prot · GK0977 · 1997-03-12 00:00:00 — Man kan t.ex. placera fiskge-ner i potatis så att den blir mer tålig mot frost. Mankan placera tillväxtgener i lax så att den växer fleragånger snabbare än vanlig vild lax. Man gör soja ochmajs motståndskraftiga mot bekämpningsmedel. Mankan gentekniskt förändra getter och kor så att de pro-ducerar läkemedel i mjölken. Genom kloning av iprincip vilka celler som helst går det att skapa gene-tiskt identiska individer. Fåret har här nämntssom exempel.Det här är en kunskap och teknik som har lett tillett kvalitativt nytt språng i människans utveckling.Den nya kunskapen ger oanade möjligheter, men deninnebär också oanade risker. Och den ställer oss införnya svåra etiska och moraliska frågeställningar.Visst är det bra om den nya tekniken kan leda tillnya botemedel mot sjukdomar och till mer högavkas-tande livsmedel, framsteg som skulle kunna minskalidande och svält i världen. Men vi måste också frågaoss vilka risker som den nya tekniken för med sig ochvem som har makten över hur den används. Vem ärdet som styr över vilka sjukdomar som skall botas ochvilka livsmedel som skall framställas? Vilka djur ärdet som skall få klonas? Vem skall vi ställa till ansvarom det går snett.Tekniken i sig är varken ond eller god, men till-lämpningen - hur vi använder den - kan få oreparer-bara konsekvenser. hävdar majoriteten av fors-karna att gener är ungefär som legobitar, universellaoch med givna egenskaper. En blå fyrkantig legobit ären blå fyrkantig legobit oavsett om man bygger ettlegohus eller ett legotåg. Men det finns också de somtvivlar och menar att vi faktiskt vet väldigt litet omvad som händer i ett längre perspektiv.Vad händer om det visar sig att de gener som mani dag tror sig veta exakt hur de uppför sig plötsligtvisar sig ha andra egenskaper? Vad händer om gen-modifierade organismer i stor skala börjar föra översina nya egenskaper till andra närbesläktade arter? Vivet att det har hänt när det gäller raps som har gjortsresistent mot bekämpningsmedel. De egenskapernahar förts över till ogräset åkerkål som är nära släktmed rapsen.Vem har äganderätten till vår egen och andra or-ganismers genetiska kod? Kan jag bestämma övermina arvsanlag, eller är det någon annan som harmakt över dem? Kan man ta patent på livet självt?Vad kan ske om denna kunskap kommer i orätta hän-der? Det finns skrämmande exempel. Det är inte allsså väldigt längesedan som det fördes en seriös dis-kussion inom vetenskapen om människors raser, omolika rasers överlägsenhet och annat. Det ger ettskrämmande perspektiv.Ett område som inte heller diskuteras särskiltmycket är vad som sker och vad som kan ske inomtransplantationsforskningen. Eftersom det är brist påorgan för transplantation pågår det en intensiv forsk-ning för att få fram organ från djur som skall kunnaöverföras till människan. Ett av problemen med dennatyp av forskning är också att den innebär en ökad riskför sjukdomar som överförs från djur till människa.Man vet att zonoserna, som den här typen avsjukdomar kallas, ökar. Den mest omtalade just nu ärCreutzfeldt-Jakobs syndrom som man tror - men manvet inte säkert - kan överföras från kor som har haftBSE-smitta, dvs. galna ko-sjukan.Med en ökad sammanblandning av arvsanlagmellan människa och djur växer också risken för nyasjukdomar. Forskningen är på efterkälken närdet gäller att hitta skydd och antibiotika mot de nyatyper av bakterier som uppstår, och detta är en allvar-lig risk. Det är bra att det sker en ökad satsning påforskning om zonoser, men diskussionen om de etiskaoch moraliska aspekterna på och konsekvenserna avtransplantationer av organ från djur till människa är jui dag mycket outvecklad.För min personliga del går det här en tydlig gräns.Jag tycker inte att forskningen skall inriktas på attskapa grisar med förmänskligade organ som skalltransplanteras in i sjuka människor. Jag kan förstå kan se annorlunda på detta om man själv är sjukoch i behov av sådana organ som det är brist på, menjag tror att detta är fel sätt att angripa sjukdomar på.Anf. 8 ():Fru talman! kunde man läsa i : Virus kan spridas med genförändradegrisorgan. Forskare varnar för fortsatt försök medtransplantationer. I artikeln utvecklades riskerna medtransplantationer av djurorgan till människan.Jag är litet förvånad över forskningsministernsganska obekymrade ton när det gäller den framtidsom vi står inför. Vi har ett redskap i våra hän-der, som jag tror att vi har mycket svårt att hanteraoch som dessutom kan hanteras på ett sätt som ärbåde oetiskt och farligt för mänskligheten och förnatur och miljö.Debatten kom äntligen i gång, vilket jag tycker ärväldigt värdefullt och viktigt, när man upptäckte attdet fanns en önskan att forska på och att detdessutom kom fram att man redan hade utfört dennaforskning. Vad som tydligt framkom var att forskarnaligger åtminstone ett par steg före politikernas beslut.Detta är mycket oroväckande med tanke på att vinaturligtvis först måste skapa regelsystemet och be-stämma hur det skall se ut när det gäller etik och mo-ral i dessa frågor. Ännu mer förvånad blir man överatt forskning på redan har utförts, redan innanbeslutet om forskning på embryon fattades i riksdagenoch att det inte framkom i den diskussion som före-gick beslutet att forskning på utfördes. Det hadevarit naturligt att informationen hade kommit fram, såatt man hade kunnat sätta upp ett regelsystem fördetta. Naturligtvis tycker jag att beslutet skulle havarit ett nej. Det är oetiskt att forska på levande fos-ter. Det är dessutom ett fruktansvärt stort ansvar somläggs på den gravida kvinnan, som redan har fattat ettsvårt beslut och som återigen skall stå inför ett beslutdär hon är beroende av läkarna. Dessutom har det intevarit någon samhällsdebatt i frågan.Kloningen av djur har också varit en aktuell fråga,som visar på hur just redskapet som människan nu hari sin hand kan användas och hur stora riskerna är meddetta. Jag anser att vi måste förbjudakloning av både djur och människor och göra etttydligt regelsystem för detta. Frågan togs upp i går avden gröna gruppen i . Jag vill frågaforskningsministern hur kommer att agerainom EU när det gäller regelsystemet för forskningen,bl.a. Det är viktigt att vi får klarhet i detta.En annan svår fråga är den genmanipulerade ma-ten. Jag förstår att forskningsministern i viss månundviker frågan, eftersom regeringen har tillåtit attgenmanipulerad mat säljs i . finns ingengaranti för att genmanipulerad mat är riskfri ellernyttig. Av alla livsmedel som säljs innehåller60 % soja. Det går inte för konsumenten att få reda påom sojan är genmanipulerad eller inte. I en, som jagser det, marknadsdemokrati måste det ändå finnas enrättighet för människan att välja. Konsumenten måsteha rätt att få reda på innehållet i den mat man skall ätaoch leva av.På matsidan händer det naturligtvis otroligtmycket, eftersom det är en stor och ekonomiskt in-tressant bransch. Genmanipulationen gör ju inte att vibara får bättre och nyttigare mat. Det kan t.o.m. varaså att vi får sämre och onyttigare mat. Fiskgener sättsin i tomater. Klarar den som t.ex. är fiskallergiker avdetta? Det finns forskar-rapporter som säger att det slår ut möjligheten förantibiotika att bita på den som blir sjuk och har ätitmajs. Det finns en mängd sådana oroväckande delar idetta. Därför är det så viktigt att vi åtminstone harrätten att välja. Jag vill därför fråga forskningsminis-tern vad man tänker göra för att dels skapa tydligaregler, dels för att ge möjligheter för människor attvälja mellan den genmanipulerade maten och dennaturliga maten.Anf. 9 ():Fru talman! Kunskapens träd har alltid frukter, pågott och ont. Just därför är det så nödvändigt medetisk medvetenhet och förankring.Under de senaste veckorna har rubrikerna på ny-hetssidorna varierat på temat: "Forskare klonar får","Möjligt klona människor " och "Forskarei forskar på levande ". Om inte debat-ten förs i ordnade former, som vi kristdemokrater harpläderat för, kommer utvecklingen - eller vad vi nuväljer att kalla den - att tvinga fram debatten.Fru talman! Mycket som för ett årtionde sedanbetraktades som science fiction är verklighet,och utvecklingen är bara i sin början. Många forskarehar aldrig trott att man cellbiologiskt skulle klara attfå en dolly. Men är det verklighet.Bland det nya som genteknologin för med sig äratt man troligtvis kommer att kunna flytta gener obe-hindrat mellan arter - vilka gener som helst, vart somhelst, inklusive till och från mänskliga celler.Den utgångspunkt vi måste ha inför utvecklingenär att alla medborgare skall kunna vara med om att idemokratiska former gemensamt söka utforma ramarför om och i så fall hur kunskapen skall användas.Detta kan inte överlåtas till några få eller till forskar-samhället, som både beror av och kommer att påverkavår syn på människan och vår livssyn.Torbjörn Tännsjö, som är professor i praktisk filo-sofi och tillika aktiv i , verkar inte tyckaatt politiker skall lägga sig i denna debatt. Det skall,enligt Tännsjö, vara individens val som skall sättaramarna för vad som är tillåtet. Det vore intressant atthöra om i stort delar partikamratenTännsjös åsikt. Det kanske vi skulle kunna få beskedom här i dag.Fru talman! Debatten pågår även i andra länder.Engelska myndigheter har stoppat statliga forsk-ningsbidrag till försök med kloning, påven har upp-manat världens regeringar att förbjuda kloning avmänniskor och har börjat att se över deamerikanska lagarna och utreda de svåra etiska kon-sekvenserna av den nya tekniken. Kristelig Folkepartii föreslog ett förbjud mot kloningav djur och högre organismer. antog snabbtförslaget med en överväldigande majoritet. Det är ettbevis för att det finns en skepsis beträffande vad somskall vara tillåtet.Vi behöver ett moratorium för att stanna upp ochfördjupa oss såväl kunskapsmässigt som etiskt. Dettahar vi kristdemokrater föreslagit i en motion, som ärundertecknad av bl.a. talman! När det blev känt att man på Hud-dinge sjukhus forskat på levande , ställdesmånga frågor. Många blev chockade. Man kändeobehag, frustration och ilska. Man reagerade över attförsöken redan var genomförda och att det så att sägainte var något att göra åt. Frågetecknen radade upp sigsom på ett pärlband. Man undrade huruvida lokalaforskningsetiska kommittéer hade rätt att tillåta såda-na experiment - experiment som reste mycket princi-piellt viktiga frågor.Vi kristdemokrater har klargjort att vi aldrig ac-cepterar forskning på levande . Det är en själv-klarhet. Vi anser att det nu krävs en ordentlig föränd-ring av verksamheten i forskningsnämnderna. Detskall ju också ske, det har lovat. Det krävsetiska riktlinjer i lagstiftningen. För oss kristdemokra-ter är det här inget nytt. Vi har krävtetiska ramlagar. Vi beklagar att det inte har genom-förts tidigare. Då hade vi kanske sluppit den här de-batten och de här obehagliga situationerna.Det blir intressant att se vad regeringen avser attgöra och när man avser att göra det. Jag skulle viljafråga : Hur snart kan man få se konkretaförslag så att inte det här fortsätter? Hur snart kan visom en följd av den här uppslitande debatten i verk-ligheten få se ett åtgärdsprogram?Vi står inför ett betydelsefullt vägval när det gällersynen på människovärdet och den personliga värdig-heten. De nya tekniska landvinningarna påverkar helamänniskans livscykel. Speciellt märkbara är resultatenav denna inriktning vid livets början och livets slut.Risken är stor att forskningens utveckling inom dessaområden leder till att respekten för det unika mänskli-ga livet alltmer tunnas ut. Synen på människans spe-cifika värde måste alltid vara central när normer ochregler utformas för den medicinska forskningen ochför hela verksamheten. Det är det som gör att vi somkristdemokrater tycker att det är så viktigt med dennaetiska debatt. Vi måste verkligen tala om vilken etiksom skall genomsyra verksamheten i fortsättningen.Anf. 10 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag har den största respekt för den orosom kommer till uttryck i många av talarnas anföran-den. Jag tror att det framgick med all önskvärd tydlig-het av mitt inledningsanförande att det är en oro somregeringen delar. Detta är något som vi måste ta påstörsta allvar.Men när det är sagt, måste vi också konstatera attvi inte uteslutande kan ägna oss åt att ge oerhördahotbilder om vad forskningen kan erbjuda och skapa.Forskningen kan också erbjuda möjligheter att lindralidande, bota människor och skapa riskfriare livsme-del. Det är inte så att allt vi äter är riskfritt ellergaranterat sunt. Det finns många sätt att manipuleravår livsmedelsproduktion på som inte bara har attgöra med den allra senaste tekniken. Det skulle ocksåvara ett oerhört framsteg för mänskligheten om man,särskilt i , drastiskt kunde minska utnytt-jandet av bekämpningsmedel med tanke på de riskersom dessa för med sig. Vi måste se att den vetenskap-liga utvecklingen också kan ge oss möjligheter som äretiskt försvarbara och angelägna.När också detta är sagt, vill jag gärna instämma inästan varje bokstav i det som sade. Jag är naturligtvis väldigt glad över att vi nuför den forskningsetiska debatt som vi förordaderedan i höstas. Jag kan inte låta bli att påminna mig attForskningsberedningen anordnade en öppen hearingom forskningsetiska frågor vid vilken medierna in-bjöds att närvara. Jag kan försäkra att det var ytterstfå som kom dit, och det var ännu färre som över hu-vud taget uppmärksammade frågorna. När forsk-ningspropositionen lades fram här i , kan jaginte heller påminna mig att det var någon större debattom dessa frågor.Men det är utmärkt att vi nu är överens om att dethär är viktiga frågor. Förberedelsearbete pågår förden kommitté med parlamentarisk sammansättningsom vi har utlovat. Den skall få diskutera dessa frågorpå djupet, och den skall få göra det på ett sådant sättatt människor utanför forskarvärlden och utanförspecialisternas värld kan få insyn i vad som pågår.Här har talats om en mängd olika frågor. Det äromöjligt att kommentera allt detta. Jag vill ändå säganågra saker. När det gäller frågan om att utföra kli-niska försök med överföring av organ från djur tillmänniska, har regeringen beslutat atttillsätta en särskild utredning som skall se över villko-ren.När det gäller kloning av människor måste jagmedge att det inte är alldeles glasklart vad den nuva-rande lagstiftningen egentligen säger. Det är dockalldeles glasklart att regeringen inte kan tänka signågot sådant. I den mån lagstiftningen måste ändras,så får det ske.När det gäller frågan om huruvida man, utöver detsom redan pågår och det som jag redan har nämnt,skall ha en kommission som ser över allt det här, villjag ändå sätta upp ett frågetecken. Det är inte möjligt,vill jag säga, för det politiska systemet att regleraallting. Det är inte möjlig att så att sägaspringa före forskarna och reglera vad de skall hållapå med. Det kommer aldrig att skapa någon godforskning, och det tar i viss mån också det etiskaansvaret ifrån forskarna. Det är därför oerhört viktigtatt vi från statsmakternas sida klart och tydligt sägeratt forskningen, som måste vara självstyrande, har ettetiskt ansvar. Vi kan inte godta att man då, som någontydligen hade sagt, inte känner till detta. I så fallmåste samhället inskrida. Men vår grundläggandehållning måste vara att det inte går att i förväg regleraallting som forskningen och vetenskapen kan utveck-la. Då får vi ett stillastående samhälle, och jag kanförsäkra att det ändå inte kommer att vara någon hjälpför oss. Det sker ju ändå en utveckling i omvärlden.Sverige är inte ensamt.Anf. 11 ():Fru talman! Tyvärr är utbildningsministern litetotydlig på en del punkter. Han talar om en kommittésom skall tillsättas. börjar jag förstå att den skallhantera forskningsetiska frågor, och det är bra. Hanvill inte ha en kommission som skall begränsa ochhämma forskningen. Det är också bra på sitt sätt. Detjag talade om, och det tycker och kräver, äratt en kommission bör tillsättas för att forma en stra-tegi och en vision för samhällets hantering av biotek-nik. Det har ingenting med isolerad forskning att göra.Samhällets hantering av biotekniken gäller den offen-siva delen, den försiktiga delen och den internationel-la delen. Jag tror att alla talare här har varit överensom att vi är oroliga för många delmoment. Vi sermånga olika detaljer. Vi vill samla ihop detta, och vitycker att regeringen skall vara vårt redskap i dennahopsamling.Då är min tydliga fråga till och rege-ringen: Tänker regeringen tillsätta en kommissionsom får uppgiften att forma en vision och en strategikring bioteknikens offensiva och försiktiga hantering?Tänker regeringen göra detta eller inte?Sedan, fru talman, säger om kloning påmänniskor att det inte är alldeles glasklart om dagensregelverk är tillämpligt eller inte. Men redan det sva-ret borde leda regeringen till att ta reda på om det ärglasklart eller inte. Det borde rimligen vara så attregeringen inte bara säger att skall det ändras så fårdet ske, som säger. Det kan inte rimligenvara svaret. Man måste ju se om det är något fel pålagstiftningen. Man måste se om den skall ändras ochi så fall hur. Detsamma gäller, som jag antydde tidiga-re, naturligtvis också hanteringen i fråga om växteroch djur. Är den hanteringen glasklar eller inte ?Som jag har redovisat tror vi i inte att den ärglasklar - lika väl som den inte är det när detgäller människor.Då är min tydliga fråga: Tänker regeringen, ge-nom den kommission som jag har talat om eller påannat sätt, utreda om dagens lagstiftning är till fyllesteller inte? Något annat sätt att gå till väga kan jag intetänka mig. Det kan inte vara fråga om trial and error.Man kan inte försöka och se om det fungerar. Rege-ringen måste rimligen ta seriöst på den här frågan.Som jag sade förut är jag litet orolig, fru talman.Riksdagen gav alltså regeringen iuppdrag att se över samordningen av genteknisk verk-samhet mellan de sju myndigheter som finns och deolika departement som hanterar den här frågan. Nusvarar inte forskningsministern på frågan om vad mankonkret har gjort åt beslut. Jag har försökttjuvtitta för att se var ärendet ligger i Regeringskans-liet. Vad jag begriper ligger det som en passivpost i diarium. Det illustreraren del av problemen. Det finns inget departement,ingen del av , ingen del i regering-ens hantering, som med engagemang tar i dessa frågoroffensivt för framtiden.Man har litet svårt att tycka att det är naturligastatt - som har lag och ordning pådagordningen - hanterar och formar vår syn och vårtarbete när det gäller gentekniken. Det är kanske litetsymtomatiskt, fru talman, att det ärende som vi harbeslutat om här i ligger och vilar i dettadepartement . Det visar intepå den offensiva ansats som jag tycker att det är nöd-vändigt att kräva av regeringen i den här frågan - intebara med utgångspunkt i de fragment och delar somhär har redovisats av många ledamöter utan ocksåutifrån ambitionen att forma något helt, en grund attstå på när de olika momenten i forskningen och i denpolitiska debatten dyker upp. Vi behöver det funda-mentet.Jag vill återkomma till frågan, fru talman: tillsätta denna kommission eller inte?Anf. 12 ():Fru talman! Man kan diskutera vad naturen haravsett. Naturen har definitivt aldrig avsett att en njureeller ett hjärta skall flyttas från till . Menjag tror att är tacksam för detta ändå.Man skall ta folks rädsla på allvar. Men det inne-bär inte att man skall skrämma upp dem ännu merutan att man skall ge dem fullständig information. Jagstöder förslag om en hearing,helst före när MFR skall ta ställning och ar-betar hårt för att sprida saklig information både munt-ligt och skriftligt. Men jag tycker att de är väl värdaatt få bättre resurser för detta än vad de har i dag.Nästa svåra diskussion för oss kommer att handlaom xenotransplantationerna. Skall man få göra trans-gena grisar för att kunna använda deras organ för atträdda livet på svårt sjuka människor? Vi är inte där , men avgörandets dag kommer. Risken för attretrovirus överförs gör att man måste vara ytterligtvaksam. Men om man skulle behärska det blir det härett stort medicinskt framsteg.När vi förändrar vetandets gränser be-höver vi en levande etisk debatt. Vi måste analyseravilka som berörs, vilka intressen de har och vilkaetiska principer som är aktuella. Och den här debattenmåste föras ut till allmänheten.Gentekniken är . Man har gjortmiljontals experiment, mestadels utanför Sverige.Några allvarliga olyckor har knappast inträffat. Menorsaken till det är att vi har varit vaksammamot riskerna. Forskarna får inte släppas fria, men viskall heller inte avsäga oss de ovedersägliga framstegsom man har uppnått och kan uppnå med tekniken.Anf. 13 ():Fru talman! Den debatt som vi för om bio-tekniken är en del av ett vidare perspektiv. Det hand-lar om förtroendeklyftorna mellan forskare, läkare,hälso- och sjukvård, politiker, allmänhet och myndig-heter med tillsynsansvar.Om vi skall utveckla vårt samhälle på ett positivtsätt måste dessa förtroendeklyftor bryggas över medkunskap. Men man måste också skapa strategier förhur den här kunskapens, forskningsresultatens, kon-sekvenser skall värderas. Vem har nytta av dem?Vilka värden skadar de? Vilka värderingar påverkarde? Vilka risker medför de? Jag tänker t.ex. på det härmed grisorgan och virus. Och hur löser vi de etiskakonflikter som uppstår?Vi behöver få en bättre strategi för arbetet med dethär på den politiska nivån, på forskarnivån och påmyndighetsnivån. Då måste vi ge oss mer av någon-ting: tid. Sådana här konsekvensanalyser tar nämligentid. Det handlar om att se vem som har nytta av dettaoch vilka risker som finns. måste viskapa också i myndigheterna - det har inte kommitupp i den här debatten. Vi måste alltså i tankarnaständigt byta plats med dem som besluten om vägvalgäller. Detta gäller inte minst forskningsresultat.Anf. 14 ():Fru talman! Jag skulle vilja kommentera bristen påinsyn i forskningen. är det många multinationel-la företag som står för forskningen. Den största delenav informationen är hemligstämplad, bl.a. för att maninte skall kunna skada kommersiella intressen.En stor del av den forskning som sker på vårasjukhus betalas också av läkemedelsföretagen. Det ärett problem, eftersom öppenheten blir sämre. Jagskulle vilja fråga forskningsministern om han är be-redd att göra någonting för att öka öppenheten ochinsynen när det gäller forskningen på våra svenskasjukhus. Då kan vi få vetskap om vad som händer påett tidigare stadium. Dessutom får man höra att fors-karna inte själva vet vad som gäller. Det är självklartallvarligt.Jag stöder också i det somhon har sagt tidigare om att det är viktigt att vi får tillstånd en diskussion om det här. Då kan vi få en bredsamhällsdebatt om vad som gäller i fråga om etikenoch forskningens utveckling.Slutligen skulle jag vilja kommentera det somChatrine sade om . För detförsta är inte tales-man när det gäller forskningsetiska, etiska eller gene-tiska frågor. För det andra skall det vara möjligt fören person att vara medlem i ett politiskt parti och haen egen åsikt om frågorna. Man skall inte behövalägga sig i det. Jag tror dessutom att den oro somfinns bland många olika människor om hur detser ut i samhället när det gäller genteknikens områdeinte i första hand är partipolitiskt betingad. Däremotär det viktigt att vi tar ett partipolitiskt ansvar förutvecklingen.Anf. 15 MARIANNESAMUELSSON (mp):Fru talman! För det första lade jag märke till attforskningsministern bara talade om regelverket närdet gällde kloning av människor. Kan regeringenacceptera kloning av djur? Behövs i så fall inte detregelverket också ses över? Det var något märkligt atthan i det här fallet inte talade om kloning av djur.Sedan sade ministern att det fanns mycket som varbra i gentekniken, framför allt när det gällde att fåfram nyttigare livsmedel med mindre bekämpnings-medel. Jag noterade detta med en viss förvåning,eftersom jag vet hur en stor del av den här forskning-en bedrivs och hur man använder sig av det här för attfå ned andelen bekämpningsmedel. Framför allt är detnaturligtvis ekonomiska intressen i det här.