prot · GK0975 · 1997-03-07 00:00:00 — kapitalet är tillgängligt för investmentbolag ochför dem som kan spelreglerna på kapitalmarknaden?Eller är det ekonomisk frihet att individer på lokalnivå faktiskt får tillgång till riskkapital om de somentreprenörer vill sätta i verket det de har funderatfram?Jag är mycket orolig, därför att det är stor brist pålokalt riskvilligt kapital. Kommunerna får tillbaka endel av de statliga skatterna, men kommunerna förval-tar snart sitt kapital utomlands. Till slut frågar mansig: På vilket sätt skall vi kunna garantera att indivi-den på lokalnivå har ekonomisk frihet?Anf. 9 Finansminister ():Fru talman! Först vill jag vända mig till GörelThurdin som talade om att socialdemokrater ochmoderater skulle ha tagit varandra i handnär det gäller den ekonomiska politiken. Jag kännerinte igen detta. Min minnesbild är en helt annan. Detvar hård konfrontation om den ekonomiska politikenmest då också.Däremot är jag helt med på att både behållahandslaget och att utveckla samarbetet ytterligare medCenterpartiet när det gäller den ekonomiska politiksom förs nu och hur vi tillsammans kan åstadkommafler jobb, sätta fler människor i arbete och minska denhöga arbetslösheten. Det är naturligtvis den allraviktigaste uppgiften som vi nu har att arbeta med. Därhar jag gott hopp om att vi gemensamt skall kunnaåstadkomma en hel del goda förslag.Jag håller helt med om att den of-fentliga sektorn i mångt och mycket är en bärare avfrihet. Vi skapar sysselsättning och det är viktigt, inteminst för många kvinnor. Vi ser ju detta i hög grad idet som är själva kärnan i välfärden och det som deallra flesta människor, t.o.m. de som sympatiserarmed tycker är viktigt och är beredda attbetala skatter för, nämligen vården, äldreomsorgen,barnomsorgen och skolan. Det är oerhört viktigt attdetta fungerar och att det dessutom ger jobb åt mångamänniskor, inte minst åt många kvinnor.Det stela och egendomliga synsätt som Bo Lund-gren representerar, där man sätter likhetstecken mel-lan storleken på den offentliga sektorn och graden avfrihet, dvs. ju större offentlig sektor, desto ofriare blirsamhället, är för mig fullständigt orimligt. Det ärfrämmande för de flesta människor i det här landet,för de uppfattar saken på rakt motsatt sätt.Problemet, , uppkommer när maninte kan betala för sig, när man lånar till utgifter, tillvälfärd och till jobben. Det är ohållbart. Det fungerarinte, och det leder förr eller senare till elände ochkatastrof. Det var precis den situation som varpå väg in i och som vi socialdemokrater har fått han-tera . Den höga arbetslösheten, Bo Lund-gren, uppkom under den tiden, inte . Den var ett arv från den borgerli-ga regeringsperioden, och det är det som vi nu käm-par med.Jag skall gärna säga att jag inte är nöjd med resul-taten på det området. Vi har lyckats mycket brapå andra områden, när det gäller sanering av statsfi-nanser, att få ned räntor och att få ned inflationen. Vihar ännu inte lyckats lika bra när det gäller att få nedden höga arbetslöshet som vi fick överta. Det är där-för som vi nu i ännu högre grad skall inrikta kraftenpå det området.Men vi kommer aldrig att lyckas med detta om viutmålar personer som jobbar i den offentliga sektorn,kvinnor och män som jobbar i vården, omsorgen ochskolan, som bärare av ofriheten. Att det viktigaste avallt skulle vara att skära ned på de verksamheter somligger i den offentliga sektorn kan jag aldrig se somen väg till ökad frihet, och det kan aldrig vara en vägtill ökad sysselsättning. Det gäller för attkomma ur detta stelbenta och föråldrade synsätt, omni på något sätt skall kunna bidra till en positiv ut-veckling av det här landets ekonomi.Jag måste säga att det jag har hört i den härdebatten inte har gett mig större hopp om detta. Menvem vet, även kanske lär sig när han bliräldre och förståndigare.Anf. 10 BO ():Fru talman! Till och jag säga att jag inte delar er kvinnosyn. Jag trorabsolut inte att kvinnor skall vara hänvisade till attarbeta i offentlig sektor och i de yrken som finns inomdagens eller framtidens offentliga sektor. Jag tror attkvinnor på samma sätt som vi män kan arbeta inomalla sektorer, inom privat sjukvård, inom industrin,inom den expanderande IT-branschen, om vi tar ettbrett grepp. Jag tror att kvinnor har de förutsättning-arna. Det är hemskt att höra och faktiskt tycka att kvinnor skall vara hänvisa-de till en offentlig sektor, med de problem den har.Det är givet att det behövs en offentlig sektor. Detbehövs gemensamma insatser, och den stat vi harskall vara stark för de uppgifter som verkligen be-hövs, att hjälpa de människor som är svaga, som be-höver det gemensamma stödet, och vara en garant fören bra sjukvård. Så är det inte . ägnar sigStockholms läns landsting åt att driva inkassoverk-samhet och att räkna fladdermöss. Man borde läggaalla resurser på vården, om det behövs mer resurserdär. Framför allt skall man utnyttja de resurser somfinns mer effektivt. Det är väsentligt att ha en bra,trygg och stabil offentlig sektor, men inte en överstoroffentlig sektor. Det var det frågan gällde.Handslaget , , var junär kom överens med Socialdemokraternaom tvångssparande. Det var inte lyckosamt, såvitt jagser det. Jag kommer tillbaka till tillväxt, ekonomi ochmiljö sedan.Kvar står det faktum att finansministern, i ett lägedär människor är arbetslösa och mår dåligt, i ett lägedär man kan konstatera att inte bara den rapport somjag lyfte fram utan också ett antal ekonomer i ochutanför säger att måste avregleraekonomin, skapa förutsättningar för nya jobb genomlägre skatter för tjänstesektorn, genom kapitalbildningoch motsvarande, säger: Allt är bra. Det är synd attdet har misslyckats, men allt är bra. Ta nu chansen atttala om hur arbetslösheten skall minska och tillväxtenöka.Anf. 11 vice talman ():Fru talman! Jag konstaterar att iprincip ensam vill bära ansvaret för 80-talets ekono-miska politik. Men jag kommer faktiskt ihåg statistiksom togs fram här i . Det konstaterades attdet var och socialdemokraterna somhade fattat de flesta besluten här i . Denstatistiken kanske var felaktig, inte vet jag.Då talades det inte om något annat än ekonomisktillväxt. Man var helt låst vid det perspektivet. Vi serju hur det gick. Det blev sämre ekonomisk frihet pågrund av att man följde de gamla ekonomiska teorier-na om tillväxten.Vad gäller tvångssparande vill jag i ett ekonomisktoch inte opportunistiskt perspektiv bara säga att detvar en minskning av en överhettad ekonomi somkunde göras utan att det påverkade priser och infla-tion. Det var inte så många åtgärder som kunde vidtasmed den neutrala effekten.Det är klart att offentlig sektor är bra till en vissgräns. Det som kanske binder ekonomin väldigtmycket är alla de ekonomisk-administrativasystem som vi har byggt upp på olika sätt och som äroerhört komplexa. Vi har svårt att ändra därför att detfår konsekvenser som vi inte riktigt ser.I det sammanhanget vill jag ställa en fråga till fi-nansministern: det några planer på att ta etthelhetsgrepp över de här ekonomisk-administrativasystemen? De har i och för sig direkt koppling till vårvälfärd på olika sätt, vare sig det är pensionssystemeller andra system, men de är ändå för komplexa föratt vi skall kunna hantera dem. Hur skall vi göra föratt få individerna att kunna ta mer ansvar också närdet gäller den delen?Anf. 12 PER ():Fru talman! Skälet till att jag begärde ordet var enegenartad socialdemokratisk låsning vid att vissaverksamheter i samhället måste vara offentliga. ErikÅsbrink talar om att vården, skolan och allt det som viverkligen tycker är viktigt är en offentlig verksamhet.Vän av ordningen frågar sig: Varför skall det som ärallra viktigast och allra mest personligt nödvändigtvisgöras helt beroende av samhällsekonomins utfall istatsbudgeten?Problemen är ju, och det vet ,att vårdköerna ökar, att socialdemokraterna tar bortden vårdgaranti som borgerligheten införde tidigareoch att storleken på klasserna i skolan ökar, ochmänniskors möjligheter att göra någonting åt dettasjälva är lika med noll. Valmöjligheterna är borta ochmarknaden är åter reglerad. Det innebär att svenskafolket för de allra mest centrala uppgifterna för sam-hället tvingas att bokstavligen stå där med mössan ihanden och finna sig i vad gör för priori-teringar.Erik gör ju nämligen likhetstecken mellanallt detta viktiga som jag antydde tidigare och detoffentliga. Om man i stället lät alla människor varamed och bidra till allt detta viktiga om de vill skulleinte människor behöva tvingas att stå där och vänta påatt säger: skall vi bygga ut litet merasjukvård eller litet mera skola.Bekymret i hela analys av den of-fentliga verksamheten ligger i det enkla faktum atthan låser in vissa helt centrala verksamheter i en totaltpolitiskt dominerad sektor. Det är därför, , det blir så att kvinnor drabbas hårt när ErikÅsbrink säger att det inte finns mera pengar till vår-den. Då ställs människor utan arbete, därför att de jubokstavligen inte har någonstans att ta vägen. OmErik säger att skolan inte kan få mera pengarställs lärare utan arbete, och många av dem är ocksåkvinnor. Det finns ju nämligen ingen arbetsmarknadför denna kategori människor vid sidan om den of-fentliga sektorn.Då frågar jag mig: Hur i hela friden kan ett poli-tiskt parti som Socialdemokraterna säga att det här ären bra ordning? Varför skall människor tvingas att såtill den milda grad vara beroende av de politiska pri-oriteringarna? Varför skall kvinnor utsättas för oänd-ligt mycket större risker att råka ut för arbetslöshet änfolk i allmänhet? Det är för mig en gåta att Socialde-mokraterna, som brukar hylla sysselsättning och vårdoch ofta talar om vikten av skolan, i praktisk verk-samhet helt och hållet avstår från de metoder sompolitiken ändå disponerar över för att göra det möjligtför människor att ta del av dessa goda ting.Min fråga till - jag tror att jag fårställa en fråga, eftersom har ett anföran-de kvar - är en begäran att han försöker förklara föross som inte riktigt förstår socialdemokratins sätt attresonera varför det skall finnas ett likhetstecken mel-lan offentligt å ena sidan och vård och skola å andrasidan. Vad är det för fel på tanken att också locka inandra initiativ och andra resurser och att för de an-ställda inom den offentliga verksamheten öppna andraalternativ än de som står till buds på en politisk mo-nopolmarknad?Anf. 13 Finansminister ():Fru talman! Först vänder jag mig till . Jag anser att vi behöver en ekonomisk tillväxt föratt klara en rad viktiga samhällsproblem, bl.a. attbekämpa arbetslösheten och att få mera resurser tillvård, omsorg och skola. Ekonomisk tillväxt skall intelikställas med miljöförstöring eller överdriven resurs-förbrukning utan tvärtom: En ekonomisk tillväxt sombygger på att vi mer och mer effektivt kan utnyttjabefintliga resurser möjliggör ju en bättre miljö, ensnålare resursanvändning och ett mera miljövänligtoch ekologiskt samhälle. Jag ser ingen motsatsställ-ning här. Länder som har en ekonomisk utvecklinghar tvärtom de bästa möjligheterna att bedriva enaktiv miljöpolitik.Så vänder jag mig till de moderata parhästarna . Jag blir förskräckt när jaghör er syn på offentlig sektor.Bo Lundgren beskriver det som en stor olycka förde kvinnor som jobbar inom vården, omsorgen ochutbildningen - det gäller väl männen också, för dendelen - att de har en offentlig arbetsgivare. Jag trorinte att de upplever det på det sättet. Jag tror att de äroerhört tacksamma för att de har denna arbetsgivareoch att de gärna skulle vilja ha fler jobb inom dennasektor, inte färre jobb.Per oroar sig för vad som händer med job-ben inom den offentliga sektorn om det blir dåligatider och statsfinanserna kommer i obalans. Ja visst,det har människorna upplevt Per Unckeloch satt i regeringen. Men man löser juinte problemen genom att säga att människorna inomdenna sektor inte längre skall få en offentlig finansie-ring utan skall vara beroende av de privata plånböck-ernas tjocklek. Människor kan råka ut för, och harråkat ut för, arbetslöshet inom den privata sektornockså. Den är ingen garanti för anställningstrygghet.Däremot får vi med all säkerhet större klyftor i sam-hället om vård, omsorg och utbildning inte skall varaoffentligt finansierade utan, som Per tydligenvill, privat finansierade. Då är det en massa männi-skor i det här landet som inte har råd att efterfrågautbildning, vård och omsorg. Då blir de drabbade ochdå blir också många människor arbetslösa inom dessasektorer. Det är definitivt inte en väg som jag vill gå.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 1996/97:168 omekologisk ekonomiAnf. 14 Finansminister ():Fru talman! har frågat mig vilkenberedskap regeringen har att forma en ny ekonomiskteori som bygger på antagandet om den "ekologiskamänniskan".Det är knappast regeringens uppgift att forma enny ekonomisk teori. Det är naturligtvis en fråga förvetenskapssamhället. Angelägna samhällsproblem ärdock ofta en viktig drivkraft för den vetenskapligautvecklingen. Otvetydigt är det så att den ökade upp-märksamheten kring miljö- och resursfrågor också harpåverkat utvecklingen av ekonomisk teori och veten-skap. Forskningen om ekonomiska styrmedel i miljö-sammanhang är ett exempel på detta. Internationellamiljöproblem som koldioxidutsläpp och surt regn ärandra samhällsproblem som också den ekonomiskaforskningen engagerat sig i.Ett mycket konkret exempel är det som själv nämner, nämligen bristerna hos det tradi-tionella BNP-måttet. Det stämmer att det är svårt attväga in kostnader för miljöförstöring i beräkningarnaav BNP, vilket är orsaken till att Konjunkturinstitutet1992 fick i uppdrag att ansvara för forskning ochutveckling av miljöjusterade nationalräkenskaper. Härväger man in kostnader av såväl utsläpp som re-sursanvändning för att få den miljöanknytning somLena Klevenås efterlyser. görs värde-ringar av kväveutsläpp och materialflöden. En rapportom arbetet skall lämnas under 1997.Att på det här sättet knyta ihop aktuella mil-jöproblem med ekonomisk teori är en viktig del avden vetenskapliga utvecklingen. Däremot är jag inteså säker på att vi behöver någon helt ny ekonomiskteori. Den traditionella ekonomiska teorin bygger påatt människor gör rationella ekonomiska val sommaximerar deras eget välbefinnande. Att människorgör sina val utifrån en ekologisk helhetssyn passarlika väl in i den traditionella teorin som att de väljerutifrån något annat perspektiv.Jag instämmer med att den låga in-hemska efterfrågan i är ett problem ochatt det vore önskvärt att den tog fart. Regeringen hargenom sitt arbete med att sanera statsfinanserna ochskapa prisstabilitet lagt en god samhällsekonomiskgrund för en långsiktigt uthållig ekonomisk tillväxtoch en hög sysselsättning. Förtroendet för Sverigesekonomiska politik har ökat, och de tidigare myckethöga räntorna har sjunkit.Däremot delar jag inte åsikt attmänniskors ökade ekologiska hänsynstagande nöd-vändigtvis leder till en minskad sammanlagd efterfrå-gan i ekonomin. Det är snarare efterfrågans samman-sättning som i så fall förändras. Efterfrågan på vissaprodukter minskar, men den ökar på andra,mer miljöanpassade varor och tjänster. Det här är enutveckling som redan pågår i och som enbartär positiv. Ökade miljökrav från konsumenterna är ettav de mest kraftfulla verktygen för att få företag att taett större miljöansvar.Anf. 15 ():Fru talman! Jag håller med finansministern om attdet knappast är regeringens uppgift att formulera enny ekonomisk teori. Men förre statsministern efterlyste ofta en ny teori som skulle hjälpaoss politiker att fatta kloka beslut.Min bedömning är att de nuvarande nationaleko-nomiska teoribildningarna leder oss fel. Att de harstora brister är vi eniga om. De försök som görs atträkna in miljökostnader i nya miljöjusterade national-räkenskaper är lovvärda och ett steg på rätt väg, menjag menar att de inte räcker.Vi behöver ett helt nytt sätt att tänka - kanskespeciellt - som är mycket större änsumman av de nyckeltal som ligger till grund förregeringens bedömning av om regeringens utvecklingär på rätt väg. Vi måste kunna erkänna att mycket avdet som är en förutsättning för mänskligt liv ochmänsklig välfärd inte går att vare sig mäta eller köpaför pengar.När finansministern säger att den ekonomiska te-orin bygger på att människor gör rationella ekonomis-ka val som maximerar deras välbefinnande är det justen s.k. sanning som jag skulle vilja ifrågasätta.Välbefinnande har inte i första hand med ekonomiatt göra. Tanken att berika sig för att må bättre funge-rar för de människor som saknar livets nödtorft. Menför oss som har för mycket, och som i alla bemärkel-ser har ätit oss mer än mätta, leder det bara till över-mättnad och leda.Den inhemska efterfrågan är ett problem för Sve-riges ekonomi. Jag är dock inte lika säker som fi-nansministern på att det vore önskvärt att den tog fart.På kort sikt kan det vara bra, men det är knappast enlösning som är möjlig i ett längre perspektiv. Snararegläds jag åt att mättnaden på varor nu på allvar tycksha nått . Dagens ungdomar är inte som denäldre generationen intresserad av att samla på sigprylar, hus och bilar. Den har ett genuint miljöintres-se, i stor utsträckning tack vare skolans goda under-visning och många lärares hängivna engagemang.Miljöorganisationer som , - för att bara nämna någ-ra - bidrar till att ytterligare öka kunskapen och enga-gemanget. Företag och fack har också tagit till sig deekologiska synsätten.Överallt stiger nu medvetenheten om att vi måsteändra vår livsstil. Vi kan inte fortsätta som hittills.Fyra av jordens fem miljarder människor gör slut pånära av jordens resurser, medan den fattigastemiljarden saknar allt: mat, vatten, tak över huvudet,utbildning, sjukvård och arbetstillfällen.Anna skrev i en krönika i den24 februari om pyramidspelen. Hon liknade västvärl-dens konsumtion av naturresurser vid de pyramidspelsom nu föröder . Vi som var först i pyra-midspelet när det gällde att ta för sig av naturresur-serna är vinnarna. Förlorarna är de som kommer efteroch tror att de kan få samma saker som vi. Vi vet allaatt det är omöjligt. Spelet kommer att bryta ihop.Jorden närmar sig redan en ekologisk kollaps, trots attbara en halv miljard människor lever som vi.Det är bra att regeringen har sanerat statsfinanser-na - med stöd naturligtvis. Det var nöd-vändigt. Ingen kan i längden leva över sina ekono-miska tillgångar. Men ingen kan i längden leva översina ekologiska tillgångar heller. I ekonomiska termerbrukar vi säga att man bara får leva av räntan och intetära på kapitalet. Den teorin borde tillämpas på hur vihushållar med de ekologiska tillgångarna, men vilever på kapitalet. Vi urholkar vår natur-resursbas; luften, vattnet, jorden, växterna och djuren.Finansministern säger att den ekonomiska sane-ringen av statsfinanserna har lagt en grund för enlångsiktigt uthållig ekonomisk tillväxt. Jag skulle viljafå en definition på vad en långsiktigt uthållig ekono-misk tillväxt är. Brundtlandrapporten myntade be-greppet "uthållig utveckling". Begreppet blev snabbtpopulärt och tänjdes i sina betydelser. funderar jagpå om det betyder att utvecklingen skall hålla eller attden skall hålla på.Anf. 16 BO ():Fru talman! Skälet till att så oftaefterlyste nya ekonomiska teorier var nog attde som fanns, och som var giltiga, inte stämde över-ens med den politik han och Socialdemokraterna stodför. Då ville man hitta en ny ekonomisk teori sommöjligen kunde förklara att det blev som det blev, vadvet jag.Under 80-talet drevs ju en politik om vilken, somjag sade innan, den som var ansvarig för just ekono-min, , sade att den ledde mot avgrun-den. Det är klart att en sådan politik inte bara skaparproblem för ekonomin som sådan, utan också förförutsättningarna att hantera miljöproblem, att verkli-gen hushålla med resurser av olika slag på det sättsom man måste göra.Jag håller med om att välbefinnan-de inte bara har med ekonomi att göra. Allmänt settskall vi ju komma ihåg att pengarna, mynten ochsedlarna, är ett sätt att försöka genomföra ekonomiskatransaktioner som inte alls behöver ha med fysiskresursförbrukning att göra. Det kan t.ex. vara ett sättatt betala för att gå på teater. Visst används det rek-visita där också, men det är framför allt fråga ommänskliga insatser. Tryckandet av en bok tar resurseri anspråk, men arbetet med boken är, liksom kreativi-teten, något helt annat. Visst är välbefinnande någothelt annat. Men det finns ingen motsatsställning mel-lan ett ökande välbefinnande, en god standard ocksånär det gäller livsbetingelser som mat, bostad ochkänslan av ekonomisk frihet, och det välbefinnandeLena Klevenås talar om.Lena Klevenås inställning, och det är tur att inteErik delar den fullt ut, även om han ändå haren tendens att tycka att det här är något man måstefundera kring, är ju att vi inte kan ha mer tillväxt. Vihar kommit till ett läge där vi skall bli fattigare, an-nars kan inte andra länder utvecklas. Så är det inte.Det blir inte bättre för , eller Tanza-nia om vi i inte låter tekniken utvecklas vida-re. Det är tvärtom så att om vår teknik utvecklas, kande snabbare och lättare få tillgång till betydligt ef-fektivare metoder att producera det som är livsnöd-vändigt.Låt mig ta upp några exempel på vad som harhänt. En TV är resurssnål. De gamla, relativtrejält resursförbrukande elektronrör som fanns, harersatts av halvledare som framför allt bygger på kisel.Det är en råvara som det finns ganska gott om ochsom kan återanvändas. En TV drar också i dagmycket mindre energi än den ursprungligen gjorde.Den utvecklingen pågår inom många sektorer. Utanteknisk utveckling hade vi inte haft den katalytiskaavgasrening som minskar utsläppen från biltrafik iSverige och i andra länder. Utan teknisk utvecklinghade vi inte haft de konstgjorda njurarna och de pa-cemaker som hjälper hjärtpatienter till drägligare ochlängre liv.Jag blir bekymrad när jag ser hur inte bara LenaKlevenås, som ju inte riktigt är i samklang med ErikÅsbrink, utan också själv och den rege-ring han sitter i, resonerar som om det skulle finnas enmotsättning mellan en god ekonomisk utveckling ochmöjligheterna att tillvarata miljöintressen. Det är jutvärtom. Om ekonomin fungerar dåligt, blir det sämreförutsättningar att tillvarata miljöintressen än om denfungerar bra. Det är en symbios man skall åstadkom-ma mellan de här viktiga målen.Den vision jag har, är ett med goda förut-sättningar för teknisk utveckling och förnyelse somger effektivitet, tillväxt och en standardförbättring förde människor som också i - trots vadLena Klevenås säger - har det svårt. Då ökar ju, omvi tar bort hindren för de nya jobben i servicesektorn,utrymmet för vård, omsorg, kultur och mycket annatsom inte alls har med produktion i egentlig mening attgöra.Anf. 17 vice talman ():Fru talman! När vi var i skrev vi under hand-lingarna om att vi skulle leva efter vissa principer somstår i Rio-deklarationen, och att vi också skulle till-lämpa , dvs. miljöprogrammet för nästaårhundrade, det som vi snart är inne i. Då sade viockså att vi som konsumerar mest skulle åta oss attminska vår konsumtion. När jag då hör och ser attföreträdadre i regeringen - men inte bara där, för detär ju fortfarande faktiskt ganska utbrett - talar om attvi måste stimulera efterfrågan och konsumtionen,känner jag att det här egentligen går stick i stäv medvåra åtaganden. Å andra sidan kan jag hålla med omatt det finns grupper i vårt samhälle vilkas kon-sumtion begränsas så kraftigt att det påverkar deraslivssituation väldigt negativt. Men det har med för-delningsnycklar att göra, och med hur vi i så fall kange människor en baskonsumtion som tillgodoser be-hovet.Jag håller med om att det egentli-gen är ett pyramidspel, det som pågår. Också det somjag nämnde i den tidigare interpellationsdebatten,kapitalets rörelse uppåt, är ett slags pyramidspel.Människorna satsar lokalt hela sin kraft i arbete, ochfår också ta konsekvenserna av all produktion; miljö-förstöring osv. Sedan är det några andra som tar försig av kapitalet.