prot · GL0946 · 1997-12-12 00:00:00 — De har behov sommåste få tillfredsställas här och . Det är deras behovsom skall stå i första ledet när det nu finns möjlighetatt utöka resurserna och höja kvaliteten. Det gällerskola, vård och omsorg.Anf. 40 () replik:Herr talman! Jag skulle vilja ta upp frågan om in-förandet av förskoleklasser i ett litet större perspektiv.Vi har en annan inriktning av organiseringen avutbildningen i landet. Det handlar om det livslångalärandet. Tanken är att man skall se hela utbildnings-organisationen som en sammanhållen enhet.När nu barnomsorgen skall föras in i denna orga-nisation är det naturligtvis viktigt att man tar till varajust det som barn i de åldrarna - två till - be-höver. Det gäller den naturliga utvecklingen hos bar-nen. Det gäller anpassning av metodik och framförallt att man får en litet större medvetenhet kring denpedagogiska verksamheten än vad som var fallet i dentidigare barnomsorgen.Jag blir litet orolig när jag hör skolministern talaom att skolgången blir en tioårig helhet när vi görförskoleklass av sexårsverksamheten. Det är precisden utveckling som vi har sett tidigare. Den gamlafolkskolan utvecklades till sexårig, sjuårig och åtta-årig enhetsskola eller grundskola, och sedan komgymnasiet som påbyggnad. Jag tycker att detta står iett motsatsförhållande till det nya sättet att se på sko-lan.Barnomsorgen borde få sin pedagogik, utveckladefter de behov som finns för de åldrarna. Nästa steg äratt anpassa start till det nya och värde-fulla som vi får när vi inför barnomsorgsklasser.Miljöpartiet tycker alltså inte att vi skall ta sex-årsverksamheten först. Vi skall först ordna barnom-sorgen så att vi får en klar och tydlig pedagogiskutformning där. Sedan får vi samordna de två.Jag skulle gärna vilja höra en bekräftelse på attskolministern tycker något liknande.Anf. 41 Statsrådet ():Herr talman! När vi inför en egen frivillig skol-form som vi kallar förskoleklass gör vi det inte därföratt sexåringarna i förskoleklassen skall sitta i ett egetklassrum med varandra och utgöra en särskild försko-leklass. Vi gör det därför att vi vill skapa en tioåriggrundskola, och därmed tar vi ett första steg mot det.Vi gör det på ett sådan sätt att vi inte flyttar ned sko-lan utan flyttar upp förskolan. Vi flyttar in förskole-pedagogiken och förskollärarna i skolan. Det är därfördet för mig är väsentligt att vi har kvar begreppetförskola i ordet förskoleklass.Vi flyttar in förskolan med dess erfarenheter, pe-dagogik och profil i skolan, för att på det viset skapaen bättre helhet av de tio åren. Jag menar inte att detensidigt är som skall lära av barnomsor-gen. Förskolan har också mycket att lära av skolan.Framför allt tror jag att man genom ett gemensamtarbete med utgångspunkt i de olika erfarenheterna ocholika professionerna tillsammans kan skapa en bättrehelhet för barnen. Barn är olika och utvecklas olika,och de har väldigt olika förutsättningar. Därför har derätt att bli bemötta av en verksamhet som är barnmo-gen och som tar till vara både omsorgen, leken ochdet strukturerade lärandet. Verksamheten skall förenaförskolepedagogiken och grundskolepedagogiken ochinte säga att det ena står över det andra.Anf. 42 () replik:Herr talman! Jag känner mig något mindre orolignär jag hör skolministern utveckla förslagen på dettasätt. Målsättningen är att föra in förskolepedagogikeni . Jag tycker att den naturliga slutsatsenav det hade varit att avvakta och vänta tills förskole-pedagogiken hade utvecklats och vi hade haft enpedagogik för åldersgruppen , i ställetför att ta sexåringarna först och sedan utveckla enpedagogik för två- till femåringarna.Såvitt jag kan förstå är det rätt svårt att införa för-skolans pedagogik i om man inte har enklar uppfattning om vad den innehåller. Därför tyckerjag att förslag är rimligare. Man avvak-tar och tar det som en helhet. Man för in åldersgrup-perna två t.o.m. i ett sammanhang.Anf. 43 Statsrådet ():Herr talman! Jag måste säga till attdet inte är så att förskolepedagogiken inte finns. Detär inte så att det man sysslar med ute på förskolornaär ett tomt hål. Vi har en välutvecklad förskolepeda-gogik. Det är just därför att vi vet att vi har en braverksamhet som vi kan säga att vi har något bra somvi vill tillföra skolan.Det är alltså inte så att det fattas en förskolepeda-gogik, men självfallet behöver också förskolans ar-betssätt och pedagogik utvecklas. Det finns ocksåganska stora kvalitetsskillnader mellan olika försko-lor. Det behövs mycket av utvecklingsarbete, men detär inte så att förskolans pedagogik så att säga väntarpå att uppfinnas, utan den finns redan.Det är inte staten som ligger först och driver denhär utvecklingen, utan den har drivits lokalt. Lokalthar man redan kommit väldigt långt när det gällerintegration och samverkan mellan förskola, skola ochfritis. Det tycker jag är bra. Jag tror inte att vare sigledamöterna i den här kammaren eller regeringenkommer att vara de som står längst fram på barrika-derna och driver frågan.Vi har en skyldighet att se till att skapa bättre för-utsättningar för den utveckling som pågår på lokalnivå och som säkert många av oss tycker är mycketbra. Det gör vi genom förslaget om en frivillig skol-form i förskoleklass. Förslaget underlättar nämligendet konkreta arbete som redan sker. kommer desom de facto arbetar i integrerad verksamhet,som de facto arbetar i ett arbetslag med olikalärarkategorier och personalkategorier, att få en bättrelaglig grund för sin verksamhet, de kommer att få merlikartade förhållanden, och de kommer att fåen gemensam läroplan.Det är alltså inte vi på statlig nivå som ligger först,utan det gör man ute i kommunerna, men genom dehär förslagen underlättar vi deras arbete.Anf. 44 () replik:Herr talman! Både och har betonat att skolan inte kan vara en värde-neutral plats, och det känns väldigt bra. När vi talarekonomi blir det ofta ett bollande om skuld hit ochdit, vem som är skuld till vad. Jag skulle gärna viljafråga hur hon ser på att de som satt iregeringen före henne faktiskt drev attvi skulle ha en värdeneutral och objektiv skola.Jag gick ut 1968 här i ,och jag vet hur undervisningen såg ut då. Just detta attskolan skulle vara värdeneutral drevs mycket aktivt.Lärare och annan skolpersonal skulle inte ta ställning,utan det skulle eleverna få göra på egen hand utifrånett smörgåsbord som serverades med de olika ideolo-gier och värderingar som finns företrädda i samhället.Kan det möjligen ha påverkat utvecklingen inom densvenska skolan?Ylva säger att specificeringen vad gäl-ler mobbning skall ske i de handlingsplaner som skalltas fram i varje skola. Problemet är att det under alladessa år har hänt alldeles för litet, trots att riksdagenhar fattat beslut och att och de-partementen har gjort specialinsatser ute i skolorna.Jag tror att vi behöver bli tydligare. Det kan ske justgenom den möjlighet - eller snarare skyldighet - somvi vill införa, att flytta på den person som mobbar istället för på den som mobbas, vilket sker . Jaghar konkreta exempel som jag skulle kunna berättaom. Barn som har mobbats år har slutligentvingats byta skola och har då blivit av med resten avsina kamrater, medan den som har mobbat - och somockså behöver hjälp, det vill jag gärna säga - inteflyttas och får den hjälp som han eller hon behöver.Anf. 45 Statsrådet ():Herr talman! Det är inte en riktigt korrekt be-skrivning att säga att skolans styrdokument tidigarehar varit värdeneutrala och att det nu handlar omnågot slags ny linje. Om jag minns rätt talade redan1946 års skolkommission, inte minst med lärdomarfrån , tydligt om att skolan skallfostra demokratiska medborgare, att skolan skall ståför demokrati och grundläggande demokratiska vär-den. Det menar jag är oerhört viktigt. Att skolan skallstå för demokratiska värden och fostra demokratiskamedborgare innebär naturligtvis också att utbildning-en måste vara allsidig och saklig, eftersom en väsent-lig del av demokratin är att fostra kritiska och själv-ständigt tänkande medborgare.Jag ställer mig alltså inte bakom , att skolans styrdokument tidigareskulle ha varit helt värdeneutrala. Jag tror ändå att jagvill ge rätt i visst avseende. Jag trornämligen att vår generation kanske något har försum-mat frågan, inte bara i skolan utan också som vuxeng-eneration i allmänhet. Att föra över, förankra ochutveckla grundläggande demokratiska värden hos denuppväxande generationen är inget som någonsin blirfärdigt, utan det är ett kontinuerligt arbete, som varjevuxengeneration måste ta på sig gentemot den ungagenerationen, såväl i institutionaliserad form i skolansom i samhällslivet och som föräldrar, som medbor-gare och som vuxna vänner till barn och ungdomar.Jag tror att vi kanske har försummat den fråganlitet väl mycket och inte givit den tillräcklig vikt. Vikanske har trott att demokratin och de demokratiskavärdena, människors lika rätt och lika värde, har variten gång för alla vunna. Att så inte är fallet visas tyd-ligt av samhällsutvecklingen. Jag tror att det finnsförsummelser, och det är bra att vi nu kan skärpalagstiftningen och att vi har en tydlig värdegrund iläroplanen.Anf. 46 () replik:Herr talman! Jag vill tacka för den tydliga dekla-rationen från . Jag vill upp-mana henne att ta fram t.ex. de texter som StellanArvidson skrev under och som väldigttydligt visar att det fanns en inriktning mot värdeneut-ralitet. Om vi nu är överens om att det är dags attlämna den inställningen och bli tydligare när det gäl-ler att förmedla värden och normer är jag väldigt glad.Den kampanj som regeringen har känt sig tvungenatt dra i gång när det gäller att klargöra att Förintelsenverkligen ägde rum under och vilkavärden som låg till grund för det visar att man ocksåhar insett att det faktiskt har gått litet snett på det härområdet. Vi har inte varit tillräckligt tydliga. Vi har,precis som nu sade, inte insett att manför varje generation aktivt måste förmedla de värdensom ligger till grund för vårt demokratiska samhälle.Det skall vi gemensamt bli bättre på.Jag hoppas att också vill svara påmin fråga om mobbning, om vi inte också måste blitydliga när det gäller vem, den mobbade eller mobba-ren, som skall behöva förflyttas när inget annat hjäl-per.Anf. 47 Statsrådet ():Herr talman! Som jag har sagt tidigare tycker jagatt vi blir tydliga vad gäller mobbning i och medförslaget till ändring i portalparagrafen i skollagenoch med de förändringar vi avser göra i läroplanen.Jag tror att vi därmed måste sägas vara tillräckligttydliga på den nivån av styrdokument.Det viktiga arbetet är ändå det som måste göraslokalt, och där är det viktigt att vi kan ge stöd tillskolorna och att uppmuntra skolorna att aktivt invol-vera elever och föräldrar i arbetet med att förebyggaoch förhindra mobbning.Jag delar inte uppfattningen att det finns mobb-ning som inte går att göra någonting åt eller inte gåratt hindra. Jag tror faktiskt att det går att förhindramobbning i skolan. Jag tror att det går att lösa mobb-ningsproblemen, och det finns också många skolorsom visar att man har kunnat göra det. Det är de ex-emplen som måste lyftas fram, och det är det arbetetsom måste uppvärderas. Vi måste ge stöd och hjälptill skolor att utveckla det arbetet på de håll där maninte har gjort det.Anf. 48 ():Herr talman! Det hade varit ganska roligt att kun-na replikera och delta i det senaste meningsutbytetvad gäller den pedagogiska historien. Låt mig baranotera att den som gick ut som lärare och börjadearbeta med Lgr 69 kunde konstatera att ordet fostranbara fanns med i ett sammanhang, nämligen i frågaom att fostra eleverna till demokrater. Detta kan jäm-föras med tidigare läroplaner, bl.a. folkskoleläropla-ner, där det fanns mycket mer av fostranssynpunkter.Det var emellertid inte det jag skulle tala om, utanjag skulle tala om dyslexi. Det brukar sägas att 5-8 %av varje årskull i har dyslexiproblem. Ande-len bland flickorna är inte så stor, men det handlar omca av gossarna. Det som yttrar sig bl.a. somdyslexi är inte bara svårigheter att läsa och svårighetertill teckentolkning, t.ex. förmåga att förstå noter, utani och med att det är så arbetsamt att kämpa sig genomen text, kämpa sig genom skriftsymbolerna, ger detofta också upphov till trötthet. Dyslektiker har oftaockså svårigheter att uppfatta oordning, och samtidigtär det väldigt kreativt lagda personer. Vi vet vad somhänder när man i skolan inte klarar av det som skolanförväntar sig, man är kreativ till sin läggning ochkanske visar stor trötthet i samband med det renapluggandet. Det är många generationer av lärare somhar uppfattat de här eleverna som ointresserade,dumma och bråkiga.Över 50 % av svenskfödda interner på fångvårds-anstalter har läs- och skrivsvårigheter, enligt en ut-redning av som presenterades härom-året. Kanske kan det ge oss en och annan tankeställa-re. Varför har de hamnat i den situationen?När jag gick på 1971 berördesdyslexin under del av en lektion. Jag vågar påstå attdet nog inte var mycket bättre när sin lärarutbildning. Jag har en son som går pålärarutbildning. Det han har sagt om vad de får lärasig nu är inte särskilt imponerande det heller.Jag frågade under föregående riksdagsår bådeskolministern och utbildningsministern om detta medlärarutbildningen och dyslexin. Båda svarade - jagutgår från att det var samma handläggare på departe-mentet, för svaren var ganska lika - att det är kom-munernas ansvar att se till att lärarna har den kunskapsom behövs för de elever som har särskilda behov. Ettsådant svar tarvar nästan ingen kommentar.Vi har en undermålig forskning på det här områ-det. Medan man i har fem professorer somjobbar med dyslexiforskning är det i två, ochjag vill minnas att båda två är pensionerade, somägnar sig åt det. Vi har en undermålig lärarutbildningpå det här området. Därför ges heller inte en relevantutbildning, och därför går kanske 10 000elever ut från skolan med det sociala handikapp detinnebär att inte kunna läsa.År 1997, som också kallas dyslexiåret - man kanibland fråga sig varför - skriver utskottet följande:"Utskottet har tidigare behandlat frågor om läs- ochskrivsvårigheter/dyslexi och därvid betonat vikten avatt åtgärder sätts in - - -." "En utredning - - har haft i uppdrag att redovisaviktiga utgångspunkter för arbetet med att stödjaelever med stora läs- och skrivsvårigheter - - -.Kommittén föreslår bl.a. att man inom samtliga lä-rarutbildningar skall få möjlighet" - jag upprepar:skall få möjlighet - "att förvärva grundläggande kun-skaper om läs- och skrivutveckling samt om läs- ochskrivsvårigheter. - - - Utskottet förutsätter att rege-ringen - - - återkommer till i frågan. "Som jag uppfattar det är detta till intet förpliktan-de skrivningar. Och för dem som går i den svenskaskolan fortsätter eländet med att inte kun-na få den utbildning som man är berättigad att få.Om statsrådet och jag skulle återvända till kate-dern skulle vi behöva fortbildning, inte minst omdyslexi. Men det gäller ju också tiotusentals av alla deandra lärarna, som har verkat och verkar iskolan.Dyslexin, eller de egenskaper som leder till dys-lexi, är inte bara ett problem för dem som går i sko-lan. Problemet är ännu större efter skolan och geralltför många ett livslångt socialt och även kulturellthandikapp.Jag bara ställer mig frågan: Hur länge skall vi fort-sätta bortse ifrån att någonting verkligen måste göraspå det här området? De åtgärder som är insattaförtjänar inte namnet åtgärder.Anf. 49 () replik:Herr talman! Jag vill i all korthet försäkra LennartFridén att frågan om hur skolans lärare på ett mycketbättre sätt än skall kunna stödja elever meddyslexi i deras läs- och skrivutveckling är en mycketviktig del av arbete. Där hör fråganbäst hemma. Självfallet fråntar det inte kommunernaansvaret för att se till att även skolans övriga lärare,de som redan är där, får den fortbildning som behövs.Vi är överens om att det här problemet måste lösas.Anf. 50 () replik:Herr talman! Efter det svaret kan jag konstatera attdet är skönt att i alla fall några socialdemokrater inserdet här behovet och var problemet ligger. Det kundejag dessvärre inte säga efter de svar jag fick av debåda ministrarna under föregående år.Anf. 51 ():Herr talman! Jag tänker tala om hemkunskap ochframför allt om motion Ub6.I betänkandet säger utskottet att hemkunskapsäm-net är viktigt och att ämnet skall ge praktiska ochteoretiska kunskaper. Kunskaper om sambandenmellan livsstil, mat, hälsa och miljö har betydelse förfolkhälsan och folkhushållet. Undervisningen i hem-kunskap skall ge sådana kunskaper. Och så påminnerman om att ämnet inte fick någon reduktion vid läro-plansreformen.Detta låter ju väldigt positivt, men hur ser detegentligen ut i verkligheten? Hemkunskap finns bara igrundskolan och har det lägsta timantalet av de prak-tisk-estetiska ämnena. Dessutom är hemkunskap detenda ämne där icke behöriga lärare äger rätt att un-dervisa. Hur ser utskottet på detta? Den att-satsen ivår motion berörs inte med ett enda ord i betänkandet.Är det inte dags att utvärdera hur undervisningen ihemkunskap sker på låg- och mellanstadiet, att verkli-gen ta reda på om målen uppfylls?Frågan är om den nationella handlingsplanen förnutrition uppfylls om man talar och handlar som omen utökning av ämnet idrott skulle lösa folkhäl-soproblemen. Vi vet ju att många elever, och vuxnamed för den delen, inte inser det direkta sambandetmellan kost och hälsa.I ämnet hemkunskap finns unika tillfällen attkombinera teori och praktik. Det bästa sättet att läraär att se hur teorin fungerar i praktiken. I hemkunskapmäter man olika mängder, räknar priser och närings-ämnen. Då ser eleverna hur matematiken och svens-kan fungerar i både teori och praktik. Jag har settmånga elever som har högsta betyg i matematik mensom ändå inte klarar att mäta upp dl i praktiken.I veckan kunde vi läsa om en skola där man harteoretisk slöjd - säkert ett bra sätt att spara pengar påkort sikt. Men uppfyller man målen? Och får man utde positiva effekter på inlärning som en praktisk un-dervisning faktiskt ger?Kvinnomaktutredningen kom medett delbetänkande som visar att jämställdheten imånga äktenskap tar slut i samband med det förstabarnets födelse. Det handlar naturligtvis om en om-ställning av familjesituationen, men det handlar ocksåom attityder och framför allt om kunskap, kunskapersom underlättar det dagliga livet. Detta är kunskapersom förvärvas i ämnet hemkunskap.Hemkunskap för alla startade en gång därför attkvinnorna gick ut i förvärvsarbete. Och , när såmånga kvinnor arbetar utanför hemmet, försämrasundervisningen.Antalet butiker med snabbmat har ökat lavinartatde . Det kan vara ett bra alternativ ibland,men även inköp av snabbmat fordrar kunskap för skall göra ett bra val.Till sist, herr talman: Jag är övertygad om att ensatsning på hemkunskap i skolan kommer att ge storutdelning när det gäller folkhälsan, jämställdheten ochhushållens ekonomi, både nu och i framtiden.Anf. 52 INGA ():Herr talman! Jag tänker hålla mig till samma temasom den nya läroplanen för ,Lpo 94, är det läroplanen och kursplanerna som skallstyra. Detaljstyrningen skall minska och enbart omfat-ta mål- och resultatstyrning. Kursplanerna i respektiveämne skall nu vara styrande och inte antalet timmar ivarje ämne.Utskottets flertal agerar emellertid tvärtemot den-na avsikt, detta genom att ställa sig bakom regering-ens förslag att göra förändringar i timplanen ochdessutom på bekostnad av elevens val. Någon utvär-dering av timplanen har inte heller hunnits med, vadjag kan förstå.Det mest logiska och följdriktiga borde enligt minmening vara: först utvärdering, sedan övervägandenom förändringar följt av eventuella förslag om ändra-de mål. Återkommande utvärdering av skolverksam-hetens kvalitet och resultat är nödvändig. Detta bordeutskottet markerat mycket tydligare. Men eftersomutskottet anammar regeringens förslag vill jag påpekaföljande:Ett ökat timtal för idrott och hälsa samt slöjdminskar balansen och likvärdigheten mellan de s.k.praktisk-estetiska ämnena. Hemkunskapen har detlägsta antalet undervisningstimmar av de här ämnena igrundskolan, nämligen , trots att ämnes-området inte förekommer i gymnasieskolan. Genomförslaget att öka det lokala utjämningstalet för skolansval från till riskerar hemkunskapen attytterligare marginaliseras.I samband med arbetet på Läroplan 94 framfördesett berättigat krav på utökat tidsutrymme för hemkun-skap för att kunna ge eleverna förutsättningar att nåde i läroplanen och kursplanen uppsatta målen.Ämnet idrott och hälsa fick i Läroplan 94 ett del-vis nytt och bredare innehåll . I kursplanenframhålls att idrott, friluftsliv och olika former avmotion och rekreation har stor betydelse för folkhäl-san. Men jag menar att det inte enbart är fysisk aktivi-tet som har betydelse för folkhälsan. Det finns nogabelagt i olika undersökningar att kosten är väl så vik-tig för en god hälsa. När det gäller att förebyggahjärtkärlsjukdomar och cancer är kunskap om en sundkost viktig. Även då det handlar om allergier ochdiabetes behövs kunskaper om livsmedlens innehålloch egenskaper. Slutsatsen av hälsoargumentet bordelett till en utökning av hemkunskapen.Hemkunskap är ett kunskapsområde om mat, bo-ende och inte minst personlig ekonomi som ger ele-verna möjlighet och inspiration att hantera den alltmerkomplexa vardagen. Det är ett kunskapsområde somhandlar om elevens situation . För att ungdomar-na skall få möjlighet att arbeta från idé till färdigprodukt krävs snarare mer än mindre utrymme. Attskapa en konkret produkt - en måltid - och att tränasina färdigheter kräver längre arbetspass per lek-tionstillfälle.Hemkunskapen bidrar jämväl i hög grad till barnsoch ungdomars sociala fostran och utveckling. Ett idetta hänseende starkt argument för ämnet är jäm-ställdhetsaspekten, eftersom flickor och pojkar genomhemkunskapsundervisningen får likvärdig utbildning iskötsel av hem och hushåll.I hemkunskapen ges naturvetenskap och teknik enmycket konkret innebörd. Miljöfrågorna är en annanväsentlig del i hemkunskapens samtliga moment, mat,boende och ekonomi.Herr talman! Jag vill med det här inlägget markeravikten av dels att det sker återkommande utvärderingoch granskning av kvaliteten i skolans alla ämnen,dels att hemkunskapen åtminstone får en likvärdigställning med övriga praktisk-estetiska ämnen igrundskolan. Det skall vara kunskapsmålen och intetimplanen som styr utbildningen.Anf. 53 ():Herr talman! Det betänkande som behandlas tarupp många viktiga frågor, och jag är i alla frågorutom en överens med utskottsmajoriteten. Den frågajag vill ta upp och prata om handlar om kostnadsfriskolmat även på gymnasiet.Det är positivt att betänkandet innebär att det inteblir möjligt att ta ut avgift för skolmaten i grundsko-lan. Det innebär att min tidigare motion, som utskottettillstyrkte , till en del blir riks-dagens beslut. Men jag har svårt att förstå att utskottetinte löper linan ut och föreslår att kostnadsfri skolmatskall gälla även på gymnasiet.Jag vill citera ur betänkandet: "Enligt utskottetsmening är det väsentligt att kostnadsfria skolmåltideräven erbjuds elever i gymnasieskolan och gymnasie-särskolan. De skäl som talar för att elever i de obliga-toriska skolformerna kostnadsfritt får skolmat gäller iprincip även för elever i gymnasieskolan och gymna-siesärskolan. Utskottet delar såväl regeringens sommotionärernas uppfattning i denna fråga. "Så långt är det gott och väl. Sedan kommer utskot-tet fram till att man liksom regeringen anser att efter-som det är fråga om en frivillig utbildning bör maninte lagstifta om kostnadsfria skolmåltider i dessaskolformer.Jag menar att man därmed lämnar de elever sombor i kommuner med borgerlig majoritet i sticket. Jagkommer själv från , en kommun norr omStockholm. Där har majoriteten inte den klokskapenatt man förstår ungdomarnas bästa. Därför får deelever som bor i inte samma möjlighetertill utbildning under lika goda förutsättningar somman kan få i andra kommuner. Det är därför jag villframföra att lagstiftning vore den bästa formen. I allaandra sammanhang framförs uppfattningen att allaelever skall fortsätta i gymnasieskolan.