prot · GK09117 · 1997-06-10 00:00:00 — Det finnsinte någon efterfrågan på teknologin.Jag måste fråga vad han menade närhan i skrev under formuleringenatt det är kommissionens uppfattning att ett kärnkraft-saggregat kan ställas av utanatt kraftbalansen påverkas påtagligt. Varför lämnadehan den informationen till omvärlden om den inteskulle användas, hanteras, bli till något nyttigt i detpolitiska arbetet? Var det bara en trivial, värdelös,ointressant information som han var med om att läm-na utan några andra vidare förbehåll?Fru talman! Jag tror att det blir ett bra beslut vikommer att fatta här . Det är ett beslut som pekarframåt, ett beslut som kommer att ge möjligheter.Men det är också ett beslut som ger mandat för mångaatt fortsätta arbetet: riksdag, regering, myndigheter,kraftföretag och en mycket livaktig energipolitiskopinion. Jag kan lova, fru talman, att vi i Centernkommer att delta i det arbetet, i den opinionsbildning-en, också i fortsättningen.Anf. 76 () replik:Fru talman! Den här uppgörelsen är kanske intefrämst en politisk framgång för utan enpolitisk framgång för . Utan hans in-sats i överläggningarna hade nog den uppgörelse somvar på gång kunnat fullföljas. Då hade principen atttillföra förnybar el och att spara bort el innan en reak-tor stängs kunnat fullföljas. Dessutom hade vi kanskeockså haft en bredare uppslutning kring energiuppgö-relsen. såg till att det blev den uppgö-relse som det blev. Han fick regeringspartiet att bytaståndpunkt målgång. vetmycket väl att när jag talar om partipolitik i sakfråganär det inte riktat till utan till regering-en.Även jag måste bli litet förvånad, precis som nä-ringsministern tidigare blev över mig, när Daléussäger att jag har en kärlek till kärnkraften som energi-källa. Den typen av lågvattenmärke tycker jag att viskall kunna avstå från fortsättningsvis. Det är ju intepå det sättet. Vi kristdemokrater har envetet drivit enpolitik för att möjliggöra utfasningen av kärnkraften.Vi kommer att fortsätta med detta. Men det skall skepå ett sätt som faktiskt leder till ett ekologiskt hållbartsamhälle.När det gäller den risk jag målade upp tror jag inteatt avstängningen av en reaktor innebär att vi får endramatisk växthuseffekt. Men en reaktor visar vägenför hur detta skall kunna genomföras. Risken är attanvändningen av fossilbränslen omöjliggör framta-gandet av biobränslen, av alternativ. Därmed har manbäddat för en förstärkt växthuseffekt.Det är den problematiken som vi har pekat på ochsom vi fortsätter att peka på. Det var ju denna risksom var avgörande. Vi kan inte ta på vårt ansvar attnu påbörja en avveckling , när det ledertill de stora effekter som det faktiskt är fråga om.Anf. 77 () replik:Fru talman! Det är inte riktigt så. Om man suc-cessivt och vad jag begriper medvetet sätterkäppar i hjulet för en avveckling som man muntligensäger sig förespråka, så växer misstanken att mantycker att tingens ordning är bra. Jag kanske inte skallanvända det starka uttrycket kärlek till kärnkraften,men misstanken växer att man tycker att det är bra attkärnkraften finns.Det agerande som har visat iden här frågan och som har letttill att man inte är med i uppgörelsen, står i bjärt kon-trast till det löfte man gav väljarna i sitt eget valmani-fest inför den här mandatperioden. Det står i bjärtkontrast till det löfte som tveklöst ligger i er partileda-res konkreta svar på frågan om vilket förhållningssättman har till kärnkraften, nämligen att det inte är såmärkvärdigt att stänga av ett aggregat. På frågan omman skall stänga av ett aggregat blev svaret ett ja utanförbehåll.Eftersom vi har haft en mycket tydlig ge-mensam utgångspunkt är det naturligtvis med vissbesvikelse jag tar del av den här glidningen i förhåll-ningssätt. Man målar upp alla dessa fasor som klimat-förändringen för all del kanske rymmer, men somknappast är resultatet av att vi försöker göra någrasaker : stänga kärnkraften, behålla älvarnasom de är, arbeta för klimatmålet och se till att in-dustrin får den el den behöver. Vi måste ju försökaklara de sakerna . Men det försöker ni medert arbete nu undvika, och det gör mig besviken, frutalman.Anf. 78 () replik:Fru talman! Besvikelser har vi väl alla från ochtill. Min stora besvikelse var att vi inte fick den bredauppgörelse som hade varit möjlig att träffa med Cen-terpartiet, Vänstern, Socialdemokraterna och jag trorockså och . Då hade vihaft en annan situation . Vi hade haft en upp-slutning kring energipolitiken. Det hade skett på ettsådant sätt att vi inte hade riskerat några större elpris-höjningar. Det hade heller inte lett till ett ökat fossil-beroende. Då hade vi haft en annan uppgörelse. Jagbeklagar att på den punkten vanndenna politiska seger.På tal om löften, om att förbehållslöst svara ja el-ler nej, har faktiskt sagt att 2010 är ett slutår.Det har man sagt mycket tydligt och klart nästan ändafram till innevarande år. skriver man under ettbetänkande där det står att inte längre gällersom slutår för kärnkraftsavvecklingen. Vi kan ställadet i relation till det som säger. ställerCentern upp på att vi inte kan slutföra avvecklingentill 2010.Vi kristdemokrater har sagt att vi inte är bereddaatt betala priset för en ökad fossilbränsleanvändningsom leder till en växthuseffekt och kanske omöjliggörhela omställningen av energisystemet. Vi vill se till attomställningen sker på ett sådant sätt att vi får ettbiobränslebaserat energisystem, mer vindkraft, mersolkraft och en del småskalig vattenkraft. Det är vaddet handlar om.Jag hoppas att vi också fortsättningsvis skall kun-na ha en bra relation med i dessa frågor.I grunden vill vi fasa ut kärnkraften. Vad det handlarom är takten och trovärdigheten i att det sker på ettmiljömässigt riktigt sätt.Anf. 79 () replik:Fru talman! Jag tycker också att det är bra medgoda relationer. Det finns antagligen en djup förståel-se på sina håll hos för vikten avavveckling. Man kan se spår av det i debatten. Det skall vårdas på olika sätt.Dan efterlyste en bredd i uppgörelsen.Vårt problem var att en sådan bred uppgörelse skulleha lett till ett oklokt beslut. Det är viktigt att vi kom-mer i gång , att starten måste ske , som ni skriver i ert valmanifest, för att helaomställningsprocessen skall komma i gång.Fru talman! Några av dem som jag ställde frågortill tidigare var inte inne i kammaren och vill följakt-ligen inte svara. har inte heller någonmer möjlighet att svara mig. Jag får ta upp min fråga iandra sammanhang, om hur , kommer att formulera siginför den kommande mandatperioden. Vilka kravkommer de att ställa på att beslutet om Barsebäckskall rivas upp?Anf. 80 () replik:Fru talman! Jag fick en fråga av hur jag i kunde ställa migbakom att vi skulle stänga av ett kärnkraftverk underdenna mandatperiod utan att det påtagligt skulle för-sämra energibalansen. Det ställningstagandet gjordevi . Vi hade långa diskussio-ner. Det fanns forskare som hävdade att det skullevara olyckligt om det blev ett fortsatt torrår. Center-partiet drev denna fråga hårt. Vi försökte att bli över-ens i många frågor, för att få en bättre helhet. Av detskälet var vi med.Sedan såg vi resultatet av 1996. Då såg vi att detinte hade varit så klokt att fatta det beslutet, eftersomvi just det året hade en nettoimport på 5 TWh.Lennart har ju varit en tung general för sinlinje. Först sade ni att all kärnkraft skulle vara bortatill 1990. Sedan var ni med om en uppgörelse om att2010 skulle gälla. är 2010 snart borta. Då förmo-dar jag att flyttar fram positionernaytterligare . Det tycker jag är mer anmärknings-värt, särskilt som ni från hävdar att nikan så mycket om energipolitik. Ni går till2010 och sedan kanske till 2030. Det är ju enormt. Sålänge kommer ingen av oss att sitta i . Vi fårinte vara med om 2030 - inte jag i alla fall. Där nå-gonstans har ni hamnat . Det är anmärkningsvärt.Anf. 81 () replik:Fru talman! Det är inte rimligt att resonera somInge gör. I folkomröstningen stod vi för enlinje som innebar att man skulle stänga av sex förhål-landevis små reaktorer . inträffadedet tragiska att vi inte vann folkomröstningen. Detgjorde den linje som stod för. Denlinjen drev mycket tydligt kravet för reakto-rerna och årtalet 2010.Vi accepterar resultaten av folkomröstningar, bådedenna och andra. Vi accepterade motvilligt att 2010skulle gälla som slutår. Om nu de som drev den linjenkommer fram till att det blir svårt - det är för övrigten uppfattning som jag delar - är det inte avgörandeför vårt arbete mot kärnkraften. Att pådyvla oss att viskulle ha uppfunnit begreppet 2010 är litet magstarkt.Nu vet man inte när avvecklingen blir av. För-hoppningsvis är all kärnkraft borta inte långt efter2010.Fru talman! beskrivning av arbete är också märklig. Det verkarsom om man har arbetat mycket kortsiktigt i en ut-redning som var så tung. Det som man var övertygadom var sanning 1996 är osanning 1997. ett särskilt yttrande med innebörden att det varer uppfattning att man kunde stänga av ett aggregatunder mandatperioden utan att kraftbalansen skullepåverkas påtagligt, utan reservationer för priser ochannat. Den informationen måste ha varit avsedd förnågot operativt och inte bara för att vi andra skulleläsa den. Vad var den informationen till för, IngeCarlsson?Anf. 82 () replik:Fru talman! Det är svårt att direkt tala om vad in-formationen var till för. Jag tror att avsikten var skulle försöka bädda för en politisk uppgörelseom den framtida energipolitiken. Jag vet att vi hadelånga diskussioner. Vi kom in i ett skede där vi intevar rustade för att se skälen. Det blev en ganska snabbdiskussion. Jag tror att avsikten var att bädda för enlångsiktig uppgörelse. Man kan inte säga just nu attdet blev det. Några partier har ställt sig bakom sätt att resonera om stängningen aven reaktor. Jag delar naturligtvis inte den uppfattning-en , när jag ser energibalansen från . Motden bakgrunden är det olyckligt att börja nu.Anf. 83 () replik:Fru talman! Det är trevligt att höra att kan beskriva det så. Beskedet i Energikommissio-nens material var till för att lägga grunden för enlångsiktig uppgörelse, med det innehåll som beskrevs.Fru talman! Jag tillhör dem som tog till migmycket av det skrev just på denpunkten. Jag är glad att den delen av materialet harkommit till nytta och blir del i ett beslut som IngeCarlsson av någon obegriplig anledning inte vill varamed om - det är detta som är kullerbyttan. Jag ärdock övertygad om att majoriteten i ändåkommer att räcka.Anf. 84 () replik:Fru talman! Vi har suttit i överläggningar tillsam-mans. vet att jag tog fram en rapportför att visa hur det har varit i t.ex. med er-sättningsanspråk. Där har man lagt ned reaktorer litettidigare än tänkt, om vi ser på avskrivningstid ellerteknisk livslängd. Där finns inga ersättningsanspråk.Man står helt och hållet för den kostnad som upp-kommer på grund av högre elpris. Reaktorerna skallläggas ned. Det måste ske tidigare. Man står också föratomansvarighet osv.Lennart och jag var helt överens om att viegentligen inte vill att staten skall betala ersättning förde reaktorer som i allra högsta grad är riskfaktorer. Istället skall vi se till miljö, hälsa och säkerhet. Egent-ligen borde det inte bli någon större ersättning förförlorad inkomst . Frågan är mycket intres-sant. sitter man och skall förhandla. Det är enormasummor som helt plötsligt skall betalas till reaktorernaBarsebäck 1 och 2, precis som om ingen vetat om attde skulle stängas av. Båda reaktorerna är snart 25 år.Ett problem är ägandet och förändringen i grund-lagen, regeringsformen 2 kap. 18 §. Hur ser LennartDaléus på det? Hur skall detta problem kunna lösas?Anf. 85 () replik:Fru talman! Vi behöver kanske inte något nytt för-hållningssätt till grundlagen. Den grundläggandefrågan är att man måste ta hänsyn till ägandet avkärnkraftverket. Avställningen av reaktorer måste skepå ett korrekt sätt. Även om man har de ambitionersom jag och många andra har, nämligen att kärnkraf-ten skall avvecklas, kan man inte sätta sig över lagarsom är till för att bl.a. skydda ägandet i landet. Mendet är en annan fråga än vilket ansvar kraftföretagenskall ta under drift. Jag tror inte att och jaghar delade meningar om det. Det skall naturligtvisvara ett större ansvar, mycket större vad mig anbe-langar.Hur de ekonomiska relationerna till ägaren avkraftreaktorerna skall vara är någonting som skalldiskuteras. Att man inte kan bortse från dem tyckerjag är viktigt. Jag tycker inte att man kan hafsa överfrågan, vilket litet grand ligger i resone-mang, och säga att de inte skall ha någon ersättningoch att vi inte skall ta den diskussionen. Så får det integå till. Det skall naturligtvis vara en seriös diskussion.Jag är för övrigt, fru talman, inte övertygad om attreaktorerna är värda så mycket. Men det är en annanfråga. Det är en fortsatt diskussion.Anf. 86 () replik:Fru talman! Då går jag vidare till nästa fråga. Detmåste kännas litet jobbigt att se att man har satsat såpass litet jämfört med . Jag tror säkert attLennart har litet svårt att återvända till sinakompisar och prata om sol och vind när vi satsar sålitet på biobränsle, t.ex. Företagarna, som skall tafram dessa produkter, drabbas speciellt - för att intetala om brukarna.Det gäller t.ex. stödet på till vindkraft. Detsom sker är olyckligt. Jag förmodar att LennartDaléus liksom vi i tycker att det är oer-hört viktigt att satsa på vindkraft. Vi vet att det nord-ligaste vindkraftverket faktiskt står i . Mankan se att det finns en enorm potential om man tittarpå kusterna. Dessutom håller militären på att släppaloss litet mark där de förut har sagt att man inte harfått sätta upp vindkraftverk.Sedan kommer frågan om fossilgas och opinioneni . Jag vet att jobbar väldigt mycketinom för att skapa goda relationer.Hur ser man på att trycket ökar på när detgäller att producera fossilgas, så att vi får elektricitet iSverige?Anf. 87 () replik:Fru talman! Gasfrågan är inte så intressant. Upp-görelsen och de beslut vi fattar här i kammaren ärväldigt tydliga på den punkten. Det är frågan om atteffektivisera och använda det nät som finns, på sinhöjd.Nej, fru talman, jag ser inga besvärligheter med attberätta om innehållet i energipropositionen och upp-görelsen när det gäller utvecklingen av andra energi-källor för mina kamrater och vänner. Jag kan på engång säga att det är klart att det finns skavanker ochsaker som kan göras bättre. Det måste bedrivas ettfortsatt arbete för att dessa saker skall utvecklas. Detär klart att det i den meningen inte är något perfektdokument. Det är säkert inte något perfekt beslut, mendet är ett mycket bra beslut. Det är en bra grund, ochdet ger möjligheter till en offensiv fortsättning. Jag ärför del glad över att vi kunde vara medoch fullfölja förhandlingarna och ge dem ett konkretinnehåll som i mycket bär prägeln av en förnyelse avenergisystemet - det må gälla vind, sol, biobränsleoch, inte minst, effektivare energianvändning - sam-tidigt som vi förmår att mycket konkret börja av-stängningen av kärnkraften.Anf. 88 ():Fru talman! Jag bor i norra i hjärtat avBergslagen. Nästan oavsett vilket håll jag åker när jagåker hemifrån passerar jag nedlagda energikrävandeindustrier. Det är Hållsjöhyttan. Det är Finnhyttan,, , Älvestorp, Karlsdal, Vil-lingsberg, och andra järn- och stålindustrier somavvecklades redan i skarven mellan . Men det är också nyare industrier. Det är stål-verket i Kilsta. Det är stålverket i . Det ärstålverken i , och . Detär gruvorna i , , Stripa, Hoksberg,Idkeberget och Persberg. Det är industrier som harsysselsatt tusentals människor. Det är många arbets-platser som har avvecklats på grund av en kombina-tion av teknisk utveckling och ekonomiska faktorer.Tekniken sprang ifrån många av de tunga basin-dustrierna, och ekonomin medgav inte längre driftenpå dessa platser. Ändå var den gemensamma faktornför dessa industrier att de var energikrävande, att deförädlade svenska råvaror och gav tiotusentals jobb.Efter samma vägar passerar jag också ett antalkvarvarande industrier. Det är Imatra Kilsta i Karl-skoga. Det Scana Boforge. Det är stålverk,Ammeberg mining i , i Hälle-fors, wire, pappersbruk, och Frövifors kartongfabrik.De ligger alla på orter som redan har en hög arbets-löshet. Totalt jobbar bara i mitt län 4 000 direkt i denelintensiva industrin.Vad jag är rädd för och bekymrad över är att jagom skall kunna åka efter samma vägar somjag åker och se ytterligare ett antal industriernedlagda - inte i realiteten av tekniska eller ekono-miska skäl utan av politiska skäl. Här offras tusentalsjobb för att man skall uppnå politiska mål och makt-politiska syften.I mitt län är det inte bara dessa 4 000 som är bero-ende av den elintensiva industrin. Det är också tusen-tals andra som jobbar som underleverantörer och påservicesidan. På många orter är den elintensiva in-dustrin den helt dominerande arbetsgivaren.Den el- och energiintensiva industrin är självaryggraden i Bergslagen. Låt mig ta ett exempel. En avde allra största industriinvesteringar som har skett iSverige är om- och tillbyggnaden avSkoghallsverken utanför . Det är en byggna-tion som har gått på i runda slängar fyra miljarderkronor. Där tillverkar man vätskekartong.Det är en anläggning där man kan utnyttja barrfib-rernas unika egenskaper för att skapa starka och lättapappers- och kartongprodukter. I stället för att eldahalva stocken, som vi gör i många massafabriker,finfördelar man där veden mekaniskt. Det innebär gör av med mycket stora mängder el. Bara iSkoghall slukar man el för att pro-ducera vätskekartong.Så ser det ut i stora delar av skogsindustrin, somär den mest elslukande industrigren vi har. Hela bran-schen gör av med ungefär el . Denbestår förutom av av anläggningar somKvarnsveden i och i ,som vardera gör av med ungefär el varje år.Dessa anläggningar gör var för sig av med ungefär1 % av el. De sysselsätter inte bara ungefär1 000 personer i varje anläggning, de är också bärareav mycket av den infrastruktur som finns i stora delarav omlandet. Det är de anläggningarna som gör att vihar skogsbilvägar och mycket av den struktur vi har.De sysselsätter åkare, processorförare, skogsarbetareoch maskinreparatörer. De skapar välfärd åt skogs-bönderna i inland och i Älvdalen.För dessa industrier motsvarar en höjning av elpri-set på per KWh per kubikmetervedråvara. Priset för det vanvettiga avvecklingsbeslu-tet kommer därför till stor del att bäras av skogsbön-derna i inland och i norra . Det ärinte bondeoffer vi talar om. Det är offrade bönder.Den signal avvecklingen skickar ut till den elin-tensiva industrin är entydig. Industrin kan räkna meden fortsatt avveckling. När den kommer är oklart.Man kan också räkna med att det inte sker av säker-hetsskäl. Det sker inte av miljöskäl och inte av syssel-sättningsskäl, för några sådana skäl är inte redovisade.I stället handlar det om ett politiskt maktspel.Fru talman! Det känns för mig litet ovant att stå påsamma sida som många av fackklubbarna hemma ilänet och som några av de socialdemokratiska kom-munledningarna och kämpa hårt för att få behålla ochtrygga sysselsättningen i en region som är hårt drab-bad av arbetslöshet redan nu.Och det känns litet märkligt att så här från talarsto-len titta på den egna länsbänken och se de tommaplatserna. Jag konstaterar att inte någon av de sexsocialdemokraterna tycker att förutsättningarna för4 000 jobb i länet är värda att debattera, inte ens omde sitter med i utskottet.Helena och , som repre-senterar ett par av de mest arbetslöshetsdrabbadeorterna i länet, tycker inte att det är värt att delta idebatten. Förutsättningarna för tryggade jobb offras iett maktpolitiskt spel.Fru talman! Näringsministern redogjorde för de tre skäl som fanns för att avveckla kärn-kraften. Han konstaterade för det första att kärnkraf-ten inte var riskfri, för det andra att den var omstriddoch för det tredje att den inte var ekologiskt hållbar.I och med de argumenten känns det litet märkligtatt konstatera att en stor del av ersättningskraftenkommer att komma från kolkraft, fossilgas eller elim-port från koleldade, gaseldade eller kärnkraftsdrivnaanläggningar i , , , Poleneller . Näringsministerns argumentationhänger inte ihop.Om dessa tre argument - att kärnkraften inte ärriskfri, att den är omstridd och att den inte är ekolo-giskt hållbar - skulle vara giltiga för allt skulle viavveckla en mycket stor del av energiför-sörjning.Detta visar ganska tydligt att det inte handlar omsakpolitik. Det handlar inte om säkerhet, miljöskäloch ekonomiska argument. Det handlar om ett renod-lat maktpolitiskt spel. skall hållas kvar i bå-ten, och man skall trygga den egna regeringsmakten.Fru talman! Detta är politik när politik är somsämst. Jag yrkar därför bifall till reservation 1.Anf. 89 PER ():Fru talman! var en mycket klokman. Han har redan citerats i denna kammare mångagånger. Hans text om sannolikhet och sanning urUnder dubbelgöken, 1979, är oerhört talande ochstark. Det var alltså efter men förefolkomröstningen och före . Jagskulle vilja läsa upp slutet av hans text, eftersom jagtycker att det är så viktigt i det här sammanhanget:Vi måste lära våra barn att alltid tala sannolikt, såatt de förstår att det som hände i - och iTjernobyl; det är min anmärkning - inte kan händahär, eftersom det inte ens kunde hända där, vilkethade varit mycket mer sannolikt med tanke på att detvar där det hände.Fru talman! gjorde jag ochnågra miljöengagerade människor en resa till detområde som är mest drabbat av avalla områden i världen. Jag skall visa upp en del av enkarta över . Det är en verklighetskarta sommed olika toner - från gult till mörkrött och lila -visar var nedfallet har hamnat.70 % av nedfallet hamnade i . Det in-nebär att en femtedel av mark är förgif-tad. Och en fjärdedel av landets befolkning lever i dethär området.Vi gjorde en resa till en by som heter Av-tuki. Den ligger i den av smitta hårt drabbade regio-nen Gomel i sydöstra . Det var en skräm-mande resa. Vi var i själva byn. Vimöttes av en borgmästare och av byns skollärare, ochvi fick information.Jag står inte i den här talarstolen för att skrämmasmed dessa uppgifter. Det tror jag inte heller att borg-mästaren i Malye Avtuki ville göra. Han ville baratala om sanningen. Han ville tala om vad som hadehänt och hur det såg ut.I det här området är de flesta barn mycket sjuka.Det känner vi till. har hjälpt tillnär det gäller de sköldkörtelcancersjuka barnen. Bar-nen drabbas av sköldkörtelcancer. Man försöker ope-rera bort sköldkörteln, men man kan inte ta bort hela.Då förlorar de immunförsvaret. Därförförblir barnen sjuka i vilket fall. De har nämligen intede hormonmediciner som behövs när man inte harnågon sköldkörtel.I det här området dör 3-4 vuxna personer på varjenyfött barn. Det handlar inte om gamla personer, utandet är människor . Man befinner sigpå något sätt mellan liv och död. Det är inte någotområde där det finns livsbetingelser.Människorna måste försöka äta mat som inte ärkontaminerad, som inte är radioaktiv. Det är oerhörtsvårt, eftersom de är fattiga. I skolan i den by som vibesökte utspisades barnen baraför att man skulle försöka minimera radioaktiviteten.Barnen drabbas nämligen framför allt av den mat somde äter; det är den som gör dem sjuka. Trots detta blirde sjuka. Det beror på att familjerna inte har råd medfrisk föda. De går ut i skogen och plockar sina bär ochsin svamp. De tar också en del djur. Allt detta är oer-hört smittat. Djuren springer från område till område.Den här byn hade vissa åkrar som man kunde odla på.De var visserligen smittade, men man trodde att detodlade gick att äta. En åker i närheten var fullständigtförstörd. Det skulle vara omöjligt att äta en produktfrån den jorden.Den här borgmästaren gick mellan de små tegarna.Han sade att han känner i halsen när han kommer in iett område som är så smittat att det över huvud tagetinte finns något liv.Dessa berättelser från den här lilla byn är oerhörtstarka. När man talar om kärnkraft måste man alltidha detta i minnet.