prot · GK0965 · 1997-02-13 00:00:00 — Det ärval hösten 1998.Jag tycker ändå inte att jag riktigt har fått svar påmin fråga hur vi tillsammans skall kunna klara detta.Det är faktiskt utomordentligt viktigt.Det yttersta förtrycket mot kvinnan är att användavåld mot henne. Det absolut yttersta förtrycket är detsexuella våldet. Vi har ett ansvar för den som vi har antagit om att bilden av kvin-nan i medierna skall ses över. Då frågar jag: På vilketsätt kommer jämställdhetsministern att verka för attden bilden bättre överensstämmer med verkligheten?Anf. 114 Statsrådet ():Herr talman! Jag har ingen annan uppfattning änEwa , att det är oerhört viktigt att vi når målet.Vad regeringen kan göra när det gäller att nå måletom en jämn könsfördelning i statliga och regionalastyrelser fram till nästa val är att under de två nomi-neringsomgångar som återstår vara tydlig med attgranska de utnämningar som sker. Regeringen kanockså ställa strängare krav på att alla politiska partieroch arbetsmarknadens parter som nominerar ledamö-ter till olika styrelser nominerar både en kvinna ochen man. Ni i de politiska partierna måste också regio-nalt ställa större krav på att partierna skall ta hänsyntill en jämn könsfördelning.Anf. 115 MARGARETAANDERSSON (c):Herr talman! Jag tackar statsrådet för informatio-nen. Det är alltid roligt att höra att det går framåt närdet gäller jämställdhetsfrågorna.Jag undrar om statsrådet har någon analys övervarför det har blivit färre kvinnliga ordförande. Det ärju en ganska trist utveckling när det för övrigt går åträtt håll. Har statsrådet funderat på några åtgärder?Och hur ser det ut med ersättning och lönefördel-ning? har åtminstone jag en känsla av att juhögre ersättning, desto färre kvinnor finns det på olikaposter i samhället.Man brukar tala om att det finns ett glastak somkvinnor stöter emot, och det rör sig om ca 40 %.Någonting som jag också tycker är positivt ochsom jag hoppas kommer att utvecklas på alla nivåer ärmentorsprojekten. Jag läste i tidningen om hur man har drivit mentorsprojektinom landstingen och kommit väldigt långt. Det ärinte nödvändigt att man håller sig inom sitt eget parti.En politikers situation är ungefär lika oavsett vilketparti man företräder. Genom mentorsprojekten upp-täcker man verkligen vilka skillnader det finns mellanmän och kvinnor. Manliga företrädare har ocksåupptäckt vilken jargong som förekommer och hur dethela fungerar.Jag hoppas att vi tillsammans skall kunna arbetavidare. Vi centerkvinnor lovar att vi skall försöka attföra fram kvinnor. Men jag tror att inte minst men-torsprojekten är viktiga för att ge det stöd som be-hövs. Det är ganska jobbigt att kämpa ensam.Anf. 116 Statsrådet ():Herr talman! Precis som också jag att mentorsprojekten är oerhört vikti-ga. Det är också viktigt att vi som politiska partier påbåde lokal och regional nivå kan samarbeta på ettpositivt sätt för både unga kvinnor och unga män somkommer in i politiken. Det vore bra om mentorspro-jekten utvecklades på olika sätt.Jag har inget bättre svar på frågan varför det ärfärre kvinnliga ordförande nu än att vi får göra ennoggrannare granskning och sprida kunskapen om attdet är ett gemensamt ansvar att uppnå en jämn köns-fördelning. Alla departement, precis som alla politiskapartier, måste ta sitt ansvar när de utser människor tillolika poster.Vi på har från års-skiftet drivit fram ett uppdrag om att det skall upprät-tas könsfördelad lönestatistik på arbetsmarknaden.Margareta talade om att det skulle varalika lön för likvärdigt arbete också när det gäller upp-drag i styrelser. Detta är oerhört viktigt. Självfalletskall det vara på det sättet.Anf. 117 MARGARETAANDERSSON (c):Herr talman! Jag tackar för dessa kompletteringar.Jag hoppas att vi kan få ut mera av detta. Regeringenkan nu genomföra en del av de saker som statsrådettalade om. Man kunde gärna utse litet fler kvinnligalandshövdingar - en del sådana poster lär ju vara påväg att bli lediga.Anf. 118 ():Herr talman! Jag hörde att det fanns många kvin-nor på . Själv är jagberörd av näringslivet, energifrågor och finansfrågor.Jag undrar hur bilden ser ut där när det gäller kvinnoroch kvinnliga ordförande. Det lär väl finnas sådanstatistik.Hur ser det ut i styrelser som skall dela ut pengartill kvinnor? Finns det kvinnliga företrädare eller ärdet mest män?Detta är kanske svårt att åtgärda bland tjänste-männen på länsstyrelserna, men jag har en starkkänsla av att det där finns mest män. De fortsätter attdela ut pengar till patroner medan kvinnor inte har sålätt för sig - jag kommer från ett område där det harfunnits många patroner, och det sitter kvar i ryggmär-gen.Jag skulle vilja höra en liten utläggning om hur detser ut på den här fronten.Anf. 119 Statsrådet ():Herr talman! Rent generellt har jag ingen forsk-ning till stöd för det som jag nu tänker säga. Jag vetinte hur de beslut som har fattats har påverkats av attkvinnor eller män sitter i ledningen. Men vi driver jujämställdhetsdebatten utifrån att kvinnor och män harolika syn, olika kunskaper och behövs på olika sätt,därför att vi kompletterar varandra och är till för olikasaker. Det är inte otroligt att det också är så i styrel-serna att kvinnor och män prioriterar olika frågor, ärtill för olika saker och att det också påverkar de beslutsom fattas. Bäst politiska beslut tror jag att det blirmed en jämn könsfördelning och en avvägd samman-sättning i såväl riksdag och regering som i kommittéeroch styrelser. Hur den exakta fördelningen ser ut fråndepartement till departement kan själv läsai den kompletta rapport som ligger utanför plenisalen.Anf. 120 ():Herr talman! Jag kan visst läsa vad som står i rap-porten.Det kanske behövs en attitydförändring. I detsammanhanget handlar det ju också om utbildning,vilket inte bara är något som politikerna behöver.Miljöpartiet har förespråkat kvotering. Dethar vi genomgående tillämpat på våra listor sedan vårtförsta val 1982, t.o.m. i talarstolen, så för mig är detinga problem med just den delen. Men det gäller ju attändra attityder, och då krävs det kanske utbildning.Hur går en sådan till? Finns det något program? Dettamed mentorskap är en sak. Men hur kan man påverkaattityder genom utbildning?Anf. 121 Statsrådet ():Herr talman! Jämställdhetsenheten och jag bedri-ver utbildning. Vi utbildar t.ex. ordförande i kommit-téer och utredningar. Vi har genomfört jämställd-hetsutbildning i regeringen. Vi har genomfört jäm-ställdhetsutbildning för biskopar, rektorer, länsråd,landshövdingar och många andra, som har ledanderoller på olika platser i samhället. Jag tror att det ärväldigt viktigt att öka kunskapen om att kvinnor ochmän är olika och kan tillföra olika saker. På det sättetkan vi synliggöra att jämställdheten är så viktig. Jäm-ställdhetspolitiken är ju inte bara är en fråga för osskvinnor, utan framför allt en fråga för både kvinnoroch män. Vi tjänar alla på en bättre och bredare jäm-ställdhet. Jag tror också, precis som , attökad kunskap och mer utbildning är en viktig del.Anf. 122 ():Herr talman! Jag ber också att få tacka statsrådetför informationen. Jag ser särskilt fram emot rapporterfrån det projekt som skall granska kvinnor och män ipolitiken. Det är också positivt att målet kvarstår till1998. Jag vet att vi bidrar med vår del när det gälleratt föreslå män respektive kvinnor, en av varje kön.Men är det inte bara kvantiteten som är viktig. Detvar visserligen glädjande att höra att andelen kvinnori kommittéerna ökar. Men med tanke på jämställd-hetsdirektivet skulle jag också vilja veta hur kommit-téerna följer att alla kommittéer och särskilda utredareskall redovisa konsekvenserna för jämställdheten ochföreslå åtgärder. Har kommittéerna uppfyllt jäm-ställdhetsdirektivet?Anf. 123 Statsrådet ():Herr talman! Till kan jag ge svaretatt kommittéerna har uppfyllt jämställdhetsdirektivetolika bra. Direktiven är väldigt tydliga, och det ärviktigt att de följs upp. Men vi ser också att det interäcker med dessa direktiv, utan utbildning och kun-skap är också en viktig del för kommittéerna. Därförgenomför vi nu på jämställdhetsenheten tillsammansmed en utbildning för kommittéordfö-rande och sekreterare, just för att lära dem hur manser på frågor utifrån ett jämställdhetsperspektiv. Vi ärnämligen övertygade om att det inte löses av sigsjälvt.Anf. 124 ():Herr talman! Vad jag förstår skall varje kommittéautomatiskt beakta jämställdhetsdirektivet. Jag anseratt en kommitté eller en utredare inte har fullföljt sittuppdrag om inte jämställdhetsperspektivet har tagits ibeaktande. Delar statsrådet den uppfattningen?Anf. 125 Statsrådet ():Herr talman! Ja, det gör jag.Anf. 126 ():Herr talman! Jag tackar också för den informationsom vi har fått. Den passar ju bra nu inför debattenhär i kammaren . Det var väldigt positivtatt höra detta om dubbla nomineringar. Problemetuppstår väl då på den regionala nivån, eftersom pro-blemet där lär vara störst. Kommer kravet på dubblanomineringar att gälla även där?Anf. 127 Statsrådet ():Herr talman! Jag har inget bra svar på den frågan . Vi ser just över vilka möjligheter vi kan gemänniskor på länsnivå att ställa starkare krav på no-mineringarna. Jag vet ännu inte om detta ärmöjligt, eftersom man på regional nivå inte bara utgårfrån de människor som man nominerar. Även valun-derlaget har betydelse för vilka människor man utser.Detta är en mycket svår fråga. Vi ser över om man pånågot sätt kan stärka möjligheten att också regionaltkräva att både kvinnor och män nomineras. Det kanman naturligtvis göra när personer skall föreslås inomde egna partierna, men då är det upp till varje parti.Vad vi på jämställdhetsenheten undersöker är om vipå länsnivå kan ge ökade möjligheter till dubbla no-mineringar.Anf. 128 ():Herr talman! Om inte alla partier nominerar dub-belt, kan kvinnor ändå komma i minoritet i styrelser-na. Jag håller nog med litet grand om att detär viktigt att det på regional nivå kommer in flerkvinnor i styrelserna just för utdelning av t.ex. eko-nomiska bidrag.Anf. 129 Statsrådet ():Herr talman! Jag delar den uppfattningen. Jagtycker också att det är oerhört viktigt. Vi skall göravad vi kan för att också se till att det blir så.11 § Svar på interpellation 1996/97:131 omhandikappades levnadsförhållandenAnf. 130 Statsrådet ():Herr talman! de harfrågat mig om jag avser att medverka till åtgärder somgör det möjligt att ta hänsyn till att gravt handikappa-de människor t.ex. behöver större bostadsyta än enfrisk ålderspensionär.I interpellationen påpekas att det är stor skillnadmellan en ålderspensionär och en förtidspensionärsom har ett funktionshinder. är detsant, även om det inte gäller generellt. Även ålder-spensionärer kan ha funktionshinder eller kan avandra skäl vara beroende av särskild anpassning avsin livsmiljö. Det är inte heller så att alla funktions-hindrade personer är beroende av en mer anpassadbostad än en ålderspensionär.Som regel är dock allmänna levnadsomkostnaderhögre för en yngre person med funktionshinder. Dettaär också skälet till att grundnivån i pensionssystemetär högre för en förtidspensionär än för en ålderspen-sionär. En förtidspensionär utan ATP får ett halvtbasbelopp mer i pension än motsvarande ålder-spensionär. För den som har ATP finns en motsva-rande skillnad i reglerna för bostadstillägg. För för-tidspensionären tas en mindre del av ATP upp sominkomst vid beräkningen av bostadstillägg än förmotsvarande ålderspensionär. Förtidspensionären fårdärmed ett högre bostadstillägg än en ålderspensionärmed lika hög ATP.Personer med funktionshinder har ofta särskildabehov som ställer krav på anpassning av bostaden,vilket gör att bostadskostnaden är hög-re och ibland betydligt högre än vad som annars hadevarit fallet. Detta gäller oavsett om denne är förtids-pensionär, ålderspensionär eller inte har någon pen-sion alls. Det problem som beskrivs i interpellationengäller således inte bara förtidspensionärer med funk-tionshinder. Även om många personer med funk-tionshinder också är pensionärer, skulle man inte nåalla genom att införa särskilda regler för bostads-tillägg för pensionärer.Bostadstillägget, som var ett kommunaltansvar, förstatligades . Ett av debärande motiven för förstatligandet var att utjämnaskillnaderna mellan kommunerna. Lika BTP-reglerför alla är också väsentligt, eftersom bostadstilläggetfår anses utgöra en del av pensionssystemets grund-trygghet för vilken staten bör ha ett huvudansvar.Vid förstatligandet övervägdes om särskilda reglerskulle gälla för funktionshindrade personer. Reglernaföreslogs dock gälla lika för alla. Ett skäl för att inteha särskilda regler för funktionshindrade personer äratt kommunerna enligt socialtjänstlagen har det sam-lade ansvaret för handikappomsorgen. För boendetkan detta ta sig olika uttryck beroende på lokala för-hållanden och prioriteringar.Generellt gäller att en kommun är skyldig att läm-na bidrag för ombyggnad av bostäder för funktions-hindrade enligt de förutsättningar som gäller i lagenom bostadsanspassningsbidrag. Den funktionshindra-de personen får då ett bidrag som skall täcka de fak-tiska kostnaderna för att anpassa bostaden efter denfunktionshindrades behov. Ombyggnaden täcks såle-des av bidraget, varför hyran inte höjs i dessa fall.Ett annat sätt att tillförsäkra funktionshindradepersoner ett eget och ändamålsenligt boende är attsatsa på anpassade bostäder i nyproduktion. I ett så-dant fall kommer merkostnaden vanligen till uttryck ien förhöjd hyra.Ett förhöjt bostadstillägg för personer med funk-tionshinder inom ramen för ett statligt bostadsstödskulle ge incitament för kommunerna att i ökad ut-sträckning lägga merkostnaderna på hyran så att kost-naden till viss del täcks av ett statligt bostadstillägg.En sådan konstruktion där kommunen bestämmerhyresavgiften medan staten står för kostnaden riskeraratt bli kostnadsdrivande på sikt.Min uppfattning är således att bostadstilläggetskall vara generellt och lika för alla. Kompletterandestöd för att täcka funktionshindrades behov är bero-ende av lokala förutsättningar, varför det är naturligtatt dessa behov hanteras lokalt där kunskapen om delokala betingelserna är störst. Jag anser därför attsåväl ansvar som kostnader för funktionshindradepensionärers boende i sin helhet bör vara en kommu-nal angelägenhet på samma sätt som gäller för perso-ner med funktionshinder som inte är pensionärer.Anf. 131 ():Herr talman! Jag tackar för svaret, som fascinerarmen kanske mest förskräcker. Statsrådet har i svaretreducerat handikappades levnadsförhållanden till enkamp mellan stat och kommun, en kamp om vem somskall betala.Jag tar i min interpellation upp den ekonomiskasituationen och levnadsförhållandena för unga för-tidspensionerade gravt fysiskt handikappade somaldrig haft en chans till ett arbete, och därmed aldrighaft någon arbetsinkomst, och som har blivit förtids-pensionerade. En rullstolsbunden handikappad behö-ver som alla förstår en större boendeyta. Personensitter i rullstol och behöver röra sig i rullstolen. Detkanske också behövs en lyftanordning i lägenheten,och då behövs en större yta än normalt. Det gör atthyreskostnaden blir högre än normalt.Efter det att LSS infördes under den borgerligaregeringen kan handikappade numera ha ett eget bo-ende och med personlig assistans, ibland dygnet runt,få möjlighet att klara sig själv. Ofta bor handikappadei av kommunen byggda särskilda boendeformer såsomservicehus. Ofta är de byggda . Det ärväldigt höga hyror. Det är inte ovanligt med hyror på7 mer månad. En socialdemokratisksocialnämndsordförande säger om servicehusen: Vigör om dem till ålderdomshem, så att vi kan ha två ivarje rum. Pensionärer kommer inte haråd att betala hyran beroende de höga kostnaderna.Det nya statliga bostadsbidraget för pensionärerheter BTP och SBTP. Det är krångligt, och jag tänkerinte göra någon sifferexercis med det. Men jag harförsökt att kontrollera hur det är. Man accepterar enhyra på maximalt . Kommer människor undersocialbidragsnormen med denna maxhyra får de upp-fyllnad upp till socialbidragsnormen. Då kan mansnabbt konstatera följande.Låt oss säga att socialbidragsnormen är -den är inte riktigt . Om man har en hyra på7 och ett bostadsbidrag som täcker endel i början, blir mellanskillnaden ändå väldigt storsom man skall betala av de man har kvar.Man har kanske i praktiken kvar . Av detskall man betala el, hemtjänst och färdtjänst, och manskall dessutom betala maten och andra levnadsom-kostnader.Herr talman! Jag har två frågor till statsrådet. Bo-stadsbidraget för pensionärer är stat-ligt. Skall då inte bostadsbidragssystemet lösa deproblem som jag har beskrivit? Den andra frågan tillstatsrådet är: Vad skall handikappade göra? Skall deleva på socialbidrag, eller vad?Anf. 132 Statsrådet ():Herr talman! de sägeratt det i svaret har blivit till en kamp mellan stat ochkommun och att det inte speglar vidden i frågan. Jagvet inte om jag har läst rätt. Interpellationen avslutasmed frågan om statsrådet tänker medverka till åtgär-der som gör det möjligt att ta hänsyn till att gravthandikappade människor t.ex. behöver större bostad-syta än en frisk ålderspensionär. Svaret är utformatnågot vidare än hur frågan var ställd. Men detta kaninterpellanten återkomma till, så att jag får veta vadMarietta de egentligen vill ha svarpå.Det bostadstillägg som finns förelades riks-dagen av den förra borgerliga regeringen. Det försla-get innebar att bostadstillägget blev statligt. Det varockså den förra borgerliga regeringen som bestämdesig för att det inte skulle ingå några särskilda reglernär det gällde funktionshindrade personer, utan deskulle gälla lika för alla. Där har jag ingen annanmening. Bostadstillägget för pensionärer skall varagenerellt och lika för alla. Behövs anpassning avbostaden eller kompletterande stöd för att möta defunktionshindrades behov tror jag att det löses bäst ikommunerna enligt de lokala förutsättningar somfinns i de olika kommunerna.Jag är intresserad av att höra vad dePourbaix-Lundin har för syn på det bostadstilläggsom förelades av den förra borgerliga rege-ringen, om det är så att någon annan mening om vem som skall ha ansva-ret, och om det skall vara ett statligt ansvar att höjataket, och vad som i så fall skulle vara åtgärden för attkomma åt en högre hyresnivå, eller om det skall görasnågra andra förändringar.Anf. 133 ():Herr talman! Jag skall återkomma med det. Jagtyckte i och för sig att jag var väldigt tydligt motslutet. Jag ställde två mycket konkreta frågor, och jagfick ändå inte svar på dem.Bob sjunger i en av sina mycket kändasånger, nu blir det på engelska, men jag tänker dockinte sjunga: "I wish that for just one time could standinside my shoes And I for just that one moment couldbe you". Så tror jag att många yngre handikappadekänner gentemot statsrådet, som totalt tycks sakna ettmedborgarperspektiv i den här frågan.Statsrådet tillstår i och för sig att det är en skillnadpå att vara ung och gravt handikappad och att vara enålderspensionär. Man skall bygga upp sitt hem ochman skall ha ett normalt umgänge, och det skall i ochför sig också pensionärer ha. För mig som moderat ärdet självklart att de allra flesta skall klara sig själv påsin inkomst och på sin lön. Men det finns vissa grup-per - och detta är en grupp som jag har lyft fram -som inte kan klara sig. Dessa människor har aldrighaft en chans att få ett arbete på grund av sitt handi-kapp, utan de är helt utlämnade till bidrag.Jag måste ändå fråga statsrådet: det meningenatt man skall söka socialbidrag och leva på det helalivet? När jag läser på sista sidan i svaret blir jagmycket konfunderad. Man kan faktiskt få intrycket attkommunerna har ansvaret. Jag skall citera: "Jag anserdärför att såväl ansvar som kostnader för funktions-hindrade pensionärers boende i sin helhet bör vara enkommunal angelägenhet - - -". Betyder det att kom-munerna har ansvar för hela bostadsbidraget? Varförhar vi då ett statligt bostadsbidrag?Det är inte länge sedan jag hade en debatt medsocialministern om vad socialbidraget är till för. Vivar inte överens om många saker, men en sak var viöverens om. Det är inte till för att man skall leva pådet hela livet, utan det är till för tillfälliga situationer.Jag lyssnade på debatten här med socialminis-tern. Hon var återigen väldigt tydlig i sitt interpella-tionssvar. Socialbidrag är till för tillfälliga situationeroch är inte något som man skall försörja sig på.Min fråga blir då: Vad skall en handikappad göranär pengarna inte räcker för att leva på? När hyran ärbetald finns det kanske kvar som skall räckatill mat, hemtjänst, färdtjänst, el och övriga lev-nadsomkostnader. Skall man leva på socialbidrag,eller skall en handikappad behöva flytta till en lägen-het som inte är funktionsanpassad?Jag måste också fråga: Tycker statsrådet att det äracceptabelt att en människa från kanske ålderskall vara hänvisad till socialbidrag resten av livet?Varje system måste faktiskt täcka det som syste-met är avsett att täcka. Ett statligt bostadsbidrag tillpensionärer, oavsett om de är handikappade eller inte,måste väl ändå täcka den situation som gäller för dem.Det kan inte lastas över på ett annat system, t.ex. påsocialbidragssystemet. Det är ju helt orimligt för denenskilde att söka socialbidrag hela livet.Den väsentliga frågan är alltså: Hur skall en han-dikappad leva i nämnda situation?Anf. 134 Statsrådet ():Herr talman! de harfrågat mig om de handikappades boende. om deras behov av större yta. Jag har försökt attredovisa den situation som råder. har vi bo-stadsanpassningsbidrag, som är ett kommunalt ansvar.Numera ligger det ju i den påse pengar som går tillkommunerna; detta efter den förändring av statsbidra-gen som gjordes 1993. Detta bostadsanpassningsbi-drag har varit till stor hjälp för väldigt många handi-kappade, både äldre och yngre. Bara 1995 betaladesbidrag ut till 45 000 personer till en kostnad av 628miljarder. Dessutom har ett antal kommuner ett sär-skilt kommunalt bostadstillägg till handikappade.Uppenbarligen har egna synpunkter på vad som skall göras. Jag harförsökt redovisa det bostadstillägg som finns.Det presenterades av den borgerliga regeringen ochinnebär att vi nu har ett generellt bostadstillägg somockså är lika för alla. Behoven därutöver är en kom-munal angelägenhet. Det tillståndet tycker dePourbaix-Lundin tydligen inte är rimligt. Jag antar atthon inte heller tyckte att detta var rimligt då förslagetlades fram. Här blir jag något konfunderad. Det voreintressant att höra vilka tänkbara lösningar som finnsfrån interpellantens sida.Jag ser detta som en angelägenhet.Kommunerna har alltså att ta det här ansvaret förfunktionshindrade som bor i kommunen, oavsett ål-der. Därav följer att en del av de här pengarna, somtidigare var statliga, ligger i den påse statsbidrag somgår till kommunerna.Anf. 135 ():Herr talman! Vad statsrådet säger är alltså atthandikappade i nämnda situation skall leva på soci-albidrag, eftersom det inte finns någon annan lösning.För övrigt har jag trott att det är jag som riksdags-ledamot som ställer frågor. En av riksdagsledamöter-nas uppgifter är ju att kontrollera regeringen. Det äralltså jag som ställer frågor.Min fråga antydde väl ändå att det är nödvändigtatt hitta en lösning som gör att handikappade intebehöver leva på socialbidrag hela livet. Jag vädjar tillstatsrådet att försöka hitta en lösning här. Dessutomgäller det att ha ett medborgarperspektiv. De handi-kappade skall inte behöva söka socialbidrag helalivet. Det kan inte vara så att olika trygghetssystem - idet här fallet gäller det bostadsbidraget - så att sägainte skall kunna lösa sina egna problem, på det sättsom jag här tagit upp. Sådant måste kunna lösas inomsystemet i fråga.Jag upprepar att det inte kan vara statsrådets me-ning att en handikappad skall leva på socialbidrag. kräver svar av mig och försöker styra in påden diskussionen ser jag bara som argumentnöd. Istället gäller det ju att diskutera vad det handlar om.Herr talman! Allra sist: Statsrådet har i sitt sistainlägg möjlighet att säga att regeringen måste hitta enlösning som är mänsklig och rimlig för de handikap-pade.Anf. 136 Statsrådet ():Herr talman!