prot · GK0995 · 1997-04-24 00:00:00 — är ett mycket bra exempel.Jag kan också nämna ett rehabiliteringssjukhus medsjukhem som privatiserades . Där harman lyckats sänka kostnaden för varje vårdplats medmer än . Det är så man kan jobba och användaresurserna på ett gott sätt i vården.Det jag sade tidigare var inte att vi skulle ta peng-ar från trafiken till sjukvården, utan jag visade hur viskulle kunna frigöra resurser motsvarande 2 500 skö-tersketjänster i bara genomatt flytta pengar inom sjukvårdens budget. Detta varvad jag sade - jag hoppas att socialministern hördepå.För att komma vidare är det viktigt att HSU 2000nu försöker samla sig runt några grundprinciper ochatt man också försöker få en samsyn och en långsik-tighet för tryggheten i vården. Jag skulle vilja summe-ra några punkter som jag tycker är viktiga.Det handlar om att minska den politiska detalj-styrningen. Tyvärr är det inte bara målstyrning - gå utoch titta! Öronmärk pengarna till sjukvården, så att vivet vart de tar vägen. Det handlar vidare om att låtapatienternas behov styra. Det är precis som MargotWallström sade, att organiserar vi vården utifrånpatienternas behov så kommer den att se helt annor-lunda ut . Det handlar också att samordnaresurserna, att utnyttja resultatet från . Är socialministern beredd att ställa upp pågrundprincipen? Är socialministern beredd att ocksåanvända resultatet av ?Anf. 23 Socialminister ():Fru talman! Vi kan väl först konstatera att situa-tionen för svensk hälso- och sjukvård inte är unik utanatt problemen är likartade i många länder. Oberoendeav vilken typ av sjukvårdssystem man har tvingas mani högre grad än förut att ta till åtgärder som syftar tillkostnadskontroll och förbättrad produktivitet. Manmåste väl också medge att utvecklingen under senareår har visat att det svenska hälso- och sjukvårdssys-temet faktiskt har haft en stor förmåga både att anpas-sa utgifterna till den samhällsekonomiska utveckling-en och att effektivisera verksamheten. Under sammaperiod har kostnaderna i andra länder, där man i stör-re utsträckning använder sig av försäkringsfinansiera-de system, ökat snabbare än den totala samhällseko-nomin. Sådana jämförelser med andra länder visarockså att vi här i är kostnadseffektiva. I ,som har en stor andel privat vård, är kostnaden perBNP avsevärt högre än i Sverige.Det innebär vissa problem, det måste man säga, attförsöka jämföra och påvisa skillnader i kostnadermellan privat och offentligt driven vård. Jag är ändåden första att säga att det här gäller att samsas ochfaktiskt utnyttja det bästa. Jag är också den första attmedge att den konkurrens som har uppstått också hardrivit på och lett till effektivare metoder i den offent-liga vården. Jag tror att det behövs ett samspel som ärvettigt och att villkoren för detta samspel är klara.Vad gäller FINSAM och den sortens projekt ladevi fram en proposition i vilken just betydelsenav samverkan betonades och där också pengar avsat-tes för samverkan. Sådan samverkan behöver vi alltsåmer av.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 1996/97:263 om ho-meopatiAnf. 24 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig omjag avser att ta initiativ till en jämförelse mellan Sve-rige och övriga europeiska länder när det gäller alter-nativ medicin och/eller alternativa behandlingsmeto-der. Vidare frågar hon om jag avser att verka för atthomeopati och andra alternativa mediciner får fortsät-ta att användas på barn och om jag avser att verka föratt höja alternativmedicinen till en högre status genomforskning och kartläggning av erfarenheterna.Bakgrunden till interpellationär bl.a. förslag rörande denåldersgräns som begränsar möjligheterna att behandlabarn inom det alternativmedicinska området. Kommit-tén föreslår att åldersgränsen skall höjas från gällande8 år till 15 år.Jag har besvarat liknan-de frågor i kammaren från . Av mittsvar framgick bl.a. följande.Behandlingen av barn bör omgärdas av särskildarestriktioner. Åldersgränsen för behandlingen av barninom det alternativmedicinska området är av storbetydelse för bl.a. föräldrar och barn och för förhåll-ningssättet till alternativa behandlingsmetoder. Mendet är viktigt att balansen blir rimlig mellande enskilda medborgarnas intresse av valfrihet i envårdsituation och samhällets ansvar att garantera attbarn och ungdomar får en säker och adekvat vård ochbehandling. förslag om enhöjning av åldersgränsen har föranlett många kritiskasynpunkter från föräldrar, alternativbehandlare ochföreningar. Jag kan självfallet inte föregripa den fort-satta beredningen och inte heller regeringens ställ-ningstagande men vill för egen del säga att jag i vartfall inte ser tillräckligt starka skäl för en sådanhöjning av åldersgränsen som utredningen föreslår.Under senare år har nya erfarenheter tillkommitinom det alternativmedicinska området. Det finnsdärför skäl att uppdatera kunskapsbasen genom t.ex.kartläggning av senare års forskning, alternativbe-handlarnas utbildning samt omfattningen och patien-ternas erfarenheter av alternativ medicin. Alternativ-medicinen verkar för många patienter vara ett upp-skattat alternativ till den etablerade medicinen. Jagtycker därför att det är viktigt att gå vidare med dessafrågor och avser att närmare precisera hur detta skallske inom kort.Beredningsarbetet inom departementet har ännuinte nått så långt att jag - utöver vad jag har sagt tillGörel Thurdin - kan gå närmare in på innehålleti det fortsatta arbetet med dessa frågor.Anf. 25 ():Herr talman! Det är en glädje att få gå upp ochtala i en av mina hjärtefrågor. Jag vill tacka för svaret.Jag har naturligtvis i riksdagsprotokollet tagit del avden debatt som följde av interpella-tion . Min fråga var liknande den som togsupp i den förra interpellationen, och jag uppskattar attsocialministern besvarar en fråga med så liknandeinnehåll med så litet tid emellan.Redan när jag var ung intresserade jag mig för al-ternativ till skolmedicinen. En hel del s.k. alternativametoder och mediciner har , helt eller delvis, in-lemmats i de allmänna behandlingsmetoderna och äralltså inte alternativa längre. Det gäller akupunkturoch också flera andra mediciner.Jag vill trots allt skilja på å ena sidan medicinersom skrivs ut och behandlingsmetoder som utövas avväl utbildade homeopater, naprapater, kiropraktorer,m.fl., å andra sidan den sjukvård och de behandlingarsom ges av någon med en lång kurs bakomsig. För att kunna använda sig av de alternativa meto-derna på rätt sätt behöver man långa och djupa studi-er. Ganska många sjuksköterskor och utbildade läkareanvänder sig av sådana metoder, och de har då denmedicinska utbildningen till viss del avklarad.De alternativmedicinare som har auktoriserats avKAN, , har basme-dicinska kunskaper motsvarande minst 40 högskole-poäng. Men sedan har de ju också den specifika ut-bildningen som inte lyder under högskolans område.40 poäng låter inte så mycket, men ofta har de mycketmer. De flesta akupunktörer, homeopater, närings-och naturmedicinare har oftast en fyraårig utbildningbakom sig innan de blir auktoriserade.Flera sjuksköterskor som vidareutbildar sig inomalternativmedicinen har kontaktats av ,som upplyst dem om att deras legitimation kan dras inom de fortsätter med detta. Detta är mycket beklag-ligt, och jag hoppas att det inte skall förekomma mer.Detta är inte något allmänt eller generellt, men det hardock förekommit. Man bör alltså ta vara på alla kun-skaper och erfarenheter och samarbeta för patienter-nas bästa.Om man som lekman tillämpar allt som står iböcker, massmedier och kvällspress på sina anhörigaeller sina barn, kan det verkligen bli diskutabelt. Ilagen betraktas man som en myndig och ansvarsta-gande person, medan den nya kommittén föreslår inte skall få använda sig av dem som har en långutbildning bakom sig. Så det är liksom litet haltandehär. Eftersom man i tidningarna naturligtvis inte utgersig för att vara experter blir det en viss skillnad.Inget annat land har de åldersbegränsningar somSverige har när det gäller alternativmedicinska be-handlingar av barn. Kvacksalverilagen har jag där-emot inga invändningar mot, för den tycker jag skallfinnas kvar. Det kan hända att den skall förändras pånågot sätt. Jag kan den inte utantill, men i stort sett ärden bra. Redan den gällande svenska lagen somsäger att barn inte får behandlas av alter-nativterpeuter saknar motstycke i andra länder. Dettabör man tänka över, så att man åtminstone inte höjeråldersgränsen.Från både ekonomiskt och humanistiskt perspektivär det angeläget att etablera ett samarbetemellan skol- och alternativmedicinen. Detta tillvaratarden samlade kunskapen på ett helt annat sätt än nuoch ökar förståelsen mellan olika utövare av hälso-och sjukvård.Jag skulle vilja gå så långt som att säga att det nuär dags att ta oss ur de starka låsningar som finnsinom kultur- och sjukvårdstradition, om vi vill för-hindra en ekonomisk och mänsklig katastrof. Denlösning som vi eftersträvar är att ändra på det traditio-nella tankemönstret när det gäller hälsa och sjukdom iriktning mot den funktionella skolan.Jag vill också fråga om det är möjligt för social-ministern att ta initiativ till den här typen av samarbe-te.Anf. 26 Socialminister ():Herr talman! Jag tror att det kan vara på sin platsatt påminna om vad det är som gäller och varför dennuvarande åldersgränsen finns. Enligt vad jag harkunnat inhämta är utgångspunkten kvacksalverilagen,som finns , och lagen om förbud i vissa fall motverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. För-budet mot behandling av bl.a. barn om-fattar den som mot ersättning undersöker eller be-handlar någon i förebyggande, botande eller lindrandesyfte, utan att vara hälso- och sjukvårdspersonal, dvs.utan att vara ställd under tillsyn.Att man valde åldersgränsen var med tankepå att barnen då har börjat skolan och därmed stårunder regelbunden läkarundersökning och kontroll,där olämplig behandling kan uppdagas. Då de ocksåkan förväntas att själva redogöra för symtom ocheffekter av behandling, torde risker för skador kunnaelimineras. Så ser utgångspunkten ut för dagens reg-ler. Jag tror att vi är överens om att barnen är särskiltskyddsvärda, att det är viktigt att man har regler somsärskilt skyddar barnen.Det som jag har tittat på är , som snart har på nacken, vars för-slag inte genomfördes. Det blev en mycket hård kritikoch mycket hård debatt. Mycket har hänt sedan dess.Jag håller med om att vi borde etablera en sorts sam-hällelig syn på dessa frågor. Jag tror inte att det blirenkelt, men vi borde faktiskt kunna komma ett steglängre. Vi vet ju att allmänhetens attityd till alterna-tivmedicinsk behandling är mycket positiv. redovisade att var femtevuxen hade fått alternativ behandling och att avbefolkningen var positiv till sådan behandling. Detfinns inga tecken på att denna positiva attityd harförändrats. får man önska att ingen i dettaland använder aftontidningarna som någon sortsFASS eller ens som råd när det gäller att ta till alter-nativmedicinsk behandling.Vilken form vi nu skall välja - en parlamentariskutredning eller om vi själva skall försöka att ta ett stegvidare - håller vi på att se över i departementet. Menmin bedömning är att vi måste ta oss an frågan på etttydligare sätt än , för att försöka att komma ettsteg längre mot någon form av samsyn eller i alla fallen redovisning av en offentlig inställning till hur dettaskall fungera framöver.Anf. 27 ():Herr talman! Jag fick svaret på den fråga som jagtänkte ställa, att frågan är under övervägande, vilketär positivt. Jag läste också att dettavar socialministerns ställningstagande.Om en ny utredning tillsätts, vilket jag personligenoch skulle önska, vore det då inte dags attta med alternativmedicinska experter som doktor ,som förestår Tallmogården och som har en fullständigläkarutbildning, eller professor ,som är den i som har forskat mest kring alter-nativ medicin. Han är professor på ett laboratoriumför klinisk kemi. Detta var ett par av de allra mestframträdande alternativmedicinarna, som också har engedigen utbildning inom skolmedicinen. Det är juviktigt att man inte tappar den biten. Här är det så attsäga fråga om dubbla kompetenser. Ändå har de tillstor del valt den alternativa behandlingen. De är juinte alls några fiender till skolmedicinen, och det är juviktigt att man inte får in den typen av alternativme-dicinare. Då tror jag nämligen att det skulle bli kon-frontation, och det är ju ingenting som man vill varamed om, för då kommer man ingen vart.Jag tycker att tyngdpunkten bör förskjutas fråndagens traditionella skolmedicinska behandling avmänniskor, som redan har hunnit bli sjuka, till enmedveten förändring av livsstil och miljö. Alternativmedicin och forskning om denna bör kunna bli ensammanbindande länk. Jag tror att det också är viktigtmed forskning.Jag vet Tallmogården under hade mel-lan fyra och sex läkare och kanske åtta sjuksköterskoranställda, vilka begagnade sig av alternativ medicin.Men jag fick t.ex. en diabetesmedicin utskriven därockså, så samarbetet fungerar mycket bra, och det ärviktigt.Det är väldigt många vuxna som med sina barnoch även för egen del först vänder sig till alternativ-medicinen, därför att de vet att de där inte riskerar attfå några biverkningar. Är det då kunniga människorsom man kontaktar, så säger de t.ex.: Du får nog vän-da dig till lasarettet för en röntgen. Detta kan jag intehjälpa dig med. Här behövs en kirurgisk behandlingosv. Samarbetet skall alltså finnas där.Först kom det ju litet hot mot försäljning av hälso-kostens kosttillskott och kommer hotet mot alter-nativa behandlingar, för det upplevs av många som etthot. Några människor har kommit till mig och frågatom detta är ett mönster. Jag hoppas att det inte är det.Jag tycker att man i första hand skall granska be-handlingen av skolmedicinen. Det har man gjort närdet gäller antibiotika, och det är väldigt bra. Det harvisat sig att antibiotika är oslagbart i vissa fall men attöverutnyttjande har en skadlig verkan. Man skullekanske också granska hur amfetamin används på barn.Ja, det finns många saker att göra.Anf. 28 Socialminister ():Herr talman! Jag vill egentligen bara lägga till ensak. Det är ju alldeles för tidigt att diskutera vilkaexperter och andra som man eventuellt skulle utse i enutredning. Vi skall också vara medvetna om att fråganär mycket kontroversiell. Det kommer säkert att väckastor uppståndelse i det fall man nu tar ett nästa steg.Men det är ju också viktigt att se upp för det som ärgeschäft, kommersialisering av hela denna marknadoch ett utnyttjande av människors rädsla för sjukdo-mar. Det förekommer faktiskt kvacksalveri, så det ärviktigt att sätta gränser.Jag håller med om att det finnsmycket som redan har förts in i skolmedicinen, efter-som man har upptäckt att alternativ medicin, alterna-tiva metoder och läkemedel och hjälp av olika slaghar varit mycket verksamma. Det gäller just att hittaden där balansgången och att ha någon sorts vettigsamhällssyn på de här företeelserna.Anf. 29 ():Herr talman! Jag instämmer i det socialministernsäger om risken för kommersialisering. Men den finnsju faktiskt också inom sjukvården, framför allt påläkemedelsområdet. Där finns ju , vad jag kanförstå, en bättre garanti för att man inte skall användasig av de nyaste medicinerna utan av de bästa. Detkan ibland vara de nya medicinerna och ibland degamla, beprövade. Naturligtvis måste det ske en ut-veckling här.Jag anser att vi har en viktig folkhäl-sopolitisk uppgift att bygga en brygga mellan skol-medicin, miljömedicin och alternativmedicin. Jagställer inte dessa mot varandra, det vill jag betona.Det skall man inte behöva göra. Jag tror att storagrupper i det svenska folket skulle tycka att det voreviktigt att få igenom det här. I en del länder får man juockså försäkringskassepengar. Så långt har jag integått att jag tänker mig att diskutera det. Det är absoluten mycket senare fråga. Det hör inte till dagens dis-kussion. Men det finns ändå en stor förståelse förgamla, beprövade metoder. Att vi vet att kinesisk ochtibetansk medicin och homeopatisk medicin är braberor ju på forskning, men beprövad erfa-renhet är det verkligen. Det finns mycket som är bra.Jag blev diagnostiserad av en läkare i , ochhan talade precis om min status. Det var sådan därögondiagnostik. Jag hade inte trott på det tidigare.Han hade ju absolut ingen möjlighet att veta - utomatt jag led litet av fetma, det kunde han ju se. Mennågot annat kunde han inte se. Det är intressant att sevilka kunskaper som finns bakom detta. Det kan gällaörtmedicin och kunskaper om naturen. Det kan ocksågälla hur balansen är mellan olika metaller i kroppenosv. Det är viktigt att man gör detta. Däremot tror jaginte på tre veckors kurs i kristallterapi.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 1996/97:251 om ut-jämningssystemet för kommuner och landstingAnf. 30 Inrikesminister ():Herr talman! har frågat finansmi-nistern om han är beredd att lägga fram förslag somleder till att kommuner och landsting med nettout-flyttning ej missgynnas av inkomstutjämningssyste-met. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det ärjag som skall svara på interpellationen.Bakgrunden till interpellationen är Statistiskacentralbyråns årliga rapport om befolkningsutveck-lingen i landet. Befolkningen ökar i de större städernaoch universitetsorterna, medan andra delar av landethar befolkningsminskningar. Det leder till minskadskattekraft i sådana kommuner och landsting.Kommuner och landsting får högre kostnad perinvånare om befolkningen minskar, eftersom vissakostnader är mer eller mindre fasta och inte kan sän-kas i samma takt som befolkningen minskar. I kost-nadsutjämningssystemet finns en faktor som kompen-serar för ökade kostnader till följd av befolknings-minskning.Kommuner och landsting med en skattekraft underriksgenomsnittet kompenseras nästan helt för befolk-ningsminskning i inkomstutjämningen. Om befolk-ningen i de mest kostnadskrävande åldrarna utgör enallt större andel av befolkningen, i takt med att be-folkningen som helhet minskar, kompenseras kom-munen även för detta i kostnadsutjämningen.Som påpekar, har det tillsatts enparlamentarisk kommitté som har fått till uppgift attfölja upp och utveckla det nya utjämningssystemet förkommuner och landsting. Kommittén har ålagts attbedriva sitt arbete med inriktning på att förslag tillförändringar kan träda 2000.Frågan om befolkningsminskning är prioriterad ikommitténs arbete. I den presenterade vår-propositionen framhåller regeringen att utjämnings-systemets effekter för resursfördelningen mellankommuner och landsting med befolkningsminskningoch sådana med befolkningsökning behöver belysasnärmare.I avvaktan på kommitténs betänkande finner jagnu inte någon anledning att ta initiativ till förändring-ar i utjämningssystemet med anledning av nettout-flyttningen i vissa kommuner och landsting. Jag delarGörel Thurdins uppfattning att befolkningsminsk-ningen är ett problem för många kommuner ochlandsting och utesluter inte att förändringar i utjäm-ningssystemet med anledning av detta kan bli nöd-vändiga framöver. Jag anser dock att det för närva-rande inte finns någon anledning att föregripa denparlamentariska kommitténs arbete.Anf. 31 vice talman ():Herr talman! Jag tackar inrikesministern för dettasvar. Jag var på sätt och vis beredd på det. Det sitterju en arbetsgrupp och synar systemet med kommunalskatteutjämning i sömmarna. Jag ser dock en öppningi svaret, att inrikesministerns är öppen för att mantittar på just vilka effekter bl.a. den här befolknings-faktorn har fått. Det blir gruppen som får komma medförslag.Samtidigt känner jag att vi ser litet annorlunda påjust den här frågan. Jag har ju ställt frågan med ut-gångspunkt från situationen i län.Även om det är flera län som drabbats av befolk-ningsminskningar, har just ge-nomgått en extrem befolkningsminskning, kan mansäga, . har befolk-ningen minskat med nästan 1 ½ %. Det är just dennatid som är avgörande för befolkningsfaktorn när manräknar fram underlaget för skatteutjämningen. Det ärdet som har lett till att är ett sär-skilt problem i det här sammanhanget.Det är ju inte bara som det här kommer attinträffa. Detta med den här skillnaden kommer attinträffa år . Det kommer naturligtvis att slåoerhört kraftigt mot ett län som har uppfattatssom innehållande en hel del stödområden. Tre städeringår och har ingått i stödområden. Det finns en väl-digt stor glesbygd och stora avstånd. Vi har ocksåvägar som onekligen är några av de sämsta i helalandet. Det här är beklagligt. Det är egentligen det härsystemet med inkomstutjämning, som inte har utsattsför nämnvärd kritik, som man måste lyfta fram i dethär sammanhanget.Det här är en omfördelning i systemet. Jag kan ioch för sig acceptera omfördelningar om de så attsäga inte slår undan benen, om det finns en möjlighetatt anpassa sig till dem. Jag accepterar dock inte stor-leken på den här omfördelningen, det gör jag faktisktinte. För del gör det 140 miljonerkronors skillnad beroende på just befolkningsfaktorn,på vilken befolkningsmängd man använder. Det ärberor alltså på om man använder den befolknings-mängd som skatteunderlaget egentligen är framtagetutifrån eller om man använder en annan befolknings-mängd, nämligen den som har minskat med 1 ½ %.Det betyder att vi har ett metodfel i materialet. Omdet var tänkt så att det här metodfelet skulle finnas,kan jag inte avgöra. Jag tycker att det är väldigtolyckligt om har man varit så inriktad på att göra dehär omfördelningarna. Det finns t.ex. 7 vinnare och19 förlorare bland landstingen. länslandsting och kommunerna är de största vinnarna. Destörsta förlorarna är landstingen och kommunerna iskogslänen. Det blir liksom litet för häftigt. Man kaninte uppfatta att t.ex. skulle tillhöra den härkategorin, att de skulle vara så utsatta. har jagnära mig, så jag har sett jämförelser i tidigare skedenmellan kommuner. Då kan man i och för sig säga attdet finns kommuner inom som haroerhört stora problem. Det är jag också medveten om.Men jag vill ändå ställa frågan till inrikesministern:Hur går resonemanget när det gäller befolkningsfak-torn?Anf. 32 ():Herr talman! Det kan sägas mycket om utjäm-ningssystemet när det gäller kommuner och landsting.Den allvarligaste invändningen på sitt sätt, bortsettfrån det rent grundlagstridiga i inomkommunal ut-jämning, är att det i systemet saknas incitament förkommuner och landsting att bidra till landets ekono-miska tillväxt genom en ökning av skatteunderlagetoch därmed av den egna skattekraften.Vi moderater har visat hur man skulle kunna förain kraftiga incitament, som utjämningssys-temets grundläggande uppgift behålls, nämligen attutjämna skattekraft och tillföra medel till de kommu-ner och landsting som för sina uppgifter har en otill-räcklig skattekraft. Jag ville säga detta, eftersom från-varon av incitament för kommuner och landsting attbidra till en ekonomisk tillväxt i landet är väldigtallvarlig, om man nu vill se att det blir en ekonomisktillväxt i vårt land.Det finns en fördel med dagens system och det ärjust att det är invånarrelaterat. Det innebär att det skeren automatisk anpassning av såväl skatt som bidrags-underlag vid en befolkningsförändring. En ökning avbefolkningstalet ger högre intäkter och en minskningger lägre intäkter, även om det i kostnadsutjämnings-systemet finns en kompensation till de kommuner ochlandsting som har en befolkningsminskning. Rubbasdet här systemet kommer, om nya pengar inte tillförs,detta att finansieras av landets tillväxtregioner - till-växtregioner som måste bygga ut den samhälleligaservicen vid befolkningsökningar.Jag finner det ganska anmärkningsvärt om rege-ringen nu skulle vara inne på tankegången att kom-pensera de kommuner och landsting där befolkningenminskas ännu mera. Det leder till att tillväxtregioner-na får sämre ekonomiska förutsättningar.