prot · GL0947 · 1997-12-15 00:00:00 — Det var det falska budska-pet.Under den här socialdemokratiska regeringsperio-den är det många som blivit varse vad som händer iekonomiskt svåra tider när det inte finns en genom-tänkt politik, när det inte finns någon respekt för förmånga människors viktiga reformer. Och man kom-mer naturligtvis att upprepa det falska budskapet i1998 års valrörelse. Men tro dem inte!Herr talman! har situationen förde psykiskt funktionshindrade uppmärksammats allt-mer. Det är uppenbart att de förändringar som harskett genom bl.a. den s.k. psykädel inte har fungerattillfredsställande. Det är allvarligt, och åtgärder måstedärför vidtas. Den här gruppen finns med bland dehemlösa som talade om italarstolen. Vi anser att även de psykiskt funktions-hindrade skall omfattas av personkretsen enligt lagenom stöd och service till vissa funktionshindrade. Detinnebär ökade utgifter , men det är viktigt att vii större utsträckning uppmärksammar den här grup-pen. Vi anser också att man skall få rätt till personligassistans. Det tar tid. Därför har vi anslagit 300 miljo-ner till kommunerna för att vidta åtgärder i avvaktanpå att även den här gruppen kommer att ingå i per-sonkretsen.Herr talman! politik bygger på varjemänniskas lika rätt. Denna grundläggande inställningkombinerad med det konstitutionella skyddet för allamedborgare i vårt land borde vara tillräckligt för attgarantera att ingen diskrimineras på grund av kön,ursprung, funktionshinder eller något liknande. Mensamtidigt måste vi konstatera att funktionshindradefortfarande möts av fördomar. Fördomarna kan tamånga uttryck. När utvecklingsstörda och psykisktfunktionshindrade skall flytta in i ett villaområde kannamnlistor förekomma med uppmaning till grannarnaatt motsätta sig detta.Det finns alltså grupper som har ett lägre männi-skovärde beroende på ett medfött handikapp eller enförvärvad sjukdom. Detta är oacceptabelt. Låt ossdärför gemensamt arbeta för att ändra på detta, och låtoss också arbeta för breda politiska lösningar som tarsikte på att rikta våra gemensamma resurser till demsom behöver samhällets stöd. Det handlar i grundenom politisk vilja. Det är viktigt att nu hitta vägar, attse till att politikens intresse inte stannar vid retoriken.Det behövs förbättringar, inte försämringar inomhandikappområdet.Låt oss gå från ord till handling. Då först kan visvara ja på frågan om vi gör det i handling.Anf. 202 ():Herr talman! står bakom riksdagensbeslut om anslagen till hälsovården,sjukvården och den sociala omsorgen. Vi står ävenbakom förslagen till mål för utgiftsområdet. I dennadebatt vill jag endast ta upp ett par områden.I detta betänkande behandlas bl.a. bidrag till vissverksamhet för personer med funktionshinder. Bidra-get till handikapporganisationernas rekreationsan-läggningar föreslogs minska med 6 miljoner. Det ären mycket angelägen fråga att särskilt anpassade re-kreationsanläggningar med hela landet som upptag-ningsområde, som det här är fråga om, kan utvecklassom ett komplement till annat utbud på marknaden.Den 40-procentiga neddragningen av stödet skulleinnebära ett hot mot anläggningarnas fortsatta driftoch underhåll, vilket framhölls i motioner.Det är med stor tillfredsställelse som jag konstateraratt vi hos regeringspartiet fick gehör för vårt krav påökat stöd till dessa anläggningar. Det innebär att bi-draget kommer att bli istället för 9 miljoner. Detta kommer dessutom attkunna ske utan större men för annan verksamhet,vilket vi har ansett vara en förutsättning.För patienternas rätt till valfrihet, för ökad kvaliteti vården och för vikten av samordning av resurser villjag också passa på att uttala det betydelsefulla i attden offentliga vården utnyttjar handikapporganisatio-nernas kompetens och resurser. Jag tänker då bl.a. påReumatikerförbundets specialsjukhus där patienternaerbjuds den bästa tänkbara rehabilitering.Herr talman! LSS, lagen om stöd och service, ochLASS, om den statliga assistansersättningen, har vidett flertal tillfällen debatterats i dennakammare. De finns med även i dagens betänkande.Den viktigaste handikappreform som genomförts iSverige är införandet av rätten till personlig assistans.Därom tvistar ingen. Den rättigheten har av dem somden berört upplevts som en revolution som äntligenger dem möjlighet att leva ett något så när normalt liv.Just därför är det nödvändigt att se till att reformenblir långsiktig och stabil, vilket naturligtvis ocksåinnebär att den måste ha en stabil finansiering.Som vanligt förs det fram kritik angående Center-partiets och Socialdemokraternas s.k. besparingar påden statliga assistansersättningen vilka påstås ha för-sämrat och praktiskt taget urholkat hela reformen.Som vanligt är kritiken mer ett sätt att försöka vinnapolitiska poäng än ett seriöst betraktande av verklig-heten. En bra reform måste också vara långsiktigtfinansierad. Det underströks av brukarna vid utskot-tets hearing. Ingen kan vid det här laget vara ovetandeom att assistansreformen har varit underfinansieradoch att det för reformens överlevnad är absolut nöd-vändigt att hålla de kostnader nere som inte drabbarden enskilde. Administrationskostnader måste hållasnere lika väl som att eventuella hål där pengar för-svinner utan att komma den enskilde funktionshindra-de till del måste täppas till.De senaste årens saneringsprogram har omfattat126 miljarder kronor, och det var nödvändigt som vialla vet. Av dessa har , nästan 50 miljarder,drabbat område. harassistansersättningen, jämfört med , fått etttillskott på närmare två miljarder. Kan man tydligareän så visa att och regeringspartiet harprioriterat denna reform. Det är fullständigt obegrip-ligt hur man kan vrida detta tillskott på 2 miljarder tillatt bli besparingar.Den hearing som socialutskottet ordnade i dennafråga visade med all önskvärd tydlighet att reformenför brukarnas del i stort sett fungerar bra. Det somskapar vissa problem är schablonersättningen, ochdessa problem rör endast kooperativen. Detta måstesjälvfallet lösas. Vi har uttryckligen från riksdagenssida sagt ifrån att förändringarna inte får innebära attbrukarnas frihet att välja assistansanordnare in-skränks. Om så blir fallet med schablonersättningenmåste det självklart ändras. Eftersom assistansersätt-ningen är individuell, något annat var heller aldrigavsikten då den infördes, måste en finansiering avvissa av kooperativens kostnader, t.ex. de kostnadersom är förknippade med att arbetsgivaransvaret, ord-nas på annat sätt.Regeringen ämnar nu se över den problematiken.Uppdraget kommer enligt uppgift att lämnas till . Jag vill bara understrykavikten av att översynen sker snabbt så att en föränd-ring kan komma till stånd möjligt.Herr talman! Jag yrkar bifall till hemställan i be-tänkandet.Anf. 203 () replik:Herr talman! Efter anföran-de är det väl inte ett öga torrt i kammaren med tankepå vilka fantastiska insatser som har gjorts från Cen-terpartiet för att finansiera reformen.Men snälla ! Att personkret-sen har ökat, och att antalet timmar har ökat, det ärsådant som vi visste att det kunde ske.Man var naturligtvis beredd att tillskjuta pengar föratt se till att alla som var i behov av och ville ha till-gång till lagen skulle få del av detta. Då kan man välinte med bästa vilja i världen påstå att man har gått inoch räddat någon reform och att man gjort ett tillskottav medel?Sanningen är ju att ni har urholkat reformen. Nihar försämrat genom att schablonisera, genom attförvägra människor personlig assistans i skolor, pådagcentrum och på andra ställen. Det är ju det ni hargjort. En lögn blir ju inte till sanning bara för att denupprepas tillräckligt många gånger.Sedan, herr talman, vill jag säga att det inte verkarsom om och jag har varit påsamma hearing när hon på fullt allvar påstår att bru-karna skulle vara nöjda med de ingrepp som regering-en med benäget bistånd av har gjort ireformen.Anf. 204 ()replik:Fru talman! Det här med att vi skulle ha genomförtbesparingar i handikappreformen har debatterats vidotroligt många tillfällen i denna kammare. De andrapartierna, bortsett från regeringspartiet och oss själva,upprepar som ett mantra att vi har gjortbesparingar. Vi har inte gjort några som helst bespa-ringar - om jag får upprepa vårt mantra - som harkunnat gå ut över den enskilde.Vi har de facto fortfarande lagt till två miljardert.o.m. 1998 på denna reform. De besparingar som ärgjorda är gjorda inom administrationen. Det är bl.a.därför vi har lagt över de 20 första timmarna påkommunen. Det har vi gjort för att dels spara på ad-ministrationen, dels också täppa igen de hål somkommunerna de facto litet då och då har utnyttjat. Dehar nämligen använt de personliga assistenterna i sinhemtjänst och skjutit över kostnaderna på staten.Det är sådana här saker som vi vill täppa till för attge den här fantastiskt fina reformen en långsiktigtstabil finansiering. Flera motioner och särskilda ytt-randen, inte minst från , hävdar att vissasaker skall återställas, t.ex. det som togs upp nu omatt man inte får ha assistans i skolan. Detta är full-ständigt fel. Utskottet har uttalat och harfattat beslut om att man visst får ha personlig assistansi skolan. Men även denna bör för kostnadens skullsamordnas med skolornas övriga assistenter. Det äringa sådana besparingar, inga inskränkningar, gjordasom kan drabba den enskilde i detta fall.Anf. 205 () replik:Fru talman! Det vore väl förmätet av mig att påståatt ljuger, men jag kan väl sägaså pass mycket som att hon hanterar sanningen litetvårdslöst.Vi har inte gjort några förändringar i reformen, vihar tillskjutit medel, säger . Ja, nihar tillskjutit medel för att alla de människor som är ibehov av lagens stöd skall kunna få det. Men generellthar ni försämrat. Ni har urholkat reformen. Samtidigthar mage att säga att ni värnarom långsiktigheten i reformen. Vid fyra tillfällen harni varit inne och ändrat på reformen och stött rege-ringen i deras förändringar. Vad är det för långsiktig-het att gå in och förändra förut-sättningarna i reformen fyra gånger?Anf. 206 ()replik:Fru talman! När argumenten tryter upprepar manhela tiden sina envisa mantra. Det har all tydlighet också nu visat. De förändringar somär gjorda är fortfarande av administrativ art för attspara in pengar inom administrationen. Det enda somhar blivit ett problem med de förändringar som ärgjorda är schablonersättningen - vilket jag också sadei talarstolen.De enda verkliga problem som brukarna pekadepå under hearingen, som jag dels har hört, dels harläst - följaktligen kan inte heller särskilt mycket haförbigått mig - är också den här schablonersättningen.Den ger vissa problem eftersom man t.ex. inte kan fåbetalt för arbetsgivaransvar när det gäller uppsäg-ningslöner och sådant.Nu har regeringen sagt att detta skall ses över, fördet måste åtgärdas. Det enda sättet att verkligen ga-rantera denna reforms överlevnad är att se tillatt de pengar som vi lägger i reformen verkligenkommer den enskilde brukaren till del och inte ham-nar i några som helst svarta hål oavsett om det handlarom administration eller felaktigt utnyttjande.Anf. 207 ():Fru talman! Jag känner mig nästan litet frestad attfortsätta det replikskifte som var alldeles . Detvar mycket intressant får jag lov att säga. Jag skallhålla mig till det jag hade tänkt säga, men jag hadebra gärna velat blanda mig i.Fru talman! har ägnat storkraft åt arbetet med att skapa bättre villkor för detglömda ; för gamla och sjuka på långvården,för barn som far illa och inte minst för människor medfunktionshinder och deras familjer.Genomförandet av handikappreformen var förFolkpartiet mycket angeläget. Det är därför med stororo och sorg som vi har sett deförändringar som regeringen med hjälp av Centerpar-tiet har genomfört och som har urholkat handikappre-formen.Alltför har videbatterat förändringarna inom handikappreformenhär i kammaren, och beslut har fattats. Reformen ärny men ändå ständigt utsatt för förändringar. Detväcker mycket oro och bekymmer för dem som harrätt till reformen, en oro som borde ha besparats demmed tanke på alla andra bekymmer de har. Dessutomblir det ju också en oro för framtiden. Vad händernästa gång?Den senaste förändringen, som kom i sambandmed vårbudgeten 1997, var ju när Socialdemokrater-na och ansåg det prioriterat att, somman tecknade in miljardöverskott i de offentliga fi-nanserna, spara påassistansersättningen.Handikappreformen urholkas bl.a. genom att ettstörre ansvar vältras över på kommunerna. Det blirdelvis en återgång till situationen före reformen, dåmänniskor med funktionshinder ofta fick finna sig iatt servicen radikalt kunde skilja sig åt mellan olikakommuner.Försämringarna handlar inte bara om pengar. Dehandlar också om innehållet. Genom den s.k. scha-bloniseringen försämras situationen radikalt för en-skilda funktionshindrade och för flera brukarkollektiv.Det bekräftades ju också vid socialutskottets utfråg-ning om handikappreformen tidigare i höst.Fru talman! Enligt LSS skall även de med psykis-ka funktionshinder räknas till personkretsen. EnligtSocialstyrelsens utvärdering av handikappreformen såär denna grupps behov väldigt eftersatt. Det finnsdärför all anledning att regeringen ser till att lagstift-ningen följs även för gruppen med psykiska funk-tionshinder.Vi menar att de rättigheter som LSS och LASSgivit personer med funktionsnedsättning och derasanhöriga inte får försämras. Den personliga assisten-ten bör snarare användas mer i arbetslivet och i studi-everksamheten. Assistentens insatser i skolarbetet ochpå dagis skall utvecklas så att den enskilde kännertrygghet i att allt kring hans eller hennes person fun-gerar så bra att alla övriga krafter kan användas till attsatsa på skolarbetet eller den pedagogiska leken.Förändringarna i rätten till personlig assistansmåste återställas. Återupprättandet av handikappre-formen kommer för i första rummet. Närdet väl är gjort och ekonomin ger utrymme finns detanledning att blicka framåt mot nya reformer.Folkpartiet har därför i sin budget anslagit drygt1,4 miljarder mer än vad regeringen hade föreslagitför att handikappreformen skulle kunna återställas.Det återstår nu bara att konstatera att Socialdemokra-terna och har funnit att andra områdenär viktigare att prioritera.Kerstin Warnerbring sade att handikappreformenhar varit en revolution och att protesterna och våraförslag bara kommit till för att vi skall ta politiskapoäng. Hon sade också att det är en långsiktig finansi-ering som är viktig. En sådan är vi i libera-lerna beredda att se till att vi får, så att människornakan känna sig trygga. Vi gör den prioriteringen.Fru talman! Jag vill också beröra stödet till re-kreationsanläggningar för handikappade, och jag villta ett exempel.Mättringe är en rekreationsanläggning för handi-kappade. Syftet med anläggningen är att erbjuda barn,ungdomar och vuxna med funktionshinder samt derasfamiljer en rekreation i en tillgänglig miljö med sär-skild personal och service. Det är en rekreation somför många är ytterst välbehövlig och som inte går attfå i andra miljöer, som t.ex. de som icke funktions-hindrade kan använda. Jag tänker t.ex. på promenaderi skog och mark, att sola och bada vid en badstrand.Detta är möjligt även för svårt funktionshindrade iMättringe. En tids vistelse där kan betyda att både denfunktionshindrade och de anhöriga orkar ytterligareen tid.De olika organisationerna har tagit ett betydandeansvar för anläggningarna, och det är därför somsamhället via särskilda statsbidrag har stött verksam-heten. Regeringen ville i budgeten dra ned på stödettill anläggningarna med . Vi avvisardenna besparing. Utskottets majoritet har till viss deltillgodosett våra krav och tillfört ytterligare medel,men vi anser att hela summan på 6 miljoner kronorborde ha avsatts.Fru talman! Våra förslag om förbättringar inomhandikappområdet har ju avvisats genom riksdagensbeslut , och jag kan därför barahänvisa till det särskilda yttrande som jag har lämnattill betänkandet.Anf. 208 ():Fru talman! Det finns en teoretisk samsyn mellanalla partier om handikappolitiken. Den kan uttryckasungefär så här: Alla människor med funktionshinderskall ingå i samhällsgemenskapen med samma rättig-heter och möjligheter som människor som inte ärfunktionshindrade. Det är bra att det finns en storenighet i teorin, men när vi kommer till hur det härskall omsättas i praktiken och vad det krävs för resur-ser och rättighetslagstiftning börjar enigheten tyvärrkrackelera.Det är inte så att vi i tror att rege-ringen och inte har insikt om vad sombehövs, men resurserna för att leva upp till målet medhandikappolitiken verkar variera med det ekonomiskaläget. I lägen med ekonomiska svårigheter genomförsåtstramningar, dvs. man ställer funktionshindradeutanför samhällsgemenskapen. Man säger: Vi har interåd att ge er samma rättigheter som de utan funk-tionshinder helt självklart har. Ett tydligt exempel ärinförandet av schablonersättningen i assistanssyste-met.Vi menar att det här är ett helt oacceptabelt syn-sätt. Även i tider med ekonomiska svårigheter måstesamhället kunna garantera dessa rättigheter. Dethandlar om politisk vilja och prioritering. Det är en avanledningarna till att vi i när det nu serut som det gör vill införa en rad rättighetslagar. Dåhandlar det om många saker som måste fångas upp,bl.a. om tillgänglighet i samhället, om telefonservice,om samhällsinformation, om IT-utveckling, om sko-lans utformning, om kommunernas ansvar. Funk-tionshindrades rätt att bestämma över sitt liv får aldrigreduceras till en konjunkturfråga.Jag vill här lyfta fram några frågor ur Vänsterpar-tiets motion.Det första handlar om människor med psykiskafunktionshinder som lämnas utan hjälp när sta-tens stöd till kommunernas psykiatriarbete trappasned alltför snabbt. Resultatet ser vi, som RagnhildPohanka redogjorde för, på gator och torg,där rotlösa och ibland hemlösa människor driveromkring i stället för att få det stöd de behöver. Vimenar att det här krävs mer resurser. Det krävs ocksåatt utvidgningen av personkretsen när det gäller rättentill personlig assistans får ett genomslag i praktikenför den här gruppen.Det andra handlar om stödet till rekreationsan-läggningar. Där har utskottet delvis tillgodosett kraveti motion. Vi ville avsätta 6 miljoner -det blev 4. Det är bra att det blev något, men det hadekrävts mer. Och det får inte bli en engångsinsats.Rekreationsanläggningarna fyller ett mycket viktigtbehov.Det tredje handlar om bidragen till handikapp- ochpensionärsorganisationerna, där bidragen inte harhöjts /93. Det innebär reelltminskade resurser år . Vi menar att stödetborde räknas upp med och att utbe-talningen av bidrag bör ske kvartalsvis i förskott somtidigare.Det fjärde är bilstödet, som faktiskt urholkats ioch med att man inte kan få bidrag till servostyrning,automatväxel, klimatanläggning m.m. Det räknas välantagligen som normalstandard, men det gör att bilenblir mycket dyrare i inköp. Ytterst få normalinkomst-tagare klarar av att köpa sådana, väl grundutrustadebilar utan bidrag, och möjligheten att förflytta sig ärför många funktionshindrade helt kopplad till en an-passad bil, där dessutom servostyrning och automat-växel är nödvändigt. Men den rätten verkar inte läng-re styras av den enskildes behov och efterfrågan utanverkar handla om ifall man har råd eller inte. Var detså det var tänkt?Det femte gäller assistansersättningen och rättentill personlig assistans, något som för många funk-tionshindrade är helt avgörande för att de skall kunnaleva ett värdigt liv. Det finns nu en schablonersättningpå . Visserligen kan man om det finnssärskilda skäl få , men dettäcker inte kostnaderna för dem som behöver mångatimmar under obekväm arbetstid. En gravt funktions-hindrad som behöver hjälp dygnet runt skall t.ex.betala obekvämhetsersättning för sin assistans 62 %av tiden. Hur skall han eller hon klara sig?Systemet verkar utgå från tanken att alla skall varalagom - ha ett lagom behov av assistanstimmar påobekväm tid. Men så ser ju inte verkligheten ut. Vi kan inte se hur schablonen skall kunnatäcka kostnaderna för dem som har behov av assistanspå kvällar och . Vi menar att schabloniseringenmåste avskaffas. I stället borde ett nytt och tydligtregelsystem införas, i enlighet med vad Intressegrup-pen för assistansberättigade föreslagit.Vi anser också att förslaget om överföring av de20 första assistanstimmarna till kommunerna skallavvisas. Det kommer att bli ett nytt och administrativtklumpigt system. Det kommer att försvåra för denenskilde att bestämma hur den personliga assistansenskall organiseras. Dessutom har man inte finansieratöverföringen fullt ut - det saknas 400 miljoner. Dåsäger man att dem skall man ta från de allmänna bi-drag som man ger kommunerna för vård, omsorg ochskola.Vi menar att assistansersättningen måste finansie-ras fullt ut och naturligtvis långsiktigt och att detmåste motsvara de faktiska behoven. Sker inte det härär det de funktionshindrade som får betala i form avminskad assistanshjälp, och så urholkas reformen. Ärdet tanken med underfinansieringen?Det sjätte som jag vill lyfta fram är rätten tillhjälpmedel, där ansvaret ibland ligger på lands-tinget, ibland på kommunerna och ibland på staten.Det innebär att enskilda funktionshindrade iblandfaller mellan stolarna och att det uppstår dispyter ochregeltolkningar mellan olika huvudmän om vem somhar ansvar för vad. Vi menar att man skall lägga dethär ansvaret på en huvudman och att funktionshindra-de skall garanteras rätten till hjälpmedel genom enstrikt och tydlig rättighetslag.Det sjunde jag vill lyfta fram är rätten att förflyttasig. Vi menar att tillgängligheten inom trafikområdetförutsätter att hela kedjan fungerar från dörr till dörr.Det innebär dels att kollektivtrafiken måste görastillgänglig, dels att färdtjänsten behöver byggas ut.Det innebär att en satsning på att anpassa kollektiv-trafiken inte kan finansieras genom att ta medel frånfärdtjänsten för här krävs nämligen både-och.Det är i det här sammanhanget viktigt att påpekaatt förordningen om anpassning av kollek-tivtrafik visar sig helt verkningslös eftersom den in-nehåller så många om, men så få ovillkorade bör ellerskall.Det åttonde jag vill lyfta fram är tillgänglighetentill hela samhället. Här finns oändligt mycket kvar attgöra. Den lagstiftning vi har är helt uddlös och tillåterundantag och dispenser. Det gäller allt från handi-kapptoaletter och rullstolsramper till busstidtabeller iblindskrift. Vi menar att kommunerna skall åläggas attgenomföra inventeringar och upprätta åtgärdsplanernär det gäller publika lokaler på allmän plats. Detskall vara genomfört , liksom en del avåtgärderna. Det finns ingen anledning att skjuta dethär i avvaktan på tvingande lagar.Det nionde jag vill lyfta fram är behovet av en ge-nerell bred övergripande diskrimineringslagstiftning.Vi har lagt fram upprepade motioner iämnet. Vi har gjort det utifrån insikten att om vi skallskapa någon kraft bakom orden om alla människorslika värde och jämlikhet så krävs det en heltäckandelagstiftning. Då handlar det om tillgänglighet, omrätten till arbetslivet, om rätten till samhället.Nu senast möttes vi av rubriker om att ett rull-stolsbundet par nekades tillträde till flera restaurangernär de skulle ut och roa sig på grund av utrymmes-brist. De satt ju i rullstol. De tog plats. Det är ett avmånga exempel på diskrimineringen av funktions-hindrade.Slutligen vill jag säga att rätten till ett jämlikt livockså inkluderar rätten till arbete. På det området harregeringen med hjälp av väsentligt för-sämrat de funktionshindrades möjligheter under sena-re år. Det handlar om sänkta nivåer i lönebidragssys-temet, om minskade bidrag till . I stället harförtidspensioneringen bland unga funktionshindradeökat. Detta är skamligt.Fru talman! Om jag kunde skulle jag naturligtvisyrka bifall till vår motion. Men ramarna är satta ocheftersom våra förslag är fullt ut finansierade är deavvisade. Men jag står naturligtvis helt bakom vårtsärskilda yttrande i betänkandet.Anf. 209 ()replik:Fru talman! säger att Vänsterpar-tiet vill se till att assistansreformen blir långsiktigtstabilt finansierad.