prot · GK0973 · 1997-03-05 00:00:00 — Re-geringen har dock inte lämnat något förtydligande omnär dessa kommer och i vilken form. uppfattningen att åtgärder måste sättas in omgå-ende för att öka rekryteringen och göra de tekniskaoch naturvetenskapliga utbildningsvägarna i högregrad relevanta för kvinnor. Det är dags att på en bredfront vidareutveckla introduktion, pedagogik, till-gänglighet, syo och inte minst lärarnas utbildning ochfortbildning. Då kanske man på allvar kan få flickoratt välja tekniska yrken.Till sist, herr talman: Jag står naturligtvis bakomalla reservationer, men för tids vinnandeyrkar jag bifall endast till reservationerna 3, 25, 28,32 och 38.Anf. 4 ():Herr talman! Debatten handlar om jäm-ställdhetspolitiken, som är ett viktigt och brett områ-de. Jag vill inledningsvis säga att delarregeringens mål inom jämställdhetspolitiken. Vi an-sluter oss också till många av de analyser som rege-ringen gjort av vilka frågor som måste drivas. Dethandlar om den könssegregerade arbetsmarknaden,om maktstrukturer, om lönediskriminering, om kvin-novåld, om utbildningsfrågor osv.Vad vi däremot inte delar är den verklighetsbe-skrivning som är redovisad i regeringens skrivelse ochsom utskottet ställer sig bakom. Den ger intryck avframsteg inom jämställdhetspolitiken i , trotsatt de svenska kvinnorna upp-levt en backlash på många områden, en brutal om-svängning som innebär att lönegapen växer, att kvin-nors arbetslöshet ökar, att hundratusentals kvinnor harvandrat ut från arbetsmarknaden och in i de passivabidragssystemen och att den könssegregerade arbets-marknaden kvarstår.Det är mycket tråkigt att mot den bakgrundentvingas konstatera att den lägesbeskrivning som rege-ringen gör och som utskottets majoritet ställer sigbakom inte skildrar hur det ser ut. Den speglar inte såmycket av den verklighet som vi ser och som hardrabbat kvinnorna.Men varför är det då så viktigt att ha en verklig-hetsbeskrivning som karta när man skall uppnå de härmålen? Vi menar att det är viktigt att se verklighetensom den ser ut om man vill förändra den. I det sam-manhanget hoppas jag att regeringen och utskottetsmajoritet tar sig en andra fundering.Jag vill börja med att lyfta fram några områden iden mycket brett upplagda skrivelsen. är ar-betsmarknaden könssegregerad. Kvinnor finns på enarbetsmarknad som domineras av låga löner. Kvinnorhar som grupp - i andra avseenden får vi höraandra siffror - av männens inkomster. Kvin-nor som grupp har helt andra anställningsvillkor änmän. Det handlar om visstidsanställningar, dvs. vika-riat, timanställningar och andra former av korttidsan-ställningar. Regeringens försämringar av arbetsrättenkommer att ytterligare försvaga kvinnors situation påarbetsmarknaden.Kvinnor arbetar dessutom i stor utsträckning del-tid, vilket innebär att många utöver redan låga lönerhar deltidslöner. Kvinnors ekonomiska villkor skiljersig alltså väsentligt från mäns. Dessa villkor perma-nentas i livets alla skeden, eftersom våra socialför-säkringssystem bygger på heltids- och tillsvidarean-ställningar. Alltså får kvinnor lägre ersättningar frånsjukförsäkring och a-kassa och mindre pension.Regeringen och utskottets majoritet pekar i de härsammanhangen på genomförda och kommande ut-redningar. Man har noterat problemen, vilket är bra,men man lägger inte fram några konkreta förslag föratt bryta könsdiskrimineringen, vilket är mindre bra.När vi tittar på hur det ser ut i de organ som rege-ringen och majoriteten förfogar över kan vi konstateraatt departementen i är ganska små. Men vi harväldigt stora och ofta resursrika myndigheter. Dessaförfogar man över. Men det gäller att sätta mål och attanvända alla de medel som dessa verksamheter fak-tiskt har att hantera.En sådan myndighet är . Ettalldeles givet och övergripande mål borde väl vara skall bryta den könssegregerade arbetsmarkna-den och att man inriktar hela organisationen på attarbeta aktivt med detta. Men i stället hänvisar rege-ringen i sin skrivelse till s.k. brytprojekt. Där har manmindre än en promille av de medel som används förarbetsmarknadspolitiken.Det är inte så att vi motsätter oss brytprojekt. Men det handlar om mindre än enpromille av medlen. Varför är det inte ett övergripan-de mål för att bryta den köns-segregerade arbetsmarknaden, ? Varför reduceras jämställdhetsfrågan i dettafall till en promillefråga?Regeringen redovisar i sin skrivelse att kvinnorsställning på arbetsmarknaden har befästs och att derasekonomiska oberoende har ökat. Detta trots att siffrorfrån SCB visar att kvinnors deltagande i arbetskraftenminskat från tredje kvartalet 1990 till fjärde kvartalet1995 , och var , och trots atthälften av alla LO-kvinnor somfinns på arbetsmarknaden har visstidsanställningar.Vilken verklighet är det regeringen redovisar?Den kanske mest uppseendeväckande och direktkönsdiskriminerande försämringen ur jämställdhets-synpunkt som genomförts som enskildåtgärd är tidsbegränsningen för deltidsarbetslösa iarbetslöshetsförsäkringen. Bestämmelsen har lett tillatt många deltidsarbetslösa, de flesta kvinnor, sagtupp sig från sin anställning för att bli heltidsarbetslö-sa. Detta beskriver regeringen, och läser jag urskrivelsen: har deltidsarbetslöshetenbörjat sjunka. Hur redovisar regeringen verkligheten?Utskottet ställer sig bakom denna verklighetsbe-skrivning genom att enbart diskutera om det är enbegränsning på ett eller innan kvinnor ramlarut ur systemen. Sedan avvisar utskottet vårt förslagom att man skall avveckla denna direkt könsdiskrimi-nerande bestämmelse.JämO har vid ett otal tillfällen påtalat behovet aven skärpt jämställdhetslag för att kunna driva mål omlönediskriminering, behovet av starkare likalönelag,behovet av att kunna föra grupptalan och behovet avatt kunna se över AD:s sammansättning. Fler talarehar berört detta. har också upprepadegånger motionerat om detta. Vi har gjort det motbakgrund av den verklighet som finns. Den visar attlönegapen mellan könen ökar. Kvinnors kompetensundervärderas konsekvent. Kvinnors anställningsvill-kor skiljer sig från männens, osv. Vi har gjort dettaför att den nuvarande lagen är uddlös. Det saknas t.ex.möjlighet att få fram jämförelsepersoner när det gällermål om lönediskriminering.Var gör regeringen? Jo, i skrivelsen pekar man påJämO:s ansvar för att nuvarande regler blir kända, istället för att ge JämO det redskap som behövs för attaktivt kunna motverka diskrimineringen. Utskottetställer sig bakom regeringens skrivelse och menar attdet inte finns någon anledning att vidta någonåtgärd. När finns den anledningen? Vi har väntat 10,20, och levt med denna diskriminering. Skall vivänta 10, 20, till? När finns det anledning?Lönediskrimineringen tillåts alltså fortsätta i nuvaran-de omfattning. Eller hur skall jag tolka utskottsmajori-teten?Skrivelsen omfattar ett väldigt brett spektrum. Bå-de och kommer förVänsterpartiets räkning att redovisa fler synpunkteroch fler förslag från . Själv tänker jaggå över till ett annat område. Det handlar om forsk-ning och forskningsresurser, som också behandlas iskrivelsen, men kanske inte så djuplodande. Jag villnämna två exempel som jag tycker är ganska peda-gogiska.I dag avsätts av forskningsmedlentill s.k. jämställdhets- och kvinnoforskning. Men huranvänds dessa medel? Ett exempel är att man inommedicinsk forskning har tagit fram en röstprotes fördem som har opererat bort struphuvudet på grund avcancer. Denna röstprotes har en basröst. För att manskall få fram en som har en ljusare röst - vi kvinnorhar ljusare röster - använder man de reserveradeforskningsmedlen för kvinnoforskning. Dvs., vi fåranvända oss av specialdestinerade procentdelar avmedlen för att utveckla och täcka behovet hos 50 %av befolkningen. Jag skulle gärna vilja ha en kom-mentar från jämställdhetsministern om detta.Jag har ytterligare ett exempel som skett i Sverigenu . , intemånga, startades ett av de största forskningsprojektsom genomförts i på barndiabetiker för attutveckla och forska i behandlingsmetoder. Referens-gruppen består uteslutande av pojkar, trots att flickorfår barndiabetes i samma utsträckning som pojkar.Varför då denna enkönade grupp? Jo, alla tidigareforskningsprojekt hade bara avsett pojkar. Skall vikunna göra jämförelser bakåt måste även detta be-handla pojkar. Så konserveras forskningen. Detta såsent som . Föräldrar till flickor får istället för forskning och utvecklade behandlingsmeto-der höra att de skall övervaka sina döttrar i tonåren dåhormonerna förändras starkt. Det är ett andra rangenskönstänkande, finansierat av statliga medel. Vad sägerjämställdhetsministern om detta?Herr talman! Jag vill slutligen lyfta fram kvinno-konferensen i , där fick jämställdhets-pris och undertecknade en handlingsplan om att det ärregeringens ansvar att genomdriva detta i respektiveland. Vi har motionerat i två motioner om att rege-ringen har ett ansvar för att utveckla en strategi för attse till att detta blir verkligt. I skrivelsen och i utskottetbehandlar man frågan så, att det inte är någon skyl-dighet. Men faktum kvarstår:. Det är ett ansvar förregeringen. Vår bedömning är att det krävs en strate-gi. Handlingsplanen är mycket omfattande. Skall dengenomföras, och är man seriös när det gäller att följaupp Beijingplanen, bör det tas fram en handlingsplan.Herr talman! Jämställdhetspolitik är egentligenalldeles för allvarligt för att söka konfrontation kring.I stället är detta ett område där alla demokratisktsinnade krafter borde kunna enas för att aktivt kunnamotverka en könsdiskriminering inom politikens allaområden. Jag menar att anledningen till att en majori-tet av utskottet avvisat 32 hemstäl-lanspunkter är att man blundat med minst ett öga.Utskottets majoritet har varit lika könsblind som storadelar av den svenska lagen och regelverket.Jag står naturligtvis bakom samtliga Vänsterparti-ets reservationer, men jag nöjer mig med att yrkabifall till reservationerna 8, 10, 17 och 44.I detta anförande instämde ().Anf. 5 ():Herr talman! Regeringens jämställdhetsstrategi i skri-velsen bygger på fem punkter. Förhållandet för kvin-nor respektive män måste synliggöras på alla områ-den. Regeringen har utfärdat ett direktiv om att allautredningar skall redovisa jämställdhetspolitiska kon-sekvenser av reformförslagen. Det är bra. Men dettainnebär långt ifrån att beslut inom t.ex. socialpolitikeninte drabbar kvinnor mer än män. Det är fortfarandefinanspolitiken som avgör.Under de senaste årens ekonomiska kris har detvarit lätt att hänvisa till att budgetsaneringen varitöverordnad allt annat. I bästa fall har man kanske känttill att besluten fått oönskade effekter för jämställdhe-ten men ändå sett sig tvungen att genomföra dem.Men jag frågar mig varför finanspolitiken, eller kan-ske förhållandet mellan finanspolitiken och socialpo-litiken, varken redovisas eller analyseras ur ettkönsperspektiv när regeringen beskriver sin långsikti-ga strategi.I detta sammanhang ekar talet tomt om hur denjämna könsfördelningen i regeringen väcker interna-tionell uppmärksamhet. Så länge regeringen inte för-mår analysera begreppet ekonomisk realitet urkönsperspektiv kommer ingen egentlig förändring attkunna ske. Detta är en grundbultsfråga, och sammamekanismer gör sig gällande här som i miljöfrågan.Det finns en insikt om att misshållanden existerar ochom att vi har allt att vinna på en förändring, men deninsikten tillåts inte i grunden påverka den ekonomiskapolitiken.I punkt två står det i skrivelsen att jämställdhetmellan kvinnor och män är ett kunskapsområde. Inommånga myndigheter, företag och organisationer sak-nas tillräckliga kunskaper hos ledningen och andra iansvarig ställning för att pröva verksamheten ur ettjämställdhetsperspektiv.Visst behövs det kunskap, men det handlar intebara om att genom kunskapsuppbyggnad långsiktigtskapa attitydförändringar. Det handlar lika mycket omatt stärka kvinnors rätt. Detta arbete måste ske samti-digt, och då räcker det inte att ge mer pengar tillJämO för att öka JämO:s möjligheter att driva frågorom könsdiskriminering. Det är att frånsäga sig ansva-ret.Man säger att återkommande ändringar av lag-stiftningen måste vägas mot behovet av att reglernafår verka och bli kända hos de aktörer som skall följaoch tillämpa dem. Detta synsätt verkar bygga på tronatt rättsväsendet är könsneutralt. Det är det inte, vilketockså erkänns på annat håll i skrivelsen där man reso-nerar kring vikten av en jämnare könsfördelning blanddomstolarnas ledamöter. Jämställdhetsarbetet får intereduceras till enbart ett pedagogiskt upplysningsarbe-te. Då underskattas styrkan i de strukturer som bärupp diskrimineringen av kvinnor.I punkt tre sägs att nya arbetssätt och metoder be-höver utvecklas för att man skall kunna införlivajämställdhetsfrågor i det dagliga och administrativaarbetet. Här tycker jag att de utredningar och projektsom genomförts eller skall genomföras är mycketlovvärda. Frågan är bara hur dessa skall kunna fås attbli mainstream, när de medel som anslås är mindre änen promille av AMS budget, vilket också påpekade förut.I punkt fyra står att systematisk uppföljning av ar-betet med att införliva ett jämställdhetsperspektiv ialla politikområden behövs för att man skall kunnasamla erfarenheter och kunna bedöma behovet avutvecklingsinsatser. Detta är också lovvärt. Vänster-partiet har ett bra förslag om att man skall införakönsräkenskaper, ungefär som när man nu inför mil-jöräkenskaper.I punkt fem står att det för att man skall kunnamotverka den ojämna fördelningen av makt och resur-ser mellan kvinnor och män alltjämt bör avsättasresurser för särskilda jämställdhetsåtgärder på priori-terade områden. Här bör satsningar mot arbetslöshe-ten bland invandrarkvinnor ges hög prioritet. Att varakvinna och invandrare innebär i dagens samhälle befinner sig i absolut underläge. Att synliggöraetnicitet i jämställdhetsrelaterad statistik är en av deviktigaste uppgifterna framöver för statliga utredning-ar och kommittéer.Herr talman! När vi behandlar regeringensskrivelse om jämställdhetsarbetet vill jag knyta an tillMiljöpartiets motion, där vi lyfter fram behovet avökade medel till den offentliga sektorn. Det är nöd-vändigt att tillföra medel för att undvika att kvinnoar-betslösheten ökar.Inom vården och omsorgen går personalen påknäna. Här finns kvinnodominerande yrken. Kvinnorvarslas, och det är nu , när regeringensbesparingar skall genomföras, som neddragningarnainom den offentliga sektorn kommer att visa sig ochfå fullt genomslag.Kvinnors totala sysselsättning på arbetsmarknadenhar sjunkit. Härmed har också antalet deltidsanställdaökat, trots vad regeringen säger i skrivelsen. Arbetenmed osäkra löneförhållanden är överrepresenteradebland kvinnor. av LO-kollektivets kvinnor ärvisstidsanställda. Det kan också handla om tillfälligaarbeten, där arbetskraft inkallas endast vid behov ochjobbet kanske bara varar . Det visar sigatt det inte med automatik är så att tillfälligt arbeteleder till fast tjänst. LO och JämO har tidigare påpe-kat att den nya arbetsrätten slår hårt mot jämställdhe-ten.Arbetslösheten slår hårdast mot de lågutbildade.Detta gäller både män och kvinnor, men kvinnordrabbas mer och hårdare. För äldre kvinnor blir ar-betslösheten permanent.Regeringen skall ju genomföra en vuxenutbild-ningssatsning, och stor hänsyn bör då tas till kvinnor-nas situation på arbetsmarknaden när pengarna förde-las. Arbetsmarknaden för kvinnor är ju ett viktigt led ijämställdhetsarbetet, och kvinnor får inte bliifrånsprungna och missgynnade.Herr talman! vill att regeringen i ökadutsträckning studerar vårt lands arbetsmarknad ur ettgenusperspektiv. Arbetsmarknaden är segregerad,med mans- och kvinnodominerade yrken. Det betyderatt satsningar på bl.a. vägar gör att kvinnor missgyn-nas vad gäller skapandet av helt nya arbetstillfällen.Vi vet att byggandet av ny motorväg motsva-ras av ca 30 000 arbetstillfällen inom vården.Miljöpartiet anser att det är viktigare att gynna denoffentliga sektorn för att undvika en hög kvinnoar-betslöshet. Den offentliga sektorn är också viktig föratt vår infrastruktur skall fungera. Det är viktigare förföräldrar att barnomsorg och skola är välfungerandeän att de kan komma fortare till jobbetpå en nybyggd motorväg.Ett effektivt medel för att kunna överföra ytterli-gare medel till den offentliga sektorn är en generellskatteväxling, som skulle gynna kvinnor inom främstvård och omsorg och kunna tillföra kommunerna ca20 000 nya arbetstillfällen.Herr talman! Vi i har länge framförtkravet på en förkortning av arbetstiden. Detta är nuden mest angelägna reformen för att man skall kunnakomma till rätta med arbetslösheten. Det är en viktigjämställdhetsfråga, och på den här punkten tror jag attjag får med mig jämställdhetsminister ,som efter vad jag förstått har framhållit att en arbets-tidsförkortning är viktig just ur ett jämställdhetspers-pektiv.En kortare arbetsvecka ger ökade möjligheter förbåde kvinnor och män att nå balans i livet mellanarbete, fritid och familjeliv. Eftersom män i realitetenarbetar heltid och kvinnor till stor del arbetar deltid,innebär en arbetstidsförkortning ett effektivt sätt attomfördela arbete från män till kvinnor.Andelen deltidsarbetslösa har fördubblats sedan1990, och de flesta av dessa är kvinnor med arbeteinom vård och omsorg.Herr talman! I dagens finns människorsom slagits ut eller aldrig fått chansen att komma inpå arbetsmarknaden. Det handlar då om en ekonomiskotrygghet och en känsla av utanförskap, att inte klarakraven och inte kunna göra rätt för sig. Nej, låt ossdela på jobben i stället för på pengarna! Som det nu ärfår de som har jobb arbeta allt hårdare och betalaalltmer för dem som inte har arbete. Hårt stressandearbete medför att tiden inte räcker till för jobb, familjoch sociala förpliktelser.Människor mår dåligt för att de inte kan eller fårlov att arbeta, och de som har jobb slits ut för att dehar för mycket att göra, känner sig otillräckliga ochstressade. En mycket bättre fördelningspolitik vore attdela på jobben i stället för på pengarna. Om vi tittarpå våra grannländer och länderna i EU ser vi att ar-betstiden där redan har sänkts. Det är otvetydigt så attdet blir fler arbetstillfällen för fler människor om mandelar på jobben.Men visst får vi nu gehör för förslag. Kravet påarbetstidsförkortning sprids alltmer. Detta känns braför mig som miljöpartist. Kortare arbetstid diskuterasnu i var fjärde kommun i landet, och ofta är det mo-tioner från som ligger bakom att man gördet. har i sina tidigare motioner talat omkortare arbetstid enligt Växjömodellen. står denmodell för ett femtiotal andra kommuner som funde-rar på att växla löneökningar mot mer fritid. Ytterliga-re 30 kommuner försöker med andra varianter avarbetstidsförkortning.Argumenten i kommunerna är fler jobb, ökad sys-selsättning för deltidsanställda, bättre arbetsmiljö,ökad jämställdhet och en ökad livskvalitet.Sjukfrånvaron och förslitningsskadorna minskar -i huvudsak för de kvinnor som arbetar i kommunerna.I förkortar ett tjugotal kommuner arbetstidenför människor med arbete inom vård, hemtjänst ochbarnomsorg. I Kemi har man beräknat att mer ändubbelt så många jobb har genererats.I motion anser vi också att en utred-ning som tar fram möjligheterna till arbetsvärderingbör genomföras. Det finns kommuner i vårt land somär föregångare. Det finns förebilder som regeringenmed framgång skulle kunna studera ordentligt för attfå inspiration till att förnya politiken. En sådan kom-mun är . I kommun har man tröttnat påatt vänta på ett nationellt användbart instrument förarbetsvärdering. I stället har man beslutat att på egenhand utarbeta ett sådant instrument, så att man däref-ter skall kunna genomföra en ordentlig, heltäckandearbetsvärdering inom kommunen. skulleönska att en genomtänkt arbetsvärderingsstrategi togsfram av regeringen. En sådan skulle komma väl tillpass vid framtida lokala löneförhandlingar inom denoffentliga sektorn.Herr talman! Jag står givetvis bakom Miljöpartietsalla reservationer, men jag vill yrka bifall till reserva-tionerna 11, 18, 21, 36 och 38.Anf. 6 ():Herr talman! I politiska program bör man alltidkunna följa en röd tråd. Jag hoppas att det alltid skallvara uppenbart att det vi kristdemokrater vill se somden röda tråden i vår politik är den människosyn somvår ideologi utgår från. Den betonar det absolutamänniskovärdet, det unika människovärdet och attalla människor har samma värde. Detta blir ocksågrunden för vår syn på jämställdhet.Kvinnan och mannen har ett absolut och lika vär-de och lika status. Drar man ut konsekvensen av dethär på samhällssynen, synen på hur man bygger ettstabilt samhälle, leder det till en strävan efter allasdelaktighet och medverkan på lika villkor.Egentligen tror jag att det i vårt land råder ganskastor samstämmighet om detta i teorin. Men hur ser detdå ut i praktiken? Jag tror att man väldigt kort kanuttrycka var vi står när det gäller jämställdheten ge-nom att säga att vi har uppnått stor formell jämställd-het, men inte reell jämställdhet i samma utsträckning.Vi har ingen brist på välformulerade deklarationer,ambitioner och målsättningar. Men trovärdigheten föralla de här vackra orden kräver att det politiska arbe-tet med kraft inriktas på att skapa reell jämställdhet.Jag tror att det i detta avseende inte finns något partisom inte har anledning att ägna sig litet grand åtsjälvkritik.För att vi skall kunna uppnå reell jämställdhet -det tror jag också egentligen att vi är överens om -måste alla förslag och beslut analyseras ur jämställd-hetperspektiv. Det gäller alla politikområden. Vimåste som grund för våra beslut veta vilka konsek-venser de får för kvinnorna och vilka konsekvenser defår för männen. Naturligtvis är det på vissa områdennågot viktigare än på andra. Som speciellt viktigaområden vill jag framhålla utbildningspolitiken, ar-betsmarknadspolitiken, näringspolitiken, socialpoliti-ken och den ekonomisk politiken.När den socialdemokratiska regeringen tillträddehösten 1994, utlovade man att en sådan här gransk-ning skulle ske i alla förslag. Löftet kom ju också frånen regering som i historia,och också i världshistorien antar jag, bestod av hälftenmän och hälften kvinnor. Den var alltså numerärtjämställd. Vi kan med facit i hand konstatera att löftetinte har infriats. Här kommer jag att koncentrera minkritik i dag.Eftersom löftet inte har infriats, anser jag att riks-dagen verkligen borde framhålla vikten av jämställd-hetspolitiska analyser och beställa av regeringen attsådana analyser skall följa med varje proposition.Jag är förvånad över utskottsmajoritetens syn pådetta. Majoritetstexten talar om det ansvar som liggerpå ledningen för varje departement. Den talar ocksåom jämställdhetsenhetens roll, den roll som jäm-ställdhetsenheten skall ha i det här arbetet. Där har jagnaturligtvis inga invändningar. Precis så borde detvara. Men sedan drar utskottsmajoriteten slutsatsen på grund av detta bör kunna förutsätta att jäm-ställdhetsaspekten har beaktats i de propositioner sompresenteras för . Varför bör man förutsättadetta? Det sägs inte. Det är tydligen bara för att rege-ringen har sagt att ansvaret skall ligga på departe-mentsledningarna och för att det finns en jämställd-hetsenhet.Men vad är det man skall titta på? Jo, det är na-turligtvis resultat. Man skall titta på vad som kommerut av det som regeringen har sagt sig vilja göra. Vi harinte sett några resultat. Vi kan naturligtvis inte draslutsatsen att det här fungerar bara för att regeringenhar uttryckt en god vilja. Det kan vi självklart inte.Jag finner alltså att utskottsmajoriteten här har ut-tryckt sig på ett otroligt underdånigt sätt.Det finns en fyrpartireservation, reservation 38,och det gläder mig att frånCenterpartiet nu också yrkar bifall till denna. harvi bara Moderata samlingspartiet kvar, så får vi ige-nom det här kravet.