prot · GK0954 · 1997-01-23 00:00:00 — Därför är vi beredda att accepterabeslut med kvalificerade majoriteter.Vi vill se en kärntrupp av medlemsländer, därSverige ingår, som går före i värnandet av vår natur,och att andra medlemsländer ansluter sig i takt medinsikt och förmåga. Alla skall inte behöva vänta på desom inte vill eller inte kan!Kristdemokraternas modell, som jag speglar här,får naturligtvis inte innebära att varje land snickrarihop godtyckliga miljökrav och förtäckta handelshin-der. Vi kan mycket väl tänka oss en instans inomkomissionen, som får i uppgift att granska ländernasförslag till miljöåtgärder, så att de verkligen är reellaoch angelägna. Åtgärderna kan sedan föreläggas mi-nisterrådet för beslut, men då med kvalificerad ma-joritet.En sådan modell skulle ge möjligheter för med-lemsländer att gå före med gott exempel. Vi tror attdetta skulle vara mer verkningsfullt än modellen allteller inget. har det inte blivit mycket gjort.Jag vill fråga utrikesministern: är regering-ens argument mot linje, att nåfram på något sätt och inte invänta den sista posten isammanhanget?Anf. 58 ():Herr talman! Under dagens debatt har flera inläggberört frågan om internationell brottsbekämpning ochatt man, för att komma vidare och nå ett bättre resultatinom detta samarbete, skall yrka på mer överstatlig-het. Det har t.o.m. ansetts att ryggar infördiskussionen om överstatlighet.Jag tillhör ett parti, , som ryggar i denhär frågan. Det är faktiskt en politisk majoritet i Sve-riges riksdag som, med den vokabulären, ryggar ifrågan. Det beror på att våra medborgare, som harvalt in oss i riksdag, ryggar inför denna dis-kussion. Vi i gör bedömningen att maninte skall forcera i frågan, för då skapar man en klyftamellan medborgare och politiker på ett samarbetsom-råde inom EU. Vår bedömning är att det finns en riskatt detta i förlängningen kan stjälpa hela EU-samarbetet, och det är EU-samarbetet alldeles förviktigt för, med dess stora och viktiga uppgift attverka för fortsatt fred och säkerhet i hela Europa.Anf. 59 Utrikesminister () replik:Herr talman! ställde frågor tillmig på miljöområdet, framför allt hur man genom merav kvalificerade majoritetbeslut skulle kunna nå ettbättre resultat. Detta är heller ingen fråga om antingeneller, för fattas det på miljöområdet många be-slut med kvalificerad majoritet. Men sedan finns detvissa områden där närhetsprincipen ibland gör att viinte kan ta upp frågorna till den typen av votering iEU. När det gäller skattefrågor, t.ex. miljöskatten,tycker vi inte att det är lämpligt att tillämpa överstat-lighet. Det är alltså fråga om en balansgång där detgäller att finna rätt nivå i beslutsfattandet och rätt sättatt fatta beslutet.Vi har här talat om regeringskonferensen.Förhoppningsvis har vi kommit varandra litet närmarei den här debatten och också kunnat upplysa allmän-heten om våra synpunkter. Det viktiga för mig är attregeringskonferensen handlar om sådant som är väl-digt relevant för vanliga människor, nämligen kampenför en god miljö, för jämställdhet, för öppenhet ochkampen mot arbetslösheten - sakfrågor som är vä-sentliga.Regeringen kritiserade oss i början av regerings-konferensen för att vi ägnade oss för mycket åt sak-frågorna. Jag tycker att väldigt mycket visar att vårstrategi var helt riktig. går regeringskonferensenöver till frågorna om hur de institutionella frågornaskall hanteras. är det att ta sig an dem. Dekommer att bli litet knepigare att förstå sig på, men dåhar vi ändå bäddat för sådana frågor som just är rele-vanta för medborgarna.Anf. 60 () re-plik:Herr talman! Jag tänkte ställa en fråga till utri-kesministern, men eftersom hennes taletid är förbru-kad får jag väl uttrycka min egen uppfattning i ställetoch hoppas att den kan nå fram.För att vara riktigt tydlig skall jag ta upp fråganom koldioxidavgiften eller, som en del säger, koldiox-idskatten. Vi ser fördelen i att också på detta områdetillämpa majoritetsbeslut. Det ger möjligheter förländer att gå vidare som ett gott exempel. Miljöntjänar på detta. Det skulle dessutom vara intressant förSverige att, som ett gott miljöland, kunna gå före ochvisa vägen. Vi tror att de små stegens föredöme ärbättre än att inget händer därför att vi sitter fast i enenhällighet.Anf. 61 ():Herr talman! är mer beroende av en välfungerande gemensam utrikes- och säkerhetspolitik änmånga andra EU-länder, dels naturligtvis av geogra-fiska skäl - vi befinner oss närmare ett ännu intestabiliserat f.d. än t.ex. ochFrankrike - dels av säkerhetspolitiskt strukturellaskäl. Vi står vid sidan av medlemskap i en vital del avden europeiska säkerhetsstrukturen, nämligen NATO.Likväl framställs ofta GUSP som ett problem förSverige. Jag menar att det beror på en föråldradvärldsbild. Ingenting kan vara felaktigare. Sverigemåste aktivt medverka till att praktiskt bygga den nyaalleuropeiska säkerhetsordning som så många svenskapolitiker i ord har bekänt sig till. Detta förutsätter envitalisering i synens på GUSP, som av allt att dömakommer framstå som den politiska kärnan i en sådanny säkerhetsordning. Det förutsätter att vi uppdaterarvår världsbild i debatten.Vilka är då de stora GUSP-relaterade frågorna iIGC?För det första handlar det om att föra in Peters-bergsuppgifterna i fördraget. Här råder en påtagligsamstämmighet om att EU skall ges möjligheten attagera genom fredsbevarande åtgärder, krishantering,fredsskapande åtgärder, evakueringsuppdrag ochhumanitära insatser. Läxan från Jugoslavienkrigetvisar behovet av detta.För det andra handlar det om en vitalisering avbeslutssystemet just med ett mellanstatligt samarbete.Därmed följer krav på enhällighet i beslutsfat-tandet.Hävdandet av den nationella vetorätten har blivittill något av ett axiom i den svenska debatten. Menjag tycker att det i stället är dags att fråga om detverkligen ligger i nationella intresse att häv-da vetorätten på IGC. Det finns skäl att ifrågasättadetta.Det irländska ordförandeskapet skriver i det utkastsom ligger till grund för de fortsatta diskussionerna attalla beslut inom GUSP skall kunna fattas med kvalifi-cerad majoritet, undantaget de gemensamma åtgär-derna och beslut med militära aspekter eller försvar-saspekter.När enhällighet krävs skall sådan inte hindras avatt en medlemsstat avger en förklaring om konstruktivröstnedläggelse. Man behöver då inte tillämpa beslu-tet, men får heller inte hindra det.Man tänker sig också att ingen omröstning skallske om en stat hänvisar till ett nationellt politiskt skälför att motsätta sig ett beslut. Frågan skall då i ställetkunna hänskjutas till , där det krävsenighet.Enligt min mening är dessa förslag bra, men deborde vara mer långtgående. Någon form av kvalifice-rad majoritet bör gälla också för beslut om gemen-samma aktioner. Varje diskussion om beslutssystemeti GUSP måste nämligen ses mot bakgrund av denförestående utvidgningen, som är av central betydelseför och . hanterar vi i EU,inom ramen för GUSP, frågor som rör nationellaminoriteter. Är det då rimligt att riskera att den ge-mensamma utrikes- och säkerhetspolitiken förlamas ien situation där EU:s yttre gräns flyttas så att etniska,kulturella och historiska konflikter potentiellt kanfinnas inom EU:s direkta närområde? Det är i stället ijust sådana situationer som EU behöver kunna agerautan hinder, även om ett medlemsland är mer ellermindre berört av en känslig situation.Det är ett politiska faktum, herr talman, att möj-ligheten för en majoritet av EU:s medlemsländer attköra över ett land inom ramen för GUSP alltid kom-mer att utnyttjas med utomordentligt stor restriktivitetoch enbart när det är av allra största betydelse för fredoch stabilitet. Allt annat vore kontraproduktivt. Skulleman inom GUSP regelmässigt börja köra över länder,skulle grunden för den gemensamma politikens legi-timitet urholkas. De flesta beslut fattas i samförståndinom GUSP - nu och i framtiden.Jag tycker att det är viktigt att säga att regeringenbör tona ned kampen för vetorätten och argumenteraför grundläggande nationella intresse av enpotent gemensam utrikes- och säkerhetspolitik. Detgäller att se att möjligheten till majoritetsbeslut fak-tiskt ligger i intresse.Regeringen talade i skrivelsen till införregeringskonferensen om att kunna acceptera majori-tetsbeslut i frågor med begränsad räckvidd. I , där bl.a. jag själv var medlem, talade vi istället om att beslut i frågor som inte är av vitalt in-tresse för ett medlemsland i hög grad skall kunnafattas med kvalificerad majoritet. Det är en långtgå-ende formulering. Den går längre än vad regeringenhar gjort tidigare.Man kan se fyra olika nivåer där vetorätten i dagär relevant inom GUSP. För det första gäller dettraktatsförändringar. Där ifrågasätts den inte ochkommer knappast att ifrågasättas . För detandra gäller det när fattar beslut omprinciperna för GUSP. Inte heller på den punktenifrågasätts vetorätten. För det tredje gäller det beslutom konkreta gemensamma ståndpunkter och åtgärderom vilka det krävs enhällighet. Där kräver alltsåordförandeskapet att man, åtminstone vad gällerståndpunkter, skall överge vetorätten. För det fjärdegäller det verkställighetsbeslut i fråga om de gemen-samma ståndpunkterna och åtgärderna. Här kan manredan i dag gå ifrån vetorätten om man fattar beslutom det tidigare.Det finns alltså inom GUSP, likväl som inom and-ra internationella samarbeten som har säkerhetspoli-tisk betydelse, som , en tradition av att kunnafatta beslut utan att hävda en nationell vetorätt fullt ut.Jag tycker att vi skall anknyta till den traditionen ochdriva på för att få ett så samarbete som möjligt.Vi ser nu ett som förändras. Det vore där-för tråkigt om syn på vetorätten präglades aven världsbild som lever kvar sedan den gamla block-uppdelningens tid. Vi lever i där det är samar-betet, integrationen, som för en fredlig utveck-ling i vår del av världen. Då måste vi också utnyttjamöjligheten att hela EU kan dra åt samma håll och setill att inte ett enda land skall kunna blockera de övri-ga länderna - vare dig det rör sig om 12, 15 eller 20 -från att gå vidare och verka för fred och säkerhet i vårdel av världen.Anf. 62 () re-plik:Herr talman! Vetot är ett sätt för ett land att behål-la sin suveränitet. sade här att manmåste ha ett mer samarbete. För det land somblir överkört, och som alltså har förlorat sin suveräni-tet, kanske en sådan potens känns väldigt riskabel.I folkomröstningen sade regeringen väldigt tydligtatt vetot gör att vi inte kan tvingas till någonting iSverige när det gäller utrikes- och säkerhetspolitiken.Med den tolkning jag gör av det föregående inlägget,vill alltså att skall kunna tvingasi utrikes- och säkerhetspolitiska frågor. Det är en klaravvikelse från informationen i samband med folkom-röstningen.Anf. 63 () replik:Herr talman! Jag tycker att det här inlägget visarprecis vad jag sade, att det i vissa partier lever kvar envärldsbild sedan det dagar. Man ser påsvensk utrikespolitik utifrån föreställningen att dethela tiden är någon annan som skall tvinga på ossnågot hemskt och farligt. Det handlar om någontinghelt annat . Det handlar om att gemensamt taansvar för den europeiska freden. Där tycker jag attSverige skall vara lika delaktigt som andra länder.Jag är inte det minsta orolig för att skallbli överkört inom den gemensamma utrikespolitiken iför oss väldigt viktiga frågor. Det kommer att händaoerhört sällan över huvud taget att något land körsöver. Anledningen till det redovisade jag i talar-stolen: Börjar man köra över länder hit och dit, såförsvinner legitimiteten inom hela den gemensammautrikes- och säkerhetspolitiken och man biter sig självi foten.Det är tråkigt att det finns partier i vår riksdag sominte vill se världen som den ser ut nu utan som för-tvivlat håller fast vid en världsbild.Anf. 64 () re-plik:Herr talman! Vi är alltså överens om att det ärskadligt för samarbetet att köra över länder. Därförborde vi också kunna vara överens om att det är väl-digt bra att faktiskt behålla vetot när det gäller sådanahär vitala intressen. Jag tycker att regeringen verkarföra den rätta politiken i IGC-förhandlingarna.Anf. 65 () replik:Herr talman! Vi känner till att tvåpartier i vår riksdag pratar om beslutssystemen i EUsom om de vore frikopplade från alla andra. om konsensus minus ett, som vi moderater hartalat om, finns inom . Jag har inte hört någradramatiska tal i vår riksdag som klagar på att det är enodemokratisk princip eller en fara för . Sveri-ge har inte vetorätt i och på andrahåll, och det finns inte heller några miljöpartister ellervänsterpartister som talar om detta i dramatiska ter-mer. Här handlar det om att skapa en gemensam sä-kerhet för framtiden, inte om att titta bakåt.Som jag redovisade tidigare i talarstolen, pratarordförandeskapet om att man fortfarande inte skallköra över länder i frågor som har nationell politiskbetydelse. Det jag också försökte trycka på tidigare,är att jag tycker att det här är en för vag formulering.Det vore bättre att gå till det vi i EU 96-kommitténtalade om; vitalt nationellt intresse. Det är en skarpa-re, tydligare formulering. Då får vi inte en situationdär hela EU:s samarbete blockeras av något ellernågra enstaka länder med speciella intressen.Anf. 66 ():Herr talman! växer möjligheterna att lösamånga av världens problem. Mänsklighetens produk-tiva krafter utvecklas med en oerhörd styrka - liksominsikterna om våra ekologiska och sociala livsvillkor.Trots detta går utvecklingen i många avseenden inegativ riktning. Ett snedvridet makt- och fördel-ningssystem skapar, på den europeiska kontinentenoch på flera andra håll, massarbetslöshet, växandesociala klyftor, social utslagning och fattigdom och ettväxande utanförskap. Tendenserna till brutalisering avhela vår samhälleliga existens är påtagliga och allvar-liga.Människorna behöver givetvis internationellt sam-arbete. Men EU har i förvänt detta behov. EUhar konstruerats för att stärka den kapitalistiskamaktstrukturen och utvecklats som ett projekt somlägger alltmer makt över medlemsländerna och folkeni en elits händer. EU är till sin karaktär ett eliternasprojekt betydligt mer än det är det fredsprojekt somdet kallas för i den EU-lyrik som vi har hört exempelpå också här i dag.I det här läget sammanträder nu för att vidareutveckla unionen. Mycket litettalar för att konferensen kommer att förändra EU såatt talet om "folkens " kommer att bli annat äntomma sloganer. Snarare tycks utvecklingen av konfe-rensen gå dithän att eliternas makt befästs, att överpolitik och folkvilja stående institutioner förstärks, attstora stater befäster och ökar sin makt på de mindresbekostnad och att folkens demokratiska möjligheteratt påverka politikens utveckling och innehåll försva-gas.EU har genom sin politik, att ensidigt inrikta sigpå att bekämpa inflationen och att upprätthålla valu-tastabiliteten, förstärkt arbetslösheten och bidragit tilldjupare sociala klyftor. Enligt skallviktiga delar av den ekonomiska politiken i Europastyras av en politiskt oavsättlig och inför väljarnaoansvarig liten krets av centralbanksdirektörer.EMU:s ensidiga konvergenskrav har bidragit till attfördjupa den sociala krisen i Europa.När gick in i regeringskonferensen gjordeman det med flera ambitioner som vi gärna kan be-teckna som sympatiska. En av dessa var att utvecklaEU till vad man kallade en sysselsättningsunion. Detlåg naturligtvis en del illusioner i detta. Inte skulle välvårt relativt lilla land kunna förmå att leda in EU somhelhet i en helt ny politik gentemot arbetslösheten.Och vi börjar nu skymta resultaten av de i och för siglovvärda svenska ambitionerna. De verkar inte blilysande.I det förslag till kapitel om sysselsättningsunionsom det irländska ordförandeskapet sammanfattat -det som föreligger - finns inga tankar om attarbetslöshetsbekämpning skall vara ett huvudmål förden ekonomiska politiken. Överordnade mål är desom betecknas som prisstabilitet och sträng s.k. bud-getdisciplin, dvs. fortsatta sociala försämringar för del av folk. Vad man däremot anar bak-om formuleringarna är de s.k. Essenprinciperna, däruppluckrad arbetsrätt, ökade löneklyftor samt för-sämringar i trygghetssystemen påstås stimulera job-ben. Detta är mest högerpolitisk skåpmat.Sverige har kanske bidragit till att få upp syssel-sättningsfrågorna på dagordningen, men kan social-demokraterna verkligen vara nöjda med det hittillsva-rande förslaget från ordförandeskapet? Om det harnågon effekt kommer det ju att binda oss viden förstärkt högerpolitik, med allt vad det innebär avfördjupade klyftor. Det ursprungliga förslaget tillsysselsättningsunion - presenterat bl.a. av och i - handladeom en europeisk stimulanspolitik, men det förslaget äregentligen avvisat, då det är oförenligt med EMU.En annan fråga som har drivit är om öp-penhet och offentlighet. Det är bra att hargjort det, men det svenska ambitionerna har inte hel-ler här lett så långt som vi skulle kunna hoppas. Istället skall det enligt förslagen vara upp till varjeinstitution att själv avgöra graden av offentlighet.Diarier över inkomna och upprättade handlingar, somär nödvändiga för att öppenheten skall bli något,kommer alltfort att saknas. måste verkligendriva på ytterligare i dessa frågor för att vi skall kunnafå ett positivt resultat.Anf. 67 ():Herr talman! En rad opinionsundersökningar un-der visar entydigt att en stor majoritetav svenska folket är missnöjda med det svenskamedlemskapet i den europeiska unionen. En stormajoritet av svenska folket skulle säga nej om detvore folkomröstning . Men när folkomröstningenhölls fanns en knapp majoritet försvenskt medlemskap. Man måste fråga sig vad somhar hänt. Vad är det som har fått så många som rösta-de ja den gången att nu känna sig lurade? Vad är detsom gör att så många har ändrat ståndpunkt och nublivit mer kritiska?Jag är för min del övertygad om att många röstadeja den gången för att ja-sidan lovade pengar ochminskad arbetslöshet om vi bara blev medlemmar iden europeiska unionen. Ja-sidan hotade faktiskt medytterligare nedskärningar i välfärden och ökad arbets-löshet om vi, svenska folket, skulle nöja oss med attfortsätta vårt europeiska samarbete som . Jagminns ryktet som spreds före om-röstningen att om det blev majoritet för nej-sidan såskulle regeringen sätta sig i krismöte ochomgående lägga fram ett nytt digert sparpaket.Som vi alla nu vet innebär medlemskapet i Euro-peiska unionen att svenska staten får betala medlems-avgifter på snart ca 20 miljarder. Det kan jämförasmed det valfläsk på 10 miljarder som statsministernutlovade i går. Det blev ja i folkomröstningen, ochsom tack för detta höjdes fastighetsskatten, arbetsgi-varavgifterna, momsen på vissa områden, t.ex. serve-ringstjänster, energiskatter osv. Dessa skattehöjningarhar gjort oss fattigare. Det har stramat åt svensk eko-nomi och svenskt näringsliv, och det har gjort flerarbetslösa. I finansieringen av EU-utgifterna ingåräven besparingar på forskning och regionalpolitik,vilket också bidrar till konkreta försämringar i vårtland.De utlovade förbättringarna för svensk ekonomihar uteblivit. För oss i de grönaär detta ingen överraskning. De ekonomiska fördelar-na med fri handel, samarbete och öppna gränser hadevi redan genom avtal med EU. Medlemskapet innebarinte någon förbättring i det avseendet.Herr talman! Medlemskapet i EU kan inte räddaSveriges ekonomi och arbetsmarknad. Det är en långrad politiska misslyckanden som harskapat ekonomiska problem och de problemvi har på arbetsmarknaden. Det är bara vi själva somkan lösa de problemen. Vi i de gröna haraktivt medverkat till budgetsaneringen och till att få igång satsningen på gröna jobb, utbildning, fler före-tag. Vi kommer att fortsätta lägga fram förslag i denriktningen, och vi kommer också att vara beredda påatt samarbeta med regeringen i syfte att uppnå konkre-ta, positiva resultat för bättre ekonomi och fler jobb.Svensk ekonomi har allvarliga strukturella pro-blem, som medför att arbetslösheten fastnar på enoacceptabelt hög nivå, vilket medför en växandemiljöskuld och hotar välfärdens grundvalar. Vi iMiljöpartiet de gröna har alltid varnat för dessa pro-blem och föreslagit en annan, mer ansvarsfull ochlångsiktigt hållbar ekonomisk politik.Medlemskapet i EU innebär dessvärre att vi iSverige har blivit alltmer beroende av beslut somfattas centralt i unionen. Våra möjligheter att självafatta beslut om våra egna angelägenheter har minskat.Vi kan inte längre styra över oss själva i samma gradsom . Det innebär att vi har fått sämre förut-sättningar att lösa våra inhemska problem. EU-medlemskapet innebär att vi tvingas betala ett högrepris för att kunna bedriva en politik som löser desvenska problemen. Den ökade bristen på svensksjälvständighet i det europeiska samarbetet innebär attsvenska medborgare får tunnare plånböcker och färrejobb.Vi står nu inför två stora steg i samma riktning:genomförandet av den ekonomiska och monetäraunionen, EMU, och, som det ser ut, regeringskonfe-rensens skärpning av EU:s ambitioner att bli en verk-lig superstat.Den medverkar aktivt i bäggedessa steg inom EU, såvitt jag har förstått. Det senastehalvåret har EMU kommit att diskuteras alltmer iSverige. har klart visat att de eko-nomiska riskerna för är mycket stora och attSverige därför bör stanna utanför EMU. Utredningenhar i hög grad bekräftat den kritik som vi i Miljöpar-tiet de gröna på ekonomiska grunder har riktat motEMU-projektet. Vi kan konstatera att när en sakligutredning om EMU äntligen kom till stånd, visade detsig att EMU var en dålig idé. de grönaanser att dåliga idéer inte skall genomföras.Herr talman! Dagens debatt om regeringskonfe-rensen har visat att det europeiska samarbetet harförbytts till bildandet av en ny superstat i Västeuropa.Det är missvisande att kalla EU-medlemskapet församarbete, eftersom medlemsländerna i praktikenupplöses som suveräna stater och i stället blir län iden framväxande superstaten . Den tveksamhetsom rått i den allmänna debatten om huruvidaEU är ett samarbete eller ett supermaktsprojekt bordenu kunna förvisas till historiens skräpkammare.Vi blev medlemmar i genom en folkomröst-ning, och det är rimligt att folket får en ny chans attrösta om vi verkligen skall fortsätta på den här vägen.Jag tror inte att det var det här man röstade för tidiga-re. Det är stora förändringar som sker i och med re-geringskonferensen och . Det finnsskäl att återigen pröva om detta är något som vi verk-ligen vill ha.Anf. 68 () replik:Herr talman! Den gamla nej-sidan ägnar sig åt atthävda att ja-sidan hotade in i EU. Se integrandet i ja-sidans öga utan se bjälken i ditt eget, RoyOttosson!I Nej till framställdes fredstankensom en dödskalle i nazisthjälm med kulhål i tinning-en. Den inre marknaden var en bild av en haschrö-kande hora. Det var "Fästning " och taggtrådsatt runt EU. ser vi att den gamla nej-sidan intelägger två strån i kors för att hjälpa nya länder in.Maten var en bild på apelsinjuice som skulle innehållauran 239. Demokratin skulle försvinna, och avbesluten skulle fattas i Bryssel.Vem fick rätt, ?Anf. 69 () replik:Herr talman! Jag tog i mitt anförande upp en delekonomiska frågor. Det gjorde jag just för att detvisade sig att huvudargumentet, att vi skulle vinnaekonomiskt på att bli medlemmar, inte höll. Det varluft.Jag kan medge att även nej-sidan hade en delhotbilder som var väl överdrivna. Men det hindrarinte att svenska folket måste få en talan i den härfrågan. Det finns en väldig skillnad mellan den debattsom förs här och den debatt som man möter ute ilandet när det gäller EU-frågan, regeringskonferensenoch EMU. Jag har försökt föra in litet av det somsvenska folket faktiskt ser och bryr sig om, nämligenvilka effekter medlemskapet har för dem själva ochför deras egen ekonomi.Tyvärr har det gått baklänges ekonomiskt sett se-dan vi blev medlemmar. Vi har inte vunnit på det, vihar förlorat. Det visar sig att många av de löften somutställdes var felaktiga.Nu går EU vidare. innebärytterligare steg mot den superstat som jag beskrev,mycket översiktligt i och för sig.