prot · GK0983 · 1997-03-21 00:00:00 — Vilkastarka skäl finns enligt ministern för att tvinga patien-ten att medge att diagnosen utlämnas eller för atttvinga läkaren att arbeta mot sitt samvete?Anf. 50 ():Herr talman! Jag instämmer helt ochhållet i frågor. De var så bra ställdaatt jag inte behöver ställa dem igen. Men jag skall taupp några andra synpunkter.Jag trodde egentligen att denna interpellation varöverspelad när jag läste i tid-ningarna att man inte skulle syssla med denna typ avintegritetskränkande register. Men vad jag har förståtthar man tagit ett steg bakåt och lagt alltihop i ytterli-gare en arbetsgrupp, försöksplanering osv. Vi kom-mer alltså att få se detta även . Därför harjag två synpunkter och också frågor.Varför i hela världen skall man fördela kostnader-na för läkemedel till landstingen på detta oerhörtkorrekta sätt? Man eftersträvar hundraprocentig rik-tighet, och det är väl bra. Men det är bara det attlandstingens fögderi vad gäller kostnader och intäkterär utomordentligt bräckligt i andra sammanhang. Därkrävs aldrig korrekthet. Som revisor vet jag att manhar väldigt dålig koll på sina kundfordringar ochleverantörsskulder på många ställen. Inventarieför-teckningarna brukar inte se ut som de skall göra enligtredovisningslagen etc. Staten har gett primärvårdsbi-drag. revisorer har sett över detta ochkunde faktiskt inte se vad åtminstone ett landstinghade använt det till, och de visste de egentligen intesjälva heller.De stora landstingen befinner sig i en utomordent-lig kostnadskris. Man vet egentligen inte vad som hargått snett. Varför då ta en kostnad som läkemedel-skostnaden och försöka fördela den absolut precistnär man kan använda schablonbelopp eller liknande?Jo, naturligtvis därför att man vill öka kontrollen överläkarkårens förskrivning. Det är egentligen detta somdet är fråga om. Det är därför man måste ha diagnoseller förskrivningsorsak eller vad man kallar det för.Då frågar jag mig: Har man egentligen funderat överhur rekommendationer påverkarläkarnas förskrivning? Här kan man hitta de verkligtstora kostnadsfördyringarna, säkert till båtnad försjukvården. Två moderna antidepressiva medel börja-de med en kostnad på . rekommenderade att man skulle användadem. Kostnaderna ökade med 400-600 miljoner kro-nor, och man säger att vi kommer att fåkostnader på . Läkarna har följten statlig myndighets rekommendationer. Det ledersäkerligen till väldiga kostnadsminskningar både ikommuner och i landsting och till en högre livskvali-tet.Vad staten borde göra i stället för att ägna sig åtden här typen av administrativ utveckling av dubiösart är att titta närmare på sådana här saker, för här kansäkert en stor del av läkemedelskostnaderna ändrastill det bättre. Sedan kan man se på hur prissättningenser ut.Därför är min ytterligare fråga till statsrådet: för avsikt att se över rekom-mendationer, hur nya läkemedel faktiskt förbättrarvården och hur man kan påverka läkarna att användadem i stället för att ägna dyrbar utredningstid åt ettreceptregister som kunde ha använts på ett helt annatsätt. Vi visade i den moderata motionen på hur detkunde göras. Då hade det aldrig blivit de konstigheterpå läkemedelsmarknaden som har varit under senaretid.Anf. 51 Socialminister ():Herr talman! Låt mig börja med att säga att denläkemedelsreform som har beslutat om ären jättestor reform. Det är en viktig och nödvändigsådan. Det är väl alltid så att man önskar sig gott omtid vid genomförandet av en reform. fick vi intedet. Ingen tycker väl egentligen att man har fått till-räcklig tid för att sköta bl.a. informationsfrågor ochannat på ett så utförligt sätt som man skulle ha velatvad gäller hela läkemedelsreformen. För att inte talaom den hamstring och annat som blev följden avläkemedelsreformen. Detta har i och för sig inte hellertidigare kunnat undvikas när ändringar har införts iförmånssystemet.Likväl är det viktigt att säga att både myndigheteroch gärna hade sett att det hadefunnits mer tid i samband med läkemedelsreformen.Ändå försvarar jag den. Den är helt riktig och nöd-vändig, bl.a. för att överföra kostnadsansvaret tilllandstingen som har förskrivaransvaret så att vi någongång skall få kontroll på de mycket stora kostnadersom finns i läkemedelssystemet.Jag börjar bli mycket bekymrad över den förvirra-de och okunniga debatt som förs omregistren. Man får intrycket att nu skall vi alla behövalämna ut alla våra sjukdomar, diagnoser och vetallt i någon sorts register som förmodligen politikereller andra skall ha bara för sitt höga nöjes skull.Varför skall vi ha register? Det är två register somnu diskuteras. Först är det ett förskrivarregister - ettregister som behövs. Läkarna är helt överens om attdet är okontroversiellt att inrätta ett förskrivarregister.Det är viktigt att se att man kommer åt de skurkar somskriver ut bl.a. narkotiska preparat. Det är också vik-tigt att följa förskrivningsmönstren i utbildningssyfte.Det är okontroversiellt, och alla tycker att det är bra.Vi har heller inte fått några stora invändningar mot attpersonnummer används för att kunna föra kostnader-na till rätt landsting, när de nu tar över kostnaderna.Det är ett förvirrat resonemang som för. Kan man hävda att läkarna, som inte har varitduktiga nog tidigare, just nu skulle bli duktiga på attdebattera på rätt sätt? Det är väl en bakvänd argumen-tering.Det är förstås viktigt att det hela blir så träffsäkertsom möjligt. Det är också viktigt att påpeka att ingenkänslig information, vare sig läkemedel eller diagnos,kommer att följa med patienternas personnummer.Det handlar bara om kontrollen av att varje landstingbetalar för rätt patienter. När man genomför en så storreform är det viktigt att detta kontrolleras. Landsting-en får också, fast separat, utförlig information om allaförskrivningar för att kunna göra uppföljningen. Meni denna information är patienterna helt anonyma. Jaghoppas att vi nu är överens om vad som gäller.Naturligtvis finns det praktiska problem när detgäller genomförandet. Hur gör man det, hur åstad-kommer man nya blanketter och allt som behövs?Man skall då komma ihåg att lagen är tillåtande. Manfår införa den här sortens register. Vi är inte försenademed införandet av receptregistret, som det har påståttsi tidningarna, utan skall det arbetas fram enny blankett och ett praktiskt sätt att hantera registret.Det är klart att målet ändå är att det skall komma igång så fort som möjligt, men det är inte nödvändigt.Vid en träff som vi hade sade vi: Låt oss ta ett stegtillbaka och säga att det inte är så bråttom. Det viktigaär att det fungerar bra. Låt oss sätta i gång med enförsöksverksamhet. Vi skickar ut de nya blanketternaför användning på försök. Det är detta som är anled-ningen till det som vi nu har gjort. Det har blivit engod samstämmighet kring detta sätt att arbeta.Jag skall be att få återkomma till varför vi skall haregister.Anf. 52 ():Herr talman! Jag delar socialministerns uppfatt-ning att det är en jättestor reform att byta finansiär avläkemedel i landet. Men det är inte detta som vi disku-terar här, utan vi diskuterar hur detta görs.Vi är överens om att det är ett oerhört integri-tetskränkande register. Det skrev redan Datainspek-tionen i sitt svar. Vad vi nu försöker att diskutera ossfram till är: Hur bevarar och stärker vi patienternasintegritet i detta register, som till stor del innehållerde uppgifter som är mest integritetskänsliga, dvs. kan koppla diagnos till personnummer? Dendelen är frivillig för patienten. Hur informerar vi omatt det är frivilligt att vara med i registret? Vem skallinformera om detta? Hur skall det gå till? Hur skalldet dokumenteras? Det var detta som var poängenmed mina frågor.Syftet med förskrivningsregistret är att hitta skur-kar, som ministern säger, men också att ge doktorerfeed back så att de själva får kläm på sitt mönster förutskrivning av läkemedel. Men för denna uppgiftfinns det också läkemedelskommittéer. Det är ju inteså självklart att detta stora register behöver användas,för man skulle ju kunna bryta ned det och göra påannat sätt.Det har funnits duktiga läkemedelskommittéer se-dan . De gjorde ju detta. Dehade kontroll på förskrivningsmönster klinikvis, meninte bundet ner till patient. De hade detta som arbets-verktyg. Sedan försvann det på något sätt, kanske isamband med kostnadskontroll, och jag förstår interiktigt varför. De fanns, och de var oerhört duktiga.Vi har alltså haft, och skulle åter kunna bygga upp,lokal kontroll av förskrivningsmönster utan att gå nedpå den enskilde patienten. Det var alltså mer doktornsförskrivningsmönster som uppenbarade sig.Fortfarande har jag mina frågor. Hur ser ministernpå den doktor som följer sitt samvete och inte skriverut diagnosen när patienten ber honom att låta bli?Anf. 53 ():Herr talman! "Förvirrad" sade . Ettstatsråd som har ansvar för den här delen av sjukvår-den och som sjösätter en reform som lett till någon-stans mellan en halv och en miljard i oförutseddakostnader för hamstring, borde tala tyst om sådant.Statsrådet säger: Det här är en väldigt stor reform. Viär inte klara med allt, men det kommer . Nuhar vi litet försöksverksamhet.Så får man inte göra när man har utvecklat data-system. Så får man inte göra när man utvecklar nyaadministrativa system.Sedan vill jag ta upp detta med förskrivningskon-trollen. Jag tycker att man skall se till att den är moti-vationsfrämjande. Det är alldeles riktigt att vi hadeläkemedelskommittéerna. Professor varen av dem som tog initiativet till dessa. Här hade mankunnat använda modern pc-teknik där läkarna hadekontrollerat sig själva, där de hade tittat på varandrasmönster. De hade säkert kommit fram till litet olikarekommendationer om hur det skulle se ut i praktiken.De hade haft konsensuskonferenser osv.I stället vill man göra ett jätteregister. Det är baradet att hur mycket diagnoser man än har, vet manändå inte hur patienterna ser ut. Vi vet att den därtypen av jätteregister ofta innehåller väldigt mycketfelaktigheter. De tillhörde datateknikens barndom. Jagär ledsen, men socialministern borde försöka sätta sigin i vilken teknik vi kommer att få fram emot . Detta är en gammal reform. En del skulle sägaen "betongreform".Anf. 54 Socialminister ():Herr talman! Det är just vad det inte är. Vi kom-mer att använda den moderna tekniken för att se tillatt vi får det här att fungera på bästa sätt. Receptre-gistret hos Apoteksbolaget blir egentligen inte ettregister i den betydelse som de flesta tänker sig. Detblir inte ett register där man skall lagra uppgifter somnågon skall kunna gå in och titta i. Det blir en upp-samlingsstation för uppgifter som automatiskt inommycket , högst , kommer att skick-as vidare till olika mottagare. Det här är register itraditionell mening. Det som den förvirrade, just"förvirrade", mediedebatten har handlat om, är ettregister hos Socialstyrelsen.Om vi hade haft ett sådant register, hade vi kunnatförhindra neurosedynkatastrofen. Det är till just för attkunna göra epidemiologiska uppföljningar, för attkunna åstadkomma kvalitetsutveckling och för att förakvalitetsregister. Epidemiologiska studier har redanbedrivits. Det finns redan register. Under många århar det aldrig förekommit ett enda dokumenteratläckage från något av dessa register på Socialstyrel-sen.Registren skall vara frivilliga. Det finns ingettvång, man kan inte tvinga någon. Att det skall varafrivilligt har jag personligen drivit mycket hårt. Jagtror att det är enda sättet att hantera sådana här frågor.Sedan får man jobba med information till patien-ten. Det är det viktiga. Det ligger förstås mycket an-svar hos förskrivarna. Vi säger: Det är ingen brådskamed det här. Vi kan vänta med diagnosregistret. Detär bättre att vi väntar, så att det är riktigt bra när viinför det. Det är bättre att vi genomför försöksverk-samhet i ett par landsting så att läkarna själva, somskall förskriva, får hitta mönster som de tycker ärrimliga. Det var vi överens med både Läkaresällska-pet och om. Kan vi hitta något annatsätt att samla in uppgifterna på än via recept, så är detjättebra.Det är viktigt att vi återkommer till varför vi be-höver register. Det är ju inte för registrens egen skull,utan det är för att kunna använda dem för patienternasbästa och för att kunna ha en kontroll på den läkeme-delsförskrivning som äger rum. Den är så pass omfat-tande att det är viktigt att vi följer det här. Vi skallinte tvinga någon. Vi skall jobba med frivillighet, ochvi skall jobba med högsta krav på att säkra patienter-nas integritet. Det går också att med modernteknik hitta en kodning som faktiskt göra det omöjligtatt läsa det här för någon annan än den som skall taemot det.Man skall också komma ihåg att säga att apoteks-personalen hanterar sådana här svåra och känsligafrågor dagligdags. Än så länge har jag inte hört någonsäga att de inte kan sköta sådana här uppgifter på ettbra sätt. Men vi skall inte lägga på dem mer än vibehöver. Vi skall också påminna oss om varför vidiskuterar register över huvud taget. Jag tror att denhär arbetsgruppen kommer att hitta en praktisk lös-ning. Jag tror att den kommer att hitta metoderna såatt vi för patienternas bästa både kan åstadkomma brainformation och säkra system.Anf. 55 ():Herr talman! Jag tackar socialministern, för nu harjag fått en förklaring på det som står i hennes svar omhur det här bäst förmedlas, om det skall ske via recep-ten eller på annat sätt. Den delen är det alltså inte såbråttom med, och det är bra. Som avslutning vill jagsäga att efter det att patienten har lämnat sitt samtycke- och vi vet inte hur det skall gå till, det skall utredasvidare, och man skall ha försöksverksamhet - blirdetta ytterligare ett s.k. bra-att-ha-register. Det blir ettregister där har uppgifter - frivilligauppgifter, okej, det är vi överens om - som skall an-vändas för olika ändamål. Det handlar om medicinskuppföljning, utvärdering, kvalitetssäkring, forskningepidemiologiska undersökningar och statistik.Men all erfarenhet säger att register sominnehåller uppgifter som är insamlade utan att manredan i insamlingsskedet vet vad de skall användastill, inte är pålitliga. Uppgifterna i dem är inte pålitli-ga. Vi har massor av erfarenheter av det. Uppgiftersom man skall lita på måste vara insamlade för ettbestämt ändamål, ett ändamål som är entydigt beskri-vet, så att de definitioner som ligger bakom också ärdet.Tyvärr, socialministern, tror jag därför inte på attdetta register, när det en gång kommer till Socialsty-relsen i detta skick, är ett sådant register som minis-tern efterlyser och som på ett eller annat sätt skullekunna användas vid olika utryckningar. Dessutom harju också Datainspektionen uttalatsig med rätt stor tveksamhet om sådana här s.k. bra-att-ha-register.Anf. 56 Socialminister ():Herr talman! Jag skulle bara för citera , som är professor i läke-medelsepidemiologi. Han skrev i en artikel:"Apoteksbolaget har registerhållit receptdata frånvar sjunde jämtlänning och från hela idecennier utan att det kommit fram ett enda klagomåleller inträffat ett enda dokumenterat läckage. - - -Man borde också fråga sig om det någonsin läckt utkänsliga uppgifter från många andra,och väl så känsliga register (till exempel om hiv),eller om man tror att skulle lämna utuppgifter till envar intresserad beställare. Svaret är neji båda fallen. "Det finns alltså inga dokumenterade exempel påläckage eller felaktig användning av sådana här regis-ter. avslutar: "Om man inte anser att regis-ter tillför något av värde bör man i konsekvensensnamn arbeta för nerläggning av centrala, regionalaoch lokala register över t.ex. cancer, hjärtinfarkt,hiv/aids och suicid. Några sådana önskemål har dockinte framkommit - - -"Man måste alltså vara varsam. Det man gör omman påstår att de här riskerna är stora eller att detskulle finnas läckor av det här slaget, är ju att manskrämmer upp människor i onödan och sedan glöm-mer att påpeka vilka fördelar det kan finnas. Vi vet juatt det finns enorma kunskapsluckor och brister somvi har chansen att rätta till. Det är inte så att registrenligger där bara ifall att. Vi ser en mängd viktiga an-vändningsområden. Vi behöver dem.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 1996/97:214 om nä-ringslivets förtroende för regeringenAnf. 57 Näringsminister ():Herr talman! har frågat vad stats-ministern avser göra för att upprätta regeringens anse-ende i näringslivet och återupprätta klimatet för till-växt, jobb och investeringar i . Arbetet inomregeringen är så fördelat att det är jag som skall svarapå frågan.Det svenska samhället drabbades under 1990-taletav den mycket allvarliga kombinationen av hög ar-betslöshet, stora underskott i de offentliga finansernaoch en svag utveckling i ekonomin. Den svaga eko-nomiska utvecklingen var ett arv . lyckades vi trotsdetta klara sysselsättning och budgetbalans. Den kraf-tiga nedskrivningen av kronkursen och en stagnation ivälfärdsutvecklingen skvallrade dock om att densvenska ekonomin var på väg moten kris.Krisen kom . Den kulmine-rade under en djup internationell lågkonjunktur ochen handlingsförlamad borgerlig regering. rän-ta, 500 000 förlorade arbetstillfällen och nära en för-dubbling av statsskulden är data som kan jämförasmed 1930-talets depression.Nu har det gått den svenska ekonominpasserade bottenläget. På rekordtid har det skett storaförbättringar på några områden. Men på andra hållhar det inte skett några framsteg alls. Sammanfatt-ningsvis kan man säga att en mycket framgångsriksocialdemokratisk budgetsanering har skapat degrundläggande förutsättningarna för en minskad ar-betslöshet och en behövlig högre tillväxttakt.Det finns också tydliga tecken på en starkare ut-vecklingskraft i ekonomin. Den med internationellamått mycket snabba produktivitetsutvecklingen inomnäringslivet är ett tecken på detta. Ett annat är detrekordhöga överskottet i handelsbalansen, motsvaran-de av BNP. Men framför oss ligger ett myckethårt och svårt arbete för att åstadkomma en uthålligdynamik i ekonomin. Det är nödvändigt för att skapaden kvarts miljon ytterligare arbetstillfällen som krävsför att halvera arbetslösheten. Läget är extremt svårtmed tanke på att den snabba produktivitetstillväxten iett första skede bidragit till en minskad efterfrågan påarbetskraft.En stor och kanske även växande del av den eko-nomiska utvecklingen sker helt oberoende av vilkabeslut som fattas i de nationella parlamenten. Men detförefaller också som om de områden där politiken kanpåverka ramvillkoren för den ekonomiska utveckling-en blir allt viktigare. Under de senaste decenniernahar vi ställts inför ett antal utmaningar av mycket storbetydelse för hela samhällsekonomin.Låt mig börja med folkomröstningen om kärnkraf-ten. Huvudfrågan var då om vi skulle avveckla de sexreaktorer som var i drift och aldrig sätta igång de fyra reaktorer som stod helt färdiga att tas ibruk, eller om svenska folket skulle ge oss politikerförtroende att avveckla med förnuft. Något annatalternativ fanns inte. Tack vare förmågan till samarbe-te över olika gränser och block lyckades vi undvikaden snabba avvecklingslinjen med en gigantisk kapi-talförstöring och dramatiskt negativa effekter förvälfärd och sysselsättning.En annan svår och ödesmättad fråga var anslut-ningen till den europeiska gemenskapen. Även härstod mycket stora samhällsekonomiska värden påspel. Även här tog socialdemokratin på sig ett mycketstort ansvar för att bygga den plattform för samarbetesom var en absolut nödvändighet för att nå framgång.Nästa stora politiska huvuduppgift var den enormaförsämringen av de offentliga finanserna som uppstodunder den ekonomiska krisen och den borgerligaregeringsperioden . Uppgif-ten att stoppa den skenande statsskulden och sedanvända utvecklingen åt rätt håll skulle kräva både ettmycket stort politiskt mod, stora uppoffringar frånmedborgarna och en bred plattform för ansvarsfulltpolitiskt samarbete.För ett år sedan begärde den nytillträdande stats-ministern ett öppet mandat av svenskafolket för en fortsatt sanering av statsfinanserna. Hanlovade också att Socialdemokraterna fortsätter attsträva efter att fördela bördorna rättvist. Låginkomst-tagare, arbetslösa, sjuka och barnfamiljer har fåttkännas vid omfattande och mycket smärtsamma för-sämringar. Tyvärr har detta inte gått att undvika om viverkligen ville komma ur moraset i de offentliga fi-nanserna. Men vi har också lagt betydande bördor påmedel- och höginkomsttagarna i form av höga margi-nalskatter. Inte heller detta har gått att undvika om viskulle klara de finansiella problemen.Sten Tolgfors klagar nu på de höga marginalskat-terna och deras skadliga inverkan på incitament förutbildning och forskning. Det är helt rätt att högamarginalskatter har stora skadeverkningar. Precis påsamma sätt är det med hårda besparingar. Men skade-verkningarna skulle ha varit oändligt värre med enväxande statsskuld.Nu i mars 1997 ser vi tydliga effekter av denstrama finanspolitiken. Statens årliga lånebehov harsjunkit från 242 miljarder till 31 miljarder. Progno-serna är att vi snart går mot ett överskott. Det gör osstill ett unikt land inom Europeiska unionen. Det geross också möjligheter att både sänka marginalskatter iform av borttagande av värnskatten för höginkomstta-garna och lätta på bördor för låginkomsttagarna.Nästa stora ödesfråga för det svenska samhället ärarbetslösheten. Detta är en ännu svårare uppgift änkärnkraftsomröstningen, EU-medlemskapet och sane-ringen av statsfinanserna. Här mera än någonsin krävsförmåga till samarbete och förmåga att våga tänkanytt, radikalt nytt, på en rad olika plan.Det svenska samhället har i olika tidsepoker haftförmågan att på ett innovativt sätt utveckla institutio-nella former för att frigöra och förmera våra samladeresurser. I stort sett undantagslöst har det skett genomsamverkan mellan parterna på arbetsmarknaden ochsamarbete mellan olika politiska organisationer. Denhär traditionen är värd att vårda och utveckla. I da-gens komplexa och snabbt föränderliga ekonomi finnsdet inte någon enskild part som sitter inne med denmanual som ger lösningen på de stora samhällseko-nomiska utmaningarna.Sten Tolgfors, jag kan försäkra att den socialde-mokratiska regeringen ser samarbetet med näringsli-vet som ytterst strategiskt för att lösa den akuta sys-selsättningsfrågan och för att förbättra ekonominslångsiktiga tillväxttakt. Vi ser också samarbetet medde fackliga organisationerna samt med andra politiskapartier som ytterst viktigt.Anf. 58 ():Herr talman! Den här debatten kommer som enföljd av en diskussion mellan statsministern. Innan vi inleder själva debattenvill jag därför säga att alltförtidiga bortgång är mycket tragisk. Han var en mycketrespekterad man som har betytt oerhört mycket förSverige och näringslivets utveckling. Det är min upp-fattning att behöver fler ledare av kaliber och insiktsfullhet.Herr talman! Jag vill tacka försvaret. Jag konstaterar dock att det knappast ens berörsvar på mina frågor. Det står utom allt tvivel att endjup förtroendeklyfta skapats mellan det välstånds-skapande näringslivet och regeringen. 102 företagsle-dare ifrågasatte i framför allt rege-ringens skattepolitik och energipolitik och menade attregeringens förtroendekapital var förstört.För några veckor sedan gavs beskedet att en radav skall undersöka effek-terna av att flytta huvudkontoren från . Dettolkades som att det skulle gälla , SCA ochAGA.Kombinationen av en företagarfientlig skattepoli-tik och den förtida avvecklingen av kärnkraften göratt många betvivlar och oroas över Sverigesmöjligheter att vara ett framtidsland för företagande.En rad näringslivsföreträdare, och inte bara jagsom sade, har också pekat påde höga marginalskatternas skadliga inverkan påincitamenten för utbildning, forskning och företagan-de. 3 500 av forskare har under de senastetvå och ett halvt åren försvunnit utomlands.