prot · GL0933 · 1997-11-25 00:00:00 — Det skulle dess-utom kunna fungera som ett stöd för att hjälpa föräld-rarna att upptäcka om det egna barnet använder knark.Dessvärre visar erfarenheten att många har grundlagtsitt narkotikaberoende i utan att föräld-rarna har anat något.Vad anser då ministern om detta förslag? Jo, hon ärnegativ och säger att det inom nuvarande lagstiftningär möjligt hitta bra och effektiva förhållningssätt tillskolungdomar som använder narkotika. Men, minis-tern, tala då om hur man inom nuvarande lagstiftningskall stoppa just den här epidemin! Varför händeringenting just nu? Varför pågår missbruket i stället iaccelererande takt? Varför inte komma med andraförslag, som skulle kunna sätta dennafråga i centrum bland elever, lärare och föräldrar? Detär precis nu det händer.Jag kan ha fel om mitt förslag, men kom då mednågot annat. Det handlar faktiskt om att få till ettuppvaknande. Det är därför jag upprepar min fråga.Jag har inte fått ett egentligt svar. Hur skall vi göra föratt nu bemöta den epidemi som drabbatNorrköping och andra orter i vårt land?Anf. 10 Socialminister ():Fru talman! Jag tror att man skall vara litet försik-tig innan man använder ordet epidemi. Den dag detverkligen blir en sådan skall man veta att ordet ärtillgängligt.Signalerna kommer från och någonannan ort, men på andra ställen talar man om att andradroger har tagit över. Det är mer av ecstasy och par-tydroger. Jag tror inte heller att det gäller 14-åringar iNorrköping. drar en knepig slutsats. Detenda nya som har att komma med ärförslaget att vi skall drogtesta 14-åringar. Jag tyckerinte att det är ett särskilt bra förslag.Jag tror att det är precis på det sätt som själv säger: Det finns inga enkla och snabba lös-ningar. Hela vuxenvärlden måste samverka för attkomma till rätta med problemen. Man måste in i var-enda skola. Föräldrainsatser och polisinsatser måstemobiliseras för att vi skall kunna hejda missbruket.Jag tror inte att det är någonting vi kan klara av cent-ralt. Vi måste se till att det bedrivs ett kon-tinuerligt arbete.Jag tror nog att signalerna har varit tydliga fån re-geringens håll och från mitt håll. Vi kommer natur-ligtvis att ha bevakning av dessa frågor ochsätta in nödvändiga insatser.Jag skall ge några fler argument närdet gäller att drogtesta barn och ungdomar. I artikel16 i står det att inget barn fårutsättas för godtyckliga eller olagliga ingripanden isitt privat- eller familjeliv, sitt hem eller sin korres-pondens, och inte heller för olagliga angrepp på sinheder och sitt anseende. Barnet har rätt till lagensskydd mot sådana ingripanden eller angrepp.Konventionen ger barnet egna självständiga rät-tigheter. Jag tycker att det skall oerhört mycket till föratt man skall kunna drogtesta barn i en ålder då deinte ens är straffmyndiga.Om man upptäcker att barnet har problem meddroger eller sociala problem skall vuxenvärlden na-turligtvis ställa upp kring den unge. Man skall mobili-sera. Då vet man att det finns bekymmer. Drogtesterlöser absolut ingenting. Vad gör man i nästa skede?Det är ingen lösning på något problem.Det som behövs är i stället att vuxenvärlden upp-fattar signaler mycket tidigare och ställer upp kringungdomarna. Det är det jag vill att man skall göraockså lokalt och regionalt. Man skall skaffa sig hand-lingsprogram som hjälper unga människor att hittasamlingsplatser och något meningsfullt att göra. Detskall vara åtgärder som sammantagna gör att ungdo-marna inte behöver fastna i dessa bekymmer.Det saknas varken idéer eller kraft, men vi måstenog uppmärksamma problemet och inse att var och enhar ett stort ansvar. Jag tror inte att det är någon nyoch verksam lösning. Vi behöver i stället mobiliserabrett för att få bort knarket.Anf. 11 ():Fru talman! Det finns ingen motsättning mellanmitt förslag och ett brett arbete mot narkotikan. Vadjag försöker belysa med min interpellation är en akutsituation som uppträder . Det gäller givetvis ocksåandra droger. Vi såg så sent som ett TV-inslag om de nya partydrogerna, som de kan kallas.Det är oerhört allvarligt.Det jag vill fästa uppmärksamheten på är rökhe-roinet. Det leder på till att man blirsprutnarkoman. Det har blivit en stor marknad fördetta, och det har fått stor utbredning. Vikan dividera om huruvida man skall kalla det förepidemi eller något annat, men min poäng är att vimåste göra något mer just nu för att förhindra dennautveckling.Jag har kastat fram ett förslag som direkt skullefokusera problemen för berörda elever, föräldrar ochskolpersonal. Jag accepterar argumentationen att detinte är det bästa förslaget. Det är, som jag sade, de-finitivt inte den enda lösningen. Men då får ministernta fram någonting annat. Det räcker inte bara med attsäga att man har ett narkotikapolitiskt handlingspro-gram och att man jobbar med projekt. Det är bra. Detär långsiktigt, och det är riktigt. Men det är just nusom detta inträffar, och då måste någon fokuseraproblemet och få människor att vakna upp just . Detgäller föräldrar, elever och lärarna på skolan.Ministern talade om och omgodtycklighet. Tänk om skola och föräldrar är över-ens om att man måste ta krafttag och finner en vettigform för det, därför att man tycker att problemet ärallvarligt. Skulle vi motsätta oss det då?Ett problem för föräldrarna är att de har svårt attupptäcka om deras barn använder narkotika. De flestaklarar att se om barnen har tagit in alkohol. Det kande se tecken på. Men det är inte känt hur man kanmärka att ens egna barn har drabbats av narkotika-missbruk.Man måste givetvis arbeta för att stärka familjensegna förutsättningar att ge trygghet och fostra barnoch ungdomar så att det är en självklarhet att dessaavstår från droger. Men vi måste också ge ett aktivtstöd. Vi måste sätta redskap i händerna på föräldrar-na, så att de klarar av situationen och kan komma åtproblemen just nu.Ministern säger också att det gäller att mobiliserapolisinsatser. Polisens och rättsväsendetsresurser har blivit åderlåtna . Även ompolisen kämpar för att ha situationen under kontroll ärdet praktiskt omöjligt att hinna med mer än en bråk-del.Jag har pratat med de poliser som jobbar med des-sa frågor. Norrköpingspolisen säger att man får mas-sor med tips om att det förekommer narkotikahandeloch narkotikamissbruk, men att man inte hinner medmer än en mindre del av fallen. Att stärka polisens,åklagarnas och domstolarnas resurser är ytterligare ettsätt att försöka hejda det som jag ändå kallar epidemi.Det är något som vi kristdemokrater har föreslagit,men som regeringen har avvisat. Det är en resursfrågaockså vad gäller polisinsatserna.En annan sak är att kommunerna inte längreskickar missbrukare på behandling. Man har dragitned på missbrukarvården. Man förlitar sig främst påöppenvården. Den fungerar i de flesta fall dessvärreinte just för heroinister. Det måste vara en mer avan-cerad vårdform. Också där har regeringens politik,som har inneburit minskade resurser för kommunerna,lett till att man har dragit ned och försvårat läget fördem som är inne i ett missbruk. Jag hoppas nu attregeringen, som har en litet annorlunda syn på detta,stärker kommunerna och ger dem möjlighet att bedri-va en effektiv missbrukarvård.Huvudfrågan är fortfarande vad vi gör i den akutasituationen för att hejda användningen av rökheroin.Anf. 12 Socialminister ():Fru talman! Jag utgår från att man kraftsamlar iNorrköping. Om det är en epidemi måste polisen, desociala myndigheterna, skolan och alla som är inblan-dade sätta sig ned och diskutera hur man skall mötaproblemet. Regeringen kommer inte att kunna lösaproblemen åt dem i . Jag undrar om manfrån polisens sida verkligen vill ha fler lagliga möjlig-heter att tvångsvis göra narkotikatester på ungdomar.Jag har mycket svårt att tro det.Man behöver sätta sig ned och undersöka vilka re-surser man kan rikta för att åstadkomma en lösning påproblemet just . Att få göra narkotikatester är ingenhjälp. Förmodligen har man tidigare sett på barnenom de har sociala problem. Testet är inte lösningen pånågonting. Det är fråga om att tvångsvis kunna nar-kotikatesta 14-åringar. Jag tycker inte att det är ensärskilt framkomlig väg. Jag tycker att det är ett förstort ingrepp i barnens integritet. Vi måste ta till andrametoder för att lösa sådana problem.Enligt rapporter har det hittillsinte gjorts någon indragning av institutionsplatser förde tunga missbrukarna. Den öppenvård man tar tillanvänder man för annan missbrukarvård, men inte förde tunga narkomanerna. De får fortfarande institu-tionsplatser. Det är väldigt viktigt att den möjlighetenfinns. Kommunerna har faktiskt också en laglig skyl-dighet att erbjuda vård och stöd till de kommuninne-vånare som behöver det. Det är en jätteviktig fråga.Jag hoppas att vi skall kunna samarbeta kring frå-gorna rörande narkotikaproblemet också framöver.Även om det är en liten andel av ungdomarna som harprövat narkotika så är det ändå för många om vi harmålet om ett narkotikafritt samhälle.Anf. 13 ():Fru talman! Återigen säger ministern att det är enliten andel av ungdomarna. Enligt uppgifter i interpel-lationssvaret är det faktiskt nästan var tionde elev påhögstadiet. Det är alltså tre per klass om vi säger attdet är 30 elever i varje klass. Är det en liten andel?Jag tycker att det är en förskräckande siffra.Sedan är det ju riktigt att regeringen inte kan lösaNorrköpings alla problem. Men regeringen kan varatydlig när det gäller att det krävs snabba åtgärder. Jagpekade på det här med drogtester som ett sätt. Dåsäger ministern att staten inte skall bidra till ingrepp ibarnens integritet. Man kan också säga så här: Mankan respektera detta så att det blir en sorts integritettill döds. Det är ju vad det handlar om. Många miss-brukare som finns ute i verkligheten frågar sig:Varför upptäckte man inte det här när jag började?Varför såg man inte till att stoppa det här ?Det är ju vad det handlar om. Vi skall ge instru-ment. Vi skall hjälpa till att upptäcka det här såatt vi kan stoppa det , innan man går över till attanvända sprutor. Rökheroin är mycket farligare änvad de ungdomar som prövar på det tror. Det lederdirekt till ett beroende, och därmed har vi sprutnar-komaner. Då vet vi att det relativt snabbt handlar omliv och död.Sedan, fru talman, vill jag ta upp detta om attupptäcka de barn som har sociala problem. Det nya iden här situationen är ju att det inte är en speciellgrupp som drabbas. Det här slår faktiskt blint överhela fältet. Man kan inte säga att den eleven eller denungdomen liksom är förutbestämd att drabbas avdetta. Det är faktiskt så att detta just nu slår i allasociala miljöer. Det är därför man kanske måste tänkalitet nytt. Vi kan inte bara titta på vad vi har gjort i detidigare narkotikapolitiska programmen och på alltdetta som är bra och riktigt och långsiktigt. Här måstevi se på den akuta situationen. Det är det jag har efter-lyst. Har socialministern något eget förslag om hon nuförkastar det som jag antar skulle kunna vara en möj-lighet?Anf. 14 Socialminister ():Fru talman! motsäger sig själv. Härhar polisen upptäckt att det är stora problem. Man harupptäckt att det har spridit sig i nya grupper. Jag trorinte att det handlar om 14-åringar, och från harpolisen möjlighet att ingripa. Jag tror inte att polisenbegär att få mer tvångsmetoder till sitt förfogande. Jagtror dels att polisen vill få resurser så att man kan göradet man behöver göra i det här fallet, dels att man villfå ett samarbete med sociala myndigheter.Det hjälper ju inte ett dugg även om man gör ettsådant här test, för vad gör man sedan? Det är det somär det viktiga. Vad gör man sedan för att hjälpa densom är ung och som har hamnat i bekymmer? Här harman redan upptäckt att det finns stora problem. Då ärdet viktigt att sätta in insatser mot denna grupp och attsamarbeta. Det gäller i och på andra hålldär man har det här problemet. Man måste också setill att man förebygger. Då behövs det förmodligenockså information ute i grupperna om hur farligt dethär faktiskt är. Där menar jag att man med redanexisterande resurser kan göra väldigt mycket. Detansvaret tror och hoppas jag att man är beredd att taockså i Norrköping.Sedan är det viktigt att vi från centralt håll sägeratt det här är en uppgift för oss allihop. Vi skall vetaatt det är det viktigaste skydd vi har. Det är därför jagpåpekar att det trots allt är en liten del av ungdomarnai som har prövat narkotika. Vårt viktigasteskydd är att det fortfarande finns en inställning om attvi tar avstånd från det här. Det är inte okej att knarka.Det är ett samhällsproblem som vi har. Det är deninställningen hos allmänheten i som vi måstevårda. Det hoppas jag i alla fall att vi skall vara över-ens om efter den här debatten, var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1997/98:20 om för-slaget om en ny integrationsmyndighetAnf. 15 Statsrådet ():Fru talman! har frågat migom regeringen avser att dra tillbaka förslaget om enny integrationsmyndighet på grund av bristen på för-ankring och stöd i riksdagen.Som jag har redovisat i ett skriftligt svarpå en fråga från med i huvudsaksamma innehåll, anser regeringen att en ny myndighetär ett viktigt instrument för genomförandet av integ-rationspolitiken. Integrationspolitiken är inte en in-vandrarfråga utan en fråga för hela samhället och endemokratifråga. Regeringen anser därför att det ärangeläget att integrationsfrågor inte hanteras av sam-ma myndighet som ansvarar för tillstånds- och in-vandringsfrågor. Inrättandet av en integrationsmyn-dighet är en tydlig markering av integrationsfrågornasbetydelse.Jag konstaterar att det finns en bred uppslutning iriksdagen kring förslaget om politikens inriktning. Jagkan inte heller finna annat än att förslaget om en nymyndighet ser ut att samla en majoritet i riksdagen.Förslaget har behandlats i socialförsäkringsutskottet,som tillstyrker regeringens förslag att inrätta en integ-rationsmyndighet. Om förslaget skulle dras tillbakaskulle regeringen både handla mot sin egen övertygel-se och visa dålig respekt för utskottets behandling avfrågan.Vad gäller regeringens förslag om att inordnaOmbudsmannen mot etnisk diskriminering i den nyamyndigheten, anser utskottet att frågan om självstän-dighet bör utredas ytterligare och avstyrker därförförslaget. Jag har inget att invända mot att avvaktaresultatet från en sådan utredning inför regeringensfortsatta överväganden om framtida organisering ochsamordning av Diskrimineringsombudsmannensuppgifter.Anf. 16 ():Fru talman! Jag vill ge en kort bakgrund till mininterpellation. Jag satt och arbetade med regeringensproposition nr 16 och formulerade de kristdemokra-tiska ståndpunkterna med anledning av den här s.k.integrationspropositionen. Jag fann något i proposi-tionen som jag tyckte var viktigt. Jag fann ett synsätthos utredaren som jag delade. Det har utredaren for-mulerat så här: "Utredningen understryker hur viktigtdet är med en bred politisk förankring av den nyaverksamheten och med ett engagerat stöd från rege-ring och riksdag. "Det tyckte jag var så viktigt att jag tog med denformuleringen i vår motion. Jag har alltså en brödtexti motionen där jag uttrycker förhoppningen att riksda-gen inte skall driva igenom det här förslaget utan enbred förankring.När alla partier hade lämnat in sina motioner medanledning av propositionen stod det klart att fempartier var starkt kritiska till inrättandet av ett nyttintegrationsverk. Det var alltså bara två partier, rege-ringspartiet plus , som stödde tanken.Det var så uppenbart att det inte fanns en bred för-ankring och ett engagerat stöd i för detta attjag bestämde mig för att skriva en fråga till statsrådetoch undra om regeringen kunde överväga att dratillbaka förslaget.Samma dag som jag lämnade in den här frågannappade medierna på det här. Jag kunde alltså påkvällen här i sitta på mitt rum och på engång ta del av statsrådets svar på frågan. Regeringentänkte inte dra tillbaka sitt förslag. I det läget fannsdet ingen anledning att invänta det skriftliga svaret,utan jag skrev en interpellation för att jag ansåg att vibehövde ha en debatt omkring det här. När det skrift-liga svaret kom , insåg jag ännu meratt regeringen var nöjd med en enkel majoritet här iriksdagen. Det behövdes ingen bred förankring.Så kom beskedet om svar på interpellationen. Jagfick besked att svaret skulle kommaden . fick jag besked attdet inte skulle bli något svar . Mängder av interpella-tionstillfällen här i har gått förbi, och ären-det är justerat i utskottet. Det här är egentligen inte enmeningsfull debatt.Flera av mina kolleger i utskottet var självklartintresserade av den här interpellationen eftersom devar kritiska till förslaget. De hade velat delta i debat-ten, men som jag sade är det inte längre verkligt me-ningsfullt att göra det. I protest mot bl.a. handlägg-ningen av interpellationen kommer jag inte att tanågon vidare debatt här . Jag nöjer mig med atthälsa statsrådet välkommen till nästa tisdag.Betänkandet från utskottet kommer då att behand-las, och det avgörande beslutet kommer att fattas iriksdagen om hela betänkandet. Då får vi anledningatt tala både om det vi inte är överens om i sakfråganoch om hur ärendet beretts och den svaga förankring-en och den stora misstron mot regeringens förslag.Anf. 17 ():Fru talman och herr minister! Jag är också kritisktill integrationsmyndigheten. Den misstro som tidigare talade om finns inte enbartbland andra partier utan även hos väldigt många iallmänheten. Det stod i att en killesade: Vad skall en integrationsmyndighet göra? Färgafolks hår blått? Det visar på det som människor sersom en viktig fråga, nämligen att motverka diskrimi-neringen. Det är nog för väldigt många huvudfrågan.Man föreslår nu att Diskrimineringsombudsman-nen skall ställas under integrationsmyndigheten. Detär någonting som väldigt många är skeptiska till.Redan i dag anser många att Diskrimineringsom-budsmannen har för små befogenheter, borde stärkasoch få en bättre lagstiftning, dvs. bättre verktyg attanvända. Många befarar att när Diskrimineringsom-budsmannen nu skall ingå under integrationsmyndig-heten kommer det att försvaga Diskrimineringsom-budsmannens ställning ännu mer och även förtroendetför Diskrimineringsombudsmannen.Integrationsministern är konsumentmi-nister och har lagt fram ett förslag där manfaktiskt stärker ställning.Det är positivt, och jag hoppas att vi kan ta fler steg iden riktningen. Men med detta förslag minskar mande befogenheter som Diskrimineringsombudsmannenhar. Det finns i varje fall en risk för det. Anser integ-rationsministern att man fortfarande kan tänka sig attha helt och hålletfristående från myndigheten och i stället stärka ställning på olika sättoch ge fler verktyg?När det gäller diskriminering finns det många and-ra problem. Vi har i väldigt få fällandedomar vad gäller diskriminering. Det finns nästaninga alls. Tyvärr har vi upptäckt att det inom polisen i finns många som använder rasistiskauttryck som t.ex. neger i sitt arbete med invandrare,vilket är olyckligt.Det finns brister hos myndigheterna, bådehos polisen och hos åklagarmyndigheterna, och kan-ske också i den lagstiftning som finns. Det är sakersom borde förändras om vi skall ha ett samhälle däralla människor känner att de har samma rättigheteroch samma värde, ett samhälle där vi alla har plats,och ett mångkulturellt samhälle som fungerar.Jag vill också påpeka att det finns saker i proposi-tionen - t.ex. de pengar som skall ges till utsatta bo-stadsområden - som är positiva. Men jag skulle gärnavilja ha ett svar på hur ministern ser på , polisen och åklagarväsendet.Anf. 18 Statsrådet ():Fru talman! Först vänder jag mig till Rose-MarieFrebran. Jag delar uppfattningen att det vore bra meden bred förankring - bredare än vad vi har uppnått iden här propositionen i vissa delar. Men jag har ocksånoterat att det finns en majoritet i för för-slaget om en ny myndighet. Socialdemokraterna ochCentern har också i den här frågan enats, och förslagetkan därför föreläggas som ett förslag tillbeslut. Det har också utskottet enats om att göra.Jag hade inte alls haft något emot om fler männi-skor delat vår uppfattning att den här frågan skulle måbra av att placeras utanför till-ståndsgivning och de polisiära uppgifter man har i dagoch i stället göras till en fråga för samhället och helhe-ten så att vi kommer bort från vi-och-de-tänkandet.Jag tror inte att vi kan hantera integrationsfrågor isamma verk där frågor om tillstånd och andra polisiä-ra frågor hanteras. Jag är fullständigt övertygad omdet.Som tur är - - har Centernoch Socialdemokraterna kunnat sanera statens finan-ser och ekonomi och fått på fötter ekonomisktoch finansiellt utan kd:s medverkan. Socialdemokra-terna och hade gärna också där sett en breda-re förankring i . Men det gick att genomföraäven utan att kd var med i de allra flesta fallen.Jag skall svara på fråga omDO. Min innersta övertygelse är naturligtvis att detvore en fördel om DO inte var under myndighetenutan i den och hade en självständig ställning i sinjuridiska aktivitet. Oavsett vem som kränker ellerdiskriminerar andra människor skulle ombudsmannenkunna ingripa, om det så är ellerandra staten närstående myndigheter.Jag sade alldeles som svar på Rose-MarieFrebrans fråga något som jag skall läsa en gång till:"Vad gäller regeringens förslag om att inordna Om-budsmannen mot etnisk diskriminering i den nyamyndigheten, anser utskottet att frågan om självstän-dighet bör utredas ytterligare och avstyrker därförförslaget. Jag har inget att invända mot att avvaktaresultatet av en sådan utredning inför regeringensfortsatta överväganden om framtida organisering ochsamordning av Diskrimineringsombudsmannensuppgifter".Anf. 19 ():Fru talman och herr minister! En integra-tionsmyndighet förstärker enligt min mening ett vi-och-de-tänkande. Jag tror att integrationsfrågor ärnågonting som måste finnas på varje departement. Detbehövs ingen egen myndighet.Frågan om diskriminering är en av de viktigastesom vi måste jobba med. Jag anser att DO måste varafristående. Det vore skönt att här höra från ministernatt man vill att DO framöver skall vara fristående. Detgår inte att få förtroende och att känna sig helt fristå-ende, även om DO ingår i och inte under en myndig-het.Vi har i få fällande domar om dis-kriminering. Vi har problem inom åklagarväsendetoch inom polisen. Även där förekommer rasistiskauttryck. Det är något som inte borde förekomma. Detär en oerhört angelägen fråga just för integrationsmi-nistern. Det är någonting som kanske borde funnitsmed i propositionen.Vad kan ministern tänkas göra för att verka för attdet som förekommer inom polis och åklagar-myndigheter inte skall förekomma, nämligen en sortsdiskriminering som inte borde finnas?Anf. 20 Statsrådet ():Fru talman! Integration är för mig en ömsesidigsocial process som syftar till att ge människor likarättigheter och möjligheter i vårt samhälle. Det äralltså en ömsesidig process. Det är inte så att en integ-ration bara är till för den som har invandrat till det härlandet och att man som individ skall integrera sig. Det måste man göra från ömse håll. Vi somredan bodde här när man kom måste från vår sidasätta in nycklarna i dörren och låsa upp när någon villlåsa upp från utsidan. Annars går det aldrig. Ömsesi-digheten är väldigt viktig. Vi måste komma bort frånvi-och-de-tänkandet i det svenska samhället.Den här myndigheten skall inte själv hantera in-tegrationsfrågorna eller introduktionsfrågorna. Denskall vara en pådrivare, en motor, och hålla i gång enprocess där - precis som säger -alla departement, myndigheter, kommuner och orga-nisationer själva har ett ansvar i frågan. De kanskeinte alltid tar det. Men tanken med hela integra-tionsmyndigheten är att vara just motorn som fårandra att göra vad de rimligen borde göra men kanskeinte alltid gör.Dessutom skall myndigheten ha en uppföljandeverksamhet med utvärderingar för att se hur läget är.Förändras det åt rätt håll? Gör vi tillräckliga insatser?Den skall också vara motor i kampen mot rasism ochfrämlingsfientlighet. Jag tycker inte att kampanjma-keri och annat ger något av bestående värde.