prot · GK0953 · 1997-01-22 00:00:00 — Han lovar att halvera arbetslösheten, attbygga det hållbara samhället, att avveckla kärnkraftenosv. Skall det fortsätta som får vi nog samman-fatta period som statsminister när den är slut1998 med: "Det bidde ingenting".Fru talman! Den öppna arbetslöshetenskall halveras, utlovade statsminister . Sedandess har arbetslösheten knappt ens darrat på man-schetten, för att använda skräddarens ord. Senaste nyttär 650 arbetslösa när lägger ned i Arboga.Arbetsmarknadsminister skick-ades dit med tre nya jobb .Ändå finns det utmärkta möjligheter.Nu finns i 650 personer som riskerar attbli arbetslösa. Det rör sig om yrkesskickliga mekani-ker, civilingenjörer, svetsare, elektriker, dataexperteroch annan kompetent arbetskraft.Hos riksdag och regering finns ett tydligt uttalatmål att ställa om till ett hållbart energisystem. För-handlingarna är i slutskedet. Låt oss då utnyttja allakompetenta arbetssökande till att börja omställningen!I finns ett ypperligt tillfälle att starta ensvensk vindkraftsindustri. De som blir arbetslösahar den kompetens som behövs i en vindkraftsin-dustri. Till var av arbogabor-na anställda inom tillverkningsindustrin, så det finnsmassor av erfarenheter och rätt grund att bygga vidarepå.Vid en satsning på vindkraft i kan man taefter det danska undret. Vindkraften är nu Danmarksstörsta exportindustri med totalt ca 10 000 anställda.Är regeringen villig att satsa så att den kompetenssom finns i tas till vara i en framtidsbransch,en bransch som dessutom leder till en hållbar utveck-ling och till en bättre miljö? Eller väljer regeringen attlåta flyttlassen gå från ? Tyvärr är det inte barafrån som flyttlassen riskerar att gå. varslar1 500 personer. Kommuner och landsting säger i sinarapporter att 60 000 personer riskerar att få gå underde närmaste åren.Halverad arbetslöshet, sade statsministern. Nej,det bidde ingenting.Alla vägar skall prövas för att minska arbetslöshe-ten, sade till . "Detfinns ingenting som är för dumt för att prövas", sadehan. Vi skickade över våra förslag till bra åtgärder föratt minska arbetslösheten. Vi föreslog att man skullesänka arbetstiden . Skatteväxla så att detblir billigare att anställa och dyrare att miljöförstöra,föreslog vi. Inför ett sabbatsår så att man kan ta ledigtett år av a-kassan om en arbetslös träder in,föreslog vi. Ta krafttag för att få in långtidsarbetslösapå arbetsmarknaden, krävde vi. Satsa på de miljöjobbsom ändå behöver göras och behåll personal inombarnomsorg, skola och vård i stället för att göra denarbetslös, föreslog vi i Miljöpartiet.Att man skall jobba och 40timmar ut och år in är ingen naturlag, ävenom det intrycket kan ges av debatten i . Vikan göra som man har gjort i , ,och , dvs. sänka arbetstiden till 35timmar . Vi kan fatta ett sådant beslut i år.Det vill vi i göra.Opinionsundersökningarna visar också att deflesta vill sänka sin arbetstid och i större utsträckningdela på jobben.Experterna beräknar att en sänkt arbetstid ger200 000 nya jobb. Det ger ökad flexibilitet, som ar-betsgivarna vill ha. Det ger stärkt konkurrenskraft,som behöver. Försök i kommuner visar attarbetsskadorna och stressen minskar med kortarearbetsdagar. Det finns alltså stora vinster att göra meden kortare arbetstid.Varför lyssnar inte på sin egenkongress som uttalat att arbetstiden skall sänkas?Varför lyssnar han inte på socialdemokraternas kvin-noförbund som drivit frågan om sänkt arbetstid ?Man skall pröva alla vägar för att minska arbets-lösheten, sade statsministern. Men det bidde ingen-ting.Sverige skall ställa om till ett ekologiskt hållbartsamhälle, sade statsministern i sin programförklaringför . Kretsloppssamhället skallbyggas steg för steg. Äntligen en viljeinriktning för etthållbart samhälle, sade vi i och erbjödregeringen våra framtagna förslag till etthållbart samhälle.Satsa hårt på att bygga ut snabbtågsförbindelsernaoch bygg viktiga förbindelser som saknas, skrotaDennispaketet, satsa på miljövänligare drivmedel förbilarna! Låt oss ta bort ett antal farliga kemikalier ochlivsmedelstillsatser. Låt oss fortsätta allergisaneringenav skolor och dagis. Låt oss släppa ut burhönsen urburarna. Låt oss rädda de sista naturskogarna i Sveri-ge.Allt detta och mycket mer föreslog vi i Miljöpar-tiet. Det är mycket som behövs för att nå ett ekolo-giskt hållbart samhälle. Men är det en mycketstor vinst och ger människor fler jobb.Men vi var nog för optimistiska. På område efterområde har vi fått erfara hur regeringen har saknathandlingskraft, hur man i stället har ökat klyftorna isamhället, hur den sociala utslagningen har ökat ochhur besluten om en avveckling av kärnkraften hardröjt. Men vi hoppas ändå på att regeringen tar sittförnuft till fånga och inser att det finns möjligheter iden tid som vi lever i . Det finns möjligheter attställa om samhället till ett hållbart ekologiskt samhäl-le, där också de sociala aspekterna finns med och därmöjligheterna finns för människor att må bra.(Applåder)Anf. 35 ():Fru talman! "Många av dagens samhällsproblem,såsom sjuklig masskonsumtion, samvetslös miljöför-störing, respektlöshet mot äldre och politikerförakthar, enligt vår mening, sin yttersta orsak i frånvaronav en religiöst och kulturellt förankrad värdegrund.Sverige genomgår en djup identitetskris där allt flerbörjar omvärdera och ifrågasätta det moderna projek-tets innehållslöshet, utpräglade relativism och värde-nihilism. Det är ett gott tecken. "Fru talman! Detta är inte ord som jag har formule-rat. Så uttrycker sig nämligen två unga svenska mus-limer. De tar Uddevallapolitikernas klåfingrighet införskolavslutningen som utgångspunkt, när de skriver omdet moderna projektets rotlöshet. Deras budskap äregentligen en ivrig uppmaning till oss att inte visaförakt för svensk tradition och kultur, att inse att omvi svenskar inte känner oss trygga i vår egen identitet,så kommer vi inte att respektera andras. Och en kultu-rell eller etnisk respektlöshet, en brist på etik i vårtvardagsliv, är sannolikt ett av de största framtidsho-ten.Fru talman! Personligen blir jag förskräckt när jaghör och läser om att det monteras övervakningskame-ror på skolor, att det är synnerligen vanligt med poli-ser på skolgårdar , att lärare utsätts för våldoch känner sig ängsliga och rädda, att ca 100 000elever är mobbade, att massor av elever inte får betygosv. Vi kan ju sitta här i - en del gör ju detäven om det inte är så många - och tala oss hesa omutbildningens roll för framtiden, och vi kan satsaresurser i det oändliga. Men rinner dessa ut i svartahål och skolorna blir förvaringsplatser där oordningoch rädsla råder, då har vi alla anledning att fruktaframtiden.Vi vet att morgondagens samhälle kräver utbild-ning och kunskaper. Jag tror dessutom att det är ange-läget att stryka under att en förutsättning för att viskall slippa de stora och splittrande löneskillnadernaoch en stor social spänning i vårt samhälle är att vikan garantera lugn, ro och trivsel i våra skolor. Det äringen hemlighet för någon - jag vågar säga inte förnågon i - att de ungdomar som kommer efter iskolan, de grupper som hamnar vid sidan om ochenbart genomlider skolan, lätt blir de grupper somfastnar i svåra sociala och ekonomiska omständighe-ter.Fru talman! Det finns mycket som vi politiker haranledning att engagera oss i, mycket som inte kostarpengar. Ingen bestrider att vi har ett ansvar för huranslag fördelas. Men vi har också ett ansvar för atthålen i samhällsekonomins botten tätas, så att interesurser i onödan bara försvinner. Vi har ett ansvarför att ordning och trygghet är förhärskande på gatoroch torg, på skolgårdar och, förstås, i undervisnings-salar.Vi vet alltför väl att välfärdssamhället inte reglerasenbart via kronor och ören. Vi vet ju att trivsel ochförutsättningar för en trygg framtid inte enbart harmed BNP-siffror att göra.Vi gör ständigt gällande att måste få enkraftig ekonomisk tillväxt för att kunna placera sigbland de ledande nationerna i världen, och det ärnaturligtvis helt riktigt och sant. Men jag vågar franktpåstå att inte placerar sig där med mindre änatt vi får fason på skol- och undervisningsväsendet,vinner tillbaka respektfullhet och kvalitet i svenskaskolor. Och så måste vi uppgradera föräldrarnas ochhemmens möjlighet att främja trygghet och överförarespekt för medmänniskors värde och integritet. Jagbegriper inte att det skall behöva gå år utan attvi samfällt tillstår att välfärdssamhället är beroende avfungerande hem, att våld och rotlöshet som motkraftkräver den trygghet som hem och familjer kan ge ochi regel också ger. Det är inte att ropa på Sörgårdeneller att tro på något "Idyllien". Det är att våga görasig kvitt en del ideologisk rappakalja som har spriditsunder senare decennier, då familjemiljöer har miss-krediterats genom kollektivismen.Fru talman! Under helguppehållet har vi av för-klarliga skäl via medierna fått oss till del en mängdintervjuer och uttalanden av statsministern och stats-råden. Alla dessa deklarationer har ett genomgåendetema: Vi socialdemokrater har inte gjort några fel, vigör inga fel och vi kommer aldrig att göra några fel.Skulle det någon enstaka gång tillstås att det kan-ske har funnits någon skavank i uppträdande ochbeslut, så är det LO som nås av detta. För övrigt gällernågot slags ofelbarhetsdogm. Gå in i databaser och läsvad som har sagts, så skall ni se vilken uppsjö påsjälvförtroende och fullkomlighet ni möter.Herr talman! Det är väl i och för sig lätt att förståatt varje regeringsledamot vill uppamma optimism.När arbetslösheten plågar, när människor kännerängslan över att inte räcker till och fak-tiskt får uppleva detta inpå bara kroppen, när barn-familjer pustar inför alla ekonomiska uppförsbackar,när många äldre med rätta tycker sig orättvist behand-lade, då är det inte ett uns egendomligt att regeringenmed i spetsen vill skapa optimism.Men finns det verkligen inte anledning tillnågra nypor ödmjukhet? Jag tror faktiskt att det är enförutsättning för att politiken skall återvinna en deltrovärdighet.Herr talman! Påtalar man från oppositionshåll attpengarna till vården inte räcker, vilket för övrigt allapartiers representanter i den stora sjukvårdsutredning-en är överens om, då börjar de socialdemokratiskaregeringsledamöterna genast att rabbla den läxa somde kan som ett rinnande vatten. Då får vi höra hurSocialdemokraterna 1994 fick överta nära nog alltelände under solen.Presenterar man från oppositionshåll förslag pååtgärder som skulle lätta bördorna för de ekonomisktsvagaste grupperna - flerbarnsfamiljer med små in-komster och pensionärer med ingen eller liten ATP -då vet man att nästa utantilläxa kommer med rekyl-verkan. Då heter det: Ni kristdemokrater skall ju ty ertill , och vill ju berövakommunerna en väldig massa miljarder.Detta säger en socialdemokrat utan attblinka, trots att hon eller han innerligt väl vet att detvar Socialdemokraterna själva, inte fyrpartiregering-en, som sänkte arbetslöshetsersättningen, sänktebarnbidraget, tog bort flerbarnstillägget, försämradepensionärers hyresbidrag, ökade medicinkostnadernaoch förpassade u-hjälpen under den s.k. skammensgräns.Blir sedan riktigt trängd, drar hantill med att han är utsatt för personförföljelse, förkampanjer mot honom som person.Efter två års regerande, och därtill kan förstås läg-gas att socialdemokratin obestridligt bär ansvar förflydda decennier, ter det sig ju helt orimligt att försö-ka framställa det som om partiet har monopol pånågot slags politisk oförvitlighet. Sanningen är ju attvare sig fyrpartiregeringen eller den soci-aldemokratiska regeringen eller efter 1994bör försöka införskaffa omdömet ofelbar.I dag är av den arbetsföra befolkningenutan regelrätt arbete - ! tar arbetslöshets-utgifterna musten av vård, omsorg och övrig offentligverksamhet. Det sker !Göran kan väl inte mena att han och hansregering har uppfunnit någon ny doktrin som säger attbudgetsanering och satsning på sysselsättning aldrigkan gå hand i hand?Det finns absolut ingenting som säger att två årskulle vara en för att lätta på trycket förnäringslivet, där de nya arbetsplatserna ju måste fram.Det finns heller ingen som helst möjlighet att, om manvill vara seriös, påstå att det under två regeringsår inteexisterar möjligheter att öppna för jobb inom tjänste-sektorn.Herr talman! , saknas detresurser i vården. Det är sannolikt denna dags störstatragedi att inte alla människor som har behov av vårdoch omsorg behandlas på ett värdigt och anständigtsätt. Vi har hört åtskilligt om vårdgarantin, om skall komma till och bli opererad inom rimlig tid.Det finns åtskilligt att ta fasta på i den debatten. Menär det inte hög tid att också ta upp ett resonemang omett slags hemtjänst- och sjukhemsgaranti, ett slagsvärdighetsförsäkran för åldringsvården? Det skallfinnas till samtal. Det skall existeramöjligheter att bry sig om. Klinikfärdighetsbegreppetmåste rensas ut, det borde vi vara överens om. Senil-dementa och mentalt krya åldringar skall inte blandashur som helst. Inom kommunernas åldringsvård skalldet finnas kompetent medicinsk personal - både sjuk-sköterskor och läkare. Den sjukhemsplacerade skallinte skiljas från sina anhöriga bort osv.Nog borde vi få en värdighetsgaranti för åldringsvår-den för våra gamla?Jag har nämligen den uppfattningen att om vård-garantin kommer på tal för oss som är i arbetsförålder, är vi i regel i de omständigheterna att vi kantala för oss själva och ställa krav. För många som harhemtjänst eller befinner sig på sjukhem existerar långtifrån ofta möjligheten eller orken att göra detta. Där-för måste vi i första hand ta ett generellt ansvar förderas vård och omsorgskvalitet.Herr talman! Jag kan faktiskt förstå att socialde-mokratin under den gamla goda tiden kunde fastna ibåde självgodhet och maktfullkomlighet och få folk iallmänhet att tro att man hade näst intill monopol påall klokskap. Ett så långt maktinnehav bäddade välnästan för dylika föreställningar. Men vet vi juallihop om vi vill vara ärliga - och låt oss vara det,annars förtvinar respekten för och tilltron till politikenytterligare - att politiken har åtskilligt av rådvillhetoch oförmåga i sig, och att det därför ligger ett stortmått av förnuft i att, som det brukar heta, ta skeden ivacker hand.I början av 90-talet ordades det mycket om "denenda vägen". Jag tror för min del inte på den typen avpolitiska maximer, och jag använde aldrig det ut-trycket själv. Men, , även om ni inteanvänder det uttrycket, så håller ni er med minst sagtlika monopolistiskt uppträdande. Är det inte dagssnart att, åtminstone i åthävor, tillstå att ni kört fast,att det är svårt att hitta vägen framåt, att ni saknarkompassriktning men att det nu är hög tid att lita merpå individens kreativitet än på kollektiva lösningar?Är det inte dags att tillstå att vi måste våga prioritera och inte låtsas som om allt löser sig om vi kanskrapa ihop resurser ? Är det inte dags attskrota gamla värdeladdade motsatsord mellan denprivata och den offentliga sektorn? Är det inte dagsatt öppet och ärligt anamma den ideella sektorn?Det är väl på sitt sätt en prestation, och tyderonekligen på en viss typ av mod, att utsätta folk för såstora besparingar att människor inte vet sig någonlevandes råd. Om till varje pris villinhösta beröm, så visst, det skall ju inte förnekas atthan tillsammans med ryckt av männi-skor, inte minst de ekonomiskt svagaste grupperna, såmycket resurser att dessa grupper fruktar för morgon-dagen. Detta kan självfallet karaktäriseras som mod,och man kan förvisso ifrågasätta om någon annan änGöran och hans regering skulle ha dristat sigatt sänka barnbidrag och försämra för pensionärer ocharbetslösa i en sådan omfattning som skett. Menvad som fordras , och framöver, ärju energi för framtiden. Det är ju vind i seglen. Det ärju framtidstro. Det är också arbetstillfällen och återarbetstillfällen, och i detta det viktigaste politiskauppdraget står sig alldeles up-penbart ganska slätt.Nog är det påfrestande att se hur arbetskraft inomvårdsektorn och byggsektorn ger sig över till Norge.Det är nedstämmande att se att rutschat ned ibottenläge. Vi måste ur det här grötandet , GöranPersson! Vi måste få människor att känna respekt förpolitiken och tro på en tryggad morgondag. Sätt nu igång att regera!Vi har ju läst att gärna skulle havelat bli präst. Låt mig inte minst därför, herr talman,få ge statsministern ett skriftens ord: "En vindspejarefår aldrig så och en molnspanare får aldrig skörda."(Applåder)Anf. 36 Statsminister ():Herr talman! Så har vi då lyssnat på alla goda rådom vad regeringen bör göra. När man tar till sig in-trycken är det ingen hejd på goda förslag; mer av allt,och dessutom lägre skatter! Regeringens otacksammauppgift har varit att städa upp efter en sådan politik.När man hör en av dem som kanske mer än andra varansvarig för detta, , breda ut sig i mora-liska toner omkring det svåra städarbete som vi hargjort, så känns det faktiskt något bittert.Men vi tänker hålla fast vid en ordentlig ekono-misk politik. Vi tror aldrig att de människor som ärberoende av pensioner, som är beroende av vården,att de ungar som för sin framtid är beroende av en braskola bäst hjälps av att vi börjar låna pengar igen ochsätta oss i skuld till utländska bankirer. Den tiden ärförbi. Vi skall inte tillbaka dit igen. Jag skäms inte ettögonblick för att det var socialdemokratin som rycktelandet ur den djupa krisen, och jag är glad över att detskedde i samarbete med att annat folkrörelseparti,Centerpartiet.Framför oss ligger nu nästa uppgift, att med kraftpressa tillbaka arbetslösheten. Vi vet att det inte gåratt göra det om inte vår ekonomi först är i ordning.Räntorna är låga . Inflationen är borta. Hyresutvecklingen ligger still. Industriinveste-ringarna är i topp. är på väg in i en situationdär vi har flera goda år av ekonomisk utvecklingframför oss.Nu gäller det också att den optimismen sprids tillvanligt folk. Det gäller att de känner att den genom-städning som vi har gjort av de gemensamma finan-serna har varit till för att ge dem trygghet - trygghet iförvissningen om att de gemensamma socialförsäk-ringarna, vården, omsorgen och utbildningen också ifortsättningen skall vara av hög kvalitet och stå tillderas förfogande.Jag inser att framför allt en del av den kritik somjag tror framförde är berättigad. Detfinns många människor som känner att de hållerpå att lämnas åt sidan, att de inte är med i samhällsut-vecklingen, att de ställs utanför. Socialdemokratin haraldrig kunnat acceptera det, och vi kommer inte hellernu att acceptera det. När vi nu sätter kampen motarbetslösheten i centrum är det inte enbart därför attmänniskor skall ha jobb för arbetets egen skull, utanockså därför att det gör att människor är delaktiga isamhällsutvecklingen. Det är en gammal klassisksocialdemokratisk uppfattning.Jag vet också, eftersom vi har tillgång till de be-dömningar som görs i , att deoffentliga finanserna utvecklas på ett mycket bättresätt än vad vi trodde. Vi har varit mycketförsiktiga och legat i underkant i våra bedömningar.Nu ser vi att vi kommer att nå balans i våragemensamma finanser. Det trodde ingen var möjligtför sedan.Men inte bara det, vi kommer också 1998 att haett utrymme därutöver. Vi går mot ett överskott i deoffentliga finanserna. Vi har aldrig strävat efter ettöverskott 1998. Vi har strävat efter siffran noll, efteratt vi vid valperiodens slut skulle vara i ett läge där vikunde säga att nu betalar för sig igen.Det överskottet, som är i storleksordningen10 miljarder kronor, kommer - det kan regeringenredan nu säga - att användas i budgetarbetet för attstärka vården, för att stärka omsorgen och för attstärka skolan. Jag skulle tro att det även med en sådansatsning ändock, av siffrorna att döma, blir någrakronor över, och kanske har vi trots detta inte balansutan ett litet plus i de offentliga finanserna.Det är egna pengar. De är inte lånade av AnneWibble på . Det är egna pengar. De är inteuppraggade av hos tyska bankirer. Detär egna pengar, inte sådant som en trängd statsminis-ter har fått be om utomlands. Vi är där . kan viställa ut löften om förbättringar i välfärdssystemet,inte utifrån lånade pengar utan utifrån egen produk-tion i . Det har inte varit lätt. Det har varit fylltmed spe och spott, och det har varit avhånat sompolitiskt projekt.Som traditionell socialdemokrat är jag av den upp-fattningen att vi innan vi förbrukar pengarna ocksåskall ha dem i handen. Det lärde jag mig av minaföräldrar. Det är den generationen socialdemokratersom i mångt och mycket har byggt det svenska folk-hemmet. Vi är stolta över detta, och jag tror att denstoltheten delas av Centerpartiet.Förbättringar i vård, omsorg och utbildning gerinte bara en höjning av kvaliteten för människor ideras liv och i deras vardag, utan det ger också ar-betstillfällen. Det är klart att vi inte kan acceptera attarbetslösheten innevarande år växer i kommuner ochlandsting. Vi kommer redan i vårbudgeten att läggafram förslag av det slaget att vi gör insat-ser som underlättar för kommuner och landsting attbehålla sin personal. 1998 skall man kunna möta detmed egna pengar i kommunerna och landstingen, föratt fortsätta att utveckla vård och omsorg.Det är klart, det där tål inte löften om skattesänk-ningar. Det tål inga moderata attacker i form av stor-stilade omläggningar av systemet. Det där är socialt,kanske någon rent av skulle säga liberalt. Jag föredraratt säga socialdemokratiskt.Vi släpper inte greppet, när vi nu har fått det. Detär en hörnsten för vår del att pressa tillbaka arbetslös-heten med hjälp av en utveckling i vård, omsorg ochutbildning. Där behövs det folk. har vi pengar tilldet. Vi har inte fått det gratis, vi har själva jobbat ihopdet i Sverige.Den högre utbildningen måste vara nästa hörnstennär vi pressar tillbaka arbetslösheten. Vi har gjort insats för att ge grundskolekompetens och gym-nasiekompetens till dem som inte har det. I årsätts den stora utbildningssatsningen i sjön. 100 000svenskar skall få en rejäl grundutbild-ning.Men det räcker inte. Vi skall ligga längst framäven när det gäller högre utbildning och forskning.För det krävs också resurser. Jag vill att de svenskaungdomar som går i gymnasieskolan skall kunnaberedas plats på en högskola och få den start på vux-enlivet som de vill ha. Då måste också högskolanväxa, spridas över landet och förses med forsknings-resurser. Också till det räcker resurserna.Jag tycker att vi har ett bra näringsklimat i Sveri-ge. Många nya företag startar. Vi har låg bolagsskatt,så låg att omvärlden klagar på den. Vi har en rekord-artad investeringsnivå i industrin.Men det finns kritik, som kommer från framför alltde små företagarna och som man inte skall blunda förutan lyssna till. Vi vill, i samverkan med företagarnaoch deras organisationer, i programmet för att pressatillbaka arbetslösheten också ha en rejäl satsning påde små företagen.Vi vill avveckla kärnkraften. Det ger nya jobb. Desom hävdar motsatsen befinner sig i en väldigt konstigdebattsituation. Den här kammaren är ju efter LarsTobissons klargörande besked för några månadersedan överens om att det inte skall byggas någon nykärnkraft i . Kärnkraften är inte evig, det be-griper alla. Vad vi tvistar om, är om den skall gå i femår, eller till.Vilket samhälle ser de människor framför sig somhävdar att avveckling av kärnkraft ger arbetslöshet,när de faktiskt har accepterat att de tolv verken skallfasas ut? Vi vill påbörja avvecklingen av kärnkraften.Vi vill, ännu bättre uttryckt, börja en radikal omställ-ning av vårt energisystem baserat på inhemska förny-bara energikällor. Det är ett ekologiskt samhällsbyg-ge. Vi har talat mycket om det.Jag är övertygad om att välfärdspolitiken i framti-den kommer att behöva förknippas också med endimension som vi kan kalla för ekologisk. Människorvill inte bara ha trygghet för sin egen del i form avtrygghet mot inkomstbortfall i händelse av sjukdomoch att veta att ungarna har det bra i skolan. Allt flerkänner också att det vi lämnar efter oss i form av jord,vatten och luft skall vara rent.