prot · GL094 · 1997-09-19 00:00:00 — Varför är det inte bra att det skapas flera företagi stället för att många företag går i konkurs? Varförkänner inte någon glädja över att detnu faktiskt går bättre för ?Vi har all anledning att diskutera skattepolitiken,och det är flera här som har tagit upp den i sina in-lägg. Skatterna har flera uppgifter, men jag kan se trehuvuduppgifter.Den första är att de skall finansiera offentliga ut-gifter på ett sådant sätt att det blir balans i samhälls-ekonomin.Den andra är att de skall medverka till en rättvisoch jämn fördelning av inkomster och levnadsstan-dard.Den tredje är att skatterna så långt som möjligtskall bidra till att det skapas flera jobb, att företagenväxer och att det blir en tillväxt. Skatterna skall i varjefall inte resa onödiga hinder i vägen för detta.Moderaterna tycks bara uppehålla sig vid den sistapunkten. Sänkta skatter är lösningen på alla problem.Då får man automatiskt som genom ett trollslag fartpå ekonomi. Men det finns ingen känsla -milt talat - för att man också skall skapa balans i deoffentliga finanserna, att skatterna skall räcka till föratt finansiera utgifterna. Det har vi sett under de peri-oder som har haft ansvar för regerings-makten: statsfinansiella moras och gigantiska under-skott.Det finns inte heller någon känsla för fördelnings-politiken, trots att vi vet att skatterna spelar en viktigroll. Detta framgår av den fördelningspolitiska studiesom har gjorts i budgetpropositionen. Hade vi inteanvänt en del skattehöjningar i saneringsprogrammet- det är inte fråga om några som om, utan det rör sig och ungefär hälften - skulledet ha blivit en helt annan och mycket sämre fördel-ningspolitisk utveckling. Det hade blivit större skill-nader mellan höginkomsttagare och låginkomsttagareoch det hade inneburit försämringar för landets kvin-nor. Och vad är svar på frågan, efter-som han inte vill använda skatterna: Varför skallklyftorna öka och varför skall kvinnorna försättas i ettsämre läge? Tala om för oss vilka de ytterligare ut-giftsnedskärningar är som skulle ha gjorts i stället förde skatteåtgärder som vi genomförde!Jag håller med om att tanken på att moderater sa-nerar statsfinanser onekligen är litet främmande ochett halsbrytande tankeexperiment. Men vi genomförändå detta. Vilka ytterligare utgiftsnedskärningarskulle ha genomförts om vi inte tagit till skatteinstru-mentet? Hur hade fördelningsprofilen sett ut? Vilka ärde utgiftsnedskärningar som behöver göras för attfinansiera alla skattesänkningar som utlovas här idenna kammare och vid en rad andra tillfällen? Närskall vi få besked på den punkten?Flera talare har också tagit upp frågan om löne-bildningen. Jag ser - och det är möjligt att jag skiljermig från några andra här i kammaren - att den är ochskall vara ett ansvar främst för arbetsmarknadensparter. Det är viktigt att lönebildningen fungerar bra,bättre än vad den har gjort . Härfinns det klart utrymme för förbättringar.Jag har för min den vissa förhoppningar om att lö-nebildningen kommer att fungera bättre. Inflations-förväntningarna är lägre . Arbetsmarkna-dens parter visar en större insikt och ett större ansvarom lönebildningens betydelse för att medverka till enförbättrad sysselsättning och hålla nere inflationen.Det har vi sett exempel på genom de samarbetsavtalsom har träffats på industrins område och nyligenockså på handelns område.Jag tror inte att staten skall gripa in och ta överansvaret för lönebildningen. Men vi har tillsatt - ochdet säger jag till - en utredare somser över olika frågor, däribland om och hur med-larfunktionen skall förstärkas. Jag räknar med att vifår en rapport som vi skall ta ställningtill. Det kan eventuellt bli fråga om riksdagsbehand-ling senare.Jag hoppas att vi kan genomföra förändringar igott samförstånd med parterna på arbetsmarknaden.Vi följer utvecklingen med stor vaksamhet. Men detär önskvärt, fortfarande, att huvudansvaret liggerkvar hos arbetsmarknadens parter.Sysselsättningen har många här talat om, och detmed all rätt. Det är naturligtvis den allra viktigasteuppgiften att få ned den höga arbetslösheten, att ökasysselsättningen. Det skall framför allt ske genom attfler människor får arbete.Vi politiker kan inte i någon större utsträckningskapa de nya jobben. Vi kan möjligen göra det i nå-gon mån i den offentliga sektorn, men även där ärramarna begränsade av vad samhällsekonomin med-ger. I den privata sektorn kan vi definitivt inte skapade nya jobben. Vi kan skapa bättre förutsättningar försysselsättning och fler jobb i hela samhällsekonomin.Det måste vara en viktig uppgift.Jag tror inte för min del att det handlar om nylibe-rala experiment med avregleringar, massiva och ofi-nansierade skattesänkningar alternativt massiva skat-tesänkningar som finansieras med försämrad välfärd.Jag tror att framgångarna här går att nå på ett annatsätt. Det handlar återigen om att ha ordning och reda ide offentliga finanserna. Det är helt avgörande.Det är ingen tillfällighet att vi nu står inför enskördeperiod, en period med stigande sysselsättningoch minskande arbetslöshet. Det beror inte minst påatt vi har fått bort det väldiga budgetunderskottet,vilket i sin tur har lett till halverade räntor, lägre in-flation, ett successivt växande förtroende för svenskekonomi i och i utlandet. Det leder till att flermänniskor vågar starta företag. Det leder till att deföretag som finns nyanställer folk och bygger ut pro-duktionskapaciteten. Därför är det och förblir det enhelt avgörande uppgift att se till att vi inte på nytthamnar i det statsfinansiella moras som rådde förnågra år sedan, för är det någonting som är säkert såär det att det på nytt skulle leda till en massiv utslag-ning av företag, av arbetstillfällen och till en massar-betslöshet. Den vägen får vi aldrig gå.Anf. 9 () replik:Fru talman! Jag har här anklagats för gott mörker-seende. Jag ser det som ett erkännande av att jag serklart när det är mörkt och dystert.Erik har en annan egenskap. Han läggerall skuld för de problem som uppstod på de borgerliga. Men han sitter själv i glashus.Han var själv statssekreterare i ,ordförande i och sedan biträ-dande finansminister när krisen inleddes med ökandearbetslöshet och växande budgetunderskott. Vi fickkrispaket efter krispaket. Hans chef spanade i valrörelsen1991 förtvivlat men förgäves efter vändpunkten.När vi tog över pekade alla kurvor fel. Vi vändeden utvecklingen. När vi kom tillbaka växte ekono-min. Budgetunderskottet minskade och arbetslöshetensjönk. Det tog er att förstöra detta. Skatte-höjningar och återställare bröt återhämtningen, Sveri-ge stagnerade och är arbetslösheten ännu större.Men finansministern vidhåller att krisen är knäcktoch framtiden ljus. Han måste leva i en annan värld änden verklighet som hundratusentals svenskar är smärt-samt medvetna om, ett massarbetslöshetens samhälledär de riskerar evigt bidragsberoende och utanför-skap.Regeringens löften har ju varit många. I valrörel-sen 1994 hette det att skulle med socialde-mokratisk politik arbetslösheten tas ned under 5 %.När det misslyckades gav ni utfästelsen att halveraden öppna arbetslösheten från fram till sekelskif-tet. Men arbetslösheten är 8 ½ %. Det kan jäm-föras när Socialdemokraterna tog över1994. Även den totala arbetslösheten har stigit. Den förväntas i regeringensegen optimistiska bedömning vara lika hög, , nästa år.Av budgetpropositionen framgår att målet år2000 i praktiken är ouppnåeligt eller, som en ameri-kansk tidning skrev, att det verkar lika troligtatt arbetslösheten i skulle minska till år2000 som att böckling skall bli hela världens favorit-mat.Regeringen erkänner indirekt detta, eftersom mannu börjar avveckla arbetskraft genom förtidspensio-nering och arbetsdelning. Men en allmän förkortningav arbetstiden är ju inte någon välfärdsreform utan enkostsam inskränkning av medborgarnas frihet. Denskulle begränsa enskilda människors arbete och före-tagande, och detta är ju det som utgör grunden för alltvälstånd.Problemet är verkligen inte att det arbetas förmycket i . Vid sidan av har vi den kor-taste årsarbetstiden bland industriländerna. I ochJapan arbetar man i genomsnitt längre. Men därär inte bara levnadsstandarden högre utan också ar-betslösheten lägre. Det visar ju att det inte finns någotsamband mellan arbetstid och arbetslöshet. En för-kortning blir däremot dyr för oss alla. Ett förbud motatt arbeta mer än drabbar fram-för allt löntagare som redan har svårt att få inkomstenatt räcka till sedan skatten har tagit sitt. I ett moderntsamhälle måste strävan vara att människor själva skallfå avgöra hur mycket de vill arbeta.Är beredd att, i stället för att spridaoch maskera arbetslösheten, sänka skatter, reformeraarbetsrätten och även i övrigt avreglera arbetsmark-naden så att människor som kan, vill och borde arbetaockså får tillfälle att göra det?Anf. 10 Finansminister ()replik:Fru talman! Jag hörde säga sammasak som brukar säga, att alla olyckor iSverige som inträffade under den borgerliga regering-sperioden berodde på att jag var statssekreterare un-der . Jag vill inte förneka att både jag ochandra statssekreterare har haft viktiga arbetsuppgifter,men med förlov sagt tror jag faktiskt att något överdriver min roll i sammanhanget. Att gemig ansvaret för allting som inträffade när Modera-terna ledde regeringen är faktiskt en aninglarvigt, om jag skall uttrycka mig försiktigt.Sedan får vi höra här - det gäller inte bara LarsTobisson utan också andra meddebattörer - att viavvecklar arbetskraften, att vi friserar arbetslöshets-statistiken, att vi lyfter undan folk osv.Det är riktigt att vi har vidtagit vissa starkt begrän-sade åtgärder, både och omfattning, t.ex. för attmänniskor som är slitna och som närmar sig ordinariepensionsålder skall få lämna . Men det är trotsallt ganska begränsade insatser. Det stora som sker,och som jag antar att syftar på, är ju attså många fler människor får chansen att utbilda sig.Det handlar om , utbyggnaden av denhögre utbildningen, lärlingsutbildningen, den kvalifi-cerade yrkesutbildningen m.m., m.m. Det kan sägasatt de lyfts ut ur statistiken, men jag tycker att det ären felaktig och i grunden reaktionär syn på detta. Detär litet grand den gamla högerns uppfattning att ut-bildning skall vara förbehållet ett privilegierat fåtal,och när det blir tillgängligt för bredare folkgrupper,då är det fiffel med statistiken och någonting som baratjänar till att dölja arbetslösheten. Jag reagerar starktnegativt på den beskrivningen. Jag tycker att den ärmotbjudande och felaktig. I grunden handlar det omatt lyfta hela svenska befolkningen. Att vi ger flermänniskor utbildning och kompetens, så att de kanhävda sig bättre på arbetsmarknaden och så att Sveri-ge som nation kan hävda sig bättre i konkurrens medandra länder är jag stolt över.Slutligen talar om skattereformeroch skattesänkningar. har ju aldriglyckats att genomföra någon skattereform. Jag harvarit med om detta. Socialdemokraterna har genom-fört detta, under starkt motstånd från Moderaterna.Det som ni har lyckats göra är att rasera statsfinanser-na genom att låta utgifterna skjuta i höjden och sänkaskatterna för vissa välbeställda grupper. Det var där-för vi fick det statsfinansiella moraset. Men som någotexempel på någon framgångsrik skattepolitik tyckerjag inte att det duger.(Applåder)Anf. 11 () replik:Fru talman! Det var intressant. Finansministernförsökte nu förringa sin roll när krisen inleddes ochskapades. Han var ju bara en vanlig enkel liten stats-sekreterare. Men har var dessutom ordförande i riks-banksfullmäktige. Han blev sedan biträdande finans-minister. Han sade själv här att han genomförde enskattereform som hade den lysande egenskapen attden visserligen tog ned marginalskatterna men ändåhöll skattetrycket uppe - det som sedan skapade våraproblem.Jag frågar nu , och jag vill ha ett klarsvar: Kan finansministern bestrida att budgetunder-skottet växte och arbetslösheten ökade 1991? Kan hanbestrida att ekonomin växte, budgetunderskottetminskade och arbetslösheten sjönk 1994?De hoppfulla antaganden som gör äregentligen två. Det är dem han baserar optimismenpå. Det ena är att sparkvoten skall sjunka så att denprivata konsumtionen kan stiga mer än de disponiblainkomsterna. Det är en ganska chansartad gissning föratt lova ut nya pengar. Det andra är att arbetslöshetenskall bli 4 ½ %. Men villkoret för detta är att manskall få förbättrade villkor för lönebildningen. Då ingenting för att åstadkomma detta! Det enda somär i görningen är det här förbättrade medlingsinstitu-tet. Men det är annonserat i finansplanen att det blirklart först efter valet.Jag frågade i mitt anförande vart kostnaderna förBarsebäcks stängning har tagit vägen i budgeten. Jagfick inget svar. Skäms för den kapital-förstöring detta innebär? För det kan ju inte vara lättför en finansminister att försvara att regeringen medberått mod förstör för en god ekonomisk utvecklingoch att försvara att han tvingar vanliga människor attbetala med sina jobb, med högre skatter och energi-priser, för att Socialdemokraterna skall nå maktpoli-tiska mål. Dessutom rör det sig om ett miljöpolitisktvanvett. Beroendet av fossila bränslen ökar på ett sättsom ingen utöver oljebolagen kan önska sig.Alla vet att en förtida avveckling av världens säk-raste kärnkraft är vettlös från ekonomisk och miljö-mässig synpunkt. Hur kan en regering i ett land medmassarbetslöshet välja att avveckla viktiga produktivaresurser? Hur kan en regering i ett land med 25 årsekonomisk eftersläpning bakom sig, och många storastrukturella reformer framför sig, börja koppla borthälften av all elproduktion?Bekänner sig möjligen också till denekonomiska teori som jag efter upphovsmännen Gö-ran och har döpt till"Vingåkersskolan"? Den säger att ju sämre förutsätt-ningarna blir för företag och produktion, desto bättregår det.Kan förklara varför det skulle skapasnya, riktiga och välbetalda jobb genom att man av-vecklar produktiva resurser? Finns det ett enda exem-pel på ett land som byggt sitt välstånd, och som kun-nat ge sina medborgare välbetalda arbeten, genom attslå sönder sina produktionsanläggningar?En ansvarig finansminister kan inte gärna tro det.Men då inställer sig frågorna: Varför slår den regeringhan tillhör in på en kurs som förvärrar en redan storarbetslöshet? Varför gör man det mycket svårare förredan trängda medborgare att klara ekonomin? Varförvill man ersätta en miljövänlig, säker, svensk kärn-kraft med förorenande förbränning av kol, gas ocholja? Och var har finansministern gjort av mångmil-jardutgifterna för stängning i budgeten?Anf. 12 Finansminister ()replik:Fru talman! var det senaste budet att det varmin tid som ordförande i riksbanksfullmäktige somskapade alla problem i svensk ekonomi. Jag satt ord-förande . Problemen kom, somTobisson vet, . Under de borgerliga katastrofå-ren var ordförande i riks-banksfullmäktige, men jag skulle aldrig drömma omatt göra honom huvudansvarig för allt det som denborgerliga regeringen ställde till med. Det är att över-driva betydelsen av ordförandeskapet i riksbanksfull-mäktige. Så jag tycker nog att får fun-dera ut något bättre till nästa gång.Sedan är det intressant att höra om skattereformen.Nu sade senast att den i hög grad varbidragande till de olyckor som svepte över landetnågra år . Men tidigare fick vi höra upprepa budskap att det vore önskvärtatt återställa skattereformen. Jag tror att får bestämma sig. Var skattereformen en olyckaeller var det något bra? Ni tyckte ju att det var enolycka när den genomfördes. Ni får naturligtvis ändraer. Men det går inte gärna att ha motstridiga uppfatt-ningar i samma debatt. Någon konsekvens får detfaktiskt finnas också i den moderata skattepolitiken.Varför anger vi inte någon prislapp på ibudgeten? Jag vet inte om har bedrivitnågon förhandling . Att vara så korkad går ut offentligt inför en förhandling och talar omvad man tror att förhandlingsresultatet blir, skulle jagaldrig drömma om att förespråka. Möjligen kan denlättfärdiga inställning som visar förklara endel av hanteringen av statsfinanserna då detbegav sig. Man slänger i väg några miljarder hit ellerdit - ja, då blir det på det sättet. Det är inte en re-kommendabel väg att gå.Jag konstaterar att jag inte får några som helst svareller kommentarer när det gäller fördelningspolitiken.Det är ju inte starkaste gren, det ärförvisso sant. Vi får inte veta någonting om hur för-delningsresultatet skulle bli om man ersatte de skatte-höjningar som vi har gjort. De har varit besvärliga,det förnekar jag inte, men de var nödvändiga för att fåen rimlig fördelningsprofil. Hur skulle det ha sett utom allting hade legat på utgiftssidan? Hur mycket merskulle klyftorna ha ökat? Hur mycket mer skullekvinnor ha missgynnats jämfört med män? Vi fåringet svar på detta , men frågan kommer förvissoatt upprepas i framtiden.Anf. 13 () replik:Fru talman! Det här med lönebildningen är en avde viktigaste frågorna, tror jag, de närmaste åren.Självklart är det så, herr finansminister, att arbets-marknadens parter har huvudansvaret. Vi skall intefrånta arbetsmarknadens parter det ansvaret. Visst hardet också tagits steg i rätt riktning med avtal på in-dustrins och handelns område. Däremot är det viktigtatt vi också får ett institut som klarar medlingsfrågor-na. På min fråga till finansministern tycker jag att hangav ett positivt svar. Det var för mig en värdefullnyhet att man skall komma med ett del-betänkande som sedan skall kunna ligga till underlagför ett beslut. På den punkten tycker jag att det är bra.Sedan svarade inte finansministern, möjligen avtidsskäl, på min andra fråga. Den gällde a-kassan.Skall det vara en omställningsförsäkring och inte enevig försörjningsförsäkring? Vi behöver en ökadflexibilitet, och vi behöver rörlighet på arbetsmarkna-den. Då är det viktigt att man står fast vid de tidigaregjorda utfästelserna på det här området. Jag vill upp-repa frågan igen till finansministern: vi varaöverens om att tidigare utfästelser på det här områdetskall gälla även alltjämt?Anf. 14 Finansminister ()replik:Herr talman! Lönebildningen är förvisso mycketviktig. Det är därför regeringen har tillsatt den utreda-re som arbetar och som såvitt jag har förstått kommeratt bedriva arbetet i två etapper. Den första redovisassenare . Där kommer i vart fall medlingsfunktio-nen att tas upp. Det kan finnas andra förslag också.Sedan fortsätter arbetet. Exakt vad som kommer i de olikadelarna vet jag inte , men jag har goda förhopp-ningar om att vi skall kunna uppnå förbättringar ochförstärkningar av medlingsinstitutet. Naturligtvis ärdet önskvärt att det kan ske i samförstånd med ar-betsmarknadens parter. Vi får en bättre förankring avinstitutionen om det är på det sättet.A-kassan har behandlats på den socialdemokratis-ka partikongressen. I budgetpropositionen återgessamma formuleringar som i det beslut som partikon-gressen fattade. Jag kan läsa innantill ur budgetpro-positionen: Arbetslöshetsförsäkringen skall vara enomställningsförsäkring och inte en permanent för-sörjning. Den skall fungera som ett skyddsnät ochsom en språngbräda. Den skall bidra till trygghet vidomställning från ett arbete till ett annat. Jag hoppas attdet är svar nog på frågan.Anf. 15 () replik:Herr talman! Jag tackar för det . Jag hadeinte upptäckt det i budgetpropositionen.Sedan vill jag ge finansministern ett litet råd. Jagtycker att han skall be att ta sin del avansvaret för det sänkta barnbidraget.Jag tycker att det var litet orimligt att lägga hela denskuldbördan på finansministern. Däremot är det braatt finansministern och tillsammans höjerbarnbidraget. Jag tycker att rättvisa skall visas.Anf. 16 Finansminister ()replik:Herr talman! Jag skall sedermera ha ett replikskif-te med . Då räknar jag med att dela utbåde ris och ros. Jag återkommer till detta.Anf. 17 ():Herr talman! Jag skall inte lägga mig i diskussio-nen mellan och om vilketansvar ordföranden i Riksbanksfullmäktige hade på80-talet. Men tunga slant illa när hansade att alla problem började efter . Jagförmodar att han inte tar avstånd från sin egen fi-nansplan, därför måste han ta avstånd från det påstå-endet. Det motsägs i finansplanen.Jag hade hoppats få diskutera lönebildningen ochSveriges chans att komma in i den nya ekonomiskaera som många hävdar finns inom möjligheternasgräns. har jag förstått av tidigare meningsutbyteatt bara slår bort allting med att det ärett ansvar för parterna. Om man har någon tanke påatt och staten måste fatta några beslut somunderlättar för parterna att sluta avtal med rimligaresultat, kallas det för att man vill att staten skall taöver allting. Jag måste erkänna att jag inte tror att detär särskilt meningsfullt. Därför, herr talman, vill jag taupp ett välfärdsproblem, som berördes även i gårda-gens frågestund här i kammaren. varvisserligen inte med, men han borde väl vara någor-lunda informerad ändå.Trots alla regeringens i och för sig goda ambitio-ner växer många vårdköer, en massa problem växerinom sjukvården och äldreomsorgen. Vi har frånFolkpartiets sida drivit att man i litet högre grad, ihela , skall få använda försäkringskassepengarför att genomföra vissa behandlingar inom sjukvår-den. Man sparar pengar om människor slipper varasjukskrivna så . Man kan ta de pengarna ochgenomföra några operationer. Då vinner man pengar,och man sparar mänskligt lidande.Det där finns beskrivet i någonting som på sjuk-vårdsspråk, som alltid fungerar i rubrikform, kallasför FINSAM. Jag ser att nickar. Det ärjättebra att han vet att detta handlar om samordning.Tyvärr har regeringen sagt nej till detta.Det har pågått försöksverksamhet, som påbörjadesunder den borgerliga regeringen. Den har utvärderats.Det finns papper från landstingen och försäkringskas-sorna i de berörda länen. De säger att de tycker attdetta är jättebra. Det har visat sig fungera väldigt braför patienter och för sådana som är mer intresseradeav att spara pengar. Därför vill de att detta skall ge-nomföras i alla landsting. Regeringen har sagt nej tilldetta. Man har sagt: Kanske, ni får väl vänta till 2001eller så.Det är ju ett mycket trist besked för den som står ien vårdkö. Vi såg TV-bilder i går. det i en fråga till statsministern. En människasom står i vårdkö är inte särskilt road av att fåhöra att hon får stå där till. Därför skulle jagvilja fråga finansministern, som rimligen är mer in-formerad än statsministern var i går: Varför har nisagt nej till propåerna om att använda FINSAM-försöket i hela landet?Om ni håller på att tänka om tror jag att det voreett bra besked att ge . Tala om att människorslipper vänta på att få den här förbättring-en, som faktiskt inte kostar en enda krona! Den inne-bär nästan enbart att människor som lider i vårdköerslipper göra det längre.Anf. 18 Finansminister ():Herr talman! Den sista frågan kan jag inte svara pådirekt. Men jag lovar att ta reda på förhållandena ochåterkomma vid senare tillfälle.Mera fundamentalt är synen på vården och omsor-gen i stort. Det är nu möjligt att genomföra förstärk-ningar, förbättra servicen, hejda uppsägningarna och ivissa fall nyanställa människor genom att vi tillförmer pengar. Jag vet inte, men jag hoppas att detta kanfå stöd även från Folkpartiet.Att tala väl om vård och omsorg är det många somvill göra. Men det handlar inte bara om att uttryckadet verbalt. Det handlar också om att få fram erfor-derliga resurser. De skapas inte ur tomma intet. Dethandlar i klartext om att ta in så mycket skatter att vihar råd med de offentliga utgifter som bl.a. vårdenoch omsorgen orsakar.I det avseendet är i en egendomligmellanställning. Å ena sidan pratar ni vackert omvården och omsorgen, å andra sidan skall ni genomfö-ra skattesänkningar. Det är en viss brist på precisionav hur de skall finansieras. skulle de bl.a.finansieras med EMU-medlemskap, för då skulleräntorna falla, och vips var ett antal mil-jarder inne i statsbudgeten. Det är allvarligt talat ettbeteende som inte är riktigt värdigt en före detta fi-nansminister.Men det är värre än så. Ni skall ju regera tillsam-mans med .