prot · GK0981 · 1997-03-19 00:00:00 — Vi har att än en gång diskuterarennäringen. Den här gången skall vi diskutera stödettill rennäringen utifrån revisorers rapport.Jag tror att man kan säga att vi vänder ett blad ihistorieboken när det gäller det allmänna synsättet påden samiska urbefolkningens möjligheter att överlevai vårt land. Vi ändrar inte grundsynen på denna etnis-ka minoritet - den finns ju i grundlagen - men viändrar ett annat synsätt. I vårt sätt att beskriva dettafrångår vi tradition av regelverk och lagstift-ning kring näringens utveckling. Jag tycker att det kanbetecknas som en historisk vändning.Jag skall säga några ord om vad ett enigt utskottföreslår att regeringen skall ta tag i. Det är framför alltmöjligheterna att på något sätt begränsa spridningenav stödformerna. är de 35 stycken, och vi tyckeratt man borde kunna hitta någon samordning mellandessa och även en samordning när det gäller administ-rationen, som vi tycker är alltför spretig i dag.Det finns många sätt att titta på detta. Vi tycker kan delegera mycket av detta till de myndighetersom finns ute i landet. Det handlar kanske i förstahand om eller någon av läns-styrelserna. tycker vi också att kanfå ta en större del av ansvaret.Vi har inte på något sätt sagt att stödet till rennä-ringen är överflödigt. Vi tycker fortfarande att vi inteenbart skall titta på detta som ett renodlat samhälls-ekonomiskt intresse. Vi måste också titta på den bio-logiska och kulturella mångfald som rennäringenbidrar till. Det medför ju också att man inte kan se ensådan näring helt fri från stödformer.Stöden är uppdelade i tre områden. Det första ärett direkt budgetstöd till näringen. Det andra är er-sättning för de skador som samhällets olika beslut iövrigt medför för näringen. Det tredje är övrigt, ochdet är framför allt Samefonden som har att hantera endel av de medel som inkommer för intrång i samernasområden.Trots att rennäringen bara är en del av den samis-ka kulturen är det en mycket viktig del i det område ivårt land där vi har glest om arbetstillfällen. Denmåste få en chans att överleva. Vi har ca 900 rennä-ringsföretag. De har mycket svårt att utveckla sig pågrund av att betestillgången är begränsad samtidigtsom samhället har fastställt ett högsta renantal. Därförmåste vi vidga möjligheterna för den här näringen attutvecklas på annat sätt. I betänkandet har vi utifrånrapporten skrivit att man faktiskt bör fundera på enöversyn av § 9 i rennäringslagen. Det skulle göra detmöjligt för rennäringen att bedriva annan verksamhetän renskötsel inom samebyns kompetensområde. Detkan medföra att man stärker den övriga samis-ka kulturen. Vi tycker att den är en del av den svenskanordliga kulturen som är värd att bevara.Fru talman! Med dessa ord vill jag än en gång un-derstryka att det känns som om vi vänder ett blad ihistorieboken. Precis som i alla andra moderna för-valtningsmetoder ger vi näringen en större möjlighetatt utveckla sig själv.Anf. 38 ():Fru talman! Vi moderater yrkar bifall till hemstäl-lan i detta betänkande JoU:12 Stödet till rennäringen.Utskottets överväganden utmynnar, som jag ser det, ien rekommendation att förenkla stödsystemen och denstatliga administrationen kring rennäringen.Vidare föreslås en översyn av rennäringslagstift-ningen i syfte att bredda produktbasen för befintligaoch nya företag inom samebyarna. Självfallet böreventuella förändringar efter översynen sammanfallamed näringens önskemål. har här en viktigroll som utvärderare, idégivare och samtalspartner.Det förslag som utskottet förordar bör enligt vår me-ning ligga i rennäringens långsiktiga intresse. Mål-sättningen att skapa bättre förutsättningar för sameby-arna att driva och utveckla sina företag borde ligga iallas intresse. behöver fler företag och företa-gare i alla delar av landet och naturligtvis i så mångabranscher som möjligt.I den del av landet där rennäringen bedriver sinverksamhet är dessa företag oerhört viktiga för syssel-sättningen och tillväxten. För slakteriet, skoterfirman,livsmedelsbutiken och även för turistnäringen är ren-näringen kanske avgörande på vissa orter för att manskall kunna upprätthålla service och handel.Men vi skall inte heller glömma svårigheterna ochproblemen. finns det ett ökat rovdjurstryck. Vihar sviterna efter Tjernobyl. Det är starka svängningari efterfrågan på renköttet beroende på vissa orsaker.Dessutom är tillgången på betesmark, och då i syn-nerhet vinterbetesmark, ett problem.Beträffande rovdjuren anser vi att nödvärnsrättenmåste gälla. Det måste vara en självklarhet för alla isamhället att kunna skydda sin egendom. Länsstyrel-sen, statens förlängda arm ute i våra län, bör vara denmyndighet som avgör när skyddsjakt skall sättas in.En statlig rovdjurspolitik grundad på förnuft ochrealism underlättar naturligtvis hanteringen i de akutasituationer som uppstår. är rovdjurstrycketför stort, i synnerhet från lodjuren.Problemen kring vinterbetesmarkerna måste ocksålösas. är det så att mellan och den30 april får renar vistas på dessa vinterbetesmarker.Problemen med vinterbetet härrör i alltväsentligt från ett för stort antal renar. Ökningen berorpå Tjernobylkatastrofen.Numera kan man nog hävda att antalet renar liggerpå en acceptabel nivå. Förutsättningarna för överens-kommelse mellan markägare och renskötsel har däri-genom förbättrats. Skador på växande skog och påjordbruksmark förorsakade av renar måste förståselimineras. För rennäringens del gäller att avtaletsjälvfallet måste grundas på långsiktiga förhållanden.Anf. 39 ():Fru talman! Jag vill först tacka utskottet förskrivningen när det gäller min motion om gränsöver-skridande överenskommelser mellan ochNorge i rovdjursfrågor. Det är viktigt att ha den håll-ningen för att få en bra och sammanhållen rovdjur-spolitik som fungerar regionalt i fjällkedjan. Därförhar jag inget yrkande i fråga om min motion.Det jag vill ta upp i mitt anförande är renbetesfrå-gan i , som fortfarande inte är löst. Utskot-tet påpekar i ett svar på motion Jo233 att Länsstyrel-sen i har regeringens uppdrag att utredaoch komma med lämpligt förslag. Det arbetet harpågått men har ännu inte kommit till nå-got resultat. har vid några tillfällenförsökt komma i gång med förhandlingar mellan sa-mebyar och markägare men inte lyckats komma till ettavslut.Det har funnits många skäl till det; jag skall intenärmare gå in på vilka. Jag vill i stället här i kamma-ren upplysa om vad som har diskuterats och somskulle kunna lägga grunden för framtida förhandlingari frågan om renbete i Härjedalen.När gav ett dom-stolsutslag som innebär att sedvanerätt inte föreliggeri flera av de vinterbetesmarker samerna använder tillrenbete började man tala om att teckna avtal om be-tesrätt. En överenskommelse har redan uppnåtts medde stora skogsbolagen. Enligt denna får renbete förnärvarande pågå utan kostnad för samerna på bola-gens marker. Vad gäller de privata markägarna finns ingen uppgörelse - inget avtal om betesrätt, ingaavtal om ersättningar.Tingsrättens dom är överklagad till högre instans.Under tiden använder samerna de omtvistade marker-na i avvaktan på dom eller på att en förhandlingslös-ning skall kunna uppnås. Läget är mycket känsligt,men det finns trots detta en vilja att försöka lösa frå-gan på ett förnuftigt sätt.Det som oroar samebyarnas representanter är hurman skall kunna ingå avtal som kostar pengar, samti-digt ha en ekonomisk styrka kvar för att bedriva sinrenskötsel och utöver detta också klara eventuellarättegångskostnader.Den förhandlingslösning som skulle kunna biläggatvisten bygger inte på att man betalar ut en summapengar till varje markägare per hektar. Det är förmånga markägare med alltför små arealer för att dettaskall vara en rationell lösning. Det skulle bli alltförsmå summor, som skall administreras av någon.Förhandlingarna kan i stället bygga på ett avtalmed alla markägare om betesrätt, där ersättningen gårtill en fond som betalar eventuella betesskador somkan uppstå på skog och i marker. Avtalet bör innehål-la klausuler om hur besiktning och ersättning skallhanteras.Det talades om att det skulle kostaomkring att komma fram till ett hel-täckande avtal. Vem betalar för avtalstecknandet, ochhur löser man den framtida fonderingen? Jag tror attkostnaderna för grundavtalet måste bekostas av statenpå något sätt. En fråga som också måste lösas är omdet är möjligt att klara betalningarna till en eventuellmarkskadefond. När svaren finns på de frågorna, dåfinns också avtalet inom räckhåll.Fru talman! Jag tror att betesfrågorna i Härjedalenkommer att lösas. Det är nödvändigt att så sker för attvi skall få ett slut på konflikterna mellan markägareoch samebyar.Jag ansluter mig till utskottets förslag om att manbör göra en översyn av rennäringslagstiftningen. Mendet är ett arbete på lång sikt. Renbetesavtalen börhelst vara färdigförhandlade . Detskulle också kunna ske om regeringen kan klargöra deekonomiska villkoren för ett förhandlingsarbete. Jagtror att samerna är mycket tveksamma till att gåin i en förhandling där man inte vet att man kan upp-fylla avtalens ekonomiska villkor.Anf. 40 ():Fru talman! Vi har ingen ordinarie ledamot i jord-bruksutskottet, så därför vill jag ta chansen att säganågra ord.Huvudsakligen tycker vi att jordbruksutskottet harbehandlat det här mycket positivt. Man har huvud-sakligen tagit till sig vad revisorer säger.Riksdagens revisorer har i sin tur sagt det som rennä-ringen och de samiska organisationerna redan tidigareunder har försökt tala om för oss. Vi harfrån sida också försökt hjälpa tillgenom att motionera i de här frågorna.Ytterst handlar det här naturligtvis inte bara omdet som har med rennäringen och renskötseln att göra,utan det handlar om en hel kultur - om människovär-det, självkänslan och självförtroendet hos människorsom företräder en ursprungsbefolkning i det här lan-det. Av det skälet finns det också anledning att funde-ra litet grand över ökade arbetsuppgifter.Vi har ju alla i den här kammaren varit överens om attSametinget måste få ökade befogenheter, ochjag tycker att det brådskar med att fundera över vaddet kan innebära.Jag har också förhoppningen att vi nu snart skallerkänna samerna fullt ut som en ursprungsbefolkningoch därmed också få möjlighet att ratificera ILO-konventionen.Från sida ser vi i stort settpositivt på det här. Vi kommer också i fortsättningen,även om vi inte finns med i jordbruksutskottet, attförsöka hjälpa till att bevaka de här frågorna.Anf. 41 ():Fru talman! Jag tycker att det här betänkandet ärbra, speciellt därför att man säger att man skall mins-ka administrationen och förenkla reglerna. Min upp-fattning är att det på det här området har funnits enväldig massa detaljregler som ibland skapat förvirringhos människor utanför rennäringen och som mångagånger bygger på en del fördomar som finns. Jagtycker därför att det finns all anledning att se över dethär.Det jag vill lyfta fram litet extra är det som ocksåLeif poängterade, nämligen att det är vik-tigt att man öppnar för att i samebyarna kunna haannan verksamhet än bara rennäring. Som det är nu ärdet många samebyar som har det väldigt svårt eko-nomiskt. Väldigt många av näringsidkarna har väldigtstora ekonomiska problem.Jag som bor i ser hur viktigt det är attvi kan behålla den samiska kulturen levande.Jag vill bara säga att jag tycker att det är ett brabetänkande, och jag hoppas att man kommer till skottmed detta.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 13 §. )9 § Immaterialrättsliga frågorFöredrogsLagutskottets betänkande 1996/97:LU12Immaterialrättsliga frågorAnf. 42 ():Fru talman! I det betänkande som vi nu skall be-handla tas det upp en rad frågor som hör till immate-rialrätten. Immaterialrätten har att göra med hur olikauppfinningar skall vara skyddade för intrång. Genomlagstiftningen regleras indirekt också mycket av vill-koren för uppfinnare och innovatörer. Det finns an-ledning att i detta sammanhang framhålla att villkorensom styr uppfinningar och som ställer villkoren förinnovatörerna också har betydelse för företagsamhe-ten och därmed också för sysselsättningen och tillväx-ten i landet. Goda villkor för uppfinnare och innova-törer stimulerar till mer kreativitet, som i sin tur föderföretagsamhet och sysselsättning. Därför är det viktigtatt villkoren är goda.Det immaterialrättsliga skyddet representerar ock-så betydande ekonomiska värden. I de fall där förslagpåyrkas om förändringar av rättsskyddet och villkoreni övrigt har inte utskottets majoritet ansett att ytterli-gare åtgärder behöver vidtas. Mycket av det somberör det immateriella skyddet har ett internationelltperspektiv och bör lösas inom EU. Utskottet utgårdärvid ifrån att regeringen verkar för att förstärka detimmaterialrättsliga skyddet, som kan visa sig varapåkallat. Det finns anledning att understryka detta.Det är också viktigt att villkoren för uppfinnare stän-digt kan förbättras där det är möjligt. Det råder enbred enighet om den uppfattningen i utskottet.Fru talman! fick vi viamedierna ta del av fåret tillblivelse genomkloning i . Ungefär fick vi veta attdet har genomförts en forskningsverksamhet på le-vande här i landet, nämligen vid Huddingesjukhus. Vi har hört talas om gensoja och genmanipu-lerad majs. Dessa händelser visar hur skrämmandefort utvecklingen går. De aktualiserar i sig en radforskningsetiska problem. Hur långt skall man gå medforskningen? Hur mycket skall det vara tillåtet attexperimentera med levande materia, med genetik ochmed arvsanlag? En debatt om det hade vi i här i kammaren. Den var initierad av Center-partiet. Det ärende som vi nu skall behandla är enförlängning av det som då diskuterades, nämligen omdet skall vara möjligt att också få ta patent på deupptäckter som kommer ut av en sådan forskning.Kort sagt, skall det vara möjligt att ta patent på livs-former?På samma sätt som vi i menar att detmåste finnas ett förhållningssätt till hur långt forsk-ningen får gå när det gäller biotekniken, måste detfinnas ett förhållningssätt till patentfrågorna på bio-teknikens område. Det skall inte vara tillåtet att klonaen människa. Då skall det inte heller vara möjligt attpatentera resultatet av en sådan forskning. På sammasätt som det borde finnas klara regler för var gränser-na går i Huddingefallet eller vart forskarna skullevända sig för att få besked om det var tillåtet att fors-ka på levande eller inte, måste det finnas klararegler för vad som gäller i patentsammanhang. Detförefaller vara ganska självklart. Är det inte tillåtet attforska på ett visst sätt kan det inte heller vara möjligtatt patentera en sådan företeelse. Frågan är om det ärsjälvklart för regeringen och för utskottets majoritet. Iså fall borde inte reservation 3 ha behövt fogas tillutskottets betänkande. Den bygger på ett motionsför-slag om att det inte skall vara tillåtet att ta patent pålivsformer.I bioteknikdebatten tyckte jag ändåatt fick gehör för uppfattningen att detbehövs en kommission som får uppgiften att forma envision och en strategi kring bioteknikens offensivaoch försiktiga hantering. Vi fick gehör för uppfatt-ningen att det behövs ett utredningsarbete för att utrö-na om lagstiftningen är till fyllest eller inte när detgäller Huddingefallet, med forskning på levande fos-ter.Är det självklart för majoriteten att det inte skallgå att ta patent på kloning av en människa? Är detsjälvklart för majoriteten att det inte skall vara möjligtatt ta patent på ett eventuellt forskningsresultat frånett levande ? Ja, jag vet inte. I betänkandet lutarsig majoriteten mot EU. Där har ett direktiv framarbe-tats. Därefter skall vi se om det passar med våra etiskaregler och värderingar eller inte, och först därefterskall vi forma våra egna lagar och regler. I övrigtredovisas vad som är tillåtet och inte tillåtetinom EU när det gäller växter och djur. Men vilkenlinje vi har i och vad som skall vara tillåteteller inte tillåtet att patentera i vårt eget land när detgäller biotekniken framgår inte av majoritetens för-slag och argumentering. Men vi kanske kan få beskedom det här och i debatten. Skall det vara tillåtet attta patent på kloning av en människa? Skall det varatillåtet att ta patent på ett forskningsresultat efterforskning på levande ?Det finns möjligen en ursäkt för att det inte i be-tänkandet ges svar på de här frågorna, eftersom deinte hade kommit fram i offentlig belysning vid dettillfälle då den här frågan behandlades i utskottet.Men det visar ju bara hur fort utvecklingen går pådetta området och hur belysande problematiken blirförst när det finns konkreta fall att relatera frågeställ-ningarna till. Och det har vi ju fått nu.Från sida menar vi att vi först måsteskaffa oss ett förhållningssätt till de här svåra frågornahär hemma, men måste vi påverka EU så attvi där går i samma riktning.Vi tycker inte att det skall vara möjligt att ta pa-tent på livsformer. Ger man sig in på en sådan väg ärdet svårt att överblicka de sakliga konsekvenserna avsådana möjligheter. Det innebär, som vi ser det, etthot både mot den biologiska mångfalden och motkulturarvet. Att söka och ta patent på livet och livs-former är främmande i sig. Livet är ju något som barakan ägas av den som själv lever. Det är en fråga somrymmer både etik och praktiskt ansvar.Det bör inte vara möjligt att patentera eller att ägalivsformer i . Det bör inte vara möjligt att göradet här, inom EU eller i andra internationella sam-manhang. Därför bör vi i ha en lagstiftningsom förbjuder patentering i dessa fall. Vi bör ocksåsom medlemsland i EU driva samma förbudskrav.Med i stort sett samma motiv bör vi i ochinom EU verka för förbud mot patent på genmodifie-rade djur.Samhället bör ha en generös syn på villkoren föruppfinnare och innovatörer, men sätta tydliga gränserför vad som är möjligt att patentera.Livsformer är ett sådant område som inte skall va-ra möjligt att patentera. Förbjuds patentering av livs-former blir det också mindre intressant att forska påsådant som är etiskt och moraliskt oförsvarligt.Fru talman! Jag yrkar härmed bifall till reservationnr 3 under moment 4, och i övriga sju moment yrkarjag bifall till lagutskottets hemställan.Anf. 43 (m):Fru talman! I lagutskottets betänkande nr 12 inne-varande behandlas ett antal motioner frånden allmänna motionstiden rörande s.k. immaterial-rättsliga frågor, dvs. sådana som rör upphovsrätt ochindustriellt rättsskydd såsom skydd för t.ex. patent,varumärken och mönster.Vi har från den moderata gruppen i utskottet lagtfram en kommittémotion i vilken vi föreslår olikaåtgärder för att underlätta och förbättra villkoren föruppfinnare och innovatörer som söker patent. Vidaremenar vi att det finns behov av att allmänt sett höjapatentets rättsliga skydd och status samt att i konsek-vens härmed verka för att också ändringar kommer tillstånd i internationella patenträttskonventioner somSverige redan tillträtt.Uppfinningar, innovationer, forskning och vida-reutveckling av idéer har bidragit - och bidrar - i höggrad till grunden för vårt lands relativa välstånd sedande väl omsatts till exempelvis nya industriprodukterför export och/eller inhemsk konsumtion. Rätt utnytt-jade skapar de jobb och sysselsättning, vilket, frutalman, borde vara viktigt inte minst närrekordmånga människor plågas av längre eller kortareperioder av arbetslöshet.Uppfinnare och innovatörer borde alltså i högregrad betraktas och behandlas som ett tillväxtsamhällesviktigare nyckelgrupper.Det är dock relativt lätt att stjäla patent, ochdet är förenat med ganska stora kostnader att anlitaombud för hjälp med ansökningshandlingar och, därså också kan bli aktuellt, översättningsarbete vidförvärv av patentskydd i annat land. Som jämförelsekan nämnas att de sammantagna myndighetsavgifternaför ett patentskydd inom alla EU-länder är omkringfem gånger högre än motsvarande avgifter för ettskydd i USA.Särskilt för små och medelstora företag kan om-kostnaderna kring patentansökningsprocessen utgöraett hämmande hinder. Det är också svårare att hittariskvilligt kapital när uppfinningar relativt lätt kanstjälas. Också för skydd mot patentintrång har vidärför velat aktualisera någon form av försäkring.Vi noterar att regeringen i viss mån uppmärksam-mat dessa problemområden, dels genom direktiv tillden s.k. Småföretagsdelegationen, dels genom vissauppdrag till PRV, , ochNUTEK, . Detkan därför finnas skäl, fru talman, för att tills vidarenågot avvakta utgången av dessa direktiv och upp-drag.På en punkt har utskottets majoritet dock inte velatfölja våra förslag, nämligen när det gäller att förlängadet s.k. prioritetsåret från för närvarande 12 månadertill 24 månader och tiden för offentliggörande avpatent från till 24 måna-der.Skälen, som vi ser dem, för att utsträcka dessa bå-da tidsrymder sammanhänger just med svårigheten förmånga patentsökande dels att på den relativt korta tidsom nu står till buds finna lämpliga samarbetspartnerinom- och/eller utomlands för lämpliga produktions-och finansieringsformer, dels att hinna ta ställning tillom patent skall sökas också i andra länder, inte minstmot bakgrund som sagt av de dryga kostnader ettsådant förfarande medför.Enligt utskottsmajoritetens mening väger här in-tresset tyngre av att det inom rimlig tid blir klarlagt ivilken omfattning en ny uppfinning slutligen blirpatentskyddad än den enskilde uppfinnarens intresseav ytterligare rådrum för att bedöma behovet av pa-tentansökningar i andra länder. 12 månader anser manvara en lämplig avvägning mellan de olika intressensom här gör sig gällande.Vi delar alltså inte denna mening, då vi menar atten uppfinning är starkt knuten till en enskild personsprestation och ideella upphovsrätt samt att frågan omatt eventuellt utvidga patentansökan till andra länderdärför också bör tillerkännas upphovsmannen för enskäligare och rimligare tid.Fru talman! På grundval av vad jag här har anförtber jag att avslutningsvis få yrka bifall till reservationnr 2 under mom. 3 i lagutskottets betänkande1996/97:12.Anf. 44 ():Fru talman! Jag vill yrka bifall till reservationnr 3, som innebär att skall verka för en inter-nationell konvention som skall göra det omöjligt att tapatent på livsformer. Ett bifall till reservationen inne-bär också en översyn av nationell och internationelllagstiftning i riktning mot ett förbud mot att äga ochta patent på livsformer.Jag vill till protokollet få det fört att jag till hundraprocent instämmer i anförande.Med genteknik är det möjligt att korsa alla biolo-giska gränser och skapa nya livsformer i laboratorier,livsformer som har precis de egenskaper som tekni-kens kommersiella investerare önskar sig. Utskotts-ordföranden nämnde fåret , men vi har ocksåsett exempel på klonade Rhesusapor.Genteknikforskning bedrivs i slutna rum hoskommersiella, transnationella storföretag som harvinstintresse som främsta drivkraft. För att utvecklagentekniken investerar företagen enorma summor,investeringar som snarare kräver ekonomisk täckningän etiska hänsyn och respekt för livet. Det gäller na-turligtvis att få så stor avkastning som möjligt påinsatt kapital, och detta uppnås främst genom paten-tering. Syftet med patent är just att säkerställa attingen annan skall kunna dra ekonomisk nytta av upp-täckten.Enligt min uppfattning kan patent på liv aldrig för-svaras ur etisk synvinkel. Patent på livsformer innebärockså ett hot mot den biologiska mångfalden. Jagskall ge ett exempel. I försörjer sig70 000 bönder på att odla vanilj. har två lyckats framställa vaniljgenom cellodling i laboratorier till bara en bråkdel avvad traditionellt odlad vanilj kostar. Förutom att denupptäckten kan komma att innebära en ekonomiskkatastrof för vaniljodlande bönder kandet naturligtvis i förlängningen också innebära attsjälva arten hotas.Jag beklagar att utskottsmajoriteten vill invänta di-rektiv från EU i stället för att ha en egen uppfattning.Det är precis som sade: Utvecklingengår så rasande fort. Jag vill tillägga att det dessutomär stora pengar inblandade. Som lagstiftare tycker jagatt vi måste våga ligga steget före.Anf. 45 ():Fru talman! Även jag kommer att ta upp fråganom patent på liv. Vi har ju kunnat följaen skrämmande debatt om genteknik.