prot · GK0964 · 1997-02-12 00:00:00 — I utveck-lingsländerna utnyttjas ofta barn i hårt industriarbete.Hur blir ett lands inre säkerhet och stabilitet om detsociala klyftorna trots ekonomisk tillväxt är stora ochkanske t.o.m. ökar? Framför allt måste man i detlångsiktiga överlevnadsperspektivet slå fast att tillväx-ten skall underordna sig omsorgen om miljön ochbidra till en hållbar utveckling.Handelsrelationerna påverkar i hög grad utveck-lingen i . Många utvecklingsländer är bero-ende av sin råvaruexport, och som prisernapå deras egna exportvaror sjunker, stiger priserna pådet som de måste importera från industriländerna.En hållbar utveckling är redan nu ett övergripandemål i internationella utvecklingssamarbete.Just i vår biståndspolitik har vi en chans att kunnapåverka handels- och näringsstrukturer med idéernaom en solidarisk handel, en handel som tar hänsyn tillbåde människan och miljön. Ett litet steg på den vä-gen är den nya rättvisemärkningen som storföretagfrivilligt kan ansluta sig till, vilket de också har gjort.Den garanterar den småskalige leverantören och un-derleverantören en säker och jämn inkomst. Möjlighe-terna för fattiga människor att låna pengar till egetföretagande har slagit väl ut i många länder. Det stär-ker produktionen inom den småskaliga och informellasektorn, vilket är ytterligare ett framsteg i kampenmot fattigdomen, en kamp som måste stödjas.För ett par dagar sedan bläddrade jag i någranummer av och läste rubrikerna. Jaghittade flera rubriker om just globalisering. En av demera ovanliga löd: Globalisering kräver global etik.Författaren till artikeln hamnar i sitt sökande efter englobal moral för alla i FN-deklarationen för demänskliga rättigheterna och menar att man nu måsteta fram den grundläggande moral och etik som finns ivåra religioner, vare sig det nu är buddhism, hindu-ism, konfucianism, kristendom, judendom eller islamoch att man måste förankra dem och de mänskligarättigheterna hos varandra. Det låter paradoxalt medtanke på de krig som vi omges av här i världen. Fleraav dem har sitt ursprung i etniska konflikter som juofta är religiöst färgade. Men det är möjligt att det ärjust detta som behövs för att respekten för de mänsk-liga rättigheterna skall vävas in i ett lands kulturellamönster.FN-samarbetet är en hörnsten isvensk utrikespolitik, säger utrikesministern. Vi iMiljöpartiet tycker att det är den viktigaste hörnste-nen. Det är det viktigaste forum som vi har där värl-dens länder kan mötas.Om vi nu går från det lokala planet till det globalahar vi plats på den internationella scenen isäkerhetsrådet. har ett väl förberett programför sitt arbete i rådet. Och de tre prioriteringarna somministern också nämner - konfliktförebyggande arbe-te, fredsbevarande operationer och demokratiserings-arbete - är viktiga. vill lägga till en fjärdeprioritering, nämligen att man skall arbeta för attvärldens vattenproblem blir en permanent punkt påsäkerhetsrådets dagordning. Vatten är vårt viktigastelivsmedel, direkt och indirekt, eftersom den mat somvi producerar kräver vatten. Och brist på vatten bety-der brist på mat. Redan nu har 1,7 miljarder männi-skor i världen inte tillgång till dricksvatten i tillräckli-ga mängder. Prognoserna för vår framtida vattentill-gång är inte speciellt ljusa. , för att ta ettexempel, har 55 miljoner invånare som till störstadelen hämtar sitt vatten från . Men , närinvånarantalet enligt beräkningarna har stigit någratiotal miljoner till, har fortfarande i bästa falllika mycket vatten som . ligger ned-ströms, och länderna uppströms har förmodligenockså ökat sin folkmängd, och vattenbristen är ettfaktum och en konfliktrisk.Vi har förståelse för att säkerhetsrådets dagligaarbete till stor del består av brandkårsutryckningar.Det flammar ständigt upp konflikter i världen, mensamtidigt måste man göra insatser medsikte . Vattenbristen, som många gångerännu inte märks, drabbar rik såväl som fattig, stortsåväl som litet land, och vi menar att det här finns ettproblem som världens länder kan samlas kring ochsom man måste samarbeta om för att lösa och som ärallas ansvar med tanke på kommande generationer.Jag vill komplettera med att referera ur sura 54,dvs. kapitel 54 vers 28 i : Tala om för männi-skorna att vattnet skall fördelas bland dem så att allvattning sker i tur och ordning.Till sist ytterligare en global rubrik från : We are the world - like it or not. Detta kanfritt översättas med: Vi är världen, vare sig vi villeller inte.Anf. 7 ():Fru talman! Jag ber om ursäkt för min röst, menjag hoppas att den skall hålla under detta tal.De europeiska gemenskaperna föddes ge-nom att ärkefiender ochTyskland insåg att de på fredlig väg kunde arbeta sigfram till för båda parter acceptabla lösningar. I dagser man en parallell i och med Öst- och Centraleuro-pas närmande till väst. Av stort symboliskt värde ärt.ex. försoningspakten mellan och Tjeckiensom slöts . Tjeckerna har haftsvårt att glömma den tyska invasionen och ockupatio-nen av landet, medan tyskarna å sin sida kommer ihåghur landsmän utvisades ur efterkrigets slut. Drygt lägger man alltså hatetoch bitterheten bakom sig och ser fram emot ett fram-tida europeiskt samarbete, precis som vi allesammansgör och också upplever i dag.Detta och andra tecken på försoning inte baramellan öst och väst utan också öst- och centraleurope-iska länder är bevis på att tiderna förändras. stårtio central- och östeuropeiska länder som kandidatertill EU. Samtliga är dessutom medlemmar av . Även om det dröjer innan de tio blir fullvär-diga medlemmar även i EU finns det all anledning attapplådera utvecklingen. Mot bakgrund av det somtidigare sagts bidrar demokratiseringen och det ökan-de samarbetet i vår värld ytterst till vår egen trygghet.Den påbörjade och pågående demokratiseringsproces-sen behöver vårt och alla andra utvecklade demokra-tiers stöd, ekonomiskt men också moraliskt.Även om den europeiska utvecklingen är positivär inte allt väl i vår omvärld. är Euro-pas krutdurk. Kriget i det är visser-ligen över, men det innebär inte att lugnet har infunnitsig. Av olika orsaker har vi sett en våg av missnöjesvepa över , och de demokratiska rörelsernadär behöver allt stöd de kan få från oss andra i Euro-pa. Det är med glädje vi hör att de kommunala valennu har blivit fick staden isödra en ny borgmästare, fronten. En jublande meddelade efteråt att hans parti nu skall bli störsti landet. Vad beror det på att en kandidat från etthögerextremistiskt parti får drygt hälften av alla rösteri en stad med 40 000 invånare i ? Det vardessutom Nationella frontens fjärde seger i Provencepå . Partiet har makten även i kuststaden ,som är nionde stad i befolkningsstorlek.Det är utomordentligt oroande med dessa tenden-ser. Vad beror det på? Visst finns det en relativt ut-bredd främlingsfientlighet i området. Arbetslöshetenär hög, och andelen invandrare främst från Nordafrikaär stor. Nationella frontens recept mot arbetslöshetenär att skicka hem invandrarna, totalt cirka tre miljoneri landet. Men det är förhastat att dra slutsatsen att allade av fransmännen som skulle rösta på partiet , i vissa delar av landet, skulle varainvandrarfientliga. Skälen måste sökas också på annathåll. dras sedan ett par decennier tillbakamed hög arbetslöshet som ingen regering har rått på.Dessutom har både vänster- och högerpartier drabbatsav skandaler och avslöjanden om korruption. Vidarehar kriminaliteten ökat. Under de förhållandena harLe Pens parti kunnat gro och växa, inte bara genomatt hävda att invandrarna tar jobben utan också genomatt framstå som ett missnöjesparti. Man skyller arbets-lösheten och det försämrade ekonomiska klimatet påinkompetensen inom de traditionella partierna och påEU. Inget parti har större stöd bland arbetslösa ochlågavlönade än . Detta tycker jag skallvara en varningssignal för hela , där arbetslös-heten är stor, och för vårt eget land.En liknande utveckling har skett i ochItalien. Förklaringen till dessa partiers framgångar ärhela tiden densamma - med sitt populistiska budskapvädjar man till väljarnas känslor, man påstår sig varaensamma om att erbjuda den trygghet som man menarhar gått förlorad. För att stoppa dessa partiers framfartkrävs det att man kan slå dem i deras eget spel, dvs.genom att återge tryggheten till folket. Det är här somutrikespolitiken kommer in i bilden. Det rör sig ju intebara om ekonomisk trygghet.Det stora flertalet av dagens hot mot tryggheten ärgränsöverskridande. Internationell kriminalitet, för-oreningar och miljökatastrofer samt terrorism ochnarkotikahandel är några av de problem som intekänner några gränser och som i allt större utsträckningökar rädslan och osäkerheten i samhället.Vi kristdemokrater menar att det skulle vara välbefogat att vinna framsteg och gehör på regeringskon-ferensen för ett ökat samarbete inom den tredje pela-rens område, det polisiära och rättsliga området.Vårt främsta hopp om att finna en lösning på pro-blemen är det ökade internationella samarbetet. I ettsäkerhetsperspektiv är det också genom ett ökat sam-arbete som vi förbättrar vårt samförstånd och motver-kar risken för konflikter. Bättre kunskaper om våromvärld ökar toleransen och motarbetar främlingsfi-entligheten. Toleransen ligger också till grund fördemokratin, vilket förklarar hur världens demokratierså framgångsrikt kunnat samarbeta och förhandla utanatt behöva tillgripa hot och aggressivitet. Som ettglädjeämne kan i det här sammanhanget nämnas attdet nu är två tredjedelar av världens stater som hardemokratiskt valda regeringar. Naturligtvis har demo-kratin kommit mer eller mindre långt i de olika stater-na, men den är ändå ett stort glädjeämne.Om man vänder blicken mot öst ser man att Ryss-land fortfarande brottas med stora problem som för-svårar demokratiprocessen. Kriminaliteten är hög ochrättssäkerheten är dåligt utvecklad. De svåra ekono-miska reformerna blir mer och mer olidliga för be-folkningen, vilket demokratiprocessens motståndaredrar nytta av. Försvarsminister varnar föratt de krympande försvarsresurserna gör att man tap-par kontrollen över de egna atomvapnen. Det låtermycket oroande.I har president vänt de-mokratin ryggen och gjort sig själv i stort sett enväl-dig. Det är viktigt att vi ger stöd till de demokratiskakrafter som finns kvar i landet. försöker hittaen utrikespolitisk profil som innebär en svår balans-gång mellan att behålla banden till och attsamtidigt ta intryck av och samarbeta med demokrati-er i väst.Alla dessa orosmoln och frågetecken bidrar tillosäkerheten i omvärlden. För att det skall ske en po-sitiv utveckling i riktning mot en tryggare och säkrarevärld krävs det agerande på flera olika plan. I vårtland är vi ju överens om att vi också skall ha ett så-dant agerande. Ett av de områdena är säkerhetspoliti-ken. De medel och instrument som finns till-gängliga är framför allt de internationella organisatio-nerna - t.ex. FN, samt NATO och dess Part-nerskap för fred, men också EU.För att skapa en säkrare omvärld är också solidari-tet och medmänsklighet nyckelord. Här kommer bi-ståndet och respekten för de mänskliga rättigheternain i bilden. Genom att bidra till bättre förhållandenpolitiskt, ekonomiskt och socialt i andra länder bidrarvi till ökad trygghet där och därmed till en tryggarevärld, men också till större trygghet för oss själva.Målet måste vara att alltfler länder inför demokrati,eftersom det är allmänt vedertaget att det då krävsmindre insatser för att lösa eller avvärja konflikter.Desto mer av gemensamma kraftansträngningar kandå göras för att bekämpa de andra ständigt växandegränsöverskridande hot som jag talat om.Vi kristdemokrater menar att vi inte får svika deländer som har det allra svårast. Det innebär att vi börbehålla ett generöst bistånd och sträva mot att åter-igen uppnå enprocentsmålet. är juett av de partier som mycket kraftigt gått emot desänkningar till som vi varit med om. Biståndetfrån världens rika stater till utvecklingsländerna sjun-ker, som skuldbörda ökar allt-mer. Det framgår av , som offent-liggörs . 15 av 21 länder minskar sittbistånd. Det går på tvärs med det som vi säger ossönska uppnå. Det går på tvärs med viljan att på ettkraftfullt sätt stödja demokratiutveckling samt enpositiv miljö och en social utveckling i världen.Jag skulle också vilja lyfta blickenutanför och rikta den mot det område som alltoftare kallas för Det stora sjöområdet. Förut brukadevi tala om Centralfrika. Jag träffade en av de repre-sentanter som var här i och för-sökte tala om nämnda områdes stora behov. Den härrepresentanten var inte så förtjust i uttrycket De storasjöarna, utan han ville gärna att vi talade om de olikaländerna - , , osv.Vi har allesammans med spänning och stigandeoro följt utvecklingen i de här länderna ända sedanbörjan av 90-talet. 1994, då den fruktansvärda kata-strofen inträffade i och vi fick se ett folkmordutspelas inför våra ögon på TV-skärmarna, greps vialla av stor fasa. Olika möjligheter i hela världenanvändes för att möta den flyktingkatastrof där mas-sor av människor - hundratusentals, ja, över en miljonmänniskor - spreds ut över , , Ugan-da och östra människorna väl hade fått den första hjälpenvisste man inte hur man skulle få dem att gå tillbakatill . Naturligtvis var det också ett öppet sår iden nationen. Den ena folkgruppen där, hutuerna,hade begått ett folkmord vänt mot en minoritet, tutsi-erna. Sedan vi sett hur tutsiarvingarbörjat resa sig i östra och vänt sig mot flykting-lägren har vi fått vara med om hur alla dessa flykting-ar - också inför våra ögon på TV-skärmarna - börjatröra sig i riktning tillbaka mot . Det var enhelt otrolig syn. återvände massor och återmassor av människor - män, kvinnor och barn. Viförstod att många av dem tidigare hade känt sig för-hindrade, inte bara av rädsla för att återvända utanockså av rädsla för de hutuledare som fanns i lägren.Många av oss var från första början helt klara överatt det fanns flera hundratusentals människor kvar iöstra som inte nåddes av den hjälp som de hem-vändande fick. Vi upplevde detta som ett oerhört stortproblem. Jag har själv tagit upp saken med utrikes-ministern och med vår biståndsminister har också pratat med och tagit uppdetta i med utrikesminister ochmed de olika grupper som sysslar med utrikespolitik.Då utrikesutskottet hade tillfälle att besöka Brysseltog jag upp frågan med . Hon sade tillmig: Om ni kan komma med ett realistiskt förslag ärjag villig att sätta det i sjön. är återigentillbaka, och återigen har hon sänt ut ett nödrop om attnågot måste göras för dessa människor.Redan i höstas betvivlade jag att hjälporganisatio-nerna skulle kunna göra sitt arbete utan att på någotsätt få stöd av någon typ av fredsbevarande styrka. Nuhar det också visat sig att hjälparbetare både frånLäkare utan gränser och från Röda korset har blivitutsatta för hot, och i flera fall också för mord. De harnu tillfälligt lämnat och Rwanda.Vad som finns kvar är den svenska och den norskamission som har bedrivits under i det här områ-det. Där kommer man nu med nödrop om hjälp.Jag såg i gårdagens tidning att är be-redd att komma med hjälp. Men det många av ossundrar är varför det har fått dra ut på det härsättet. Är det återigen bara en förespegling om atthjälpen skall komma, eller kommer det verkligen attske någonting som gör att dessa hundratusentalsmänniskor får hjälp? Det dör många barn och vuxnavarje dag.Anf. 8 Utrikesminister ():Fru talman! Jag noterar en skillnad mellan talarnai debatten. Alla talare utom uppe-höll sig vid frågor som rör hela världen, inte minstFN. Jag tror att det för oss alla blir alltmer begripligtvarför den moderatledda regeringen aldrig lyckades fåSverige invalt i FN:s säkerhetsråd.Jag delar i väldigt hög grad synpå hur inre problem i länder ofta har en internationellkoppling. Det gäller inte minst främlingsrädslor somIngrid talade om. Jag tycker att det BodilFrancke tog upp, vattenbristen i världen ochdet enormt stora problem det är, verkligen är värt attuppmärksamma. Jag utgår från att den frågan kommeratt uppmärksammas ordentligt vid det uppföljnings-möte i form av ett toppmöte av FN:s miljökonferenssom äger rum i juni.FN är en mycket viktig organisation i hela vårtinternationella samarbete. Då är det också viktigt attFN fungerar väl. Det behövs FN-reformer. Jag kaninte här gå in på alla de reformer som behöver göras.Eva har pekat på en del utöver dem jagredan nämnde. Jag håller med henne på alla områden.Det behövs mera jämställdhet i FN, och vi behöver seöver hur generalsekreteraren nomineras och väljs,FN:s betalningsdiciplin osv. Det behövs också, BodilFrancke , en bättre grund för FN:s bistånds-organisationer. Man kan inte ta bort någon del. Detmåste vara både obligatoriska bidrag och förhandladebidrag men också frivilliga bidrag. Alla tre gruppe-ringarna bör vara med även framöver. Men mixenborde vara bättre.K-G Biörsmark brukar erinra oss om biståndet.Jag tycker att det är bra att vi för en debatt också ombiståndsnivån. Våra ekonomiska svårigheter har letttill att vi måste sänka biståndet. Det är ingen angenämsituation för oss. tror jag att människorutanför vårt lands gränser - jag tror de flesta svenskarockså - inser att när man stramar åt på alla andraområden i samhället måste det dessvärre även drabbabiståndet. Vi har ingenting att skämmas för, eftersomSverige fortfarande har en tätposition vad gäller bi-ståndet i världen.Vi kan med vårt bistånd göra goda insatser, t.ex.för människorna runt de i södra har också gjorts stora humanitära insatser. Fortfa-rande söker vi det bästa sättet att nå fram till politiskalösningar av konflikten runt de . Jag troratt en konferens som skulle samla alla ledarna kanskevore den bästa möjliga framkomstvägen.Eva nämnde på ett sättsom om det hade beslutats att upphöra med biståndetdit. Jag känner inte till något sådant beslut. Däremotgör Sida just nu en översyn av biståndet till Guinea-Bissau.Som jag nämnde skall jag ägna mig åt Asienfrå-gorna . K-G Biörsmark ställde endel frågor om detta. När utrikesministrar från EU ochAsien träffas kommer självfallet frågor om demokratioch mänskliga rättigheter upp. Det gäller naturligtvisbehandlingen av människorna i , liksommänskliga rättigheter i . Jag har deltagit i ettsådant tidigare. Det här gavs det tillfälletill både i den allmänna debatten - då är det ganskaallmänt - och vid många informella möten undersammanträdesdagarna. Jag är övertygad om att jagkommer att få tillfälle att ta upp dessa frågor.Utvidgningen av samarbetet mellan EU och deasiatiska länderna är en fråga som kommer att disku-teras. Det är inte som då står i förgrunden.Det är så, , att varje regionalgrupp behandlar först frågan om att släppa in ytterli-gare någon deltagare. Jag tror att frågan om Taiwandärmed på förhand är avförd. är med i ASEM-gruppen. Men det finns en viss annan utvidgning somdiskuteras. Vi får återkomma till det när den regionalaasiatiska gruppen har uttalat sig vad den vill. Sedanfår vi ta ställning till det.Även om jag här ägnat ungefär hälften av rege-ringsdeklarationen om utrikespolitiken åt FN ochglobala frågor finns det alltid önskemål om att ännumer borde ha sagts om just det globala. Det finnsväldigt mycket att ta upp. Jag skulle önska att riksda-gens ledamöter insåg att det finns en viss begränsningmen också att man inte för utrikespolitik genom attgöra en katalog av problem i världen och uttala för-dömanden eller göra vissa påpekanden om dem. Föratt över huvud taget komma till rätta med t.ex.mänskliga rättigheter och demokrati tror jag att detkonstruktiva engagemanget och en konstruktiv dis-kussion - den må också vara kritisk - är en bättreframgångsväg än att bara uttala fördömanden.Jag går över till att kommentera anförande. Han skilde sig inte bara genom attendast tala om europeiska frågor utan också i tonen.Det var en ovanligt sur , måste jagsäga. Det var fel på det mesta. Den socialdemokratis-ka regeringen anklagades för att analysera EMU-frågorna för mycket. Vi skulle inte analysera, utan viskulle göra som har sagt, nämligen att pekamed hela handen. Sedan skall svenska folket rätta sigdärefter. är det inte vår modell, utan vi vill föra enöppen diskussion om EMU, för det är ganska kompli-cerade frågor, och vi tillåter oss faktiskt det.När kommer över på NATOblir han själv ganska otydlig. Han gav en sorts beskedi dag, nämligen att inte anser att Sverigenu bör söka medlemskap i . Det är bra att detsägs därför att det spred sig en viss oklarhet efter CarlBildts radiointervju under nyårshelgen. Men Lenn-marker fortsätter med att säga att pånågot sätt ändå är på glid in i NATO. Det här skaparen ganska stor otydlighet som just i säkerhetspolitikenär besvärande.För den är förhållandet tillNATO helt okomplicerat. Vi samverkar nära medNATO i fråga om krishantering, konfliktfrågor, freds-bevarande frågor. Vi gör det på ett mycket konstruk-tivt sätt, vi känner oss välkomna och tycker själva attdet berikar. Vi kan göra mycket mer tillsammans. Denhär nära samverkan vill vi fortsätta med, men däremothar vi inga planer på att söka medlemskap. Det är vadsom gäller . är det en självklarhet att densäkerhetspolitiska position vi har, militär alliansfrihet,inte är något mål utan ett medel för oss att bygga fredför vårt eget land och i omgivningen.En sådan position är inte en gång för alla given.Den öppenheten måste man ha. Jag tillfrågades omolika uttalanden som gjorts här och där och vad det ärom gäller. Det som gäller i är beskedet i rege-ringsdeklarationen. Sedan skall vi vara öppna att deltai en säkerhetspolitisk diskussion med ögon och öronöppna.Den övertro man har på att NATO som det allenasaliggörande vad gäller att vara alleuropeisk säker-hetsordning tycker jag är fel. Jag tror mycket mer pådet som frågade om. EU är en mycketviktig del. Även om vi inte har ett nordiskt programför hur vi hjälper baltiska stater att vara med i EU ärdet ändå på det viset att vi gör väldigt mycket bi-ståndsmässigt.Vi ger av vår praktiska erfarenhet. Vi har männi-skor från våra ministerier som finns med i de baltiskautrikesdepartementen för att hjälpa dem att förberedasig bättre för deras kommande EU-medlemskap, somkommer att vara otroligt betydelsefullt för deras län-der och för en större och bättre säkerhet för hela Ös-tersjöområdet.Anf. 9 ():Fru talman! Jag noterar utrikesministerns svar påfrågorna. På i varje fall en av frågorna var det kanskeett svar, på en ett möjligt svar, och på en inget alls.När det för det första gäller analysen om EMU ärdet inget tvivel om att det har funnits att ana-lysera EMU. Frågan var t.o.m. uppe vid folkomröst-ningen . Det kan tyckas vara litet sent att densvenska regeringen inte har intagit någon ståndpunkt idetta analysarbete när alla övriga har gjort det sedanlång tid tillbaka.När det för det andra gäller stödet för de baltiskaländernas NATO-anslutning var min fråga varför densvenska regeringens politik har ändrats i detta avse-ende och varför den har svajat så mycket fram ochtillbaks. Det fick jag egentligen inget svar på. Det äringen tvekan om att en av de centrala uppgifterna isvensk utrikespolitik är att se till att de små länderna iEuropa kan få sin trygghet och säkerhet. Det sättvarpå de vill garantera detta är ofta genom NATO-medlemskap.NATO växer sannolikt fram som den militära de-len av säkerhetsordningen. EU, , OSSEoch även andra organisationer bygger mycket av dencivila delen. Det är nog så viktigt, och i många styck-en viktigare än den militära delen. Likväl är den mili-tära säkerhetsordningen mycket central. Om vi nu fåren situation, som det ser ut att bli, där det blir en heldel nya medlemmar och någon form av formaliseratavtal på något sätt mellan och NATO, kanvi se att NATO växer fram som säkerhetsordning. Dåborde regeringen ha en uppfattning om den mer lång-siktiga politiken och vad som skall komma i ett sådantskede.Den tredje frågan var - och den fick jag inget somhelst svar på - om utrikesministerns ställföreträdaressynpunkter som han har utvecklat i den famösa arti-keln på något sätt var representativa för regeringen.Fru talman!