild-ningsministern har den principiella synen. Jag villlägga till att det är viktigt att den översyn som skallgöras kommer i gång mycket snabbt och att den ocksåsnabbt leder till nya initiativ när det gäller studentin-flytandet. En ökad representation i styrelserna är ettviktigt steg. Men det krävs också inflytande på andranivåer. Allra helst en regering som har föreslagitstyrelser med elevmajoritet i gymnasieskolan måstevara ivrig att gå vidare när det gäller högskolan.Vi har nått flera klara framgångar för Centerparti-ets arbete. I det här fallet blev det först i utskottet.Men jag tycker att helheten i den här debatten visaratt vi på ett mycket konsekvent sätt har kunnat arbetaför decentralisering. Arbetet inleddes under fyrparti-regeringens tid, ibland tyvärr på tvärs mot moderater-na, men vi lyckades ändå få igenom besluten i rege-ringsställning. Vi har drivit den linjen vidare underden här mandatperioden och lyckats få majoritet medsocialdemokraterna. Jag tror att det visar att ett partikan driva en mycket konsekvent politisk linje underolika politiska majoriteter och ändå få sin politikgenomförd. Jag tror att det är ganska unikt, men det ärviktigt för Utbildningssverige, och på den linjen tän-ker arbeta vidare.Anf. 62 () replik:Fru talman! Jag kan anknyta litet till det AndreasCarlgren beskriver så vällovligt. Det låter litet grandsom om samarbetet mellan och Socialdemo-kraterna ibland vacklar. Vi har hört mycket varmt om studentinflytande, samtidigtsom vi ser en proposition där man har glömt bortstudentinflytandet. Man får lätt intrycket - om det nuär som säger, att man har ett såintimt samarbete - att det måste ha varit en våldsamkamp kring denna fråga, där Socialdemokraterna trotsivrigt arbete från sida har stått emot trycketatt skriva någonting om studentinflytande i den härpropositionen. Man kanske kan få en allvarligarekommentar till bakgrunden till detta, men jag förståratt överdriver på vissa punkter.En litet mer allvarlig fråga gäller rekryteringskvo-terna. Man inför nu en kvotering av kvinnliga profes-surer. En fråga är: Räknas till de nyrekryterade pro-fessorerna de lektorer som i kraft av sin behörighetför professur också får anställning som professor?Om man funderar igenom det här litet grundligtkan man fråga sig om det här över huvud taget kom-mer att leda till att vi får fler kvinnor på högre poster.Är det verkligen någon hjälp?