prot · GL094 · 1997-09-19 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1997/98:4Fredagen den 19 septemberKl. 9.00 - 11.58Det justerade protokollet beräknas utkomma -----------------------------------------------------------------------1 § Överlämnande av budgetpropositionenAnf. 1 Finansminister ():Finansministern överlämnade regeringens propo-sition 1997/98:1 med förslag till statsbudget för , m.m.Fru talman! Den budgetproposition som jag justhar lagt på bord är den första i mannamin-ne som innebär att vi inte behöver låna till välfärden.Vi betalar för oss med riktiga, egna, hederligt intjäna-de pengar, inte med lånade pengar eller inflationsluft.Vi skuldsätter oss inte längre, men vi får betala förgamla försyndelser. Hälften av den statsskuld som harbyggts upp sedan Hedenhös uppkom under tre kortaår. Det var regeringen landet. Nästan var sjätte inkomstkrona tillstaten går åt till att betala räntor på gamla skulder. Viklarar även detta med hjälp av egna riktiga pengar.Men nog hade det varit bättre om de hade kunnatanvändas direkt till sådant som förbättrar välfärden.Låt detta bli en lärdom för framtiden. Det får inteske igen. Det måste vara ordning och reda i statensfinanser. Lättsinne, överbud och tomma löften hotarinte bara finanserna och välfärden. De har ingen tro-värdighet hos människorna i vårt land. Det är en re-markabel förbättring som har skett. Det må vara tillå-tet att känna litet stolthet över den utvecklingen. Dethar ju funnits så mycket missmod och brist på själv-förtroende i det svenska samhällsklimatet de senasteåren.Inget annat land kan demonstrera en så kraftigförbättring av de offentliga finanserna på några få år.Vi är ett av de länder i som visarupp de starkaste finanserna, och vår position kommeratt förbättras ytterligare. Andra länder kämpar frene-tiskt för att pressa ned underskottet till avBNP, ett av konvergenskraven för att kunna delta ivalutaunionen. Vi vet redan att vi med bred marginalkommer att underskrida den gränsen.Men inte nog med det, inom budgeten ryms en radoffensiva insatser. Alla syftar till att göra tillvaron förmänniskorna i vårt land litet drägligare. Vi vill för-bättra kvaliteten i skolan, vården och omsorgen ombarn och gamla. Vi vill ge ett handtag åt hårt prövadebarnfamiljer och pensionärer med låga inkomster. Vivill ge flera människor chansen att utbilda och förkov-ra sig. Vi vill öka möjligheterna för företagen attanställa fler människor. Låt mig nämna tio av de vik-tigaste nya åtgärder som regeringen föreslår i budget-propositionen. Listan är ingalunda uttömmande.För det första: Vi tillför skolan, vården och om-sorgen ytterligare resurser , utöver dettillskott som föreslogs i vårpropositionen. De generel-la statsbidragen till kommuner och landsting höjs medytterligare 4 miljarder och med ytterligare8 miljarder . Det innebär att resurserna ökarstegvis och kulminerar med ett totalt tillskottpå 16 miljarder. Det motsvarar nästan i kommu-nal utdebitering. De friska pengar som tillförsmotsvarar, för att ta några exempel, 806 miljonerkronor i och i Ljusdalår . Det här innebär inte bara bättre skola, vårdoch omsorg. Det innebär att personalneddragningarnakan hejdas och i vissa fall ny personal anställas. Detgör det också möjligt att undvika framtida höjningarav kommunalskatten.För det andra: Vi höjer barnbidragen fr.o.m. den1 med . Studiebidragenhöjs lika mycket och flerbarnstilläggen återinförsäven för barn födda . Det här är synnerligenvälmotiverade åtgärder. Barnfamiljerna tillhör degrupper som har fått bära de tyngsta bördorna i sane-ringspolitiken, och det gäller alldeles särskilt fler-barnsfamiljerna. Höjda barnbidrag - det är generellvälfärdspolitik av klassiskt gott märke.För det tredje: Även pensionärerna har fått bidratill saneringspolitiken. Mest utsatta är de pensionärersom har låga inkomster och förhållandevis höga bo-endekostnader. Därför höjer vi bostadstilläggenfr.o.m. Vi tidigarelägger ocksåutbetalningarna av pensioner till den 18, respektive 19varje månad. Pengarna kommer snabbare i fortsätt-ningen.För det fjärde: Vi minskar sjuklöneperioden från28 . Det sker fr.o.m. ochfinansieras delvis genom att arbetsgivaravgiften åter-går till den tidigare nivån. Det har hävdats av mångaföretagare att en halverad sjuklöneperiod leder till attflera företag börjar nyanställa. Jag förväntar mig att såkommer att ske. Även för många löntagare är detta enefterlängtad reform.För det femte: ROT-avdraget förlängs med gäl-lande regler till utgången av 1998. Det är motiverat avden fortfarande svaga byggkonjunkturen. Däremotbör det inte ske någon förlängning efter 1998. ROT-avdraget får inte bli en permanent subvention. Myckettalar också för en starkare byggkonjunktur efter 1998.För det sjätte: Reseavdraget höjs 1998 från 13 krtill per mil. höjs det grundbelopp sominte får dras av från till . Det innebäratt främst de som har dålig tillgång till kollektivtrafikoch som har långa och dyra arbetsresor får kompen-sation för de fördyringar som har inträffat de senasteåren.För det sjunde: Det sker en tidigareläggning frånhöstterminen till av 10 000 nyaplatser inom högskolan och 1 000 nya platser inomden kvalificerade yrkesutbildningen. Ytterligare tu-sentals ungdomar över hela landet får möjlighet attskaffa sig en kvalificerad utbildning.För det åttonde: Regeringen genomför i samarbetemed ett omfattande program föravancerad IT-utbildning. 10 000 elever ges plats påen sådan utbildning med början . Defår en god kompetens i en snabbt växande branschoch har goda möjligheter att få jobb efter avslutadutbildning.För det nionde: Den höga ungdomsarbetslöshetenär oacceptabel. Vi föreslår ett program för unga ar-betslösa i åldrarna . Kommunerna får möj-lighet att erbjuda olika typer av aktiverande och kom-petenshöjande åtgärder. Ytterst syftar de till att slussaut ungdomarna på arbetsmarknaden. Socialbidragsbe-roendet motverkas.För det tionde: Regeringen föreslår vissa föränd-ringar inom förmögenhetsskatten både i skärpandeoch mildrande riktning. Syftet är att motverka denskatteflykt som sker genom att flytta ett företags akti-er från en börslista till en annan. Förmögenhetsskattenskall fastställas av riksdag, den skall intebestämmas genom skatteplanering.Det här är tio nya åtgärder som föreslås i budget-propositionen. Till dem skall läggas alla de åtgärdersom aviserades i vårpropositionen, men där de skarpaförslagen kommer först ut. Det handlar om den förstastora satsningen på vården, skolan och omsorgen, omutbyggnad av den högre utbildningen och introduk-tion av en modern lärlingsutbildning, om förstärk-ningar av arbetsmarknadspolitiken, om att bygga dethållbara och om att stimulera företagande,främst genom sänkta skatter. Flertalet av dessa åtgär-der träder i kraft vid kommande årsskifte.Våra förslag har mötts av kritik. Man har sagt attden socialdemokratiska regeringen är lättsinnig ochansvarslös, att vi delar ut pengar som vi inte har ochatt vi förbrukar de aviserade överskotten så att dealdrig kommer att uppstå. Den kritiken är helt enkeltfel tänkt. Kostnaderna för de nu föreslagna åtgärdernamotsvarar av de offentliga utgifterna , enandel som sedan stiger till år 2000.Alla åtgärder som föreslås i en budget handlar omframtida utgifter som skall betalas med framtida in-komster, dvs. inkomster som vi inte har . Omman nu tycker att detta är lättsinnigt, har man i självaverket sagt att det över huvud taget inte går att läggafram någon budget. Det är naturligtvis ett orimligtsynsätt.Vi förbrukar inte de framtida överskotten. Tvärt-om är det så att vi klarar av att på en och samma gånggenomföra vissa förbättringar, finansierade till sistakronan, som vi stärker de offentliga finan-serna. De kommer i balans 1998, och de visar över-skott för åren som följer därefter. kommervi att börja amortera på statsskulden. Målet om över-skott i de offentliga finanserna efter 1998 ligger fast.De offentliga utgifterna, mätt som andel av BNP,sjunker med mer än 3 procen-tenheter. Inget annat land ligger ens i närheten av ensådan utveckling. Utgiftskvoten har sänkts kontinuer-ligt . Faktum är att den sjunkertillbaka till den lägre nivå som rådde innan regeringenBildt-Wibble inledde förstöringen av de svenskastatsfinanserna. Även efter 1998 sjunker såväl ut-giftskvoten som skattekvoten.Fru talman! Förbättringen av de offentliga finan-serna är ingen isolerad företeelse. Den hänger sam-man med en allmän ekonomisk uppgång. Starkareoffentliga finanser ökar förtroendet för svensk eko-nomi och svensk ekonomisk politik. Det visar sig bl.a.i det kraftiga räntefallet , vilket harfortsatt . Det bäddar i sin tur för enökad framtidstro och växande investeringar. Enskildamänniskor vågar satsa och spendera. Företag vågarbygga ut och nyanställa.I flera år har exporten varit den främsta drivkraf-ten i ekonomin, och den fortsätter att öka i snabb takt.Svenska företag vinner marknadsandelar i omvärlden,och trots att även importen tar fart ökar vårt redanstora överskott i bytesbalansen ytterligare.Vi amorterar på utlandsskulden, och det ökar för-troendet internationellt. Men kommer också star-kare tillväxtimpulser från hemmamarknaden och denprivata konsumtionen. Det är viktigt, för det tyder påökad optimism och bäddar för ökad tillväxt och sti-gande sysselsättning. Även investeringarna tar or-dentlig fart . Vår produktionskapacitet byggsut i snabb takt. Strukturomvandlingen fortsätter både inäringslivet och i den offentliga sektorn. Det är det som är den växande basen för vårtframtida välstånd.Vi har etablerat inflationen på en låg nivå i Sveri-ge, och vi har goda förutsättningar att behålla den pådenna låga nivå , trots att aktivite-ten i ekonomin ökar. Det är naturligtvis viktigt attlönebildningen fungerar bättre än vad denhar gjort . Det vilar ett stort ansvar på arbets-marknadens parter i den avtalsrörelse som börjarkomma i gång.Fru talman! Ingen uppgift är viktigare än att be-kämpa arbetslösheten och öka sysselsättningen. Måletatt halvera den öppna arbetslösheten till år 2000ligger fast. På är vårt mål det enda tänkba-ra: full sysselsättning. Alla människor som vill ochkan arbeta skall också ha möjlighet att arbeta. Syssel-sättningspolitiken bygger på fem hörnstenar. Det ärarbets- och kompetenslinjen som gäller: De nya job-ben skall främst komma i den privata sektorn. I denoffentliga sektorn skall vården, omsorgen och skolanprioriteras. Lönebildningen måste förbättras. De of-fentliga finanserna måste vara sunda och inflationenlåg.Nu har äntligen vändpunkten kommit på arbets-marknaden efter ett besvärligt första halvår 1997.Arbetslösheten minskar och sysselsättningen ökar.Det blir flera lediga platser, och varslen blir färre. Detär som förbättringarna harvarit synliga, men jag är övertygad om att arbets-marknaden kommer att stärkas alltmer och änmer nästa år.Fru talman! Saneringspolitiken har varit krävandeoch svår, men den var nödvändig. Det fanns ingetannat alternativ. kan vi summera resultaten. Dethar varit viktigt att bördorna har fördelats så rättvistsom möjligt. Genom en väl avvägd kombination avutgiftsnedskärningar och skattehöjningar har detta istort sett blivit resultatet.Den fördelningsstudie som har gjorts och som re-dovisas i budgetpropositionen visar att de somhar den bästa standarden har fått stå för avsaneringsprogrammet och att de som har denlägsta standarden har svarat för av sane-ringsprogrammet. Fördelningen mellan kvinnor ochmän har varit jämn.Hade saneringen enbart inriktats på utgiftssidan,skulle resultatet ha blivit mycket sämre. Klyftornahade ökat kraftigt, och kvinnorna hade drabbats hår-dare än män. De som motsätter sig att skatteinstru-mentet kom till användning pläderar i praktiken förökade klyftor och större orättvisor i samhället.Fru talman! Vi står nu inför en skördetid i svenskekonomi. Om uppgången sköts på rätt sätt, kan vi sefram emot med hög tillväxt, stigandesysselsättning, en blomstrande företagsamhet, enbättre utbildad befolkning och växande framtidstrooch självtillit. Men det här är inte en utveckling somkommer av sig själv. Vi får aldrig släppa på vaksam-heten när det gäller starka offentliga finanser, och vifår aldrig låta inflationens fula tryne sticka upp igen.Lättsinne och överbud bör förpassas till historiensskräphög.När jag inledde riksdagsdebatten isamband med att jag presenterade vårpropositionensade jag att jag sällan hade känt en sådan glädje. Detföranledde en och annan ironisk eller medlidsamkommentar, och det kan jag ta. Det fanns fog för ensådan glädje då, och det finns ännu mera fog förglädje . Det här är ingen otyglad eller ansvarslösglädje, men det är en glädje som kommer sig av vet-skapen om att vi nu har alla verktygen för att åstad-komma en långvarig och lyckosam utvecklingsperiodför svensk ekonomi och ytterst för enskilda männi-skors välfärd.Än en gång bygger budgetpropositionen i sina hu-vuddrag på ett gott samarbete och ett samförståndmellan och Socialdemokraterna. Det ärett gemensamt ansvarstagande till gagn för vårt land.Det har varit tufft och besvärligt. vankas det bättretider.(Applåder)Anf. 2 ():Fru talman! Som finansministern just påminde ossom sade han sig när han presenterade vårpropositio-nen uppleva den lyckligaste dagen i sitt liv. Nuhar han skruvat upp sig ytterligare här - nu var detfråga om skördetid. verkar sväva i ettlyckorus utan kontakt med verkligheten. Den hänryck-ta yra som präglade den socialdemokratiska partikon-gressen och sedan regeringsförklaringen når medbudgetpropositionen ett crescendo.Jag tycker att finansministern borde besinna sinföreträdare förklaring till varför han,efter att ha låtit sig firas som världsmästare i ekonomi,medverkade till att Socialdemokraterna gick till val påett program som med hans egna ord var ohållbart,ekonomiskt sett. "Jag hade gripits av valfebern",skrev han efteråt.Det säger sig ju självt: Krisen kan inte varaknäckt, ekonomi kan inte friskförklaras, sålänge över en miljon människor, var femte invånare iarbetsför ålder, går utan arbete och så länge medbor-garnas beroende av socialbidrag ökar. På samma sättsom socialdemokrater har svårt att skilja mellan sam-hälle och stat förväxlar de gärna samhällsekonomimed offentliga finanser.Problemet är att regeringen för att sanera stats-budgeten tillgripit metoder som förstör landets eko-nomi. I stället för att spara på offentliga utgifter, sän-ka skatter och avreglera har den genomfört skatte-höjningar och återregleringar som försvagar tillväx-ten. har dessutom, som vi hörde, spenderbyxornakommit på igen, men det ger inte fler riktiga jobb därde behövs, ute i näringslivet.Förargligt nog presenterade Industriförbundetsamma dag som statsministern läste upp sin skönmå-lade regeringsförklaring en prognos enligt vilkentillväxten och inte alls når nivåer somnämnvärt kan minska arbetslösheten. Jag påstår inteatt denna bedömning nödvändigtvis är helt sann ochatt andras ljusa förhoppningar är falska, men finans-ministern bör betänka att det finns hotfulla inslag ibilden. Och framför allt: En ljusning i världskonjunk-turen kan inte tas till intäkt för att ekonomiär i god form.Min främsta invändning mot årets budgetproposi-tion är att inte heller något görs åt struk-turfelen i svensk ekonomi.Inga verkningsfulla åtgärder sätts in mot de högaskatterna och mot stelheterna på arbetsmarknaden. Idenna kritik - liksom i våra förslag till en alternativpolitik - har vi moderater stöd av ekonomer och and-ra oberoende bedömare.Låt mig återge vad -IMF - skrev i sin Sverigeanalys: "Det behö-ver tillkomma strukturella reformer för att stärkasysselsättnings- och tillväxtutsikterna på medellångsikt." IMF uttrycker oro över att det uppkomna hand-lingsutrymmet används till att betala nya utgiftspro-gram för att minska arbetslösheten. Det hårda skatte-trycket betecknas som ett hinder mot tillväxt ochtillkomsten av nya jobb. Huvudmålet för finanspoliti-ken bör därför vara att uppnå en betydande minskningav både utgifter och skatter med bevarad budgetba-lans. Det skulle inte bara minska budgetkänslighetenutan också reducera de stora skattekilar som motver-kar nya arbetstillfällen.Detta var ett referat av huvudpunkterna i IMF:sanalys.EU rapporterade att blandmedlemsländerna har det i särklass hårdasteskattetrycket. gick av bruttona-tionalprodukten till skatter och socialavgifter, vilketvar en ökning med sedan1995. Genomsnittet ligger på . Länder medgod tillväxt som , och Irlandhar alla ett skattetryck kring , och nationer utan-för EU med den högsta välfärden såsom ,och ligger ännu lägre.Ser finansministern sambandet mellan att Sverigeligger i topp i den internationella skatteligan ochsuccessivt faller tillbaka i välfärdsligan, så att vårlevnadsstandard nu är under genomsnittet i såväl EUsom de 24 ursprungliga ?Medborgarna, herr finansminister, är i allra högstagrad medvetna om detta. Det är ofrånkomligt att denförda högskattepolitiken drabbar även låg- och medel-inkomsttagare - och drabbar dem allra hårdast, därföratt deras handlingsutrymme är mindre. De vet ocksåatt orsaken till att de lever med så snäva marginaler ärde höga skatterna. Vad säger finansministern till defyra av fem svenskar - de tre av fyra socialdemokrater- som föredrar sänkta skatter framför höjda bidrag?Det stämde inte med uppräkningen av alla fina åtgär-der som är på väg.I sin valyra förefaller dock inte ledande socialde-mokrater vara inställda på rätt våglängd för att taemot detta budskap från medborgarna. Partiaktivistermotionerar i stället till partikongressen om höjdaskatter och återställda bidrag. med parollen: "Låt ossmedvetet ta strid mot dem som vill sänka skatten. "Skatteminister förklarar: "För mig ärdet otänkbart att sänka offentliga utgifter för att fåutrymme för att sänka skatter." Och statsministernklargör för kongressombuden i : "Nej. Detblir inga skattesänkningar för låg- och medelinkomst-tagare. "Fru talman! Budgetförslaget bekräftar att rege-ringen saknar en politik för framtiden. Den tror sigkunna fortsätta att höja skatter och bidrag. Men detförsämrar ytterligare förutsättningarna för arbete ochföretagande och för medborgarnas möjligheter attleva på sina egna inkomster. Vad tänker regeringengöra när kongress- och valyran har lagt sig så små-ningom? Hur skall kunna möta nästa konjunk-turnedgång med en arbetslöshet på ochmed statsfinanser som - på grund av höjda skatter ochhöjda bidrag - blivit än mer konjunkturkänsliga?I avsaknad av en långsiktig linje driver nu Social-demokraterna tillsammans med stödpartiet Centernfram-och-tillbaka-politiken till dess fulländning. Försthöjer de bensinskatten, och när de höga bilkostnader-na framkallar protester, blir motdraget i budgeten attöka reseavdraget. Litet i skymundan höjs samtidigtden gräns som utgör "självrisk" från 6 000 till 7 000kr, vilket får den egendomliga konsekvensen att detdrabbar även kollektivresenärer.Vidare söker de båda samverkande partierna be-röm för att de tillgodoser kravet från både arbetsgiva-re och arbetstagare att återgå till en sjuklöneperiod på14 dagar. Men det var ju just dessa partier som motmånga varningar drev igenom den försämring de nuåterkallar! har man mage att kalla detta ytterligareen åtgärd för att förbättra företagsklimatet. Varför kan ni socialdemokrater inteerkänna att höga skatter leder till färre jobb och sämrevälfärd? När ni nu är så förtjusta i återställare, varföravvisar ni då förslag att återgå till tvåinkomstskattesatser på 30 respektive ?Det är inte nog med att ni socialdemokrater för-summar strukturfelen i ekonomin - ni t.o.m. förstärkerdem! Det gäller t.ex. på energipolitikens område. Enförtida avveckling av kärnkraften i bliroerhört kostsam. Den medför starkt ökade kostnaderför företagen, särskilt energiintensiva sådana som oftaligger i glesbygd, och kostar därmed många svenskarderas jobb. Avvecklingen medför också ökade ener-gikostnader för hushållen, inte minst för dem som påmyndigheternas uppmaning installerat direktverkandeeluppvärmning. Och den kostar för miljön, eftersomersättningskraften måste komma från fossileldade,nedsmutsande kolkraftverk, bl.a. i . Mentrots att avvecklingen av en reaktor skall genomförasredan till , finns det inte ett ord omkostnader i budgeten. Vart har avvecklingskostnader-na på uppskattningsvis 20 miljarder tagit vägen?Inte ett ord sägs heller om de kostnader för folk-hushållet som följer av att regeringen ställer Sverigeutanför euron. Utöver rent ekonomiska förluster förlo-rar inflytande i det europeiska samarbetet.Den brist på ledarskap och ansvarstagande som rege-ringen visar i denna fråga gör att vårt land förlorar itrovärdighet och tyngd inom EU.Att välja utanförskap framstår som obegripligt förandra länder, som likt t.ex. vårt grannland ärangelägna att kvalificera sig för deltagande från förstabörjan. Där betraktas hållning som motsträ-vig och feg. Misstanken finns att vi håller öppet föratt återgå till gamla tiders inflations- och devalve-ringspolitik.Men fantastiskt nog tycks regeringen tro att Sveri-ge kan tvingas in i valutasamarbetet därföratt kronan blir för stark! I samband med partikongres-sen i förutsåg visserligen statsministern atteuron skulle bli stark, när den nya europeiska central-banken sätter upp räntan för att inge respekt. Mensamtidigt oroade han sig för att euron kunde bli svagoch att det skulle leda till att kapital flyr till exempel-vis schweizerfrancen och den svenska kronan. Efter-som det skulle knäcka svensk exportindustri, kundedet enligt bli nödvändigt för Sverigeatt av detta skäl gå med i EMU.Jag får vända mig till den ansvarige ministern pådet finansiella området. Har någonkommentar till detta resonemang, som för mig verkarvara ren verklighetsflykt och dessutom tankeförvir-ring?Fru talman! För någon vecka sedan lyssnade jagtill ett anförande av den finske presidenten, socialde-mokraten , här i . Hanförklarade sig övertygad om att ett land som Finlandhar nytta av att höra till de första som går med i valu-taunionen. Det är en chimär att föreställa sig, sadehan, att vi blir av med de problem som utvecklingenför med sig om vi ställer oss vid sidan om.Han fortsatte: "Under industrialismen rådde det enfundamental samhällelig konflikt mellan arbete ochkapital. är läget ett annat. - - - En av orsakernatill arbetslösheten är att kostnaderna för arbetskraftenär höga i förhållande till nettoavkastningen från arbe-tet. Därför är en viktig fråga hur det går att kombineraett system som garanterar grundtryggheten med lägreskatt och sänkta socialavgifter, dvs. sänkta kostnaderför arbetskraften. "Och sedan klämde han i med följande slutsats:"Den förstelnade keynesianska välfärdsstaten vikerför en ekonomisk och social modell, som i allt högregrad fungerar på marknadens och medborgarnas vill-kor. "En sista fråga till : Varför är det såstor skillnad mellan socialdemokrater i och iFinland?(Applåder)Anf. 3 ():Fru talman! budgetproposition är enmilstolpe. Den markerar tydligt övergången från bud-getunderskott till överskott och en politik som varak-tigt minskar statsskulden.För några år sedan var var tredje krona i statensbudget en lånad krona. År var utgifterna vidastörre än inkomsten. Skillnaden fick täckas in medlån. Den internationella finansmarknaden satte klornai . Det kändes ända in till köksbordet i svenskahem.Nu är läget annorlunda. Vi har flyttat oss bort frånden ekonomiska kvicksanden och har fastare markunder fötterna. Budgetunderskottets tid är förbi.Centerpartiets mål har varit att snabbt stabiliserastatsskulden och att få ner budgetunderskottet tillunder innevarande år. Vi överträffar båda dessamål. Budgetsaneringen har varit framgångsrik. Denpolitik som en del i denna kammare dömde ut i april1995 har lyckats.För att nå målet har det krävts uppoffringar av allai vårt samhälle. Men det har också krävts ett parla-mentariskt samarbete av ett unikt slag där Centerpar-tiet har haft och har en central roll. När andra partierhar sviktat, ställt sig vid sidan av och behagligt nöjtsig med rollen som kommentator, har Centerpartiettagit ansvar för vårt land.Det som byggts upp får inte raseras.