prot · GL0916 · 1997-10-21 00:00:00 — De får alltför ofta höraatt de är på fel plats, , dvs. att de, somde tolkar det, inte sköter sitt jobb. De upplever tycker att de är inkompetenta. Då vill jag fråga:Är det så att de hårdrar, eller är det så att man alltförofta tycker att de inte gör sitt jobb? De gör det inomsina ramar.Mycket av problemen inom polisen tror jag berorpå att det är alldeles för oklara befogenhets- och an-svarsförhållanden och att man inte följer upp alla destorstilade planer och prioriterade områden som manhar beslutat om och ser om det blivit så som det vartänkt, varför det blev fel osv. Jag tror inte att det be-hövs någon utredning om detta att poliser skall vågatala öppet med varandra. Vad som behövs är att bådejustitieministern och rikspolischefen deklarerar även inom polisen öppet får ha kritiska åsikter.Anf. 10 ():Fru talman! Jag vill börja med att vända mig tillSiw och tacka henne för initiativet till dennainterpellation vad gäller polisväsendet. Även jag,liksom , har varit ute en hel del på fältetoch besökt både polisledning, poliser och civilanställ-da. Skall man sammanfatta läget med ett enda ord villjag nog påstå att det råder en stor uppgivenhet hospolisen i dag.Polisväsendet har varit föremål för omorganisatio-ner gång på gång . Massor av tid ochenergi har lagts ned på detta på bekostnad av verk-samhetsarbetet. För att återskapa förtroendet hospoliskårens medarbetare krävs kraftfulla tag både frånjustitieministern och inte minst från Rikspolisstyrelsenoch dess chef.Siw påpekar att hälsotillståndet inom po-lisväsendet är långt ifrån gott, och det vill jag in-stämma i. Arbetssituationen blir självklart som denblir när regeringen gång på gång genom sina budgetargjort besparingar. helt plötsligt vill regeringentillskjuta medel till polisväsendet. Självklart välkom-nar vi moderater dessa pengar, men det räcker inte. Vibehöver ännu mer pengar till den här verksamheten.Det som kommit i kläm ute på fältet är främst ut-redningssidan och inte minst utryckningsverksamhe-ten. Många människor som är i behov av polishjälpbryr sig inte om vad det är för typ av polis som kom-mer, utan de vill bara att det kommer en polis när debehöver den hjälpen. Det är detta det är fråga om.Vi har genom massmedier fått ta del av mängderav exempel på att poliser inte kunnat rycka ut av olikaorganisatoriska anledningar. Det är faktiskt bekläm-mande att behöva stå här i riksdag och barakonstatera hur verkligheten ser ut i olika delar avlandet.Det är inte rätt mot medborgarna att tillgänglighe-ten försämras och att man på en hel del ställen tvingastill att ha nattstängda polisstationer. Anser justitiemi-nister själv att det är försvarbart?Oron hos människorna är stor, så pass stor att en-skilda människor tar saken i egna händer genom olikabevakningsinsatser. Är det så vi skall ha det i vårtsamhälle, att medborgarna själva måste se till att blitrygga, eller skall oron behöva utmynna i att enskildasamhällsmedborgare startar namninsamlingar för attvisa sitt missnöje och sin oro?Med anledning av detta har jag blivit ombedd attöverlämna här i kammaren en namninsamling bestå-ende av 6 500 namn till justitieministern. Den är fråntvå enskilda personer, den ena ochden andra hennes dotter , från Örkel-ljunga. Jag vill framföra deras önskemål, det som varavsikten med namninsamlingen, att öka resurserna tillpolisen. Jag skall be att få överlämna den.Anf. 11 ():Fru talman! Egentligen hade jag inte tänkt att gemig in i debatten, men jag kunde inte låta bli när jaghörde tala om nattstängda polissta-tioner och den oro och uppgivenhet som finns inompolisen. Jag är också ganska mycket ute i polisverk-samheten. Jag är ordförande för iSkaraborg, och vi har precis stängt ett antalpolisstationer . Av vilken anledning? Jo, vivill ha mer resurser ute på fältet. I stället för att poli-ser skall sitta inne och vakta på polisstationen vill viha dem ute för att jaga bovar. Jag var med ute för tvåveckor kväll, och jag skall inte sägaatt det gick smärtfritt. Det var oerhört många protesterbland oroliga människor som trodde på det en delmoderater sagt i debatten, att stängs polisstationen pånatten betyder det: inga poliser längre i städerna. Detär fel, poliser är ute i bilar och gör sitt jobb.Den jag var med sade en av polis-männen som hade varit oerhört kritisk till det här frånbörjan: Förut satt vi inne på polisstationen, medanungdomarna slogs med varandra på torget, och vi fickrycka ut. är vi på torget, och ungdomarna slåssinte.Det är faktiskt det här det handlar om. Visst harpolisen många problem med den omorganisation somhar skett. Men det görs ett fantastiskt arbete nu så attpolisen, i stället för att vara reaktiv och agera på olikasaker som sker, arbetar preventivt och försöker hindrabrott. Vi är på god väg att lyckas med detta.Anf. 12 Justitieminister ():Fru talman! tog upp en rad frågor avstörsta intresse med tanke på de svårigheter som poli-sen onekligen befinner sig i. Det har inte bara att göramed att den omorganisation pågått och som skall skapa en struktur som skallgöra det möjligt för polisen att bedriva ett bra arbete.Det har också att göra med de svårigheter som finnsinternt inom polisen och som har blivit på ett grund-ligt sätt belysta i bl.a. rapport.Siw pekar på några problem, t.ex. avsak-nad av en dialog på lägre nivå, av en förankring av debeslut som fattas, av en beredning av beslut så att desom är berörda blir delaktiga. Där finns det mycket attönska av utvecklingen. Det har också att göra med detsom har tagit upp, bl.a. att chefs-rollen är svagt utvecklad inom Polisen, arbetsgivar-funktionen som sådan, att resultatkulturen inte ge-nomsyrar alla nivåer inom organisationen. Sedan harman detta med den komplexa styrstrukturen och detotydliga ansvarsförhållandet. Sådant främjar inte enbra dialog, ett gemensamt beslutsfattande och ettändamålsenligt arbetssätt.En av de viktigaste sakerna som pågår inom Poli-sen är att man kräver något slags redovisning av vadde olika insatserna har lett till. Det är ett krav somvarje enskild polisman har rätt att ställa, att få veta omdet arbete som man ibland under stora påfrestningarutför också leder till något resultat. Även vi politiker,som företräder allmänhetens intressen, har behov avatt veta att de resurser som anslås, de direktiv ochregler som skrivs leder till de resultat som vi utlovartill medborgarna. Här finns det oerhört mycket kvaratt göra för att vi skall få det underlag som behövs fören vidareutveckling av Polisens insatser.Angående det lokala inflytandet över Polisen delarjag uppfattning, att det är viktigt att detfinns ett sådant - det var därför som det infördespolisstyrelser och polisnämnder. Det fungerar inte välsom det är . Det är därför som denna översynskall göras. Det kommer direktiv , och enutredning skall tillsättas. Jag är övertygad om att desom utses till denna utredning kommer att ha en kri-tisk inställning och en hög ambition när det gäller attsäkerställa en bra styrorganisation.Hur kritiska får poliser vara mot det som sker?Det är oerhört viktigt att polisen själv är med i debat-ten. Vad som är litet tråkigt när jag är ute och reseroch träffar poliser är att de har mycket att säga, menatt de inte har riktigt bra former för det. Man är ovanatt över huvud taget debattera sin egen verksamhet.Det leder till överdrifter och till konflikter som inte ärkonstruktiva. Jag tror att man har lång väg att gå föratt själv vara den som leder debatten om sin verksam-het. Jag tycker att det är poliser på alla nivåer somskall leda den debatten. Att man upplever att man intefår säga vad man tycker är nog ett resultat av en out-vecklad förmåga att föra en konstruktiv debatt. Det ärsjälvfallet så att i det här landet är det inte någon somhar munkavel, men en del kan känna att de inte har ettutrymme, forum eller en form för att uttrycka sinuppfattning.Det har sagts att poliser inte tycker att de får stödvid all kritik. Då vill jag ändå erinra om att det är enganska ny situation att Polisen får kritik. Polisen ärnog den inrättning i samhället som dessvärre har varitutsatt för alltför liten insyn. Innan det fanns lekmänsom deltog i nämnder och styrelser fanns det ingenkonstruktiv, kunnig kritik mot Polisen. Kritiken avPolisen skall inte vara okunnig och massmedialt styrd- dessutom ofta obefogad - brukar det visa sig i ef-terhand. Det skall vara en konstruktiv reellt baseradkritik. Det är kanske en ovana att vi har en sådan.RRV-rapporten var säkerligen en nästan chockartadläsning för många av dem som arbetar inom Polisen.Anf. 13 ():Fru talman! Kritik skall riktas. Jag får också oftahöra frågan varför jag riktar kritik mot Polisen. MenPolisen skall inte ha någon gräddfil. Det är inte me-ningen. Men det är också viktigt att man i besvärligatider uttrycker sin uppskattning för att Polisen verkli-gen har gjort vad den har kunnat med de besvärligaförutsättningar som den har. Det är detta som mångahar tyckt, men det finns ju alltid två sidor.När det gäller detta med munkavle och polispoli-tik hoppas jag verkligen att justitieministern på sittsätt arbetar för att man på högsta nivå skall känna attdet inte är fel att våga diskutera. Polispolitik är alltsåinte detsamma som ledarnas politik, utan det är allapolisers politik.Jag anser att det är oerhört viktigt att man följerupp saker och ting. har precis kommithem från där man har studerat New York-polisen. Där jagar man småbrott men glömmer degrova brotten. av alla grova brott har inteklarats upp. Det finns mycket att säga om detta, mendet bevisar att det är viktigt att vi är ute och tittar påolika saker. Vad man gör i och som vimåste införa här är att det där ställs krav på cheferna.Med jämna mellanrum måste de redovisa om de harklarat de uppställda målen. Om inte, får dessa chefergöra någonting annat inom organisationen. I en rap-port som vi fick från UD stod det att det har varit enosedvanligt hög omsättning på chefer inom organisa-tionen. Alla passar inte som chefer.Fru talman! vill jag säga att det viktigasteinom Polisen, liksom inom alla andra organisationer,är att den enskilde polismannen känner att inte av-ståndet är så stort som det är, att man vågar tala öppetmed varandra. Det måste nu bli en radikal förändringinom organisationen. Det är alldeles för många sommår mycket dåligt, och det är alldeles för många somvill söka ett annat arbete.Anf. 14 ():Fru talman! Justitieministern besvarade ju inte enenda fråga som jag ställde, men det är klart att det varju kanske inte så angenäma frågor. På kan jag inte upprepa dem igen.Jag skall gå över till ett annat område som ocksåjustitieministern berörde. Jag håller med om att manskall vara kritisk mot Polisens arbete och att mansjälv som polis måste vara det.Justitieutskottet kom hem i går från ,där också chef och någon frånJustitiedepartementet har varit. Bl.a. för att föra framkritik mot vad som görs och vad man får för resultathålls s.k. COMSTATS-möten. Jag undrar nu omjustitieministern förbereder något liknande som kanappliceras här och bli en COMSTATS-modell à laSverige.Anf. 15 Justitieminister ():Fru talman! Alla vägar bär till . Jag troratt alla har varit där utom jag. Jag skickade min stats-sekreterare till och själv åkte jag till Eskils-tuna. Där arbetar man nämligen med Eskilstunamo-dellen som är den svenska varianten av New York-modellen.Alla som kommer tillbaka från berättarom just det som både och nämner, nämligen den högt utvecklade formen avresultatredovisning och styrning av verksamhetenutifrån resultat. Som jag påpekade är en av de svaghe-ter som vi har i vår polisverksamhet att den i alltförliten utsträckning styrs av resultat och att det inte görstillräckliga bedömningar av vilka effekterna blir.Om man utvecklar ett problemorienterat arbetssättmed närpolisverksamheten i basen och en bättre ut-vecklad ledarfunktion då kommer också resultatre-dovisningen som en naturlig del. Det framgår av Es-kilstunamodellen, i och på alla övrigaställen där man har kommit långt i att utveckla nyasätt att arbeta. Då blir styrning genom resultat ennaturlig del. Jag vill nog slå ett slag för en del orter iSverige vid sidan av när det gäller att sevilken betydelse detta har och hur det kan utvecklas.Men vi har en lång väg kvar att gå när det gäller Poli-sen i och dess arbetsledning och resultatstyr-ning.Jag vill kommentera ytterligare en sak av det somSiw tog upp. Jag anser att hon hade rätt, ochdet vill jag klargöra. När vi kritiserar mycket avdet som sker inom Polisen och våra polismyndigheterär det fråga om en kritik som riktar sig mot Polisensåsom myndighet och organisation. Den riktar sig ickemot enskilda polismän.De enskilda polismännen är icke ansvariga för hurorganisationen fungerar. De är ansvariga för sin egenarbetsinsats, och den är oftast av mycket god kvalitet.Anf. 16 ():Fru talman! Jag tillhörde dem som sade att det ha-de varit bättre om vi hade varit i och tittatrunt den veckan än att åka till . Det äregentligen förfärligt att grundläggande polisverksam-het, som det är fråga om i , måste drivas iprojektform. Det är back to basic, som man har gjort iEskilstunamodellen. Om vi ser till att svensk polisutvecklar sin närpolisverksamhet - vilket New York-polisen i och för sig också har gjort - vet jag att vi ärpå rätt väg. Men jag köper inte New York-modellen.Vi skall komma ihåg att det är 8 miljoner människorpå en liten plats, och det är 36 000 poliser där. Jag villockså passa på att säga att man där har en brutalitet isitt arbete som jag hoppas att vi får slippa i Sverige.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 1997/98:8 om rätts-säkerheten inom socialtjänstenAnf. 17 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig om jaghar för avsikt att genom lagstiftning vidta åtgärdersom stärker rättsskyddet när det gäller socialtjänstä-renden och speciellt vid så allvarliga ingripanden somomhändertagande av barn.Jag vill börja med att instämma i att rättssäkerheten inom ärviktig. Jag får också oroande signaler om hur enskildaindivider upplever att de blir bemötta inom social-tjänsten.De ändringar som genomförts i socialtjänstlagensyftar till att stärka barns ställning inom socialtjäns-ten. Barnets bästa skall sättas i främsta rummet vidåtgärder som rör barn, och barnets inställning skall sålångt möjligt klarläggas. Dessutom införs regler förutredningar av barns förhållanden i avsikt att tydlig-göra socialnämndens ansvar ytterligare och därmedstärka rättssäkerheten för den enskilde. påbörjar en utredning skall familjen delgesdet beslutet och även nämndens planering för hurutredningen skall genomföras. Familjen skall givetvisvara delaktig i den planeringen liksom i utredningsar-betet i sig.Det är inte enbart med lagstiftning man kommertill rätta med de svårigheter som påpe-kar. Det krävs god kvalitet på det sociala arbetet. Isocialtjänstlagen införs fr.o.m. enbestämmelse om att insatser skall varaav god kvalitet. kommer i sambandmed genomförandet av lagändringarna att lägga storvikt på kvalitetsfrågor, metodutveckling och utbild-ningsfrågor.Under en följd av år har fått kritikför kvaliteten på barnavårdsutredningar från bådeSocialstyrelsen och länsstyrelserna. Socialstyrelsenfick då regeringens uppdrag att utarbeta ett åt-gärdsprogram för att höja kompetensen och utvecklaett barnperspektiv i arbetet med utsatta barn, det s.k.Barn i fokus-projektet. Detta projekt satte i gång enutvecklingsprocess ute i kommunerna - en processsom fortfarande pågår både när det gäller det konkretabarnavårdsarbetet och när det gäller fortbildning.Intresset för att utveckla utredningarna inom det so-ciala barnavårdsarbetet har enligt Socialstyrelsenökat. stimulerar och stöder det arbetetvad gäller både metod- och kvalitetsutveckling. Underde har länsstyrelserna rapporterat omförbättringar i kvaliteten på barnavårdsutredningarna,vilket är glädjande.Den nya utredningen, som har till uppgift att seöver vissa frågor rörande socialtjänstlagen och soci-altjänstens uppgifter, skall bl.a. se över tillsynen översocialtjänsten i syfte att göra den mer effektiv ochslagkraftig.Jag följer utvecklingen inom näraoch är angelägen om att barn och familjer där behand-las på ett värdigt sätt. Det är med stöd av lagstiftning-en men också i stor utsträckning genom goda metodersom detta uppnås.Anf. 18 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka socialmi-nistern för svaret på min interpellation om rättssäker-heten inom socialtjänsten.Det här är en mycket viktig och angelägen frågaför mig. Omhändertagande av barn är en mycket svåruppgift för och en mar-dröm för de inblandade föräldrarna och barnen. Det ärdärför viktigt att vi får en förbättrad rättssäkerhet närdet gäller omhändertagande av barn.Som jag har beskrivit det i min interpellation, harjag haft många kontakter medfamiljer som har ansett att de har blivit utredda på ettoacceptabelt sätt. De har pekat på att hela sanningeninte kommit fram i utredningarna, där man lyft framallting som har talat emot dem och utelämnat det somhar kunnat tala till fördel för dem. Det här har fram-kommit vid ett flertal samtal, så jag känner att det härär något av ett fel inom socialtjänsten.Många har också känt sig skrämda för att kritiseraden utredning som har gjorts, därför att de har variträdda att få svårighet att träffa sitt barn så mycket somde vill när barnet väl har blivit omhändertaget.Jag har även i samtal med socialtjänstemän fåttden bilden bekräftad. De erkänner att de jobbar på dethär sättet, och de har inte ens ansett att det är fel attarbeta på det här sättet. En socialsekreterare sade tillmig: "Först skaffar jag mig en uppfattning om ären-det, och sedan gör jag en utredning som stärker minuppfattning." För mig blir det väldigt konstigt.Därför anser jag att det behövs en särskild lag-stiftning som reglerar hur man gör en utredning ochhur man går till väga när man gör ett omhändertagan-de. Vi kan jämföra med brottmål, där rättegångsbal-ken väldigt noga reglerar utredningar och hur manmåste agera.Jag delar socialministerns uppfattning att det ärbarnets bästa som skall sättas i första rummet. Det ärbara det: Vad är barnets bästa? Det kommer att varaolika uppfattningar beroende på vem som är utredareav ett barnavårdsärende. Jag har också hört beskrivasatt mycket kan hänga på att utredaren är en bohemeller en pedant. Det kan påverka utredningen mycket.Det är bra, som socialministern påpekar i svaret påinterpellationen, att det har skett förbättringar i kvali-teten och att man jobbar vidare på att förbättra barna-vårdsutredningarna. Men det finns ändå fortfarandestora brister. Som jag ser det, får det inte finnas bris-ter på ett så här viktigt område. Det här är ju utred-ningar som påverkar ett barns och hela familjensfortsatta liv.Socialministern omnämner den nya utredningen,som har till uppgift att se över . Jaghoppas att vi får ett skyndsamt resultat.Jag undrar om socialministern har några tankar omhur man skall kunna förbättra och lösa upp de konflik-ter som redan finns , t.ex. genom att utvecklafamiljerådslaget så att det blir en rättighet. Jag tror attdet skulle väsentligt förbättra rättssäkerheten. Kansocialministern tänka sig en lagstiftning liknande deni , för att förstärka just rättssäkerhe-ten?Anf. 19 Socialminister ():Fru talman! Med den nya socialtjänstlagen görsdet en väldigt tydlig markering av att man inom so-cialtjänsten måste sätta barnets bästa i främsta rum-met. Det är det som det skall handla om. Kraven pådokumentation har också blivit tydligare i och medändringarna i socialtjänstlagen. har jufått kritik för att vara partisk och subjektiv i sitt sättatt dokumentera, och det är inte bra. Jag känner igenden sortens kritik som tar upp här.Det är skälet till att lagen ändras och blir mer tyd-lig på den här punkten. Dokumentationen skall varasaklig och objektiv och präglas av respekt för denenskilde. Uppgifter skall bygga på ett korrekt under-lag och inte vara av nedsättande karaktär. Sedan kandet ändå hända att det i en utredning måste skrivasned saker som av den ena parten kan upplevas somnedsättande. Det kan vara sådant som man helt enkeltinte anser att barn skall behöva utsättas för. Då skalldet också antecknas om den enskilde har synpunkterpå sådan information.Det pågår viktig metodutveckling när det gällerbarnavårdsutredningar, som jag sade, med stöd avSocialstyrelsens utvecklingsenhet och Centrum förutvärdering av socialt arbete, projektet praktik.Det kan vara värt att nämna.Det finns också många intressanta försök ochprojekt i flera olika kommuner. Det är också viktigtatt säga att det i samband med att den nya socialtjänst-lagen träder i kraft pågår ett viktigtarbete från och länsstyrelsernas sida,som ju skall utbilda och göra en mycket noggrannuppföljning. Det verktyg som dessutom finns tillförfogande är de allmänna råden från ,som anger hur man skall göra i t.ex. ett sådant härarbete. I de allmänna råden finns många goda råd omhur man kan hantera frågan.Jag tycker nog att den nya lagen bör få en chansatt verka och att både och länsstyrel-serna bör få en chans att arbeta med de nya instruk-tioner som finns och den nya lag som vi nu inför.Jag skall bara kommentera detta med rätttill familjerådslag. Jag tycker också att det verkar varaett alldeles utmärkt sätt att arbeta med dessa frågor.Det verkar som om det allmänt är en mycket positivinställning till familjerådslag som metod. Men det kansamtidigt ha sina nackdelar att peka ut en enda metodoch säga att det nu är den som skall gälla generellt.Utvärderingen av de försök som har pågått kommersäkert att bidra till att detta med familjerådslag ändåkommer att få en god spridning. Med hjälp av utbild-ningsinsatser och annat kommer man att tillägna sigett bra sätt att arbeta med barnavårdsutredningar avdet här slaget. Jag vill inte alls tala emot rätten tillfamiljerådslag, men vill ändå säga att det kan hanackdelar att peka ut en enda metod. Jag tror att detockså finns andra metoder att aktivera familjen, släk-ten och nätverket runt ett barn. Huvudsaken är ju attdelaktigheten finns, i enlighet med intentionerna i nyasocialtjänstlagen.Anf. 20 ():Fru talman! Jag tror nog att socialministern ochjag är överens om det mesta i den här frågan. Ändåfinns det anledning att debattera den, för den är viktig.Socialministern säger att familjerådslag är en avmetoderna. Men vad jag efterlyser när det gäller rätts-säkerheten är en rätt till familjerådslag, för det är jufaktiskt den enda metoden som ger familjen ochsläkten möjlighet att delta i den här processen, såvittjag förstår.Det finns ju fortfarande brister. Hur gör man medde gamla fallen - det finns ju många fall som är fleraår gamla och också sådana som är relativt färska, förden delen - där det finns en konflikt mellan social-tjänsten och släkt eller familj i samband med att barnhar blivit omhändertagna? Det har förekommit kon-flikter där man i princip har grävt ned sig i två vall-gravar och inte kommer någonstans. Hur löser mandetta? Det handlar ju om problem som finns kvarsedan den tid då, som både och läns-styrelserna har erkänt, en hel del utredningar gjordessom var av dålig kvalitet. Det är ju viktigt att mankommer till rätta med den delen också. De utredning-ar och de försök som sker nu är ju någonting som kanvara till nytta . Men vi måste ju på någotsätt hjälpa dem som redan nu har dessa problem ochkonflikter.Slutligen detta med en lagstiftning liknande rätte-gångsbalken, där man klart och tydligt anger vad sommåste ingå i en utredning. Det är ändå mycket starka-re att ha en lagstiftning än att bara luta sig mot Soci-alstyrelsens allmänna råd. Jag tycker att sådana häringripanden, som påverkar människors hela framtid,är så pass allvarliga att det måste finnas väldigt skarparegler.Anf. 21 Socialminister ():Fru talman! Som sagt är nog och jagrätt samstämmiga i synen på de här frågorna.När det gäller frågan om familjerådslag vill jagbara säga att det också finns annat nätverksarbete.Familjerådslag är ju en metod som har introduceratspå sistone och som verkar fungera alldeles utmärktbra. Men det väsentliga är ju delaktigheten, och än sålänge behärskar inte alla detta sätt att arbeta.