prot · GL0927 · 1997-11-07 00:00:00 — En del barn blir nästan psykotiskt avstängdaeller autistiska.Man kan fråga sig varför inte den sjukvårdsperso-nal som finns på våra förläggningar har sett detta.Saknar man denna skolning eller frågar man inte efterdenna kunskap? Barn glöms ofta bort i dessa sam-manhang. Deras situation blir ofta ställd åt sidan.Förra veckan hade jag ett samtal med en kvinnafrån som sitter med sina två barn i en flyktingför-läggning. Tre sängar tar upp all yta i det lilla rummet.Lekplats saknas inomhus, och grannarna röker kopi-öst. Barnen saknar stimulans, och ännu efter 1 ½ århar inte någon sjukvårdspersonal eller annan ansvarigfrågat hur dessa barn mår.Jag menar heller inte att vi skall öppna våra grän-ser för alla hjälpbehövande som inte faller in underflyktingkonventionen. Men jag menar att de flyktingarsom söker asyl hos oss skall få ett humant och värdigtmottagande. Mycket har skett, det vet jag som harföljt dessa frågor under . Men med tanke pådessa rapporter inser jag att det återstår mycket attgöra för att uppfylla krav på be-handling av de barn och unga som finns här hos oss.Jag ser i svaret på min interpellation att praxis har inneburit att fler barnfamil-jer har fått stanna i vårt land. Jag håller också medministern i den diskussion han för i svaret om vadsom rätt och fel när det gäller att barn också skallstanna. Men det blir ju problem när hemlandet vägraratt ta emot den asylsökande. Det blir också svårighe-ter om landet som man skall återvända till inte kananses som alldeles säkert. Det här oroar naturligtvismänniskorna ytterligare. Jag anser att den individuellabehandlingen av varje ärende skall ske i belysning avden psykiska press som dessa människors tillvaroleder till. Väg in barnens hälsotillstånd!Jag vill till slut fråga ministern om han är bereddatt genomföra en utbildning i föralla som arbetar på våra flyktingförläggningar.Anf. 13 ():Fru talman! Det här gäller naturligtvis också barnfrån andra länder som har det på samma sätt. Och jagdelar uppfattning att ett land skall varaskyldigt att ta emot sina medborgare. Det här skulleundertecknas , och det är tydligen inte klartännu. Men därifrån till att man skall återsända dem ioch med att landet tar emot dem tycker jag att det ärganska lång väg att gå.Den fria rörligheten gäller inte alla, har jag för-stått. Jag har sett på hur man plockar folk,bl.a. min egen man, åt sidan eftersom de har ett avvi-kande utseende. Man måste kolla om det är riktigt.Har de däremot inte det från det land som min mankommer från, klarar de sig ända till passkontrollen.Varför inte låta passkontrollen avgöra detta? Men dethör inte hit. Det här gäller barn.De barn som väntar på uppehållstillstånd,får inte sina grundläggande behov tillgodosedda. Defår inte skolgång och inte ordnad tand- eller sjukvård.Framför allt får de inte den trygghet som är det allraviktigaste för ett barns utveckling till en hel människa.Särskilt illa är det för dem som skall gå gymnasiet -och de är fortfarande barn . Enligt barn-konventionen är vi skyldiga att ge barnet allt som detbehöver till det yttersta av våra resurser. Våra resursernär det gäller de här barnen innebär helt självklart attde skall få uppehållstillstånd tillsammans med sinafamiljer.Sverige har ett ibland dunkelt historiskt förflutetnär det gäller utlämningar. Låt oss inte delvis upprepadet. De här barnen har nästan aldrig någonstans attkomma hem till. Deras hus är raserade, och när dekommer till sina byar kan det hända att de körs ut avandra människor som har tagit huset i besittning. Dehär barnens familjer är ofta inte ens själva skyldigatill den långa väntan. Ofta har ju deras hemländervägrat att ta emot dem. De är inte önskvärda där, ochde är inte heller önskvärda här.Vi vet vad det betyder för barn att inte bli sedda,att ingen vill ha dem. Tonåringar som inte får gymna-sieutbildning - vad betyder det för deras framtid?Vilket stöd får de av sina föräldrar, av lärare och avflyktingförläggningens personal? Och vad hjälper detdem om vi har tagit emot många?En annan fråga gäller gömda barn. Barnen skallenligt inte behöva lida för föräld-rarnas handlingar. De här barnen har inte begärt att fåbli gömda i . De begär att få stanna - liksomsina föräldrar. Men att bli gömda har de inte begärt.Jag har träffat många gömda flyktingar. Varför göm-mer de sig? Jo, det beror på en välgrundad fruktan föratt återvända. De är alltså typiska de facto-flyktingar- något som vi har tagit bort i vår utlänningslag.Det är inget nöje att vara gömd - varken för för-äldrar eller barn. De har det väldigt svårt. Här anserjag att det behövs en amnesti. Det behöver inte bli enuppmaning att gömma sig. Andra amnestier har intefått den inverkan på flyktingpolitiken eller givit designalerna att det skulle vara fullt okej att göra så här.Jag anser att myndigheterna måste sätta stopp förde här obarmhärtiga avvisningarna. Vi som känner tillförhållandena och de personer som vi har träffat,måste tala om att det är på det här viset. Vi måstesätta stopp för avvisningar av barn. Det gäller i frågaom f.d. , men det gäller även andra barnsom har väntat . Vi har ju ibland sänt barn tillbarnläger i . Man har inte fått tag i deras föräld-rar. Det har varit ensamma barn. Det har hänt att manhar skickat dem dit. För de barnen anser jag att detklart måste vara bättre att vistas i . Så få somde är, tror jag inte att detta skulle minimera vårachanser att hålla invandringen på en acceptabel nivå.Anf. 14 Statsrådet ():Fru talman! Det är oerhört viktiga frågor som tasupp. Barnen saknar oftast röst att själva föra fram detsom är bäst för dem.Jag tror för det första att vi är eniga om grundentill den aktuella frågan, nämligen att förbundsrepubli-ken inte tar emot sina egna medborgaresom inte har asylskäl i . Detta är ett grundläg-gande problem, som vi måste komma över. Jag hop-pas att vi skall lösa detta genom ett avtal. Vi måste haenhetliga regler i världen, och vi måste få en situationdär alla länder följer folkrätten, dvs. också detta att detar emot sina egna medborgare.För det andra är det naturligtvis en jättelik skillnadmellan att vara ett svenskt infött barn och att vara ettflyktingbarn, oavsett vilket land man lever i. Jagskulle ändå vilja hävda att ett flyktingbarn i Sverigeeller ett barn till en asylsökande i har detlångt mycket bättre än på många andra håll. Det vet visom har besökt flyktinglägren.Vi kan aldrig sudda ut minnen från terror, krig ochsådant. Det kommer de säkert att bära med sig helalivet. Men man sätter in allt vad man kan i form avsjukvård, hälsovård, barnaktiviteter, förskola ochsådant. Skolbarn får naturligtvis skolundervisningockså, och föräldrarna aktiveras så långt det går ibarnverksamheten.Sedan finns det naturligtvis fall, som redogjorde för, där barn har så starka trau-matiska upplevelser och så stark rädsla och ångest attde inte kan ta in någonting. Då måste naturligtvis dehär starka humanitära skälen komma in, och då kom-mer de medicinska aspekterna in. Som jag redogjordeför, gick i elva av tolv sådana härtypfall efter de humanitära skälen.Jag tror att det är viktigt att fortsätta att hållauppmärksamheten på detta område. Det gör vi också.Och i den mån det skulle behövas utbildning av per-sonal i vill jag naturligtvis medver-ka till detta. Jag vet att det förekommer redan, och omdet behövs ytterligare och mera på bredden skall vigärna medverka till det, fru talman.Anf. 15 ():Fru talman! Jag vill tacka invandrarministern förden komplettering som gavs i detta senare svar. Det ärriktigt att barnen saknar röst, och min förhoppning äratt de skall kunna få en röst. De här barnen lever i enmärklig situation, där familjen inte är en s.k. normal-familj. De lever under en väldigt stark press, och dehar ofta minnen med sig från ett krigshärjat land, därnära släktingar och anhöriga har torterats eller om-kommit, där allt vad de äger och har är raserat. Vi harkanske svårt att förstå de upplevelsersom de har med sig i bagaget, och vi tror att ettsvenskt samhälle och en flyktingförläggning skullekunna vara ett absolut stöd för att komma bort fråndem.Så länge man också har ett avvisningsbeslut fram-för sig, i ett land där man inte känner att man kanfortsätta att verka, kommer oron naturligtvis att på-verka hela familjen, och inte minst barnen. De kännerintuitivt att föräldrarna inte har den trygghet som devanligtvis behöver känna.Jag hoppas att det verkligen är så som statsrådetsäger, men man får höra många berättelser, särskiltom de unga män som har suttit i väntan. Detycker att det inte är möjligt att påbörja skolutbild-ning, inte är möjligt att ta ett arbete, inte är möjligt atttänka sig en framtid här i och inte heller möj-ligt att tänka sig en framtid i . De sitter ien situation som är mycket svår och mycket märklig,och det kommer också att skada dem för framtiden.Vilken framtid har de? Jag tycker att vi skall ta ettansvar även för de här pojkarna och se till att de ock-så får en framtid i vårt land ellerse till att lösa det genom avtalet med . 16 ():Fru talman! Nej, vi är inte eniga i den här frågan,. Det är helt klart att vi inte är eniga ifråga om den här interpellationen, medan vi var enigai fråga om den förra.Vi bryter sakta ned människor i det här landet. Detär ingenting nytt, och det fortsätter. Det är mycketallvarligt att vi låter människor gå under psykiskt. Vibehöver bara gå till psykläkare, även för vuxna, för attfå veta det, men handlar det om barn.De har så svåra upplevelser. De har kunnat se ensläkting eller granne bli mördad, och de har kunnatåse våldtäkter. De har dessa posttraumatiska stres-syndrom och måste få behandling för det. Sedan läg-ger vi på dem ytterligare att de skall vara på flykting-förläggningar . Jag talade om gömda barnförut, men det gör jag inte . De är dessutom oskyl-diga till att de har fått en så lång väntan. Då är detvårt ansvar att låta de här personerna stanna i Sverige.The benefit of doubt är det viktigt att ta med här,eftersom vi får ta det landets skuld som inte tog emotdem. Det är bara en liten tröst att de har det bättre här.Jag vill också, liksom , slå ett slagför de unga männen. Många av dem var barn när dekom hit. Barn räknas man som upp till . kom hit därför att de vägrade gå ut i krig, och detkan vänta dem både fängelse och andra straff när dekommer hem.Att skicka med familjerna pengar, som har före-slagits, innebär bara att de kommer att muddras redanpå . Det är alltså inte mycket nyttade pengarna gör. Man skulle i så fall ha t.ex. en bankdär nere. Men om dessa stater vet att de har pengarmed sig eller får tillgång till pengar kommer de snartatt vara utan. Jag har sett hur man bötfäller människorsom inte har gjort någonting ont bara för att komma åtde pengar som de eventuellt har med sig hem. Jaghoppas på en ändring i den här frågan.Överläggningen var härmed avslutad.3 § Svar på interpellation 1997/98:38 om ned-läggning av i AlingsåsAnf. 17 Näringsminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder regeringen tänker vidta för att förhindra attföretag, som i detta fall, i dagens Sverigebara kan lägga ned verksamhet utan att samhället harlaglig rätt att ställa krav. Hon har även frågat migvilka åtgärder regeringen tänker vidta för att förhindraatt det är billigare att lägga ned verksamhet i Sverigeän i andra EU-länder.Välståndsökningen i i modern tid harbyggt på att vi deltagit i den internationella handelnoch att vi har haft ett näringsliv som kunnat konkurre-ra framgångsrikt på världsmarknaden. Under de se-naste 20 åren har den internationella ekonomiskaintegrationen fördjupats. De multinationella företa-gens dominans i världsekonomin har blivit allt starka-re, och de har en mycket stor betydelse för na-tioners välstånd. Inte minst spelar de multinationellaföretagen en viktig roll som en väsentlig drivkraft förekonomisk tillväxt genom bl.a. utveckling och sprid-ning av ny teknik och nya produktionssätt.Sveriges regering och riksdag har små möjligheteratt påverka de multinationella företagens globalastrategier. Däremot kan statsmakterna göra mycket föratt förbättra det inhemska näringsklimatet. Vi ståralltså inför utmaningen att genomföra en kraftfull,samordnad regional- och näringspolitik så att Sverigeblir en attraktiv miljö att göra investeringar och fram-tidssatsningar i, för såväl multinationella företag somför små företag och enskilda entreprenörer. En sådanpolitik måste naturligtvis vara anpassad till de nyaglobala förutsättningarna.I det nya kunskapsbaserade samhället tenderarbanden mellan näringslivet och det övriga samhälletatt bli tätare. Arbetskraftens kompetens är en oerhörtbetydelsefull faktor för att bevara och skapa nya före-tag inom avancerad produktion i och för attlocka hit utländska företag.Att stifta lagar som generellt förbjuder företags-nedläggningar är inte önskvärt. Detta skulle motverkaen strukturomvandling som främjar ökat välstånd ochlångsiktigt trygga jobb. Dessutom skulle de multina-tionella företagen undvika att investera i ,vilket skulle få förödande konsekvenser försysselsättningen och vår industriella kompetens.Oavsett vilken global strategi företag väljer anserjag att företagen har ett moraliskt ansvar gentemot deanställda och den ort och den bygd företagen verkar i.Enligt min mening är det vanligt att företag som läg-ger ned eller minskar verksamheten bidrar till ersätt-ningsjobb och utveckling på den ort som drabbas.Lagstiftningen om sociala och arbetsrättsliga för-hållanden måste förbättras på det internationella pla-net för att bl.a. motverka att arbetsvillkoren blir alltsämre. finns det för stora skillnader mellan olikaländer inom detta område. För att förbättra förhållan-dena är det viktigt att vi fortsätter att driva dennafråga inom både EU och ILO.Lena Klevenås tar i sin andra fråga upp vilka åt-gärder regeringen kan vidta för att förhindra att det ärbilligare att lägga ned verksamheten i än iandra EU-länder.Det problem tar upp är vidare änså och berör många olika områden. T.ex. konkurrerarolika länder, både inom EU och i andra delar av värl-den, med olika statliga stödåtgärder om företags lo-kaliseringar. Genom och statsstödsreg-lerna inom EU begränsas de statliga stödmöjligheter-na. De nuvarande reglerna är enligt min uppfattningdock inte tillräckliga.Vad beträffar statsstöd inom EU anser jag t.ex. attdet är mycket viktigt att medlemsländerna förhindrasatt genom nationella regionalpolitiska stödinsatsereller med medel från strukturfonderna medverka tillatt produktion och jobb i någon större skala flyttasfrån en region inom EU till en annan, såvida det inteleder till välståndsutveckling och främjar sysselsätt-ningen i ett helhetsperspektiv.Om nuvarande regler för statsstöd och struktur-fonderna tillämpades på ett konsekvent och strikt sättskulle inte omotiverade omlokaliseringar av företagmed samhällsstöd kunna ske. Det är därför av störstavikt att medlemsstaterna respekterar de gemensammareglerna och att Europeiska kommissionen ser till attdessa följs. Från regeringens sida följer vi fortlöpandetillämpningen av de gemensamma regler som finns.Europeiska kommissionen ser över degemensamma statsstödsreglerna.Anf. 18 ():Fru talman! Mer än 300 människor har blivit varsladeom att de blir av med sina jobb. Människor är bådeförtvivlade och mycket upprörda.Hela beslutet om nedläggning av i Al-ingsås är fullkomligt obegripligt. De anställda påElectrolux har gjort allt vad de har kunnat och allt vadföretaget begärde. Det har också företagsledningenerkänt; man säger att det inte finns något ytterligaresom man hade kunnat förvänta att människor skulleha gjort. Bl.a. har de denna vackra sommar haft sä-songsarbetstid. I stället för att ha normal semester ochnormal ledighet har de haft 43-timmarsvecka, arbetatpå och haft kortare semester. Flödet i fabri-ken har blivit snabbare, lagren har krympt, man harrationaliserat, man har effektiviserat, man har levere-rat i exakt tid efter varje kunds önskemål, och vinster-na har ökat och är högre än förväntat. Man förväntade7 % inom koncernen, och det blir 2 ½ miljard kronor.Det finns alltså ingen olönsam fabrik i ,och människor undrar naturligtvis: Hur kan detta ske?Hur kan ett stort svenskt multinationellt företag lägganed ett lönsamt företag, och hur kan vi politiker låtadetta ske utan att agera? Vad kan vi politiker göra?Vad kan den göra för att behållajobb i ? Vi säger ju att makten över produk-tionen skall ligga i folkets händer, men det är ju långtfrån verkligheten. skall ta bort 12 000arbetstillfällen i världen och lägga ned 25 fabriker.Alingsåsfabriken är bara en av dem.Människorna är upprörda och begriper inte vaddet är som sker. Jag har samtalat med dem, och deundrar: Vad är det som händer, och hur kan det gå tillpå det här viset? De tycker att regeringen inte hargjort vad den har kunnat. Jag vill fråga: Varför harregeringen inte agerat tidigare? Kunde regeringen haagerat tidigare? Finns det någonting som vi kan göra?Kan vi bara tillåta att sådant här sker?Jag tror att det är nödvändigt att förklara de före-tagsnedläggningar och strukturrationaliseringar somsker inom de stora multinationella företagen för desvenska medborgarna. Annars blir detta fullkomligtobegripligt. Jag skulle verkligen vilja att statsrådetSundström försökte förklara för människorna påElectrolux vad det är som har skett och varför.Företagsledningen har fått frågor, och den svararbara att den måste göra detta för att vinsten skall blihögre, att det är mer lönsamt i , dit produktio-nen skall flyttas. Man har frågat företagsledningen omden tänker placera någon annan verksamhet i Alings-ås, och det säger den att den inte kan. Har företagetavsatt några pengar? har man frågat företaget. Nej,det har det inte.Är det enda som regeringen då kan göra att sägaatt företaget borde ta ett socialt ansvar? Företagetkommer uppenbarligen inte att göra det. Det är vikti-gare att konkurrera och att öka aktieägarnas vinster änatt ta ett socialt ansvar för de anställda eller för ortenAlingsås. Människor är förtvivlade och förbannade -ursäkta uttrycket, fru talman. De undrar vad det ärsom pågår och behöver en förklaring till vad somsker.Som svar på frågan: Ni lämnar alltså bara ruinernaefter er? svarar ledningen: Ja.Vad säger regeringen?Anf. 19 Näringsminister ():Fru talman! Jag tycker att det här samtalet kandelas upp i två delar. Den första delen gäller företa-gens behov av att ständigt åstadkomma en mer effek-tiv produktion för att kunna konkurrera på en världs-marknad. Det är företagets sak att hantera det - det ärinte regeringens.Jag har i samtal med ledning fått redo-visat hur de tänker i och i övriga världen, ochmin bild är att ledningen anser att är ett braland att investera i. Det är viktigt att regeringen upp-rätthåller ett bra näringslivsklimat i vårt land.Den andra fråga handlar om hur ett företag tror kan genomföra förändringar i sitt företag och hurdet påverkar företaget i dess helhet. På den punktendelar jag upprördhet. Om man inte tarsocial hänsyn till de anställda, orten eller bygden ärjag inte övertygad om att det gagnar företaget. Detfinns många tydliga exempel på att företag som harmisskött miljön, företag som inte har tagit social hän-syn eller företag som har exploaterat människor i vårtland eller i andra delar av världen har blivit myckethårt straffade för detta av kunderna. Sådana exempelfinns det många.Jag utgår faktiskt från att i det här falletställer upp och försöker hitta lösningar både för byg-den och för de anställda. Jag tror att det är skadligt förElectrolux och dess aktieägare att nonchalera opinio-nen. är ju ändå ett företag som tillverkarkonsumentartiklar och som därmed är oerhört bero-ende av hur konsumenterna ser på företaget.Det som väl egentligen är fråga iinterpellationen är om eller regeringen kanålägga företagen restriktioner när det gäller möjlighe-ten att genomföra neddragningar eller nedläggningar.Det tror jag inte är möjligt. Om skulle införasådana regler skulle det leda till att blevmindre intressant att investera i.Det är bara att konstatera att vi just nu har enmycket glädjande utveckling i vårt land. Vi har fak-tiskt betydligt större investeringar av utländskt kapitali än av svenskt kapital i utlandet. Jag tror attdet sammanhänger med att vi nu är på väg in i enmycket bättre situation: Vi har ordning på ekonomin,vi har fått ned räntorna, det ser ut som om nuär på väg att bli ett av de där länderna som underganska kan ha en bra tillväxt. Det attraherarnaturligtvis utländskt kapital, och vi behöver utländsktkapital. Det tycker jag att vi uppnår genom att satsapå ett bra klimat i stället för att med lagar förhindraförändringar.Jag anser att och jag som ministeroch alla kunder som köper varor - vitvaroroch dammsugare och vad det kan vara frågan om -skall ställa krav på företaget. När företaget gör för-ändringar skall man ställa upp för sin bygd och försina anställda. Gör man inte det straffar marknadenföretaget. och jag är en del av dennamarknad.Anf. 20 ():Fru talman! Jag tackar återigen för svaret. Vi harfått bättre ordning på ekonomi, och det ärnaturligtvis oerhört viktigt. Det är också glädjande attutländska investeringar i ökar. Många männi-skor på och i undrar över vilkadessa investeringar är. Tjänar vi verkligen på att före-tag flyttar omkring så som de gör? Det vore väldigtbra om statsrådet kunde nämna några exempel påinvesteringar som har gjorts i Sverige.Jag frågar mig ändå om inte vi som politiker måstestärka balansen mellan arbete och kapital nu när eko-nomin blir så globaliserad. Det grundar jag bl.a. på attdet måste vara någonting som har hänt i denna balans.Arbetarnas villkor försämras. Länderna försöker lockatill sig etableringar genom så goda villkor som möjligtför företagen. har de villkoren vackra namn,som frizoner, liberalisering och flexibilisering, men isjälva verket kan lönerna vara låga och arbetsmiljönunder all kritik. Villkor som vi trodde var försvunnafrån det moderna arbetslivet återuppstår. Det kan varaen fördel att ha väldigt dåliga villkor för de arbetandemänniskorna.Detta är naturligtvis ett globalt problem, men jagskulle önska att vi åtminstone inom EU hade reglersom gjorde att företag inte kan spela ut länder motvarandra.De arbetande människorna är ju mycket mer bero-ende av denna öppna världsekonomi. har det skett en ökning. jobbade 30 %av löntagarna inom den öppna världsekonomin, ochnu är det . Vi är i stort sett allihop beroende avatt den globala ekonomin fungerar.Statsrådet säger att de stora multinationella företa-gen har haft stor betydelse för välståndet i världen.Men man kan också säga att de har haft stor betydelseför fattigdomen i världen, därför att klyftorna ökar.Arbetslösheten ökar också. De nya produktionssättoch den nya teknik som har utvecklats inom företagenleder till att allt färre människor får anställning. Det ärinte så att antalet anställda inom dessa stora industrieroch koncerner ökar, utan de minskar.Något annat som har hänt som är mycket oroandeär att förmögenhetskoncentrationen har blivit såenorm. Det finns ingen historisk motsvarighet till alltdet kapital som är samlat på några få händer nu . Stora investeringar är gjorda t.ex. i ,i de företag och de länder som har varit väldigt fram-gångsrika där. Hur skall dessa företag kunna exporte-ra och sälja alla dessa produkter om löntagarna i värl-den får allt sämre villkor och arbetslösheten breder utsig? Då finns det ingen marknad för alla dessa pro-dukter. Det finns mängder med områden där man seratt överkapaciteten är ett enormt problem. Då kommernaturligtvis hela världsekonomin attråka i kris. Det kommer inte att fungera.Jag tror att vi har kommit alldeles för långt på vä-gen mot det som man brukar kalla de nyliberala tan-karna. Det är de som dominerar. Kapitalet har haftoch har alldeles för stor betydelse. Avkastningen påspekulationer är mycket högre än avkastningen påinvesteringar. Eftersom av det globalakapitalet är investeringar förstår jag att företagenmåste konkurrera sig nästan till döds, men det ärväldigt svårt att förklara detta för människor på Elect-rolux, i och i för övrigt.