prot · GK0987 · 1997-04-10 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1996/97:87Torsdagen den 10 aprilKl. 12.00 - 17.37Det justerade protokollet beräknas utkomma --------------------------------------------------------1 § Meddelande om fördröjda svar på interpel-lationerTill hade inkommit följande skrivelser:Interpellation 1996/97:217Till riksdagenInterpellation 1996/97:217 av om citytunnel i Malmö.Interpellationen kommer att besvaras tisdagen den29 april 1997.Skälet till dröjsmålet är att jag inte har kunnat fin-na en debattdag som passar både interpellanten ochmig.Stockholm den 8 april 1997Ines UusmannInterpellation 1996/97:261Till riksdagenInterpellation 1996/97:261 av ()om trafiksituationen i Umeå.Interpellationen kommer att besvaras tisdagen den13 maj 1997.Skälet till dröjsmålet är att jag är på utlandsresavecka 17 samt att listan redan var fulltecknad förinterpellationssvar i kammaren den 29 april.Stockholm den 8 april 1997Ines UusmannInterpellation 1996/97:204Till riksdagenInterpellation 1996/97:204 av Per () omkonkurrenskraftig lönebildning m.m.Interpellationen kommer att besvaras tisdagen den29 april 1997.Skälet till dröjsmålet är att interpellanten inte kanta emot svaret.Stockholm den 8 april 1997Ulrica Messing2 § Svar på interpellation 1996/97:223 om Sve-rige och mänskliga rättigheter i muslimska län-derAnf. 1 Utrikesminister ():Herr talman! har frågat hur Sve-riges trovärdighet vad gäller krav på respekt för demänskliga rättigheterna i den islamska världen skallåterställas sedan tillåtits delta i en dia-logkonferens som stötts av . Låt mig genastsäga att någon trovärdighet inte behöver återställas.Den har tvärtom stärkts markant både i och iden islamska världen genom vårt Euroislamprojekt.Inom ramen för detta projekt arbetar Utrikesdepar-tementet väsentligen med akademiska dialogkonfe-renser för att minska okunskap och intolerans mellankulturer och religioner. Två större akademiska konfe-renser har ordnats respektive stötts av : iStockholm 1995 och i staden i Jordanien1996.Resultaten har bedömts som positiva. Ökad för-ståelse har nåtts om behovet av ömsesidighet: vi eu-ropéer lär oss mer om islam och det gemensamma ivåra kulturer, människor i islamska länder ges möjlig-het att lära sig mer om vår syn på demokrati, mänskli-ga rättigheter, religionsfrihet, jämställdhet mellankvinnor och män, etc. En serie uppföljningsåtgärderhar beslutats, och projektet har välkomnats inom EU:ss.k. Barcelonaprocess som arbetar för fredliga relatio-ner i . Projektet har vidare givitmänniskor i en bredare bild av den rikedomsom muslimsk kultur och civilisation innebär, vilketinte minst är av värde för vår invandrarpolitik.De akademiska dialogmötena är inga diplomatiskaförhandlingar. Officiella delegater förekommer alltsåinte. Deltagarna är inbjudna och uppträder i personligkapacitet utan direkt koppling till sina universitet,religiösa organisationer eller länder. Detta skapar enfri och öppen akademisk debattmiljö som möjliggjortoch möjliggör en produktiv rådgivning från akademi-kerna till politiker, andra beslutsfattare och allmänhe-ten. Vi har fått goda råd om hur vi skall tackla tidensstora relationsfrågor mellan kulturer och civilisationerutan rasism, fördomar, konfrontationer och krig.Konferensen i arrangerades av detjordanska Al-al-Bayt med stöd av bl.a.en akademiskt sammansatt svensk kommitté där ävenen UD-tjänsteman ingick. I den grupp av svenskaakademiker, professorer, författare, journalister ochandra som föreslogs bli inbjudna inkluderades ävenförfattaren . Den akademiska kommitténönskade hans närvaro mot bakgrund av hans erfaren-heter och kunskaper om särskilt religiösaoch politiska motsättningar och problem. Utrikesde-partementets ledning har inte varit inblandad i valetav konferensdeltagare.Jan deltagande i konferensen i Jordanienpåverkar på intet sätt den in-ställning till de mänskliga rättigheterna. Vår uppfatt-ning är väl känd när det gäller såväl den orättfärdigadödsdomen mot som en rad andra övergreppi både den muslimska och andra kulturkretsar.Jag utvecklade regeringens uppfattning i dessafrågor senast i ett tal i FN:s kommission för demänskliga rättigheterna i för en månad sedan.Sverige kommer också fortsättningsvis att agera inter-nationellt med en stark profil i frågor som rör respek-ten för de mänskliga rättigheterna.Anf. 2 ():Herr talman! Jag vill tacka utrikesministern försvaret och understryka att jag varken ifrågasätterregeringens uppslutning bakom demokrati ochmänskliga rättigheter eller engagemang iEuroislamkonferensen. Jag tycker att det är ett viktigtinitiativ. Vad jag är ute efter är att man nog måstelägga sig väldigt väl vinn om att det man gör i olikakapaciteter och i olika sammanhang hänger ihop ochuppfattas som delar av en helhet.Det långa resonemang som utrikesministern harfört går väldigt mycket runt det som är orsaken till attjag framställt den här interpellationen. Här finnsegentligen en för exakt min fråga intressant mening,nämligen att UD inte medverkade vid utseendet. Detborde man kanske ha gjort eller förberett en ordningdär man hade kunna göra det.Euroislamkonferensen syftade till att utbyta tankaroch idéer, skapa förståelse osv. Det är naturligtvis, omman har en sådan här verksamhet, rimligt att Sverigekänner ett ansvar för att i vid mening svenska allmäntomfattade värderingar om demokrati och mänskligarättigheter markeras på tydligast möjliga sätt. Det ärinte minst relevant när det råkar vara så att det hand-lar om utbyte med personer från länder som för närva-rande i allmänhet är diktaturer.Mötet i var en uppföljare till ett tidigaremöte i . Arbetet med projektet leddes av ensvensk ambassadör. har bidragit till finansie-ringen. Konferensen skulle leda fram till rekommen-dationer till berörda regeringar, och gjorde det ocksåpå ett antal punkter. Jag tror att det är ganska själv-klart att man i andra länder som medverkar utgår frånatt deltagare från exempelvis i någon meningrepresenterar sitt samhälle, inte nödvändigtvis rege-ringen men åtminstone någon form av konsensus omvissa grundläggande värderingar. Så har också Riks-dagens utredningstjänst som fått frågan hur dettaegentligen hängde ihop uppfattat det. Den kan givet-vis ha missförstått något, för det är väldigt lätt attmissförstå saker och ting med den ordning som harvarit. Man kunde i förväg har fastlagt några principeroch sett till att man fick en möjlighet att yttra sig närförslaget till sammansättning av den svenska delega-tionen blev känd. Man kunde ha tagit ett större ansvarför sitt eget projekt. Jag vill understryka att skadan ärverklig.Sedan sammansättningen av den svenska delega-tionen blev allmänt bekant - något försenat, skallmedges, men det blir ibland fördröjning - har bådejag och andra mött reaktioner just vad gäller JanMyrdals medverkan bl.a. från muslimer i . JanMyrdals välkända syn på den iranska regimen ochdess dödsdom mot och en hel delannat i samma stil väckte när den blev känd - det ärett antal år sedan och långt innan konferensen förbe-reddes - mycket starka reaktioner i . De storatidningarnas kultursidor var fyllda under några veckorav inlägg från inte minst muslimska intellektuella somtog oerhört illa vid sig över den syn på mänskligarättigheter och regimen i i synnerhet som JanMyrdal då uttryckte och som det naturligtvis är hansfulla rätt att uttrycka.Jag skulle vilja ha ett besked av utrikesministern,att man i fortsättningen ägnar större omsorg åt åtmins-tone förberedelserna av eventuella nya konferenser avdet här slaget. Den skada som jag beskrev är faktisktverklig.Anf. 3 Utrikesminister ():Herr talman! När jag initierade projektet om Eu-roislam var det därför att jag kände ett behov av attdiskutera kulturella och religiösa frågor på ett djuparesätt och också med en stor bredd. Det är därför somjag har fört samman forskare, politiker, journalisteroch andra för detta samtal. Det har varit mycket fram-gångsrikt. Andra länder anordnar nu liknande konfe-renser. blir då ofta tillfrågat om vi vill deltapå olika sätt.När vi inbjöd till den första konferensen i Stock-holm var det för mig väldigt viktigt att de inbjudnafrån olika länder inte var regeringsrepresentanter utanatt de var fria debattörer. Jag ville inte be någon re-geringen att med någon sorts handpåläggning tala omatt detta var deras kvinna respektive man. Eftersomdet är min inriktning när det gäller andra länder,måste jag ju står för samma sak i mitt eget agerande.De som kommer att vara deltagare i den här typenav konferenser måste utses på en annan nivå, och detskall inte vara regeringsrepresentanter. Då förlorarman vitsen med sådana här samtal. Det måste man i såfall klargöra för dem i som har missförståttdet hela, och det tycker jag att kanhjälpa till att göra.Det betyder inte att jag på något sätt delar en delav de åsikter som fördes fram om författaren . Det har ingenting med det att göra, utan dethandlar snarare om hur den här typen av offentligasamtal skall kunna föras utan censur av en regering,av den eller naturligtvis av - detsom är mitt stora intresse - andra länders regeringar.Anf. 4 ():Herr talman! När det behövs medverkar jag gärnatill att klargöra att i det här fallet interepresenterade . Så tror jag inteheller att någon har uppfattat det. Det är illa nog atthan råkade föreslås och att ingen reagerade förrän iefterhand när det blev känt att han hade medverkatvid ett sådant här tillfälle.Men som jag ser det finns här ett grundproblem,och det är att vi i saknar en tradition att pri-oritera demokrati och mänskliga rättigheter som ettöverordnat värde - inte som ett värde bland ett antalandra värden - i vår utrikespolitik. Vår hållning hardelvis med goda skäl väldigt länge varit att vara bro-byggare, vän med alla och därmed att inte ta ställningnästan till någonting alls när grundläggande frågorställs på sin spets.Om man inte tänker sig för i vissa lägen kan manhamna i situationer där man råkar bidra till att legiti-mera - det finns ju också en och annan i vårt eget land- sådana personer som värderingsmässigt står ohygg-ligt långt ifrån det som praktiskt taget alla andra med-borgare i landet anser. får skriva precisvad han vill, men det som han har uttryckt i kraft avdenna sin rätt i - stöd till , förståelseför som förnekade förintelsen under andravärldskriget och förståelse för dödsdomen motRushdie - markerar ju oerhört tydligt att han står förnågot som praktiskt taget ingen annan i detta land stårför. Då är det inte fråga om stor bredd och pluralism,utan då är det fråga om ifall det över huvud taget gesrätt bild av det spektrum som i verkligheten finnsinom svensk opinion, vilket inte är så stort.Antag att det hade uppstått en situation underapartheidregimens tid där man skulle diskutera euro-peiska och afrikanska kulturella traditioner och vär-den och någon hade föreslagit en person - författareeller akademiker - som försvarade eller ursäktadeapartheid. Skulle en sådan person med tanke på denprincipiella hållning som utrikesministern här utveck-lar ha varit tänkbar som medlem av en svensk delega-tion i ett afrikanskt land? Jag har oerhört svårt atttänka mig det.Det finns ett problem i detta, nämligen att man pånågot sätt tänker sig att demokrati och mänskligarättigheter är ett exklusivt västerländskt koncept sominte är så angeläget i , eller Mellanöstern.Vi får faktiskt lov att lära oss att det inte går att hante-ra den sortens frågor på det sättet. Därför tror jag attdet med litet mera framförhållning och fantasi är fulltmöjligt att finna en framtida ordning för sådana härsituationer där det inte behöver uppstå lägen då tvivelväcks, t.ex. bland flyktingar från länder som vi har attgöra med, om vad egentligen tycker i avgö-rande, grundläggande frågor.Anf. 5 Utrikesminister ():Herr talman! Jag tycker att göralldeles orimliga jämförelser. Det finns inte så mycketmer att säga om det. Dessutom vill jag bara påpeka attom jag skulle ägna mig åt censur när det gäller enförberedande kommittés arbete med att anordna enkonferens, måste jag också tillåta andra länder ochregeringar att göra det. Då tror jag att ganska mycketav den här dialogen blir förfelad.För övriga anser jag att demokrati och mänskligarättigheter har ett överordnat värde.Anf. 6 ():Herr talman! Det sista gläder mig mycket, men jagvidhåller att det finns ett historiskt problem när detgäller hur vi för utrikespolitik i . Vi har ganskalänge varit fångade i någon form av kulturrelativism.Vissa typer av mycket grundläggande ståndpunkterhar på något sätt tvättats ur ju längre bort från våregen del i världen som vi har kommit. Detta går detatt hitta andra exempel på än just den här delen avvärlden.Sedan kan väl utrikesministern inte riktigt menaatt jag gör en alldeles orimlig jämförelse. Det gällertvå olika typer av diktatursystem och existerandepersoner som har försvarat den ena respektive denandra typen. Är det då trots allt naturligare att ensådan person som med hans välkändaåsikter - som ingen bestrider att han har rätt att ha -ingår i en svensk delegation än en person som försva-rar en annan sorts diktatur som ser något annorlundaut men som står precis lika långt ifrån grundläggandesvenska värderingar? Det är naturligtvis en hypotetiskfråga eftersom det inte har hänt, och jag hoppas att detaldrig kommer att hända. Men det vore bra om detsom nu faktiskt har hänt inte händer i fortsättningen.Och jag hoppas att åtministone den här interpella-tionsdebatten bidrar till att man inom UD ser till attfinna någon form så att det inte heller händer fram-över.Överläggningen var härmed avslutad.3 § Svar på interpellationerna 1996/97:242 och256 om arbetsmarknadspolitiska insatser inomkulturområdetAnf. 7 ArbetsmarknadsministerMARGARETA ():Herr talman! har frågat mig dels omjag avser att verka för att upp-fattning att en del av de arbetsmarknadspolitiska me-del som svarar mot den strukturella arbetslösheten börföras över till kulturområdet för att skapa arbetstillfäl-len utifrån kulturpolitiska förutsättningar, dels om jagkommer att verka för att arbetsmarknadsstödet tillkulturområdet inte skärs ned i avvaktan på en sådanöverföring.Vidare har frågat mig om jagär beredd att öka arbetsmarknadsstöden till kultursek-torn.Det är sant att arbetsmarknadsstödet i form av be-redskapsarbeten har minskat, men det gäller inom allasektorer. 1995 fanns vecka 12 drygt 18 000 personer iberedskapsarbete. Samma vecka var det 6 600personer. Det finns flera förklaringar till detta: bi-dragsnivån för beredskapsarbeten har sänkts ochandra åtgärder har tillkommit som svarar för destora volymerna, arbetsplatsintroduktion (API) ocharbetslivsutveckling (ALU).Det finns inte något generellt produktionsstöd tillteatrar. Om en arbetsmarknadspolitisk åtgärd skallsättas in eller inte beror på om det finns arbetslösasom har behov av åtgärden, inte om en verksamhetbehöver stöd. Indirekt kan detta i vissa fall ses som ettstöd till en produktion, men enbart på marginalen.Arbetsmarknadspolitiska åtgärder kan inte och får inteha sådan omfattning att de utgör förutsättningar förverksamhetens drift.Arbetsmarknaden inom kulturområdet utmärks avflera särdrag. Obalansen mellan lediga platser ocharbetssökande är större - det går dubbelt så mångaarbetssökande per ledig plats där än inom arbets-marknaden i övrigt. Arbetena är oftast tillfälliga ochsäsongsbetonade och fasta anställningar är mindrevanliga. Det senare har bl.a. samband med att fastaanställningar i viss mån står i konflikt med krav påkonstnärlig utveckling, förnyelse och utmaning. På såsätt är den generella arbetsmarknadspolitiken inte heltförenlig med förhållandena inom kultursektorn. Hän-syn har i stor utsträckning dock tagits till kulturarbe-tarnas speciella arbetsmarknad genom att det finnssärskilda kulturarbetsförmedlingar på många håll ilandet. De arbetssökande inom kulturområdet harockså lika stor tillgång till arbetsmarknadspolitiskaåtgärder som övriga arbetssökande.Kultursektorns beroende av arbetsmarknadspoli-tiska åtgärder är ett problem. Avsikten med arbets-marknadspolitiken är att förmedla lediga platser ochatt genom individuella insatser främja arbetskraftensanpassning till den reguljära arbetsmarknadens krav,inte att stödja vissa arbetsmarknadssektorer. Denstatliga (dir. 1995:92) konstate-rade också i sitt slutbetänkande (SOU 1996:150) Enallmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring attarbetslöshetsförsäkringen fungerar som en yrkesför-säkring för frilansare. Detta är ingen bra ordning ochregeringen avser att försöka finna en lösning. SomEwa påpekar, har det också aviserats i kul-turpropositionen (prop. 1996/97:3) att staten skall seöver det arbetsmarknadspolitiska stöd- och bidrags-systemet.För närvarande bereds direktiv till en utredningom arbetsmarknadspolitiken i förhållande till konst-närsyrket. Jag tror kanske inte att dessa kommer att gesvar på de frågor som och har ställt, men de kommer ändå att utgöraen ansats till att klarlägga problematiken kring konst-närernas arbetsmarknad. Någon förändring av kostna-derna för de arbetsmarknadspolitiska insatserna inomkulturområdet planeras inte. De arbetslösa kulturarbe-tarna är inte mer drabbade av besparingarna inomarbetsmarknadspolitiken än andra grupper. Om för-ändringar bör ske, kommer att bedömas när utred-ningen om konstnärernas arbetsmarknad framlagt sittförslag.Anf. 8 ():Herr talman! Jag tackar ministern för svaret.Jag vill börja med att säga att denna interpellationfaktiskt har kommit till i en viss förtvivlan över vadsom är på väg att ske. Jag vill påstå att det är på gången nedmontering av de statligt understödda teatrarnautan att vi egentligen har fattat något nedmonterings-beslut.Att interpellationen riktas direkt till arbetsmark-nadsministern beror på att 1995, då vi arbetade medkulturutredningen, arbetade av Teaterförbundetsmedlemmar vid statliga teatrar och befannsig i statliga arbetsmarknadsåtgärder inom sammateaterområde, dvs. två tredjedelar av gruppen. Därförär min slutsats, då som , att de kulturpolitiska må-len har underställts de arbetsmarknadspolitiska.Detta uppmärksammade vi också i Kulturutred-ningen. Vi föreslog att medel för arbetsmarknadspoli-tiska insatser av mer permanent karaktär skulle förasöver till det kulturpolitiska området och underställasde kulturpolitiska målen. påpekade vi själv-fallet också att de arbetsmarknadspolitiska insatsernaäven omfattar konstnärlig verksamhet och att det ärviktigt att regelsystemet anpassas efter den konstnär-liga verksamheten, som är väldigt speciell. Detta sadevi och det finns med i den SOU som då ut-kom.Vi beslutade här i kammaren att ut-redningar skulle tillsättas. Utredningen som skall seöver regelsystemet pågår, men utredningen om rela-tionen mellan arbetsmarknaden och kulturpolitikenhåller regeringen nu på att utarbeta direktiv till. Undertiden pågår denna nedmontering.Siffrorna /96 visar att arbetsmarknads-stödet, främst i form av beredskapsarbete till de friateatergrupperna och projekt med statlig stöd för tea-terverksamhet, minskade från 15 miljoner kronor1994/95 till 1995/96. Detta harpågått som vi har uppmärksammat pro-blemet och vill göra någonting åt det genom att föraöver medel, men två tredjedelar av stödet till de friateatergrupperna har ändå försvunnit. Stödet till delokala och regionala teatrarna har nästan halveratsunder , från till 8½miljoner kronor. Den utredning som skall se överrelationerna har vi inte fått ännu, vilket är alarmeran-de. Jag känner en viss förtvivlan över att man inte hartagit itu med problemet tidigare.Det är ju självklart att de arbetssökande inomkulturområdet också skall omfattas av det arbets-marknadspolitiska stödet. Men regelsystemet måsteförändras. Jag vill ändå koncentrera mig på den vikti-gaste frågan: Är ministern beredd att föra över medeloch utfärda ett moratorium på neddragningarna?Anf. 9 ():Herr talman! Jag vill också tacka arbetsmark-nadsministern för svaret på interpellationerna, ävenom svaret naturligtvis inte innebär någon lösning påalla de arbetslöshetsproblem som kulturarbetarnabrottas med. Det hade jag kanske inte heller väntatmig. Men det är väldigt viktigt att denna fråga lyftsoch hålls levande.Det är angeläget att utredningen, som MargaretaWinberg nämnde i svaret och som ställt sigbakom, snabbt kommer till stånd och kan arbetasnabbt. Jag vet att det finns en förståelse för kulturar-betarnas alldeles speciella arbetssituation. Det ärviktigt att försöka komma fram till lösningar som kanförbättra deras situation. Ett litet försök har ju gjortsnär det gäller utformningen av arbetsvillkoret i a-kassan, även om det i och för sig inte är tillräckligt.Som jag ser det handlar debatten om kulturarbe-tarnas situation men också om så mycket mer; hur viskall kunna ha ett levande kulturliv här i landet. Dethänger i högsta grad samman med hur arbetslösheten istort skall kunna tacklas och hur de negativa verk-ningarna av arbetslösheten skall kunna motverkas.Kulturen är ju kittet i varje samhälle. Kulturen ärockså en viktig del i tillväxtindustrin, eftersom kulturockså skapar sysselsättning. Kulturen är en drivkraftför människors kreativitet och vilja att utveckla detegna samhället. Den stärker inte bara vår framtidstrooch samhörighet. Där människor samlas kring kultur-projekt och där ett levande kulturliv finns uppstår enmängd positiva kringeffekter som ger jobb. Jag behö-ver bara nämna turismen och den betydelse som kul-turen har som lokaliseringsfaktor. Framför allt handlardet om att stärka den enskilda människans identitet,skaparkraft, kreativitet och förmåga att själv ta sig uren besvärlig arbetslöshetssituation.I de förhandlingar som har förts med regeringeninför vårpropositionen har vi i drivit fråganom en mer fri användning av arbetsmarknadsmedlenlokalt. Det finns många skäl till detta. Ett viktigt skälär, som jag ser det, att öka möjligheterna för syssel-sättningsskapande kulturprojekt lokalt. Det skullekunna ge jobb åt både vanliga arbetslösa och åt kul-turarbetare som är arbetslösa. Jag vill fråga arbets-marknadsministern om hon delar denna uppfattning.Det handlar alltså inte bara om traditionella arbets-marknadspolitiska åtgärder utan om en friare an-vändning, vilket också ligger i min fråga.Det finns många orsaker till den ökande arbetslös-heten bland kulturarbetarna. En orsak är problemenmed arrangörskapet, stödet till teaterföreningar ochstudieförbund m.fl., som finansieras med bidrag frånsåväl kommun och landsting som stat. När dessa bi-drag tenderar att minska, minskar ju också arbetstill-fällena för kulturarbetarna. har ju tagitupp teatrarnas problem. Jag instämmer i vad hon harsagt. Jag håller också med om att en vissdel av arbetsmarknadsmedlen skulle kunna understäl-las de kulturpolitiska målen. Jag tror att det vore väl-digt väl placerade pengar som skulle ge väldigtmycket jobb. Jag vill gärna ha en kommentar till dettaockså.Anf. 10 ArbetsmarknadsministerMARGARETA ():Herr talman! Jag skall börja med att svara på Ma-rianne sistnämnda frågor, för de har ju enviss betydelse.Man kan se det på två sätt, eller möjligen på ännuflera sätt. Men för att hålla oss till arbetsmarknads-politiken, så är det övergripande att regler och regel-verk skall utformas på ett sådant sätt att de gagnarkulturarbetarna.Om vi ser tillbaka så finns det ju en tradition av atti allt större del använda arbetsmarknadspolitiska me-del för kulturområdet. Detta har skett i när intebara den här regeringen utan även andra regeringarfaktiskt har dragit åt snaran litet grand runt just kul-turpolitiken och medlen dit. I takt med att av direktakulturpolitiska satsningar har uteblivit har man i alltstörre utsträckning använt sig av arbetsmarknadspoli-tiska medel.Man kan ifrågasätta om detta är rimligt. Som bådeEwa och påpekade blirkulturpolitiken underordnad arbetsmarknadspolitikenpå ett sätt som jag inte tycker är så bra. Detta var detmera övergripande.Det andra som tog upp rördeden lokala hanteringen. Hon frågade om vi är bereddaatt gå vidare i den decentralisering av arbetsmark-nadspolitiken som vi inledde . Svaret på denfrågan är ja.