prot · GL0913 · 1997-10-09 00:00:00 — ÄvenMiljöpartiet är mycket angeläget om att det införslagar.Slutsatsen är alltså att vill införa be-stämmelser när det gäller droger i trafiken. Vi är likaangelägna som reservanterna, men vi väljer att avvak-ta beredningen av ärendet eftersom den är så näraförestående.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 11 §. )6 § Lag om tilldelning av spårkapacitetFöredrogsTrafikutskottets betänkande 1997/98:TU2Lag om tilldelning av spårkapacitet (prop.1996/97:157)Talmannen konstaterade att ingen talare önskadeordet. (Beslut fattades efter 11 §. )7 § Mer tillgänglig kollektivtrafikFöredrogsTrafikutskottets betänkande 1997/98:TU3Mer tillgänglig kollektivtrafik (prop. 1996/97:115)Anf. 13 ():Fru talman! Det finns ingen stor anledning för migatt driva detta ärende eftersom de som har fogat re-servationer till betänkandet inte är närvarande i salen.Jag vill bara säga att det är ett enigt utskott som stårbakom det mesta av det vi har skrivit i betänkandet.Det finns några reservationer, men jag finner ingenanledning att diskutera dem , eftersom mina med-kombattanter inte är här. Därför yrkar jag bifall tillutskottets hemställan och avslag på allareservationer som finns i betänkandet.Anf. 14 ():Fru talman! Som sades föreslås i propositionen ommer tillgänglig kollektivtrafik att tillstånd till färd-tjänst inte behöver meddelas om den sökande kantillgodose sitt transportbehov på annat sätt. Så sades ipropositionen. Den funktionshindrades ekonomiskaförhållanden skall således enligt regeringen vägas in ibeslut om tillstånd.Centerpartiet delar inte den uppfattningen, vilketär framfört motionsvägen. Syftet med propositionenär att färdtjänst skall ses som en trafikfråga - inte somett bistånd. Det är, menar vi, den enskildes funk-tionshinder och inte den personliga ekonomin ellerpersonens hemförhållanden som skall avgöra vemsom är färdtjänstberättigad. Jag är säker på att funk-tionshindret för den enskilde ofta i sig är tillräckligtbesvärande och att det inte behöver fyllas på med ettnagelfarande och ett ifrågasättande av den funktions-hindrades personliga och ekonomiska förhållanden.Jag är glad över att såväl socialutskottet som trafi-kutskottet är av den uppfattningen och tillbakavisarregeringens förslag i denna fråga genom att i betän-kandet föreslå en förändrad lagtext vad avser sjundeparagrafen. En mening i regeringens förslag lyder:"Om den sökande kan tillgodose sitt transportbehovpå annat sätt, behöver tillstånd dock inte meddelas".Förändringen innebär att denna mening utgår. På såsätt behandlas färdtjänst som en trafikfråga och intesom en fråga om bistånd. Det länder utskottet tillheder.Med detta vill jag, fru talman, yrka bifall till hem-ställan i betänkandet om tillgänglig kollektivtrafik.Anf. 15 ():Fru talman! Regeringens proposition om mer till-gänglig kollektivtrafik innebär ett framsteg i arbetetatt underlätta för kommuner och landsting att inomramen för huvudmannaorganisationen planera ochsamordna all trafik, alltså även färdtjänstresorna. Attvi i den nya lagstiftningen behandlar färdtjänst som entransportform och inte, vilket sker , som en formav bistånd, är ett framsteg som vi moderater kraftfulltvill markera att vi ställer oss bakom.I regeringens ursprungliga förslag ingick en be-gränsningsregel som innebar att tillstånd ej skall med-ges om den som söker om rätten till färdtjänst kantillgodose sitt transportbehov på annat sätt. Regering-en blottlägger här en inställning som från våra mode-rata utgångspunkter är helt oacceptabel och medgeren total godtycklighet när det gäller att avgöra hurtransportbehovet på annat sätt kan tillgodoses. Själv-fallet är det den sökandes funktionshinder och ingaandra skäl som skall utgöra grunden för om tillståndtill färdtjänst skall medges eller ej.I det yttrande som socialutskottet avgett i ärendetframgår det tydligt att man där delar vår bedömningav vilka kriterier som avgör om färdtjänsttillstånd kanbeviljas. Att även trafikutskottet nu ställer sig bakomdetta synsätt tycker vi är positivt. Därmed kan denplump som regeringen satt i protokollet raderas ut.Fru talman! Med det förslag som är på väg attantas ges det ökade möjligheter för kommuner ochlandsting att inom ramen för huvudmannalagen hante-ra såväl färdtjänst och riksfärdtjänst som ordinariekollektivtrafik. Det skapar enligt vår mening ekono-miska incitament för bättre samordning i trafikutbu-det, som avvägningen mellan ökad handi-kappanpassning av fordonen och investering i special-fordon handläggs av en och samma instans.De ekonomiska incitament som förslaget inrym-mer i förening med det redan beslutade statliga inves-teringsbidraget öppnar enligt vår mening möjlighetenatt påskynda handikappanpassningen av kollektivtra-fikens infrastruktur.Fru talman! En av de principiella förändringarna idet nya lagförslag som vi just nu hanterar innebär atträtten att utfärda färdtjänsttillstånd för såväl kommu-nal- som riksfärdtjänst kan delegeras till den länstrafi-kansvarige oavsett om denne är ett aktiebolag ellerom verksamheten bedrivs i någon annan form. Jag villdock här understryka vikten av att en sådan till-ståndsgivning får tillämpas endast efter det att densökandes hemkommun avgett ett yttrande i frågan.Enligt förvaltningslagen, som här har sin tillämpning,medges den sökande rätten att i domstol pröva myn-dighetens beslut.Beträffande avgiftsfrågorna, som ingående be-handlas i betänkandet, sammanfaller vår uppfattninghuvudsakligen med den som Handikapputredningenangett. Vi menar att den funktionshindrade så långtsom möjligt skall kunna leva ett normalt liv. Eftersomfärdtjänstresor är en ersättning för eller ett komple-ment till kollektivtrafik bör enligt vår mening taxe-sättningen följa samma principer. Vi delar utskottsma-joritetens förslag att avgifterna måste vara skäliga ochinte får överstiga tillståndsgivarens självkostnad.Fru talman! Det förevarande lagförslaget ger en-ligt vår mening goda förutsättningar till en ökad sam-ordning av färdtjänstresandet och den konventionellakollektivtrafiken. På det operativa området har läm-nats stor frihet för länsansvariga att inom lagförslagetsramar själva utforma verksamheterna. De ekonomiskaincitamenten är tydliga, och det är vår övertygelse attsåväl ekonomin som alla kategorier kollektivresenärerskall uppleva förändringarna som positiva. Vi förvän-tar oss att de förändringar som sker skall gå i positivriktning.I ett avseende vill dock regeringen och utskottsma-joriteten binda trafikutövarna vid ett krav som viupplever som både onödigt och byråkratiskt. I 3 kap.6 § fastläggs att länstrafikansvariga skall upprätta entrafikförsörjningsplan. skriver i dettabetänkande på s. 16 följande: "Någon närmare regle-ring finns dock varken av planens innehåll eller av hurden bör antas. Trafikförsörjningsplanernas form ochstandard varierar också betydligt mellan olika län.Enligt utskottets mening utgör trafikförsörjningspla-nen ett viktigt dokument för att få till stånd en hel-hetssyn på kollektivtrafiken i länen, en plan som ävenbör innefatta åtgärder för att skapa en mer tillgängligoch miljöanpassad kollektivtrafik".Fru talman! Våra länstrafikbolag är stora ochprofessionella hanterare av kollektivtrafikproblemen.Ägarinflytandet från kommuner och landsting är enviktig faktor när det gäller att uppnå balans mellanekonomiska, miljömässiga och operativa mål. Attansvaret för färdtjänstfrågorna nu ännu tydligare in-tegreras med uppgiften att snabbt och effektivt erbju-da kollektiva transportmöjligheter är ett naturligt led iutvecklingen. De för kollektivtrafiken ansvariga för-fogar över teknik och kunskap om hur balansen mel-lan ägarinformation och bibehållen effektivitet skallkunna hanteras.Att i lagtext reglera och kräva att särskilda trafik-försörjningsplaner skall upprättas betraktar jag somett utslag av en blandning mellan klåfingrighet ochstorebrorsmentalitet. Framgångsrika länstrafikbolaghar för sin verksamhet planeringsinstrument somuppfyller de lokala och regionala kraven, och detanser vi vara det viktigaste. Vi menar därför att dendel av lagtexten som säger att framtagande av trafik-försörjningsplaner skall vara obligatoriskt är onödigoch bör mönstras ut.Jag yrkar därför bifall till reservation nr 3 i betän-kandet.Anf. 16 ():Fru talman! Jag vill inleda med att be utskottet ochtalmannen om ursäkt för min dåliga planering. Det varett litet missöde som jag hoppas inte skall inverka ialltför hög grad på det jag skall säga.Vi är väldigt glada över att trafikutskottet, efter attha remitterat den här propositionen till socialutskottet,har bestämt sig för att markera en väldigt tydlig för-ändring i propositionen i fråga om synen på färdtjänstoch riksfärdtjänst. På s. 9 i betänkandet skriver utskot-tet angående färdtjänsttillstånd:"erinrar i sitt yttrande om att syftetmed att ersätta bestämmelserna om färdtjänst i social-tjänstlagen med en särskild lag om färdtjänst är attfärdtjänst fortsättningsvis skall behandlas som entransportform och inte som en form av bistånd för attuppnå en skälig levnadsnivå. I konsekvens härmedanser socialutskottet att det endast är den enskildesfunktionshinder som bör få läggas till grund för be-dömningen av om tillstånd till färdtjänst skall medde-las. Omständigheter som den sökandes ekonomiskaförhållanden eller någon närståendes tillgång till bilbör således inte påverka avgörandet. Enligt socialut-skottet bör därför den andra meningen i första stycketi regeringens förslag till 7 § lag om färdtjänst utgå. "Det här ställer sig trafikutskottet bakom. Det ärförstås en stor förändring i förhållande till regeringenssyn på färdtjänst och den lagstiftning som finns. Mot-satsen skulle vara att människor med funktionshinderinte räknas som egna individer utan i samhällets ögonpå grund av sitt funktionshinder alltid vara tvungna attvara beroende av en närstående. Det här synsättetbygger på en människosyn och en inskränkning iindividens frihet som de gröna vänder sigemot, inte bara i fråga om funktionshindrade utanäven i fråga om kvinnors ekonomiska makt i samhäl-let, barnens rätt, äldres rätt och invandrares rätt till attpå så jämlika villkor som möjligt verka och leva i ettsamhälle som fullvärdiga individer. Vi vänder ossalltså emot en förlegad människosyn, som bygger påatt vissa människor skulle vara dömda att ligga andramänniskor till last. Tillsammans, solidariskt, kan vihjälpas åt att skapa frihet för alla människor.Det är klart att det är en lättnad att socialutskottetoch trafikutskottet nu förespråkar samma linje, mentyvärr lyckas utskotten inte vara konsekventa fullt ut.Vad gäller själva färdtjänstvillkoren, dvs. hur lagenomsätts i praktiken, gäller nämligen andra skäl förbedömning. Den tidigare bedömningsgrunden lydde:"I konsekvens härmed anser socialutskottet att detendast är den enskildes funktionshinder som bör fåläggas till grund för bedömningen av om tillstånd tillfärdtjänst skall meddelas." kan helt plötsligtkommunalekonomiska skäl räknas in i bedömningen.Visst är det så att kommunalekonomiska omständig-heter påverkar utbudet av transport till alla kommu-ninvånare. Jag håller med om det. Men de funktions-hindrade utgör ju faktiskt en mindre grupp, och kost-naden för kommunerna för transporter räknat perindivid är högre för den här gruppen än för resten avkommuninvånarna.Vilka blir konsekvenserna av det här? Jo, jag troratt kostnaden för färdtjänst inte kommer att räknas in idet allmänna utbudet av kommunala transporter ochdärmed slås ut över hela servicen, utan färdtjänstenkommer att betraktas som ett eget utgiftsområde.Kostnaden kommer då att bedömas utifrån det enskil-da anslaget och därmed se väldigt hög ut.Mot den här bakgrunden är det förstås lättare fören kommun att inskränka den funktionshindrades rätttill färdtjänst. Kommunen kan alltså åberopa kommu-nalekonomiska skäl för att inskränka antalet resor.Lagtexten stipulerar att det skall finnas ett skäligtutbud. Ordet "skäligt" i en lagtext är ingen garanti föratt det inte skulle kunna ske betydande inskränkningareller begränsningar. Jag tror att det finns en risk föratt glappet mellan sparniten på färdtjänstens områdeoch handikappanpassningen av den övriga kollektiv-trafiken kommer att bli större.Det talas t.ex. i betänkandet om nödvändighetenav att minska antalet "icke nödvändiga resor". Menvem bedömer vad som är en nödvändig resa? Vemifrågasätter att en person som just satt sig på ett tun-nelbanetåg skall genomföra en nödvändig resa? Ärdet t.ex. onödigt att åka i väg och hälsa på vännernågra gånger ? Är det inte nödvändigt att åkai väg för att titta på en utställning eller gå på bio? "Icke nödvändiga resor" är en formulering som enligtmin mening kränker de funktionshindrades rätt attvara fria individer i ett samhälle som redan begränsarderas möjligheter just på grund av funktionshindret.Beträffande den invändning vi har skrivit i vårmotion om begränsningen av antalet resor säger ut-skottet att det än så länge är så få kommuner somägnar sig åt detta. Det är definitivt inget betryggandesvar, eftersom det betyder att man i den utvärderingsom aviseras med väldigt stor sannolikhet kommer attacceptera en viss inskränkning i vissa kommuner. Detär något vi inte kan ställa upp på.Med det här vill jag yrka bifall till reservation nr2.Anf. 17 ():Fru talman! Jag konstaterar att ochjag är överens om att det för en väl fungerande trafik-försörjning krävs trafikförsörjningsplaner. Vi skiljeross dock i synen på om krav skall finnas på hur pla-nerna skall se ut och hur de bör antas. Till grund förutskottets uppfattning vill jag nämna att det i dagråder stor variation på hur trafikförsörjningsplanernaser ut. I de flesta län är man ambitiös. I andra län ärman dock inte lika duktig och nöjer sig enligt vad jaghar hört i princip med att häfta ihop länets tidtabellertill en bunt som sedan skickas ut till bl.a. länets kom-muner för samråd. Jag tycker att detta exempel talarför att trafikförsörjningsplanerna bör stagas upp,särskilt i ett läge när planen enligt den nya lagstift-ningen får ökad betydelse för kollektivtrafikens han-dikappanpassning.Jag kan instämma i mycket av vad sade om färdtjänstvillkoren. Vi får följa frågan.En utredning skall ju se över detta, och det finns möj-lighet att återkomma och åtgärda brister som kanfinnas.Med det vill jag än en gång yrka bifall till utskot-tets hemställan och avslag på alla reservationer.Anf. 18 TALMANNEN:Jag vill erinra om att talarna själva har skyldighetatt hålla reda på hur pass fort debatten går i kamma-ren så att de kan infinna sig och vi slipper onödi-ga förseningar.Anf. 19 ():Fru talman! Jag ber om ursäkt för min försenadeankomst. Ingen annan kan ta ansvar för den än jagsjälv, och skammen skall jag själv också bära.Claes-Göran har gett mig möjlighet att taupp sakfrågan, vilket jag är tacksam för. Jag vill intepåstå att hans framförda argument stärker mig itron att det finns något viktigt skäl för att ålägga deolika trafikhuvudmännen att upprätta en trafikför-sörjningsplan. Egentligen är den så tandlös, sett urregeringens synpunkt, att man inte på något sätt kanålägga företagen att göra förändringar, förbättringareller andra avvikelser.Som jag sade i mitt anförande upplever jag attdetta är en klåfingrighet. Framför allt är det en kvar-leva från en gammal lagstiftning som man nu använ-der sig av för att på något sätt ge statsmakten möjlig-het till legal insyn i de länsansvarigas verksamhet. Detblir en insyn som inte ger möjlighet att göra någrakorrigeringar. Jag tycker nog att vi skall betacka ossför sådana här meningslösa lagparagrafer och i ställetinrikta oss på de vitala frågor som tangeras i det härsammanhanget. Det är dem vi skall sikta in oss på ochge största möjliga respekt för.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 8 §. )8 § Nollvisionen och det trafiksäkra samhäl-letFöredrogsTrafikutskottets betänkande 1997/98:TU4Nollvisionen och det trafiksäkra samhället (prop.1996/97:137)Anf. 20 ():Fru talman! Först vill jag yrka bifall till reserva-tionerna 1, 5 och 9.Den här propositionen handlar om nollvisionenoch det trafiksäkra samhället. Jag vill börja med att genågra siffror om hur det ser ut i dag.År 1989 dog 904 människor i trafiken, 5 790 blevsvårt skadade och 17 741 lätt skadade. om-kom 537 människor i trafiken, 3 837 blev svårt ska-dade och 16 973 lindrigt skadade. Detta trots att anta-let bilar har ökat och trots att trafikmängden överhuvud taget har ökat.Man borde egentligen tycka att det här är en brautveckling. Antalet dödade och skadade går ned. Meddet borde man kanske nöja sig och acceptera situatio-nen. Men det tycker inte vi. Vi tycker att man i prin-cip inte kan acceptera att människor dödas eller ska-das på vägarna. Det skall man särskilt inte göra närman vet att det går att stoppa och när man t.o.m.många gånger vet hur man skall stoppa det.Det finns en rörelse som heter En Rökfri Genera-tion. Kanske skulle vi bilda en organisation eller enrörelse som heter Den skadefria generationen. Det ärprecis vad nollvisionen handlar om. Den bygger alltsåpå insikten om att det inte är olyckan i sig som ärproblemet. Det är den skada som olyckan åstadkom-mer som är själva problemet. När man inser det här,förstår man att man också måste lösa problemet på ettannat sätt.Det är svårt att förutsäga olyckor och därför är detsvårt att förebygga dem. Däremot vet vi väldigtmycket om vad som inträffar när skadorna väl haruppstått. Orsakerna kan vara tusentals olika. Men tillsyvende och sist är det två faktorer som avgör vadsom inträffar när olyckan väl har hänt. Det är dels hurkraftigt våld som människan utsätts för, dels vilketmotstånd den enskilde har när han eller hon utsätts fördet här våldet.Ingen av oss är felfri. Inte heller har vi ännu fåttfelfria bilar. Dessutom är faktiskt livet både ovisst,osäkert och oförutsägbart. är det plötsligthalka, trots att väderleksrapporten har lovat sol ochvarmt väder. Älgar springer faktiskt över andra vägarän dem där det står varningstecken. är vi interiktigt på vår vakt när vi talar i mobiltelefon eller harbråkande ungar i baksätet. Dimma och brådska är inteheller någon bra kombination i trafiken. Vi har dåligskyltning, vi kan ha fel på vindrutetorkare, på ljuset,tjälskott förekommer, lekande barn. Det finns alltsåtusen och tusen oförutsedda händelser som orsakar dehär trafikolyckorna.Det nollvisionen handlar om är alltså att för detförsta göra de här misstagen så små och obetydligasom möjligt, dvs. Om olyckantrots allt inträffar skall man för det andra ha en trafi-kapparat som är så utformad att man kan förebygga deskador som uppträder. Om olyckan ändå inträffarskall det för det tredje finnas personal som på ettsnabbt och professionellt sätt kan ta hand om de ska-dade.Vägverket, som ligger bakom nollvisionen, tyckeratt det här är en lönsam investering. Man räknar medatt trafikskadorna kostar 20 miljarder kronor.Därtill kommer allt annat, alla men, sorg och smärtahos dem som kanske överlever och som får leva etthalvt liv.Vi moderater ställer upp på nollvisionen. Vi ansermålet med noll skadade och noll dödade vara en riktigvision. Egentligen är det inte något nytt inom trafi-kområdet. Både flyg- och järnvägstrafik har haft dehär visionerna . Vi tycker också att det ärrimligt att ansvaret för att köra säkert och skadefrittskall delas mellan trafikanterna och dem som utfor-mar vägsystemet.Vi tycker att det är riktigt att man har satt upp denhär nollvisionen. Det är en förutsättning för att nåfram. Däremot delar vi inte alla de olika förslagen påhur man verkligen skall nå dit.Först och främst tycker vi att det är viktigt attmänniskor måste förstå vad den här visionen går utpå. Det är ett helt nytt synsätt när det gäller hur manskall ta ansvar för sig själv och sin trafik. Därför trorvi mycket på attitydfrämjande arbete. Vi tror också attdet är viktigt att den här typen av reformer, som att fåmöjlighet att sänka hastigheten , sker på ettsådant sätt att inte respekten för hastighetsnedsätt-ningar minskar ännu mer. Risken finns att man gör såi dag och att vi alltså får en försämring av trafiksäker-heten på det sättet.Dessutom tycker jag att det är oerhört viktigt att sepå transporter, rörlighet, bil, tåg, ja, ni vet att jagockså gillar cyklar. Det är en frihetsfråga. Det är intebara viktigt för vår ekonomiska utveckling, det ärockså viktigt för oss att kunna röra oss fritt. Därförkänner jag att det är viktigt att säga emot regeringenhär. Då och då tycker jag att det andas en viss fient-lighet mot trafik över huvud taget. Det kan kanskegälla oss stockholmare särskilt. Därför är det integenom att minska trafikarbetet som vi skall nå nollvi-sionen. Själva utmaningen i detta ligger just i att trotsatt trafikarbetet ökar, skall vi nå fram till nollvisionen.Regeringen säger i propositionen, fru talman, inte kan uppskatta de långsiktiga kostnaderna föratt uppnå nollvisionen. Men det tycker jag att manmåste börja göra. På samma sätt som man kan se atttrafikskadorna uppgår till 20 miljarder, måste mankunna räkna fram hur mycket nollvisionen får kostaatt genomföra. När jag har sagt det måste jag natur-ligtvis säga att människoliv är ovärderliga. Männi-skoliv kan inte räknas i pengar. Trots det kan det intefå kosta vad som helst. Det är också lätt att dölja sigbakom den här visionen och dra på sig onödigt storakostnader, och det är vi moderater emot.Sedan vill jag ta upp en fråga som ligger i nollvi-sionsarbetet. Det var förslag att manskulle minska antalet orter där förarprov skulle fåavläggas från 138 till 43 och senare till 66. Här ärfaktiskt utskottet enigt, och det tycker jag är mycketbra. Det här var ett sådant förslag där man tog uppnå-endet av nollvisionen till intäkt för den stora föränd-ringen. blir det så att man ser över körkortsut-bildningen, och antalet orter är kvar. Det tror jag attbåde blivande körkortsinnehavare och bilskolor ärtacksamma för. Det är vi också.Jag vill faktiskt också säga att vi inte kan ställaupp på en del av de förslag som regeringen läggerfram. Vi tror att de inte kommer att föra oss närmarenollvisionen, och de är onödigt byråkratiska och dyra.Först och främst gäller det att vi har ett skattesys-tem som missgynnar säkra bilar, eftersom det ärviktbaserat. Det betyder att extra säkerhetsutrustningbeskattas hårdare. Det kan vi inte ställa upp på.Kommunikationsutredningen, , kommed liknande förslag om att det skall bli dyrare medtyngre fordon. Forskningen försöker nu ta fram lättarefordon som är säkrare och fordon som drar mindrebensin. Men än så länge är vi inte där, och till dessmåste vi ändra skatten så att det blir en låg skatt ävenpå säkra bilar.Regeringen vill också starta en ny myndighet somskall ta hand om trafikinformatiken. Det är ett viktigtområde. Men vi anser att den skall skapas av markna-den, därför att då kommer den att utvecklas på rättsätt och snabbare. Den här nya tekniken växer mycketfort. Dessutom finns det redan myndigheter, somNUTEK och , som arbetar med dehär frågorna. Därför behövs det färre myndigheter ochinte fler på det statliga området, utan fordonsutveck-lingen bör ske på den privata marknaden.Det tredje området som jag vill ta upp är det somhandlar om att de som har drabbats av olyckor skallbli omhändertagna snabbt och bra. Vi menar att sjuk-skrivningarna skall tas hand om av trafikskadeförsäk-ringen, i stället för som det är . Vi tror att helaområdet då skulle bli mer intresserat av att snabbt tahand om de olycksdrabbade men också få till stånd enannan diskussion om hur t.ex. trafikinformatiken skallutvecklas. finns inte det intresset, i och med attsjukskrivningarna inte alls är kopplade till att enolycka har skett genom en trafikolycka.Min förhoppning är självklart att vi skall nå noll-visionen fort och till så låga kostnader som möjligt,när det gäller både människor och annat.Anf. 21 ():Fru talman! Jag vill inleda med att instämma iLars sista inlägg i den förra debatten, ompersonligt ansvar.Miljöpartiet de gröna tror, till skillnad från Mode-raterna, att den stora ödesfrågan för trafiksäkerhetenär inte enbart konkreta åtgärder.