prot · GK09114 · 1997-06-04 00:00:00 — Menpoängen är att ingen kunde veta att det skulle blihistoria på det sätt det nu är medan skedet pågick.Anf. 122 Förste vice talman () replik:Fru talman! Den inbjudan till president somstatsminister utfärdade under sitt be-sök i har ännu inte effektuerats. Svarsbesökethar inte ägt rum. Därför förstår jag inte synpunkter på hur tar emot olikapersoner. Vi frågade dessutom närbesöket kunde äga rum, och han sade att han intevisste det.I tar vi emot utländska besökare på ettlämpligt sätt. Så kommer naturligtvis att ske också ifortsättningen. Men det här besöket har faktiskt inteägt rum. Det besök som syftar påvar, om jag förstod henne rätt, ett helt annat besöksom inte alls har med denna inbjudan att göra.Catarina Rönnung säger att i ett anfö-rande har gjort sig skyldig till en "monumental klum-pighet", jag citerar ordagrant. Om det vore så att CarlBildt i utrikespolitiska sammanhang har gjort sigskyldig till en monumental klumpighet tillåter jag migatt betvivla att fått den typ av internationella uppdragsom han har fått. Han är en av de mest efterfrågadeeuropéerna på den internationella scenen. Detblir man inte om man hänger sig åt monumentalklumpighet i öst-väst-relationerna.Jag förstår att anförande påden här punkten andades stor avund. Jag tvivlar på attGöran är lika efterfrågad internationellt.Anf. 123 () re-plik:Fru talman! Först vill jag be kammaren om ursäktför att jag har blandat ihop de olika potentater somskall komma till . Det var ett fel av mig somjag djupt beklagar.När det gäller vill jag instämma i vadförste vice talmannen säger. Han har genom sitt upp-drag i Bosnien visat sig vara en mycket skicklig ochbra företrädare för i utrikespolitiska samman-hang. Men det är inte hans allmänna skicklighet jaghär har tagit upp. Även en skicklig utrikespolitikerkan i vissa fall låta tungan slinta, vilket den gjorde närhan vid talade om densvenska neutraliteten på ett sätt som fick utomlandsboende personer och bedömare att reagera, vilketäven svenska politiker gjorde.Han sade att den svenska neutraliteten enligtfolkviljan inte skulle gälla om ett folk i vårt närområ-de på något sätt hotades. Det var trots allt ett ganskadjärvt avsteg. Även om han skulle hålla något sortshyllningstal till var det någonting som fickmänniskor att reagera. Han hade den gången inteheller på minsta sätt - och det var det som var poäng-en - förankrat sitt yttrande i . Det varvad det var tal om. Detta skall jämföras med det dendebatt i som gällde svarsbesöket frånKina.Anf. 124 Förste vice talman () replik:Fru talman! När det gäller de baltiska staternatycker jag nog att det är fel att tala om att isin syn på deras framtid har gjort sig skyldig till nå-gon monumental klumpighet, som . Han hör till dem som har stött de baltiska fol-kens frihetskamp under många år.Fru talman! Jag kan inte undvika att ta tillfället iakt att säga att också jag hör till dem som redan under1960-talet och deltog i möten för Balti-kums frihetskamp. Det var t.o.m. innan skickliga organisation hade möten på . Jag deltog i möten hos estniska och lettis-ka organisationer.Var fanns och en hel del avhennes partivänner då? är det fullkomligt ofarligt.Men var fanns ni under de svåra åren? Var fanns nidå? går det bra för statsministern och andra att talaom frihetskamp och säga att sakär vår. Men var fanns ni då? Den frågan skulle jaggärna vilja ha ett svar på.Anf. 125 TALMANNEN:Får jag än en gång erinra om att dagens debattgäller den konstitutionella prövningen och inte inne-hållet i de sakfrågor som har akutaliserat den konsti-tutionella prövningen.Anf. 126 () re-plik:Fru talman! Jag tycker att är rentpatetisk, intill löjets gräns. Jag skall tala om för ho-nom, att även om jag inte fanns på såfanns jag i när det gällde att föra es-ternas talan under de svåra åren.Jag sade aldrig att det var en monumental klum-pighet av att över huvud taget säga någon-ting till förmån för . sade attdet var en klumpighet att inte informera när det gällde Kinabesöket. Var detta enklumpighet, var det en monumental klumpighet avCarl Bildt att inte informera om detsom uppfattades som en klar positionsförskjutning iden svenska neutraliteten.Det var vad saken gällde. Försök inte att blandaihop korten här!Anf. 127 ():Fru talman! Beträffande punkten 9 har jag ställtmig bakom utskottets skrivningar. När det gäller spi-onfrågan delar jag uppfattning attdet är en bedömningsfråga. Då inställer sig frågan förkonstitutionsutskottet: Har regeringen rätt att göra denbedömning man gjorde om huruvida Utrikesnämndenskulle informeras eller inte? Ja, regeringen har dennarätt. Därmed är det egentligen inte en fråga som be-höver föranleda reservationer. Därför biträder jagutskottsmajoritetens mening i den delen.Likadant förhåller det sig när det gäller inbjudan iKina. Frågan diskuterades i , som ärett rådgivande organ. Regeringen fick visserligenkritiska synpunkter i nämnden, men regeringen har attbestämma utrikes representation och sinaegna resor. Den hade rätt att göra så. Någon konstitu-tionell kritik i frågan finns det inte anledning att rikta.Det har också varit en tredje fråga uppe. Den haregentligen inte diskuterats. Där har jag kunnat förenamig med förste vice talmannen i ett särskilt yttrande.Statsministern har klarlagt uttalandet i . Sesuttalandet i sin helhet innebär det ingen ändring avsvenska positioner. Men brutet ur sitt sammanhanghar det lett till litet av ett missförstånd. Därför är detviktigt att i ett särskilt uttalande säga att man bör varalitet mer omsorgsfull även i de enskilda meningarnanär man formulerar sig i utrikespolitiskt känsligafrågor. I övrigt finns det inte anledning till någonkritik i det sammanhanget. På denna punkt yrkar jagpå godkännande av utskottets skrivning.Justitieminister samråd med (avsnitt 10)Anf. 128 AXEL ():Fru talman! Det hör till ovanligheterna att en KU-anmälan som inte föranleder någon utskottsåtgärddiskuteras under granskningsdebatten. Att så sker iärendet som är betitlat "Justitieminister samråd med " beror på frågansprincipiella betydelse. Den handlar om hela regering-ens samrådsplikt även i frågor av mellanstatlig karak-tär i EU-samarbetet, dvs. det som på EU-språk kallasför andra- och tredjepelarfrågor.Justitieministern har ansett att åtskilliga frågor påtredje pelarens område på grund av dessas fackteknis-ka karaktär mindre väl lämpar sig för samråd medEU-nämnden. Hon har menat att det bör räcka attsamråda med fackutskottet. Konstitutionsutskottethävdar dock att samrådet med så långtmöjligt skall ske i likvärdiga former på helaunionsområdet.Fru talman! Denna meningsskiljaktighet nödvän-diggör ett klarläggande från KU:s och riksdagenssida.När på initiativ idecember fastställde formerna för riksdagensarbete med EU-frågorna fastslogs att regeringssamrådi andra- och tredjepelarfrågor skulle ske med riksda-gens EU-nämnd.Vid samma tillfälle betonade också be-tydelsen av att ledamöter försågs medett så fullständigt skriftligt underlag som möjligt införnämndens sammanträden.Detta betyder inte, fru talman, att fackutskottensroll i Europaarbetet minskar. Så snart en för vårt landviktig EU-fråga når skall berörtfackutskott involveras och kunna diskutera den kom-mande svenska ståndpunkten med regeringen. Närsådant samråd skett är det rimligt att fackutskottetssynpunkter redovisas i det skriftliga underlaget somtillställs ledamöter inför nämndenssammanträden.Fru talman! Efter den skriftväxling som förevaritunder det här ärendets beredning har konstitutionsut-skottet kunnat konstatera att man från Justitiedepar-tementets sida numera är överens med konstitutions-utskottet om behovet att förse mednödvändigt underlag inför samråden.Utöver de klarlägganden som utskottet gjort i be-tänkandet på denna punkt - och som jag i starktkomprimerad form delgett kammaren - föranledergranskningen på denna punkt inte någon utskottetsvidare åtgärd.Låt mig yrka på godkännande av konstitu-tionsutskottets anmälan.Anf. 129 ():Fru talman! Demokratin i EU-sammanhanget är ettstort bekymmer. Frågan om och hur denskall fungera, nu när har reducerats från atti många sammanhang ha varit ett lagstiftande organtill att bli ett samrådsorgan, är väldigt allvarlig. Jaghar personligen sett det som en av mina viktigasteuppgifter under den här mandatperioden just att för-söka få att fungera någorlunda bra trotsde bristande möjligheter som finns i dag.Jag tycker att har sett seriöstpå detta. Utskottet har gjort en del insatser under detsenaste året för att förbättra möjligheterna för riksda-gen att fullgöra ett samråd, få en åtminstone hyggliginformation och ta del av beslutsfattandet på ett nå-gorlunda rimligt sätt. Det finns mycket kvar att göra,men vi har ändå tagit en del steg framåt.Detta är bakgrunden till att jag lämnade in en an-mälan. Några departement har nämligen gravt miss-skött informationen till under en långtid. är kanske det departementsom har varit sämst i de här frågorna. Vi har fört fleralånga diskussioner i som visat att t.ex.justitieminister inte har velat fullgörasamrådet ordentligt. Hon har ansett att hargått för långt i sin lagstiftning och hon har inte riktigtaccepterat betänkande, somhar antagits av . Denna hållning och dennabrist på såväl skriftlig som muntlig information ärnågot som i längden inte kan accepteras.Jag är därför väldigt glad att utskottet med dettabetänkande på ett mycket tydligt sätt klargör att detinte får fortsätta så här. Också när det gäller de s.k.andra- och tredjepelarfrågorna måste ordentligt mate-rial inlämnas. Det skall inte vara så som det har varitnu; att har fått vända sig till detdanska för att få ut material när det svens-ka har vägrat lämna det. Dettaär oerhört pinsamt och oacceptabelt. Jag tycker attkonstitutionsutskottet säger ifrån på ett tydligt och brasätt.Erfarenheten från det datum då detta publicerades,och det gick fram i medierna att KU hade en enhälligsyn och en kritik på området har varit att justitiedepar-tementet har bättrat sig radikalt. Det var mitt mål meddet hela, och därmed är jag nöjd.Frågor om export av strategiska produkter(avsnitt 7.2-7.3)Anf. 130 ():Fru talman! Eftersom jag har förstått att vi är iganska stor tidsnöd skall jag inskränka mig till attgöra några korta kommentarer, och inte fullt ut utnytt-ja de jag hade tänkt använda från början.Jag konstaterar bara att den grundläggande frågan,nämligen den om praxisutvecklingen när det gällers.k. följdleveranser har varit uppe förut - redan iinledningsavsnittet. Frågan har behandlats i enighet avutskottet, som har konstaterat att det efter hand harskett en glidning av hur praxis har utvecklats. Till sisthar man hamnat i ett läge där man kan ifrågasätta omden praxis som råder har någon mer påfallande likhetalls med de intentioner som fanns när riktlinjerna engång i världen antogs.Till stor del beror detta givetvis på den tekniskautvecklingen, som gör det allt svårare att meningsfulltsortera in krigsmateriel i olika, klart åtskilda kategori-er. Men det finns också säkerligen en viss inneboendelogik i den expansion av tillståndsgivning som harskett. Tillstånd i ett fall blir lätt ett argument för till-stånd i ännu ett fall, och så i ännu ett. har vihamnat i ett läge som inte alls är det som den somläser riktlinjerna tror att vi befinner oss i. Det är sä-kert riktigt, som någon sade i inledningsrundan, attdetta förmodligen är nyckelfrågan när det gäller denmisstro mot hur vapenexportpolitiken bedrivs i vårtland som är ganska vanlig bland allmänheten. Detfinns något slags dubbel bokföring, där vissa reglergäller på papperet medan en annan praxis gäller iverkligheten.Det är också mot den bakgrunden som krigsmate-rielexporten till måste ses. Som redan harsagts är det viktigt att klargöra och även erkänna attdenna utveckling har ägt rum under en lång följd avår. Ingen regering som har suttit kanalltså svära sig helt fri från del i ansvaret för dennagradvisa glidning. Detta är något som har skett, ochman kan tycka att många borde ha observerat det.Men det har inte gjorts någon genomgripande analysav utvecklingen innan den som KU nu gjort, och detär att så har skett.Vi i har dock reserverat oss mot ma-joritetens skrivning, inte för att peka ut den nuvaranderegeringen som mer skyldig än andra till den härglidningen i praxis utan för att på ett tydligare sättfastslå behovet av en uppstramning av riktlinjerna.Resultatet av den översyn som utskottet i ett tidigareavsnitt enhälligt begär måste bli en mer strikt defini-tion av begreppet följdleveranser. Det skulle sannoliktomöjliggöra fortsatt leverans till av detslag som har kunnat ske.Det är också viktigt att klargöra, och det säger viockså i reservationen, att förbättrade och mer restrik-tiva riktlinjer klart måste ange att frågan om respektför mänskliga rättigheter måste beaktas också vidföljdleveranser.Det är ju uppenbart att är ett land somkränker mänskliga rättigheter. Det är kanske varieran-de vad gäller omfattningen, men att detpågår under hela den tid som vi kan överblicka, ettantal decennier bakåt i tiden, är ju höjt utom allt tvi-vel. Det har fastslagits av trovärdiga internationellabedömare. är ju också en ockupationsmaktsedan 1975 när ockuperades, och egent-ligen sedan ännu längre tillbaka. Man tog ju på ettliknande sätt över kontrollen över den gamla neder-ländska delen av utan att befolkningendär tillfrågades om de hade någon åsikt i den frågan.Också där pågår av och till ett inbördeskrig.Över huvud taget är det enligt meningpå tiden att demokrati och mänskliga rättigheter till-mäts en större vikt än vid all bedömning avexport av krigsmateriel. Demokratier bör i principkunna få köpa krigsmateriel från . Diktaturerbör behandlas med betydligt större restriktivitet. Menäven en sådan princip måste i verklighetens komplexavärld handhas med omdöme. Men jag tror att det ärviktigt att det ändå görs en förskjutning av betoningeni den här sortens frågor framöver.Folkpartiet är alltså inte emot krigsmaterielexporti och för sig. Om man anser att behöver hållasig med ett försvar är det rimligt att också andra län-der tillerkänns samma rätt och att de leverantörer somsäljer till det svenska försvaret också får sälja påandra marknader under vissa villkor. Men det skallvara villkor som någorlunda motsvarar normalasvenska värderingar om t.ex. mänskliga rättigheter,och allmänheten måste kunna se ett samband mellande regler som formellt gäller och de beslut som verk-ligen fattas.För att göra detta något kortare än vad jag hadetänkt yrkar jag med detta bifall till den reservation därFolkpartiet står med.Anf. 131 ():Herr talman! beslötregeringen att godkänna export av tre kanoner tillIndonesien. var och jaguppe i frågestunden och frågade just om vapenexpor-ten till och specifikt om kanonerna. JanNygren hade vid ett KU-förhör sagtatt man inte kan se nya kanoner som följdleverans tillgamla kanoner som man köpt.Redan den 21 november 1995 hade jag börjatpressa regeringen i denna fråga, eftersom jag fåttbesked om att var på gång att skriva kontraktom export av fyra kanoner. Vid det tillfället svaradeJan att han inte ville uttala sig i ett enskiltärende. När jag i en rak fråga undrade om kanoner varvapen slingrade han sig utan att svara på frågan.Den 18 april 1996 tryckte jag på och frågade omSverige stöder beslut om att stoppaall vapenexport inklusive följdleveranser till Indone-sien. Vidare tog jag upp att i en reso-lution uttalat att all handel borde stoppas så längeförtrycket och ockupationen av pågår. Pag-rotsky svarade med arrogant ton att han inte trodde påmina påståenden. Tyvärr fick jag ingen replik. Minnästa fråga hade varit om han hade ställt sig bakomresolutionen där man också säger att man skall instäl-la allt ekonomiskt samarbete med Indonesien.Vad jag inte visste då var att just denna dag, den18 april, fattades beslutet om försäljning av tre kano-ner till . Regeringen godkände det alltså.Herr talman! Vi är många som har ställt frågor tillPagrotsky och fått ihåliga svar. Det har fortsatt i denstilen och . Sveri-ges regering med i spetsen fortsätteratt hävda att svensk vapenexport av kanoner, luft-värnsrobotar och ammunition inte används av dikta-torn i hans kamp mot det östtimoresiska fol-ket fast det framkommit att indonesiska krigsfartyg inovember 1995 använts för att stoppa flyktförsök frånÖsttimor. "har ingen anledning att skämmas för deluftvärnsrobotar och luftvärnsartilleri som vi låterIndonesien underhålla. Det har ingenting med för-trycket på att göra." säger den 17april 1997 vid frågestund.Det är ett häpnadsväckande påstående ur två as-pekter, dels att underhållet av luftvärnsrobotar ochluftvärnsartilleri inte har något med förtrycket i Öst-timor att göra, dels att offentligt talar omatt luftvärnsrobotar och underhåll av luftvärnsartilleriär realitet. "säljer ingenting till som kananvändas på det sätt som frågan gäller, och Sverigesäljer ingenting till som kan användas pådet sätt som har uppmanat all världensländer att undvika" fortsätter han att säga.Herr talman! Vad är det för följdleveranser somSverige exporterar som inte kan användas till att be-kämpa östtimoreserna? Vad används kanoner till?Det är upprörande och kränkande att behöva be-vittna detta hyckleri. Efter min resa till ijanuari vet jag hur våldet trappats upp. Man harforslat över 35 000 soldater till från Javaoch efter det att delades ut idecember. Jag har i varenda debatt kritiserat Sverigesoch övriga västvärldens vackra tal om fred och stödtill fredspristagarna och det östtimoresiska folket ioffentlighetens ljus som man mörkat beslutom att sälja vapen. Det är helt klart att godahandelsrelationer med har gått föremänskliga rättigheter.Det kan man också läsa i KU:s betänkande nr 25s. "Ett nej till följdleveranser av här aktuellt slagskulle enligt handelsminister ha med-fört en osäkerhet om pålitlighet som leveran-tör av krigsmateriel, en osäkerhet som skulle ha sprittsig på hela den marknad där svenska krigsmaterieltill-verkare opererar. På det sättet skulle enligt Pagrotskyett nej till ha kunnat bli betydelsefullt förvår försvarsförmåga i negativ riktning. "Slutsatsen blir att det är viktigare att sälja och le-verera vapen än att slå vakt om människors demokra-tiska fri- och rättigheter. Någon annan slutsats kan jaginte dra.Att inte kalla vapen vid dess rätta namn utan an-vända nyspråk som följdleveranser, anknyt-ning till tidigare leveranser osv. är beklämmande, ochdet är direkt skrämmande för de människor som leverunder förtryck. Hur visar respektför mänskliga rättigheter? Anser regeringen att det viddet aktuella tillfället inte rörde sig om omfattande ochgrova kränkningar? Anser regeringen att Indonesiensregering behöver säkerställa sin auktoritet med militä-ra maktmedel? I landet finns 450 000 militärer, varav15 000 i för att stävja några hundratal sepa-ratistiska motståndsmän.Herr talman! Det är en grov överdrift att påstå attdet ser hoppfullt i eller, som Sohlmansäger, att det lär ha blivit bättre i och attpress och samhällsdebatt har blivit öppnare. Rege-ringen vet att motståndet tystats brutalt genom attmilis brutit sig in på oppositionspolitikern . Därefter har de fängslat denoberoende facklige ledaren somvar närvarande vid detta möte. Han sitter fortfarandeinspärrad för brott mot lagen om omstörtande verk-samhet, nu i sjukhusarrest på grund av att han har fåtten tumör i en lunga. Han vädjar till oss i väst.Maximistraffet för omstörtande verksamhet är dö-den. Enligt militären har ytterligare över 230 personergripits i samband med den här händelsen , ochmånga saknas fortfarande.Det avslutade s.k. valet i harpräglats av våld. är en diktatur eller, somPagrotsky uttrycker det, förtryckarregim.Jag och samt fyra andra partier somreserverat sig i utrikesutskottet mot följdleveransernatill hävdar att det inte skymtar något ljus imörkret. Våldet har tvärtom trappats upp sedan No-bels fredspris delades ut i december 1996.Att i det läget exportera tre kanoner till Indonesienär en skam för vårt land. Frågan är hur kom-mer att agera i säkerhetsrådet. Kommer man att kriti-sera sitt eget agerande?Herr talman! Med detta yrkar jag bifall till reser-vation 3.Anf. 132 ():Herr talman! De bristfälliga regler som vi har närdet gäller vapenexporten och den oklarhet som finnsställer till det. Det visar de ärenden som vi nu diskute-rar under punkterna 7.2 och 7.3.Man kan inte säga annat än att reglerna eller vag-heten i reglerna tolkas så att man egentligen utvecklaroch utvidgar svensk vapenexport till några berördaområden på ett sätt som jag menar inte har täckning.Det gäller bl.a. . hargjort rekommendationer om att man skall vara oerhörtrestriktiv när det gäller vapenexport dit. Tidigareansvarigt statsråd har också uttalat skall vara mycket restriktiv, men icke destomindre har regeringen genom att tolka riktlinjerna påett vapenxeportfrämjande eller generöst sätt när dett.ex. gäller följdleveranser ändå kunnat fortsätta attgöra betydande vapenaffärer med - elleri varje fall ge tillstånd till sådana affärer.Vi menar att regeringen inte kan undgå kritik fördetta. Därför yrkar jag bifall till reservation nr 4.När det gäller krigsmaterielexporten till , som också tidigare talare berört, kan vi notera attutskottet i sin majoritetsskrivning gör vissa viktigamedgivanden, som jag kan notera som positiva. Ut-skottet konstaterar t.ex. att riktlinjerna vad avserföljdleveranser inte är tvingande och att regeringenföljaktligen kunnat säga nej till utförseltillstånd. Fak-tum är, menar jag, att man bort säga nej - inte bara avpolitiska eller moraliska skäl utan också av formellaskäl. Man var inte tvungen till det. harsagt, vilket har citerat, att det skullemedföra osäkerhet om pålitlighet som leve-rantör om hade sagt nej till vidare leveransertill . Det hade hedrat om man hadesagt nej. Jag tror att denna osäkerhet hade vunnitrespekt. Brott mot mänskliga rättigheter och de fort-satta övergreppen på Östra Timors folk skulle diskva-lificera som mottagare av svenska vapen.Det går inte att hävda, menar jag, vare sig att vivar förpliktade att säga ja till vidare leveranser elleratt exporten av de tre ytterligare kanonerna till Indo-nesien är i enlighet med våra riktlinjer.Jag tycker att det är beklagligt att , somi övrigt kanske i större utsträckning än t.ex. Vänster-partiet och - som står bakom res. 3 - ärför svensk vapenexport, inte har kunnat ställa upp påden reservationen. Man har i den myndighet som haratt handlägga ärendet haft en representant som intehar agerat på ett riktigt sätt. Man vill därför, antagli-gen för den inre fridens skull, inte gå med på en re-servation och kritisera regeringen, vilket vi menar ärfullt befogat och rättfärdigt.Med detta yrkar jag bifall, herr talman, till reser-vationerna 3 och 4. Jag har kortat ned mitt anförandemed anledning av vår tidsbrist.Anf. 133 ():Herr talman! Frågan om exporten av krigsmaterieltill tillhör de verkliga långkörarna i utskot-tets granskningsverksamhet. Årets granskning är denfjärde i ordningen . Detspeglar att varit mottagare avsvensk krigsmateriel och att till följd avsina interna förhållanden och sitt agerande varit ochär en problematisk handelspartner.Sveriges export av krigsmateriel till Indonesienhar varit politiskt värdeladdad. Det är förövrigt det enda område inom krigsmaterielexportendär ett för verksamheten ansvarigt statsråd kritiseratsav utskottet. Det skedde 1987. Utskottet ansåg då attMats med större tydlighet borde ha redovi-sat motiven för regeringsbeslutet. Däremot fick haninte någon kritik för det exportbeslut som fattades isammanhanget.Vid årets granskning av tillståndet att leverera trekanoner till sade statsrådet införutskottet att beslutet var en fortsättning på debeslut som fattades , en uppfatt-ning som jag till fullo delar.Om det aktuella granskningsärendet ses i sitt his-toriska perspektiv finner vi att exporten av luftvärns-kanoner till började . Därefter fortsatte tillståndsgivningen 1978 med12 pjäser, 1980 med 1 pjäs, 1981 med 8 pjäser och1982 med 4 pjäser - dvs. totalt 25 kanoner .