prot · GK09105 · 1997-05-20 00:00:00 — , som har ettsärskilt ansvar för att stödja och påskynda utveckling-en i de län där utbyggnaden av närpolisen går sakta,kommer dessutom att redogöra för det aktuella läget isin halvårsredovisning den 1 september 1997.Jag vågar påstå att polisen är på rätt väg för attuppnå målet att närpolisen skall utgöra basen i poli-sverksamheten, men därutöver måste själva verksam-heten ges ett förbättrat innehåll. Exempelvis bör när-polisverksamheten i än högre grad än vad som sker styras av lokala förutsättningar såsom befolk-ningsunderlag, typen av brottslighet och områdetsstruktur i övrigt. En annan utgångspunkt måste varaatt närpolisen verkligen kan erbjuda den allmännaservice som krävs - alltifrån de förebyggande till derepressiva åtgärderna till att förebygga och bekämpaungdomskriminalitet.Jag vill avslutningsvis framhålla att medborgarnamåste kunna känna trygghet i sin närmiljö och haförtroende för rättsväsendets institutioner och derasverksamhet. Syftet med det reformarbete som pågår ärjust att uppnå detta övergripande mål. Det är rege-ringens avsikt att de åtgärder som inom den närmastetiden kommer att vidtas i det längre perspektivet skallleda till en märkbart positiv förändring vad avser bl.a.vardagsbrottsligheten.Anf. 81 (mp):Herr talman! Jag tackar justitieministern för sva-ret. Orsaken till min interpellation är att jag har be-sökt polisverksamheter i olika delar av landet specielltför att höra hur Näpo fungerar, samt att justitieutskot-tet i sitt betänkande 1994/95:14 rörande anslag tillpolisväsendet sade sig förutsätta att regeringen utannågot särskilt tillkännagivande från sidanoga och fortlöpande följer förändringsarbetet inompolisen samt, när det har kommit längre, utvärderardet i lämplig form och redovisar resultatet för riksda-gen. Jag finner , och det har jag inte vetat innan, attRikspolisstyrelsen kommer attge en första rapport. Det är positivt.Före detta hade begärt en utredning somemellertid lades ned av regeringen i december 1994.Utvärderingen skulle inriktas på vilka långsiktigaslutsatser rörande verksamhetens organisation somkunde dras av rationaliseringsverksamheten. Måletskulle vara att ytterligare utveckla och fördjupa for-merna för ledning och styrning av polisen inom ramenför en decentraliserad struktur och regional och lokalförankring.Regeringen ansåg att skulle hauppgiften att stödja rationaliseringsarbetet. Det ärdetta som fått mig att ställa frågan. Det sker en de-centralisering som det sker en omfattandecentralisering, och det är dessa motsatser som harställt till stora problem just för närpolisverksamheten.Det får jag veta när jag är ute och lyssnar på folket.Miljöpartiet har i budgetsammanhang upprepat sittkrav på att man inte skall dra in medel till polisensamtidigt som omorganisation pågår, samt att rege-ringen skall göra noggranna analyser och undersök-ningar av de bästa kostnadssänkande åtgärderna.Miljöpartiet har varit, och är, oroat av hur utveck-lingen av Näpo skall fortsätta om inte medel ochförutsättningar gives. revisorer har den26 februari också poängterat hur viktigt det är med enstrukturöversyn. Man har sett att polismyndigheternagår mot en form av stark centralisering. årsbesparingskrav har lett till att sammanlagt 19län infört s.k. länsmyndighet, dvs. lagt samman po-lismyndigheterna i länet till en myndighet. Endast fyralän, varav är ett, har valt att behålla en fler-myndighetsstruktur.Det råder, måste jag säga, ett brett missnöje och,än värre, en uppgivenhet även bland mycket entusias-tiska och engagerade poliser med ansvar och ambitio-ner. De känner att de inte kan påverka verksamhetenså som det var tänkt. Arbetssituationen är bekymmer-sam, och de anställda lider. Den polis som var nöjdastvar polisen i . Där kunde man fortfarandesjälv påverka, och det fanns även bemanning runt. Alingsåspolisen är en av depoliser som har behållit sin flermyndighetsstruktur.Det man måste analysera är hur sammanslagning-en av polismyndigheterna kan kombineras med sats-ningen på Näpo och behovet av lokal samverkan.Närpoliserna lägger ned ett stort arbete på förebyg-gande verksamhet och på att lära känna ungdomar ochandra personer i området som har problem. När detsedan kommer till insatser - när man skall rycka ut -kommer poliser från en centralort. De har ingen kun-skap om den lokala geografin och om människorna.Det är de som skall vidta de repressiva åtgärderna.Det kan väl inte vara syftet med närpolisorganisatio-nen? Det är inte så jag har tolkat det. Det är inte denorganisation som jag vill kämpa för.Anf. 82 ():Herr talman! Det passade så bra att medverka idenna interpellationsdebatt i kammaren, efter-som radiolyssnarna fick höra att justi-tieministern har för avsikt att satsa 1 miljard kronorpå polisväsendet . Om polisen skallförstärkas med så mycket pengar kommer det medstor sannolikhet att leda till att alltfler blir dömda tillfängelse. avser justitieministern bl.a. att ta ytterli-gare 400 miljoner från kriminalvården. Det innebäratt kriminalvårdsresurserna minskar. Vad händer då?Skall de dömda inte sitta i fängelse?Det vore också önskvärt att få en redogörelse förvarifrån miljarden skall tas. Vad justitieministern gjort i sitt uttalandeär att nämna förstärkningar till polisen. Då är hon juinne på själva anslagsposterna. Jag undrar om det ärrätt att gå ifrån den rutin man har haft tidigare i riks-dagen och plötsligt börja tala om anslag och intebara ramar.Anf. 83 Justitieminister ():Herr talman! Jag hoppas att ge-nom min redovisning ändå fick en klar bild av att detpågår en mycket noggrann uppföljning av det omfat-tande reformarbetet. Det är naturligtvis nödvändigt attså stora och djupgående förändringar som det är frå-gan om här noga följs på olika sätt.Jag vill när det gäller en del av de frågeställningarsom tog upp påpeka att vi också harRiksrevisionsverkets rapport. Jag tillmäter den enväldigt stor betydelse när det gäller att få klarhet i varde problem och hinder för ett rationellt polisarbetetligger som bl.a. leder till att närpoliser på sina hållfortfarande tycker att de inte riktigt kan leva upp tillde krav som vi har satt upp för närpolisverksamheten.Jag tycker däremot att det är ett missförstånd frånKia sida när hon säger att det pågår enstark centralisering och att detta kopplas tilllänsmyndigheterna. Det är ingen tvekan om att detreformarbete som pågår syftar till att decentraliserapolisverksamheten. , närpolisen,syftar ju till att man skall finnas ute bland människor-na där brotten begås och till att utnyttja polisens möj-ligheter att med kunskap om var, när och hur brottbegås också förhindra och ingripa mot brott.Men när man decentraliserar en polisverksamhetså långt som det här faktiskt innebär, krävs det ocksåen central styrning och samordning av verksamheten.De problem vi fortfarande ser, på sina håll om-fattande, handlar just om brister i förmågan att sam-ordna och styra verksamheten. Det leder bl.a. till attdet på sina håll ännu inte är helt klart hur man skalllägga upp arbetet när det gäller att säkerställa bådebasorganisationens krav i fråga om närpolisens upp-gifter och utryckningsverksamheten. Här måste en radförbättringar göras. På sina håll har man lyckats hittaformer för detta som gör att det fungerar. På andrahåll har man en bra bit kvar att gå. Detta kräver encentraliserad styrning och samordning, annars kom-mer det inte att fungera.När det gäller fråga om att kri-minalvårdens medel skulle minska, måste jag säga attdet är ett missförstånd som föreligger. De 400 miljo-ner kronorna som jag talar om är medel . Deberör alltså icke kriminalvårdens medel under inneva-rande budgetår. I de uttalanden som jag har gjort harjag, såvitt jag vet, inte talat om något annat än ramar.Det har handlat om rättsväsendet med exemplifiering-ar av vad man kan tänkas använda de här medlen tillinom polisens område, men fortfarande talar vi omramar. De direkta beloppen fördelade inom utgiftsom-rådet kommer i budgetpropositionen i september.Anf. 84 (mp):Herr talman! Jag hör och erfar att justitieministernändå är väl insatt i de problem som jag här påtalar.Men jag hävdar ändå att går långti fråga om de rationaliseringar som jag tycker attRiksdagens revisorer har en annan åsikt om. Man villinte gå samma väg. Det där med centralstyrning är jujust det som poliserna ute i verksamheten reagerar såstarkt mot. De tycker att länsmyndigheterna med sinahuvudorter styr. De förlägger möten och stab ochlägger ut uppdrag osv. Det är höga chefstjänstemänsom styr mer än polismyndigheten. Den har blivit enfilial. Det är så de känner det. De har ingen talan. Detär inte fråga om någon decentraliserad, lokal arbets-ledning. Länspolisledningarna anser detta som inef-fektivt. De vill styra centralt.Man har också sett att sammanslagna funktionerslukar mer personal . Centrala myndighetertappar kontrollen över verksamhet och ekonomi.Poliserna inom närpolisverksamheten kräver att per-sonalen blir delaktig i planering och ansvar, även näringripanden skall ske. Det är viktigt att de känner tillbakgrunden och att de har person- och lokalkänne-dom. Även de sociala myndigheterna har påtalat det-ta. De har etablerat ett väldigt fruktbart samarbetemed närpoliserna, men när det händer deras klienternågot, är det plötsligt helt andra poliser som står där,som inte har ett dugg kunskap om de här personerna.Utryckningsverksamheten tar på vissa platser upptill . Det är också sådant som jag inte tyckeratt man kan acceptera. På somrarna är det indragningav personal, och det är väldigt stora geografiska ytordet handlar om. Det gäller bl.a. , ochStenungsund. Ett annat exempel är , somstyrs från . Polislarm går övercentralorterna, och avgörande beslut om hela detövriga länet fattas från kommunikationcentralerna.Man säger också att man tycker att det är murar mel-lan avdelningar och att samarbete saknas. Många harockså åsikten att man, eftersom Näpo var en så viktigreform, hade kunnat lugna ned sig med den andraorganisationsförändringen. Man hade kunnat ta dethär först, och sedan se vad man kunde göra för ratio-naliseringar. Det är så abrupt. Det har blivit storahack.Dessutom har häkten lagt ned. Man har fått ta po-liser till att köra personer långa vägar. Åklagarna harcentraliserats, och det har också blivit ett glapp innandet fungerar bra. Det är alltså många faktorer som harpåverkat.Slutligen vill jag säga att när den här centralise-ringen nu har skett, skulle man kunna man tro att dethar blivit färre chefer, men på vissa område har detblivit många fler. Det har också tagit resurser frånverksamheten. I t.ex. harantalet chefer ökat från 190 till 310 . Dethar även varit löneökningar som har gått långt utöverdet centrala avtalet - trots den dåliga ekonomin. Dettapåverkar ju också närpolisen.Anf. 85 ():Herr talman! Jag vill fortsätta med mina frågorgällande budgeten. Om vi börjar med 1998, har mansagt att det skall bli mer till rätts-väsendet. Men dessa pengar äts ju upp. När regering-en föreslår att bl.a. skall tillföraspolisen, skall man ju ta bort 64 miljonerkronor av det som har varit kompensation för krimi-nalvårdens hyreskostnader. Jag läser innantill direktfrån det som justitieutskottet antog gällandevårpropositionen:"Vidare har utgiftsområdesramen justerats frånpris- och löneomräkning som vid den preliminäraberäkningen uppskattades till ett 152 miljoner kronorför högt belopp." Det skall man också reducera. Denhär sammanräkningen fick vi, och den innebär faktisktatt själva ramen sänks med . Manfår alltså inte plus till rättsväsen-det om man räknar på det vis som justitieutskottet harblivit presenterat för.Vad justitieministern också sade i det här radio-programmet , var att man inte skulletäppa till några svarta hål, utan man skulle satsa pånya, friska grepp inom verksamheten. Då undrar jag:Är det nya, friska grepp att krossa och dra ned påverksamheter och att inte fungerar?Nu är men beredd att öppna . Är detnya, friska grepp? Hade vi arbetat med en regeringsom hade velat satsa på det här från första början, såhade vi inte haft de här problemen i dag.Anf. 86 Justitieminister ():Herr talman! tar fortfarande uppdet där med att centraliseringen skulle vara till nack-del. Men jag vill understryka att den centraliseringsom sker inte gäller verksamheten annat , skall jagtillfoga, när det gäller den kvalificerade kriminalverk-samheten. Där behövs det ju en samling på en annannivå än vad som gäller för den lokalt betonade poli-sverksamheten. I övrigt handlar det om att ha en led-ningsfunktion, så att man verkligen får en samordningav verksamheten på det lokala planet. Här handlar detom att väldigt många individer skall fås att dra i sam-ma riktning. Det kräver att det finns en samordning påcentral nivå.Jag vill inte kommentera det där med att det harblivit fler chefer någonstans, men jag skall gärnaundersöka bakgrunden till påståen-de. Det är intressant att ta reda på detta. En av ambi-tionerna med de förändringar som har varit är ju att tabort onödiga chefsnivåer, men att utvecklachefskap på alla nivåer som faktiskt innebär att manleder och samordnar verksamheten. Det var ett av deområden där pekade på ofull-komligheter och hinder mot att bedriva en effektivverksamhet, en resurseffektiv verksamhet. Hur ledar-skapet inom polisen fungerar, och vilka tjänster manhar för det ändamålet, är en mycket viktig fråga.Det är naturligtvis viktigt att alla i en organisationär delaktiga i beslut som rör den egna organisationen.Man skall naturligtvis också hitta former för en sådanmedverkan. När det gäller polisen har vi en någotkomplicerad beslutsordning, eftersom vi har olikainstanser. Vi har det medborgerliga inflytandet vialänsstyrelser, polisstyrelser och nämnder av olikaslag. Det här är en fråga som vi ser över. Vi måstenämligen förenkla styrmekanismerna, så att man intehamnar i en situation av frustration i den lokala myn-digheten, beroende på att det sägs olika saker genomolika styrvägar. Det är ett problem som finns inompolisen.Det påstås att vi gör saker och ting abrupt. Närman gör ett reformarbete finns det alltid de som sägeratt det går för långsamt, och det finns de som säger attdet går för fort. Man vet aldrig riktigt vad som är sant.Det finns så mycket försummelse att ta igen när detgäller att reformera polisens arbete. Därför är detviktigt att nu inte töva. Det svaret kan jag rikta direkttill . Jag tycker inte att det går försnabbt. Jag tycker nog att det delvis går för långsamt,men det går dessbättre åt rätt håll.Påståendet att polisen kör till häkten vill jag till-bakavisa. Det är icke polisens uppgift. Det är krimi-nalvården som sköter transporter till häkten.Maud påstår att de 200 miljonerna ätsupp av pris- och löneomräkningar och av det avdragsom görs med på hyran. Jag villbara säga att avdraget på natur-ligtvis har en direkt motsvarighet i mindre hyra. Omman har blivit av med en kostnad behöver man ju inteheller få anslag för att täcka den kostnaden.Anf. 87 (mp):Herr talman! Jag fick uppgiften från en polissta-tion om att de som grips måste köras till häkten - sominte längre finns på orten utan har flyttats längre bort- av polismän. Det gick åt stora resurser - en helpolistjänst - för detta. Denna uppgift var hämtad iLandskrona, och det var likadant på flera håll. Det ärnära mellan och . Det finns jumycket längre avstånd mellan andra orter.Jag återkommer tredje gången till att det har blivitså stora centralmyndigheter. Jag skulle vilja att detutvärderas om det är bättre att det är så än att man hardet på det andra sättet. Man måste ju göra en utvär-dering för att se om dessa större länsmyndigheter ärså mycket effektivare när det gäller arbetsfördelningoch ekonomi eller om man skall göra en justering idet fallet. Det är ju så många som påpekar att det inteär bra.Jag ställer upp på Näpo till . Näpokom ju till för att man skall komma till rätta medvardagsbrottsligheten. Jag anser att vi på lång siktendast kan lösa problemet med brottsligheten meddetta arbetssätt. Detta är kostsamt i början, men jag ärhelt övertygad om att vi kommer att få mycket tillbakaunder en senare period.I dag har jag fått bättre besked. I vårpropositionenstår det att de 200 miljonerna som skall tillskjutasunder bl.a. skall gå till polismyndigheterna. Härsägs det att en större andel av dem skall gå till närpo-lisverksamheten. Det var ett positivt besked.Avslutningsvis vill jag säga att organisationsför-ändringarna ändå är viktiga för att det skall bli enfungerande verksamhet och för att människorna iorganisationen skall känna en tillfredsställelse.Anf. 88 Justitieminister ():Herr talman! talar om att köra tillhäkten. Jag utgår från att det egentligen handlar ompersoner som t.ex. måste omhändertas för tillnyktring.Den långtgående decentralisering som vi har genom-fört av närpolisverksamheten innebär ju att man intealltid har tillgång till ändamålsenliga lokaler. Manmåste då köra dessa individer till en polisstation somhar arrestlokaler. I vissa fall använder man kanskeäven häkteslokaler, men de är ju egentligen inte tänktaför det.Kia reagerar mot centraliseringen. Jagvill ändå understryka betydelsen av att vi har en poli-sorganisation som kan arbeta över ett större geogra-fiskt område, inte minst när det gäller utvecklingen avIT-stödet. Vi har mycket att göra när det gäller atteffektivisera polisens arbete och verkligen föra in ettdatorstöd i de olika delarna av polisverksamheten. Föratt det skall kunna göras på ett rationellt och effektivtsätt krävs att man arbetar med stora regioner medanman utvecklar tekniken. Det är samma sak med denhär ledande funktionen. Jag skall avslutningsvis stan-na vid den. Det spelar egentligen inte någon roll varnågonstans den person sitter som tar emot ett larmoch beordrar någon att köra. Det avgörande för skall kunna hantera den här verksamheten påbästa sättet för allmänheten är var någonstans de somskall rycka ut finns, inte den som svarar i telefon ellersköter samordningen. För att man skall få ett braresursutnyttjande och för att man skall kunna säker-ställa att det finns en polisbil att skicka när det händernågonting är det viktigt att den som sitter och beslutarråder över ett stort område och över omfattande resur-ser. Annars blir det problem.8 § Svar på interpellation 1996/97:266 ombosnienkroater i SverigeAnf. 89 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig omregeringen, mot bakgrund av rapporter om "etniskrensning" i , har för avsikt att verka för attsamtliga bosnier med kroatiska pass beviljas perma-nent uppehållstillstånd i . Vidare frågar om regeringen fått garantier från Kroatienom att bosnier med kroatiska pass inte kommer attsändas till minoritetsområden i Bosnien.Jag kan till viss del upprepa det jag svaradeRagnhild Pohanka i på endelvis liknande fråga. I beslut den 28 november 1996tog regeringen generellt ställning till skyddsbehov förpersoner med kroatiskt medborgarskap. Regeringenvar av uppfattningen att den allmänna situationen iKroatien inte var eller riskerade att bli sådan att med-borgare i det landet hade behov av skydd i Sverige.Detta gällde även för den grupp som för närvarandevistas i och som har medborgarskap både iKroatien och , de s.k. bosnien-kroaterna. Vid denna bedömning har konsul-terat FN:s flyktingkommissarie och organisationer iKroatien som studerar situationen för de mänskligarättigheterna. Inget talar för att dessa personer vid ettåtersändande till kommer att utsättas förförföljelse eller någon annan behandling som kundemotivera att de borde ges skydd i . En annansak är att de beslutande myndigheterna har att ta hän-syn till samtliga omständigheter som är av vikt i detenskilda fallet, däribland att starka humanitära skälgör sig gällande efter en lång vistelse i och attdet kan finnas särskilda traumatiska upplevelser i detenskilda fallet.Herr talman! Omkring 200 000 personer tvingadespå flykt efter den kroatiska militära blixtoffensivenunder . En stor del av dessa flyk-tingar har sökt sig till . Ansträngningar görs i synnerhet från UNHCR:shåll för att man skall få i gång återvändandet. Runt13 000 flyktingar har från kroatiskt håll officielltbeviljats återresa. Enligt UNHCR har ungefär 10 000av dessa återvänt. Möjligheten att få återresetillståndhar förenklats efter avtalet om normalisering mellanKroatien och , somundertecknades . Detta avtal slogfast principen om flyktingars rätt att återvända tillhemorten eller dit de vill återvända.Ansökningarna kan numera lämnas in på kroatiskaambassaden i . Vad gäller återvändande tillområden som serberna fördrevs från i slutskedet avkonflikten har detta ännu bara skett i liten omfattning,UNHCR räknar bara med några hundratal, mest äldrepersoner. I dessa områden har kroatiska internflyk-tingar och andra flyktingar löst sina bostadsproblemgenom att ta ett övergivet serbiskt hus i besittning.Detta sker med stöd av de lokala myndigheterna.Officiella kroatiska uppgifter talar om att runt 7 000bostäder används på detta sätt. Man bör då betänka attdetta sker i en situation där är synnerligenpressat av närvaron av enligt UNHCR omkring358 000 internflyktingar och bosniska flyktingar. Detär förståeligt att myndigheterna använder de medelsom står till buds i en svår situation. Däremot är detoförsvarbart att de serber som försökt att ta sin egen-dom i besittning inte får det stöd och den hjälp som deborde få från de lokala myndigheterna och framförallt polismyndigheten. är alltså starkt kritisktmot detta om det skulle innebära att återvändandet avserbiska flyktingar till hämmas. Sverigeagerar därför aktivt på det internationella planet bl.a.genom EU och i FN för att förmå att under-lätta återvändandet av serbiska flyktingar. Här finnsnågra ljuspunkter. UNHCR och samarbetarför att ta fram en plan för flyktingåtervändandet. För-siktig optimism upplevs efter de genomförda kommu-nalvalen, även i östra , där serbiska intern-flyktingar röstade mangrant. Man tvingas dock kon-statera att alltför få har kunnat återvända till detidigare serbkontrollerade delarna av . Vadspecifikt gäller gruppen bosnienkroater som finns iSverige och den inverkan de kan ha på serbiska flyk-tingars möjlighet att återvända, anser jag att den ärminimal.Herr talman! kommer att aktivt agera föratt förhindra att den svenska gruppen bosnienkroaterfår en sådan inverkan. Det har inom Utrikesdeparte-mentet utsetts en person med lång erfarenhet frånregionen med uppgift att övervaka vad som sker, hållakontakt med kroatiska myndigheter, osv. Sverigekommer även att se över den mottagningskapacitetsom ställts till förfogande genom Sida.Dessutom kommer att öka sina ansträngning-ar att agera mot vad gäller dessprogram för återvändande till f.d. . Detfinns redan en person på plats på svenska ambassadeni som skall verka som en länk mellan myn-digheter och organisationer i och och förmedla information om förutsätt-ningarna för återvändandet.Jag kan nämna åtskilligt fler insatser, men sam-manfattningsvis anser jag, att tagit ett stortansvar för att återvändandet till f.d. skallfungera väl, något som jag anser är en av de viktigastekomponenterna i fredsprocessen i f.d. Jugoslavien.Anf. 90 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret. Detär ett bra, helt politiskt korrekt svar, men det är intesvar på mina frågor. Jag vill veta om regeringen harför avsikt att verka för att de bosnier med kroatiskapass som kom före till - inteefter, för att göra mig helt tydlig - får permanentuppehållstillstånd i . Den frågan har jag intefått svar på. Jag vill också veta om regeringen har fåttnågra garantier från kroatiska staten att de bosniersom vägrar delta i den etniska rensningen inte kom-mer att skickas tillbaka till minioritetsområden i Bos-nien. Den frågan har jag inte heller fått svar på.Statsrådet säger att det inte finns någonting somtalar för att de som återsänds kommer att utsättas förförföljelse eller någon annan behandling som kanmotivera att de bör ges skydd i .