prot · GK0970 · 1997-02-27 00:00:00 — 1 700platser fanns att fördela. Flera utbildningar som vibedömde vara kvalitativt bra med goda möjligheter attåtföljas av anställning fick alltså avslås.Det finns således behov av flera platser inom för-söksverksamheten. Så långt delar jag upp-fattning. Men är det väsentligt att hålla iminnet att den kvalificerade yrkesutbildningen fak-tiskt är en försöksverksamhet, vars mål är att skapa enny struktur inom yrkesutbildningen.I det skede vi nu befinner oss i får verksamheteninte bli för omfattande. Det är helt klart. Det är vä-sentligt att vi klarar av tillsyn, uppföljning och utvär-dering. Att göra det är nödvändigt för att vi skallkunna få det underlag vi behöver för att vi, som di-rektivet säger, skall kunna ge förslag tillhur utbildning av detta slag kan inordnas i utbild-ningssystemet.Min utgångspunkt för att begära fler platser tilldenna försöksverksamhet är oron för att vi med detplatsantal vi har helt enkelt inte skall kunna fåen tillräcklig täckning av arbetsmarknadens olikadelar. Jag är också orolig för att vi inte skall kunna fåin de nya pedagogiska former och modeller vi behö-ver för att rätt kunna bedöma den framtida inriktning-en och utformningen av den här utbildningen.Med utgångspunkt från denna oro, som jag uttalarhär, och med tanke på det svar som har givits, villjag omformulera den fråga jag ställde till statsrådettill en uppmaning. Denna uppmaning är helt enkelt bör utöka antalet platser i försöksverksamhetenså mycket att vi säkert kan få den täckning av arbets-marknaden och de möjligheter att pröva olika peda-gogiska modeller och former som vi behöver för attkunna ge de förslag till utformning av själva utbild-ningsstrukturen som direktiven har sagt att vi skall ge.Anf. 124 Statsrådet ():Herr talman! Först vill jag säga till attdet inte är jag som blandar ihop korten genom attblanda vuxenutbildningen och medden eftergymnasiala högre utbildningen och den kva-lificerade yrkesutbildningen. Det är ju självsom i sin interpellation säger att man omgående bordeföra över platser inom ramen för de 100 000 platsernai den särskilda vuxenutbildningssatsningen till denkvalificerade yrkesutbildningen. Motivet är, somframgått tidigare i interpellationen, att platserna inomKunskapslyftet inte skulle vara efterfrågade. Därförsvarar jag att det, vad vi vet, finns en efterfrå-gan som överstiger de resurser vi har avsatt för vux-enutbildningen inom . Mot den bak-grunden tycker jag inte att en omfördelning kännsmotiverad.Det är inte så, , att regeringen har ennjugg inställning till den kvalificerade yrkesutbild-ningen. Det är en mycket märklig slutsats. Regeringenlade fram en proposition om att inrättaen försöksverksamhet med en helt ny utbildning. Vihar föreslagit ett antal platser, och detta antal harsedan utökats jämfört med vad som först föreslogs.Det kan man knappast kalla en njugg inställning.Dessutom, och det känner väl till, harman i allmänhet den situationen när man genomför enutbildningsreform att det finns en väldigt stor efter-frågan i ett inledningsskede. Men många utbildnings-politiker har senare fått dra den litet obehagliga slut-satsen att det gick för fort för att man skulle kunnaupprätthålla kvaliteten. Det är naturligtvis alltid ensvår avvägning hur man skall balansera det här. Jagtycker att väl har visat påden ganska svåra avvägningen.Jag besökte själv den kvalificeradeyrkesutbildningen i . Där har man mångagoda erfarenheter, men man har ännu inte gått in i denperiod, som skall utgöra en tredjedel av den totalautbildningstiden, som är förlagd till arbetsplatsen. Detär självklart mycket viktigt att också få en signal omhur det går med den arbetsplatsförlagda delen avutbildningen. Den skall ju vara en väsentlig del av denkvalificerade yrkesutbildningen. Vi har ännu relativtfå erfarenheter av detta inom försöksverksamheten.Det finns alltså mycket som är oprövat.Jag vill dock säga till att min bedömning är att det finns ettmycket stort behov av den här typen av utbildning,och att det finns mycket goda skäl för att utöka för-söksverksamheten. Vilka budgetramar regeringenkommer att föreslå kommer vidock att presentera i april.Anf. 125 ():Herr talman! Att jag i min interpellation skrev borde omfördela platser från den särskilda vux-enutbildningssatsningen till den kvalificerade yrkes-utbildningen är en sak. Men jag tycker att man i sva-ret blandar äpplen och päron när man säger att Kun-skapslyftet och den kvalificerade yrkesutbildningen ärungefär samma sak. Det är det faktiskt inte enligt mindefinition.Låt mig ändå gå tillbaka till . Nusäger att det är farligt om det går förfort. Men går det inte för fort med då?Man kan titta på de tillfälliga platser som blir re-guljära. Det blir 100 000 platser. Under innevarandeår har man haft ungefär 40 000 besatta platser. Nuskall man öka till 100 000 platser. Jag tror att kom-munerna kommer att få väldigt svårt att hitta stude-rande med de villkor som kommer att gälla. Framförallt tror jag att man kommer att få svårt att motiveramänniskor att studera. Det handlar väldigt mycket ommotivation. Jag tycker att den stora skillnaden mellanKvalificerad yrkesutbildning och andra projekt är denfantastiska motivationen. Det finns stor motivationbland dem som har sökt. Det finns en fantastisk moti-vation mellan arbetslivet, högskolorna och kommu-nerna, och vi vet också att det finns ett stort behov avplatser.Jag tycker att det är ganska märkligt att man intefördelar över, eller ger, fler platser till den kvalifice-rade yrkesutbildningen. , herr talman, kom-mer det signaler från näringslivet. Jag vet att man harskrivit till regeringen från många olika instanser. Vihar också sett det i medierna. Framför allt inom in-dustrin råder det en enorm oro för att man har en storbrist på kvalificerade medarbetare av just den typ somutbildas inom den kvalificerade yrkesutbildningen.Det gör mig förvånad att regeringen, om man nu villminska arbetslösheten, halvera den eller vad man nuskall göra, inte tar chansen och skapar de här platser-na. Det är faktiskt mycket förvånande för mig.Jag håller med om mycket av det som MajleneWesterlund Panke sade här. Redovisningen var allde-les korrekt. Men jag förstår inte detta att det inte fårbli någon omfattande försöksverksamhet. Hur omfat-tande får den bli? Handlar det om 1 000 eller 2 000platser till? Hur många platser handlar det om? Jagtror att man utan tvekan kan fördubbla med en gångoch ändå ha utbildningar av väldigt god kvalitet.En annan sak som jag också tycker att man bordeta upp när man tittar på det här, är att man nu faktisktäntligen i har hittat en bra form mellan ut-bildning och arbetsliv. Även om man kanske inte harfått ut sina elever i praktik i , så är man igång med den arbetsplatsförlagda utbildningen -lärandet i arbete osv. - på de platser som jag har be-sökt. Det har fungerat väldigt bra. Men det gäller justatt man har engagemanget för arbetslivet. Här ser jagen brygga. Det här engagemanget kan ledatill att man också inom gymnasieskolan kan få denarbetsplatsförlagda utbildningen att fungera bättre.Det finns ju ett engagemang också från arbetslivetssida, och det är en väldigt bra ingång.Sedan kan jag ändå inte låta bli att tycka att rege-ringen har en njugg inställning. Titta på hela svaret -vad är det för svar egentligen? Man säger att man inteär beredd att fatta beslut , men att man i framtideneventuellt kan göra det. Antingen vill ni satsa ellerockså vill ni inte satsa. Jag kanske kan avläsa mellanraderna att man kommer med någonting i vårproposi-tionen, men det vore ju bra om statsrådet kanske lät-tade litet på förlåten.Anf. 126 Statsrådet ():Herr talman! Det är väldigt glädjande att redan kan dra den säkra slutsatsen att försöksverk-samheten går utmärkt, att man får ut alla elever i ar-betslivet och att utbildningen håller hög kvalitet. Detär alldeles utmärkt om det är så. Jag delar uppfatt-ningen att det finns många glädjande tecken som viredan nu kan se från försöksverksamheten, men jagtycker att argumenterarväl för anledningen till att försöksverksamheten måsteha en tillräcklig omfattning. Det är just för att manskall kunna dra säkra slutsatser av den. Det anseråtminstone inte jag att man kan göra ännu, men vi kanändå ta fasta på de många goda tecken vi kan se, ochpå att efterfrågan är väldigt stor. Som jag säger i mittsvar är det mycket glädjande.Jag tror att det är en farlig motsättning som UlfMelin här målar upp mellan å ena sidan vuxenutbild-ning för den mycket stora grupp av vuxna som saknarfullständig gymnasiekompetens och å andra sidansatsningar inom den högre utbildningen, inom denkvalificerade yrkesutbildningen. Jag tror att det är enväldigt farlig inställning i utbildningspolitiken att seolika nivåer i motsättning till varandra.Jag anser att det, om skall kunna konkur-rera och utvecklas som utbildningsnation, faktiskt ärnödvändigt att kombinera insatser på samtliga nivåer.Det gäller de små barnen i förskolans sexårsverksam-het. Det gäller barnen i , som vi tidigarehär har debatterat. Det gällergymnasieskolans utveckling. Det gäller satsningar påvuxenutbildning. Det gäller också stora satsningar påden högre utbildningen och forskningen. Naturligtvisär det ett omfattande beting att åstadkomma så storasatsningar, men jag tycker att vi har lyckatsrelativt väl med detta. Att inleda en försöksverksam-het med en helt ny typ av utbildning är också en sådansatsning.I frågan om i vilken utsträckning kommunerna ochde utbildningsanordnare som kommunerna sluter avtalmed kommer att lyckas med att motivera och lockamånga vuxna till utbildning är det alldeles för tidigtatt dra några slutsatser. Det är ju t.o.m. så att ansök-ningarna från kommunerna ännu inte har kommit in.Det gäller då hur man har planerat och vilka bedöm-ningar man gör. Både och jag vet att studi-estödets utformning och omfattning har varit denviktigaste flaskhalsen för många vuxna när det gälltatt fatta beslut om man skall satsa på vuxenutbildningeller inte. Det har inte i särskilt stor utsträckninghandlat om motivation eller behov av utbildning. Istället har det handlat om möjligheterna att faktisktdelta i utbildning.Jag kan upprepa vad jag sagt och det ärdet svar som får: Min bedömning är att detfinns ett stort behov av kvalificerad yrkesutbildningoch att det finns många goda skäl att utöka försöks-verksamheten. kommer jag dock inte att genågot besked om huruvida regeringen i vårpropositio-nen kommer att föreslå det eller inte.Anf. 127 ():Herr talman! Självfallet är det viktigt att satsa påutbildning på olika nivåer. Även vi moderater har ivår budgetmotion avsatt platser för den särskildasatsningen på vuxenutbildning, för att söka upp ar-betslösa osv. Däremot tror jag att regeringens ambi-tion helt enkelt inte är realistisk, men vi får väl se vadresultatet blir framöver.Här gäller det att ha en kombination av satsningarpå olika utbildningar. Jag tycker att Socialdemokra-terna lägger för mycket krut på de 100 000 platserna,på uppsökande verksamhet osv. Hade man haft ambi-tionen att minska arbetslösheten skulle man, menarjag, satsa mera på kvalificerad yrkesutbildning. Jagtror att det skulle ge betydligt bättre resultat.Jag är medveten om att det beträffande alla för-söksplatserna för kvalificerad utbildning naturligtvishar gjorts en och annan miss. Det är väl ganska natur-ligt, eftersom det är fråga om en försöksverksamhet.Jag tror att vi i kommittén är helt överens om att iprincip alla utbildningar är mycket bra och framförallt om att behovet är väldigt stort. Vi får ju säganej till många bra utbildningar av mycket god kvalitet,med arbetslivsanknytning osv. därför att vi inte harplatser. Då borde man väl fundera över om detta ärbra eller inte. Jag tycker inte det. Man borde faktisktganska snabbt se till att åtgärder vidtas för att kommatill rätta med den här bristen.Jag tycker att det är viktigt att regeringen ganskasnart säger att man kommer att satsa på mera platser,för vad som händer medan vi väntar och ingentinghänder är ju att man tappar tempo. Det är inte bra,vare sig för dem som vill studera eller för de arbetslö-sa, och det är framför allt inte bra för Sverige.Anf. 128 Statsrådet ():Herr talman! Det skulle inte förvåna mig om viunder våren hamnar i den på många sätt i och för sigangenäma situationen att regeringen blir tvungen attsäga nej till många av dem som vill utöka utbildning-en. Vi har redan upplevt en sådan situation när detgäller utbyggnaden. Beträffande den mycket kraftigautbyggnad som föreslagits av högskolan hade mångahögskolor gärna sett en större utbyggnad än det hittillsvarit möjligt att besluta om. Inom den kvalificeradeyrkesutbildningen är situationen den att många ut-bildningsanordnare vill ha fler platser än som dethittills anslagits medel för.Det skulle alltså inte förvåna mig om mångakommuner inom vuxenutbildningen om någon månadvill ha väsentligt fler platser än vad regering och riks-dag anslagit medel för. Den situationen är bekymmer-sam i vissa avseenden, men den är också glädjande såtill vida att det finns en mycket stor beredskap ochvilja att satsa på utbildning på olika nivåer i vårt sam-hälle. Det intresset och den viljan skall vi förstås varatacksamma för och ta till vara.Vidare tror jag att det blir nödvändigt att göra av-vägningar mellan angelägna behov av satsningar påhögre utbildning och andra angelägna behov. Mittsvar från tidigare kvarstår.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på interpellation 1996/97:183 omföräldrainflytandeAnf. 129 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig vil-ka åtgärder jag avser vidta med anledning av erfaren-heterna från försöket med föräldrastyrelser i skolanoch om jag avser återkomma med nya förslag för attöka föräldrainflytandet.Fr.o.m. /97 finns det möjlighet att in-om och särskolan som försöksverksam-het vid en skola inrätta en lokal styrelse där föräldrarär i majoritet. Enviktig princip för försöket är att öppna möjlighet förlokala initiativ; inte att tvinga någon att inrätta lokalastyrelser. Jag anser att de bästa förutsättningarna finnsom verksamheten sker på frivillig väg utifrån lokalaönskemål.Hittills har 15 skolor formellt anmält att de deltar iförsöksverksamheten. Mina egna erfarenheter och ettstort antal rapporter utifrån landet visar dock att detfinns en stor aktivitet och att många är på väg att bildalokala styrelser. Såväl som bekräftar att fullmäktige i många kom-muner har uttalat sig för lokala styrelser och att manuppdragit åt den nämnd som ansvarar för skolan attundersöka möjligheterna att delta i försöket. Det ärinte så konstigt att det bara är ett begränsatantal skolor som deltar, med tanke på den korta tidsom fanns för planering och start av verksamhetensedan bestämmelserna trädde i kraft.Det mest glädjande - enligt min mening -är den process som reformen startat i kommunerna föratt stärka föräldrarnas inflytande i skolan och ökaderas delaktighet där. Föräldrar dras in i en diskussionom hur man kan påverka skolan. Inrättande av lokalastyrelser är ett sätt, men det finns naturligtvis andraformer för samverkan, t.ex. förvaltningsråd. Viktigareän lokala styrelser och förvaltningsråd är dock var-dagskontakten med arbetsenheter, arbetslag, enskildaklasser och lärare. Också utvecklingssamtalen gerföräldrarna möjlighet att få information och kunskapom elevens skolgång och kan öppna en bred kontakt-yta mellan skola och hem.Försöksverksamheten har ännu inte pågått ett heltläsår. Det är för tidigt att nu dra några slutsatser. Detär bra att många olika modeller prövas. Det tror jag ärden bästa grunden för framtida överväganden. Kom-muner och skolor skall ha stor frihet att pröva delösningar som passar lokala förhållanden. Jag kommeratt noga följa verksamheten. Vid försöksperiodensslut, när utvärdering föreligger, kommerjag att ta ställning till den fortsatta verksamheten.Anf. 130 ():Herr talman! De frågor somjag ställer i min interpellation berör ett mycket viktigtområde, nämligen föräldrarnas möjligheter att utövainflytande i skolan. I bred politisk enighet har riksda-gen uttalat sig för att föräldrarnas inflytande och möj-ligheter att utöva inflytande i skolan skall öka.Vad vi har varit, och är, oense om ärvilka former ett utökat föräldrainflytande skall ta sigoch vilka regler som skall gälla.Det som så här långt bäst har bidragit till att ökamöjligheterna för föräldrar att delta och att aktiverasig och få möjlighet att påverka - kort uttryckt hand-lar det om en reell möjlighet att utöva ett verkligtinflytande i skolan - är den s.k. friskolereformen.Mellan 1991 och 1994 ökade antalet friskolor medmer än . Tyvärr har utvecklingen under desenaste åren bromsats upp. Det är en direkt följd avden nuvarande regeringens ogina inställning tillfriskolor. Uppgörelsen med hösten 1996har inte precis bidragit till att friskolornas ställningstärkts.I samband med riksdagsbeslutet angående pro-position 1995/96:157 infördes en möjlighet för för-äldrar att, inom ramen för den kommunala skolan,bilda styrelser med föräldrarna i majoritet. I allt vä-sentligt sker det på kommunpolitikernas villkor. För-söksverksamheten är frivillig och skall bedrivas underen period av . Jag har vid behand-ling ställt mig bakom förslaget, trots att jag ansåg attandra lösningar hade varit att föredra och att förslagetalltför mycket innebar att de nya styrelserna överläm-nades åt kommunernas godtycke.Förslaget hade vunnit på de förändringar som viförordade. Hur som helst: Vi bejakade försöksverk-samheten och såg den som en möjlighet värd att tavara på.I min interpellation ställde jag två frågor. vidta några åtgärder med anledning av erfa-renheterna från arbetet med ökat föräldrainflytande såhär långt? Avser statsrådet återkomma med nya för-slag om att öka föräldrainflytandet i skolan?Den första frågan har statsrådet besvarat med attdet är för tidigt att dra några slutsatser men att honnoga följer frågan. Den andra frågan besvaras med attdet finns möjligheter inom ramen för det regelverkom antagit i och med behandlingen av pro-positionen om föräldrastyrda skolor. Jag måste kon-statera att jag är besviken över båda svaren. Statsrådetsäger sig följa frågan, men hon är tydligen inte bereddatt ta rapporter om problemen i vissa kommuner påallvar. Låt mig påminna om att uttalat attföräldrainflytandet skall öka. Om vi riskerar att kom-munen försvårar ett genomförande av riksdagensmålsättning måste åtgärder vidtas. Eftersom statsrådetsäger sig följa frågan måste hon också ha kännedomom problemen.Beträffande om vi kan vänta nya initiativ har stats-rådet svarat nekande. Det tycker jag är väl tamt ochinitiativlöst i en så här viktig fråga. Arbetet på riks-planet får inte avstanna enbart på grund av det faktumatt försöksverksamhet bedrivs inom ramen för ettsystem.Statsrådet säger att först skall den femåriga för-söksverksamheten genomföras, därefter skall utvärdering behandlas, och först därefter ärstatsrådet tydligen beredd att återkomma till riksdagenmed nya förslag. Det är inte bra. Passivitet gagnar inteutvecklingen inom ett så viktigt område.Det är också illavarslande att statsrådet de factoför klargör att vi i praktiken skall vänta femår. Det är ett exempel på passivitet.Anf. 131 Statsrådet ():Herr talman! Det var ett mycket märkligt inläggsom gjorde. Jag undrar vad somegentligen var syftet. Det verkar vara ett all-mänt behov av att höra sin egen röst och tala tomretorik. Vad det egentligen handlar om är att TomasHögström har ställt en fråga om vilka åtgärder jagtänker vidta med anledning av de dåliga erfarenhetersom menar att vi redan har av för-söksverksamheten med föräldrastyrelser. Mitt svar äratt några sådana erfarenheter ännu inte finns, någrarapporter om att det skulle vara särskilda svårighetermed försöksverksamheten har ännu inte nått mig. Jagtror säkert att det kommer att finnas svårigheter inågra kommuner. Det skulle inte förvåna mig. Mennågra sådana rapporter har ännu inte nått mig. Där-emot visar en mångfald av rapporter och uppgifteroch också mina egna erfarenheter från mina mångaresor i kommunerna att man satt i gång diskussion ochförberedelsearbete för att införa styrelserna. Det somär än viktigare är att detta har vitaliserat diskussionenom föräldrarnas medverkan och inflytande i skolan påen mycket bredare grund än att delta i ett styrelsearbe-te. Det tror jag är mycket mera väsentligt. Ett viktigtskäl för att införa försöksverksamhet, som jag ocksåredogjorde för när fattade beslutet, är attdet är en tydlig signal att föräldrar är legitima i skolanoch skall ha möjlighet att också vara med och beslutai skolan.Jag vet inte om lyssnade på dedebatter som jag hade tidigare med hans partikamratBeatrice där jag återkom till föräld-rarnas viktiga roll för skolans utveckling. Men det ärockså så - jag vet inte om kännertill det, men jag känner väl till det - att om man skalllyckas med att ge föräldrarna ett ökat inflytande iskolan måste det till ett lokalt utvecklingsarbete. Detstaten kan göra är att underlätta det lokala utveck-lingsarbetet och undanröja hinder och kanske skapanya former. Det har vi gjort bl.a. med försöksverk-samheten om lokala styrelser. Men det väsentligaarbetet att fylla dessa möjligheter med ett innehåll ochnå konkreta resultat åvilar den lokala nivån. Så måstedet vara. Föräldrainflytandet kan aldrig kommenderasfram uppifrån, det har vi många exempel på.Det är sorgligt att höra att har såsvårt att förena valfriheten inom skolans område meddet konkreta inflytandet på den skola där barnen fak-tiskt går. För mig är det ingen motsättning mellanmöjligheten att välja mellan en fristående och kom-munal skola eller olika kommunala skolor å ena sidanoch å den andra rättigheten för varje elev och förälderatt påverka den skola man väljer.Anf. 132 ():Herr talman! Jag får börja med att tacka för re-censionen av mitt första inlägg. Jag tänker inte ägnamig åt den typen av debatt.Som jag sade i min inledning har vi bejakat för-slaget därför att vi ser vissa möjligheter i det. Natur-ligtvis tar det litet tid att starta verksamheten, och merär på gång. Men , statsrådet , kanman i medier och i diskussioner med kommunpoliti-ker ta del av rapporter som klart redovisar att det imånga kommuner finns svårigheter. Vilken typ avsvårigheter är det fråga om? Jo, det är att kommun-politikerna inte vill ha de nya styrelserna. Det finnsfaktiskt sådana kommuner, och det förs faktiskt dentypen av diskussioner. Det borde också statsrådetJohansson känna till med tanke på den infekteradedebatt och de, vill jag påstå, förklenande omdömensom har mött de föräldrar som har velat starta frisko-lor i många av de kommuner där statsrådet nya parti har majoritet. Den lokala viljan frånföräldrarna är underordnad kommunpolitikernas in-tressen. Det är ett faktum. Vill inte kommunpolitiker-na, då blir det inget av med det här. Det är det ena.Vilka utvecklingsmöjligheter finns det utanför detsystem som vi nu diskuterar? Där söker jag ett beskedfrån statsrådet om det förs sådana diskussioner, omman är beredd att kanske jämka ihop friskoletankenoch ett system med föräldrar i majoritet i lokala sty-relser. Det kanske kan vara intressant även för stats-rådet Johansson.Anf. 133 Statsrådet ():Herr talman! En fristående skola kan redan i dagstyras av en styrelse med föräldramajoritet eller vilkenmajoritet man än väljer att ha. Jag har inga planer påatt styra på vilket sätt de fristående skolorna vill styrasina skolor, om det skall ske i form av styrelse medföräldramajoritet eller på annat sätt. Jag tror inte attdet skulle gagna vare sig de kommunala skolorna ellerde fristående skolorna att försöka göra någon sam-manslagning av fristående skolor och kommunalaskolor. Däremot tror jag att man har mycket att läraav varandras erfarenheter. Jag skulle välkomna ettökat erfarenhetsutbyte mellan samtliga skolor i detsvenska skolsystemet, också de som utgörs av defristående skolorna.Försöksverksamheten är till sin karaktär frivillig.Man gör all verksamhet för att stärka inflytandet iskolan en otjänst om man tror att inflytandet på någotvis går att kommendera fram.