prot · GK0976 · 1997-03-11 00:00:00 — säger att regeringen är skyldig att ge enredovisning och att den får ta till i stort sett vilkametoder som helst. Jag delar inte den uppfattningen.Jag har en högre ambition än så. Det är klart att viskulle kunna ta till något bara för att formellt uppfylladet kravet, men rimligtvis uppfylls inte kravet påkvalitet. Vidare handlar det om viktig information.Dessa saker arbetar vi med. De är svåra och arbe-tet tar tid. Jag är dock övertygad om att vi successivtkommer att utveckla allt bättre metoder för att mätamiljöpåverkan och miljöskulden, men vi är inte där . Därför är det ett viktigt arbete som på regering-ens uppdrag bedrivs hos olika myndigheter för attutveckla s.k. gröna nationalräkenskaper. Jag utgårfrån att vi kommer att få ett bra underlag och att visedan kan arbeta vidare med detta. Det är i varje fallmin ambition.Slutligen kommer jag till skatteområdet. Sverigeär generellt inte anhängare av en gemensam skatte-politik inom EU-området. Tvärtom är det mycketviktigt att vi slår vakt om den nationella skattepoliti-ken. Bestämmanderätten där skall ligga i , intenågon annanstans. På miljöområdet är det naturligtvismycket värdefullt om andra länder slår följe medSverige och inför, och i vissa fall, höjer skatter pådetta område, t.ex. koldioxidskatten. Ambitionernadär är alldeles för låga. arbetar i nämndariktning. En del länder släpar efter, men vi kommer attfortsätta att driva arbetet även på det här området.Anf. 26 ():Fru talman! Det är naturligtvis utmärkt om rege-ringen driver frågorna om höjd koldioxidskatt och ominförandet av koldioxidskatt i en del länder i EU-samarbetet. Det lät emellertid inte så då vi hade denstora debatten om regeringskonferensen, men i ochmed det här förtydligandet hoppas jag att det verkli-gen är så. Dock återstår att se om varje land inom EUi just denna enskilda fråga skall ges vetorätt att stoppaalla förslag om införandet av koldioxidskatt. Där harErik inte sagt var man egentligen står.Ja, det gäller att se till helheten. Det är ju det somär poängen med att ta in ett brett miljömål och ettmiljöskuldsresonemang i konvergensprogrammet somett av de konvergenskrav som skall klara av.Detta är ett av få tillkommande krav. Kraven på sys-selsättningen och miljön är två krav till som vi utöverkraven i skall klara för att få ensammantaget bra ekonomisk politik. Det kan man intekrypa ifrån. Detta har inte redovisats på ett sådant sättatt det gått att utvärdera om regeringens politik tillgo-doser just nämnda krav. I och med att man från rege-ringens sida inte redovisar det går det inte att föra enpolitik som tillgodoser detta krav. Man kan inte an-vända vilka metoder som helst, men i och med denskrivning som finns är regeringen fri att använda denmetod som den finner vara bäst.När det gäller kretsloppsmiljarden finns det ocksåskäl att säga att sammantaget i statsbudgeten omfattaråtstramningen på miljöområdet totalt 3 miljarder från1996 till 1999 - kretsloppsmiljarden inräknad. Dettagår åt fel håll.Anf. 27 Finansminister ():Fru talman! Helt kort vill jag kommentera någrapunkter. När det gäller skattepolitiken i EU-sammanhang är den viktigaste linjen som Sverigedriver, och skall fortsätta att driva, att behålla detnationella självbestämmandet. Jag är utomordentligtorolig för en utveckling där vi släpper fram möjlighe-ter för en majoritet av andra länder att tvinga Sverigeatt föra en skattepolitik som strider mot våra intres-sen. Jag vill inte medverka till en sådan utveckling.Det gör att jag är betänksam inför krav eller förslagom att slopa den s.k. vetorätten. Ett annat sätt attuttrycka detta är just att ett land kan tvingas föra enpolitik som det inte vill föra. Vi måste göra den typenav överväganden.En annan sak är att vi aktivt driver på för att få tillstånd ett gemensamt uppträdande och en harmonise-ring när det gäller miljöskatterna. Detta skall vi fort-sätta att göra.En annan iakttagelse gäller det som jag fick höra iett tidigare inlägg, nämligen att utgiftsnedskärningar-na är våldsamma på miljöområdet, medan det nästaninte finns några utgiftsnedskärningar på andra områ-den. Det stämmer naturligtvis inte med den faktiskautvecklingen och självfallet inte heller med hur folkuppfattar utvecklingen. Vi har tvingats ta till ganskaomfattande åtgärder - både utgiftsnedskärningar ochskattehöjningar - på en lång rad områden. Det harvarit smärtsamt, men det har varit nödvändigt. I detsammanhanget har även miljöområdet fått vara med,liksom många andra mycket angelägna områden. Detstår jag för och det har varit ofrånkomligt.Vad vi nu ser framför oss, bl.a. genom den krets-loppsmiljard som avsatts, visar att miljöfrågorna intaren alltmer framträdande plats. Det gäller naturligtvisockså arbetet med det hållbara . Bland deåtgärder som vi prioriterar är, menar jag, miljöområ-det ett av de allra viktigaste. Så kommer det att varaäven i fortsättningen.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1996/97:187 om Ko-sova och Kosova-albanerAnf. 28 Statsrådet ():Fru talman! har framställt en interpella-tion med anledning av det skärpta läget i Kosovopro-vinsen i . frågar mig vilka åtgärderregeringen avser att vidta för att förhindra avvisning-en av kosovoalbaner till Kosovo med anledning avden allvarliga situation som råder där.Under konflikten, som ledde till f.d. Jugoslaviensupplösning, kom runt 69 000 asylsökande från Serbi-en till , det stora flertalet av dem från Kosovo.Ungefär 21 000 fick permanent uppehållstillstånd,men ett stort antal ansågs inte ha tillräckliga skäl föruppehållstillstånd i . Många avvisades såledestill . blevdet emellertid omöjligt för jugoslaviska medborgaresom fått avslag på sin asylansökan att återvända tillFörbundsrepubliken på grund av myndig-heternas ovilja att ta emot dessa medborgare. Fram tilldess att fattade sina senastepraxisbeslut om barnfamiljer som fick uppehållstill-stånd av humanitära skäl fanns omkring5 000 personer kvar i som fått avslag på sinaasylansökningar och för vilka ett återvändande varaktuellt. Genom praxisbesluten kommer dock dennagrupp att reduceras åtskilligt.Nya asylsökande kommer till varje må-nad. Det är svårt att veta om de kommer från För-bundsrepubliken direkt eller från någotannat land, t.ex. . Det är principiellt viktigtatt nå en överenskommelse med FörbundsrepublikenJugoslavien som innebär att landet återtar sina egnamedborgare. Det är en folkrättslig förpliktelse att taemot sina egna medborgare. har förhandlatmed i mer än ett ochett halvt år om ett återtagandeavtal som bekräftardenna förpliktelse. Vi bestämmer naturligtvis självaom vi önskar utnyttja ett sådant avtal i det enskildafallet. Jag vill betona att avtalet avser jugoslaviskamedborgare i allmänhet och inte enbart kosovoalba-ner.Fru talman! Jag håller med om att situa-tionen i Kosovo är allvarlig. Grova övergrepp mot demänskliga rättigheterna sker fortfarande och vålds-handlingar rapporteras. Motsättningarna mellan be-folkningsgrupperna har ökat. , som slötsmellan representanter för den albanska folkgruppenoch de jugoslaviska myndigheterna, sågs som ett stegi riktning mot en dialog. Avtalet har dock ännu intefått praktiska konsekvenser och konflikten om Ko-sovos status förblir olöst. Denna fråga ses som mycketviktig av bl.a. och EU och är en betydelsefullkomponent i dialogen om en process mot en normali-sering av förbindelserna mellan FörbundsrepublikenJugoslavien och omvärlden. Denna fråga har fått nyaktualitet efter den senaste utvecklingen i Förbunds-republiken som erhållit beslut om avvisning har fått sinaärenden prövade av och . Myndigheterna har alltså funnit att fördessa personer fanns inte tillräckliga skäl för att erhål-la uppehållstillstånd i . När dessa beslut fatta-des var myndigheterna medvetna om förhållandenanär det gäller mänskliga rättigheter och situationen iövrigt i Kosovo. Emellertid var de av den uppfatt-ningen att enbart den allmänna situationen där intekan ge rätt till asyl. Däremot har t.ex. framträdandealbansknationalistiska politiker i Kosovoregioneneller aktivister som riskerar förföljelse erhållit asyl iSverige. Dessutom har många erhållit uppehållstill-stånd av humanitära skäl, ofta barnfamiljer somhunnit rota sig i efter en lång vistelse här.Fru talman! Regeringen har inte någon möjlighetatt ändra besluten i dessa ärenden då de är fattade avsjälvständiga myndigheter. Det finns möjlighet attgöra en ny ansökan där myndigheterna kan ta hänsyntill nya omständigheter som uppkommit i de olikaärendena. Det kan röra sig om att den politiska situa-tionen har förändrats så att det är omöjligt att åter-vända eller att starka humanitära skäl finns för uppe-hållstillstånd. Det senare kan t.ex. uppstå vid en ut-dragen väntan på ett avgörande.Anf. 29 ():Fru talman! Jag tackar för svaret.Jo, , regeringen kan ändra. Den nyautlänningslagen ger ökade möjligheter för regeringenatt utställa förordningar, vilket skulle kunna applice-ras på dessa människor från FörbundsrepublikenJugoslavien, som har väntat i tre, fyra, på att fåasyl.Jag skall börja med det sista här, om att aktivisterfår stanna. Jag har nämligen en ansökning - jag vetinte hur han har överklagat - av BeqirHoti, och den beskriver så bra bakgrunden till varförjag har ställt denna interpellation.Han säger så här: "Jag har aldrig funderat på attplanera en framtid i anslutning till min emigration,eftersom en emigrants liv hör till det bittraste här påjorden för att inte tala om livet som asylsökande somjag nu prövat på i fyra och ett halvt år.Det är bara en sak jag vill slå fast: jag kom inte avfri vilja till ert demokratiska land för att skaffa migkapital, lyxbil eller för att syssla med politik, eftersomdet var politiska skäl som tvang mig att lämna mitthemland, som jag älskade så mycket men måste lämnamot min egen önskan eftersom jag ständigt var för-följd av serbiska polisen.Jag flydde från bojor, fängelser och serbiskadomstolar där de som vågar säga sin mening blirdömda till hårda straff.Den repression som oupphörligt utövas mot alba-nerna visar inga tecken på avmattning, tvärtom ärläget dramatiskt.För närvarande får inte albanerna skydd av någon,de lever under hot , överallt. De utsätts förmisshandel, fängslanden, rån och mord; de tvingaslämna ifrån sig sina bostäder enbart för att de är alba-ner. De serbiska fängelserna är fyllda av albanskapolitiska fångar, eftersom vi har att göra med en poli-siär och militär regim.Albanerna utsätts för kollektiva trakasserier avden serbiska regimen. Här är ett exempel: när polisenletar efter en person och inte hittar honom tar de somgisslan hans far, mor, bröder, systrar, hustru ellerbarn. En sådan sak har hänt med min familj i Kosova.Polisen sökte mig, och då de inte hittade mig lämnadede en kallelse till min bror att han skulle infinna sighos polisen. Detta finns återgivet i en artikel i tidning-en RILINDJA med rubriken.Så här fortsätter brevet: "Över 130 000 människorhar drivits från sina arbetsplatser, de har berövats sinekonomiska existens och sina tillgångar, sina sjukhus(- - -)". Människorna får inte tala sitt språk eller läraut språket, och skolavtalet tror man inte så mycket påeftersom man inte har sett det komma i gång.Beqir Hoti arbetade på Radio Prishtina och blevtvungen att propagera mot de sina. Efter att ha vägratgöra det flydde han till slut, för han ville inte utsättasina egna för förtal och ställa upp för propagandister-na. Så kom han till , och här har han överkla-gat . Den sista resan väntar honom, sägerhan. Är det resan Stockholm-Moskva-Belgrad ellerStockholm-Amsterdam-Belgrad eller varför inte densom oftast används: Stockholm-Göteborg-Rom-Bari-Antivari? Beqir Hoti är väldigt bitter.Jag frågar mig: Visst går det att ändra de här reg-lerna? Vi har genom utlänningslagen utrymme attinföra nya förordningar, och jag anser att det är högtid att göra det. Vi vet vilka som har varit i landet itre, fyra, . Vi vet vilka som kommer från Tysk-land, för de har kommit hit. Det går alltså attskilja människor åt.Det är oftast barnfamiljer, som sade,som får stanna, men de som har riktigt små barn, desom har vuxna barn och de som är ensamstående fårinte stanna. De hålls på halster, och de står inte ut.Det kan vi se i de psykiatriska protokollen. Här harjag några handlingar som gör en matt när man tittar pådem. Det är aldrig så allvarligt att vi skulle säga att viinte kan göra någonting; att vi politiker inte kan utanbara myndigheterna. Vi politiker, både i riksdag ochregering, har ett ansvar, och jag anser att vi kan göraoerhört mycket.Anf. 30 ():Fru talman! Jag får tacka för svaret.Situationen i Kosova är nu mer ömtålig sedan denhär interpellationen skrevs, sedan praxisbeslutet fatta-des, sedan FARR m.fl. uppvaktade och sedan alla brev och uppgifter som jag stödermig på skrevs eller berättades. I det ljuset vill jag attden här interpellationen skall behandlas. Situationen iAlbanien påverkar ju också Kosova, och området ärju en tidsinställd bomb - det är oerhört farligt därnere . Man bör alltså inte skicka tillbaka ytterligaremänniskor till det elände som är där.Eva läste upp en berättelse. Alla dessa flyk-tingar har ju enskilda berättelser. Gemensamt har debakom sig förtrycket i Kosova. Gemensamt har debakom sig flykten och ett annat skäl, som jag tyckerär väldigt viktigt, nämligen att de har varit här sålänge. Många barnfamiljer får stanna, det har jagockså noterat, men inte alla. Man sänder helt obe-gripligt rätt vad det är tillbaka en barnfamilj som harungefär lika starka skäl som andra som får stanna.Jag har listor här över namn som man har samlatin på olika ställen i , men det har inte varitnågon stor, gemensam insamling. I ett brev står det:Vi är flyktingar, albaner från Kosova, som vistats häri . Det har varit mycketsvårt och psykiskt pressande att leva i ovisshet så långtid. Vi har inte haft något med polisen att göra här iSverige och aldrig någonsin haft något med brott attgöra, varken här eller i Kosova, varken vi eller vårfamilj. Barnfamiljer får stanna ganska ofta, men visom är ärliga människor och ensamma, utan barn,ofrivilligt barnlösa, vi har nästan ingen chans att fåstanna. Dessa flyktingar tycker naturligtvis att detta ärväldigt allvarligt.Man har ju länge talat om att om det bryter ut iKosova, då blir det värre än någon annanstans. Jagkan inte föreställa mig en värre situation än det var iBosnien och , men det finns ju grader i helve-tet.Vi vet att när dessa människor kommer tillbakakommer de att utsättas för våld, och de har ingenstansatt bo. Man lägger ju noga märke till att de har flyttoch lämnat landet, så serberna tänker att de kanskehar pengar och att serberna kanske kan få någontingav det.Vi här i blir visserligen av med det pro-blem vi kanske anser att vi har med för många flyk-tingar, men vi kommer kanske inte att följa de härmänniskorna. Det är väldigt viktigt att vi försökerfölja människor och ta till oss vad som har hänt när dekommer fram. Vi vet ju att vår flyktingpolitik i ettantal fall har lett till fängslanden och förnyad tortyr,både i , i och i andra områden.Länderkommittén för har gjort enuppföljning med noggranna intervjuer och statistiköver svaren med hänsyn till kön, ålder, från vilketland flyktingen kom, om han eller hon ingått blandäk-tenskap osv. Jag skall försöka skicka denna utredningtill ministern om han inte redan har fått den. Jag kansäkert få en ny kopia.Blandäktenskapen är ett oerhört problem. Jag hörde om en familj som hade skrivit ett barnpå henne och ett på honom innan de flydde hit, därföratt de sedan skulle få räkna med att bo på olika platserom de inte fick stanna. De delade alltså på familjenredan där.Anf. 31 ():Fru talman! Jag skulle kunna fortsätta att läsa brevför . Jag skulle kunna fortsätta med ut-tömmande beskrivningar om situationen i Kosova.Men , och hur situationen ser ut. Vi har fått en uttömmandebeskrivning i den interpellation som harframställt och i de grundfakta som här har lyfts fram.Fru talman! Jag skall avstå från det. Jag skall baragöra några korta kommentarer kring detta svar.Inledningsvis vill jag säga att interpellationen ochsvaret inte handlar specifikt om situationen i Kosovaoch vad regeringen gör åt den. Frågan är dock nämnd,och statsrådet delar vår oro. Men det som PierreSchori konkret redovisar av det som man gör för attkomma åt grundorsakerna är inte särskilt utförligt.Det är ändå där som man måste börja och inte medflyktingsituationen i vårt land.När det gäller att generellt ta tillbaka dem som harflytt från f.d. anser jag, ochde som här är engagerade att det måste till ett krav påatt så görs. Det är en skyldighet att ta emot de egnamedborgarna, därom är vi helt överens. Men manmåste se på hur det görs. De beskrivningar som vi harfått från Kosova är inte särskilt positiva. I den senasterapporten från Human Rights Watch i enbeskrivning just av hur flyktingar återvänder och avhur det mottagandet innebär fortsatt diskrimineringom man inte blir fängslad eller blir utsatt för trakas-serier. Det räcker inte med att få till stånd ett avtal därlandet i fråga förbinder sig att ta emot återvändandeflyktingar. Man måste se till hur det sker i verklighe-ten.Jag tycker att det är litet märkligt när kring detta att inte samtliga som harkommit hit skulle ha rätt att stanna och att det skallgöras individuella prövningar. Statsrådet delar ju oronöver situationen. Den har varit mycket allvarlig underhela , men den har förvärrats undersenare tid. Leder inte detta till någon slutsats för re-geringens del? Kanske skulle betydligt fler ha haft rättatt få asyl än dem som har fått det, förutom demsom har rätt till asyl genom återförening med sinafamiljer? Varför använder man sig inte av den möj-lighet som lyfte fram, en förordning?Sedan vill jag ta upp den positiva syn som PierreSchori har på våra myndigheter och Utlänningsnämn-den. Vi som är engagerade i dessa frågor har svårt attdela denna positiva syn, ehuru vi gärna skulle viljagöra det. Men verkligheten talar ju emot. Det är ocksåett sätt att lägga ut ansvaret på myndigheter när det ärpolitiker som har det politiska ansvaret. Jag vill ocksåta upp förhållningssättet mellan politiker och . Politikerna säger att tjänstemännenhar klara fakta och vet hur det ligger till och att delitar på tjänstemännen, och vice versa. Det är alltså ettspel mellan politiker och myndigheter som jag tyckerär rätt olustigt och som man inte borde delta i.Det finns åtskilliga exempel på människor som haransökt om politisk asyl i och som har haftgoda skäl men som inte har fått det. Där borde mansom ansvarig minister, på ett helt annat sätt än vadPierre har gjort, ta upp dessa frågor,utfärda förordningar och föra diskussioner med an-svariga myndigheter för att komma till rätta medsituationen.Anf. 32 ():Fru talman! Det är en viktig interpellation som harframställts. uppmanar indirekt dem somnu riskerar att avvisas till Kosovo att lämna in en nyansökan. delar uppenbarligen uppfatt-ningen om det allvarliga läget i Kosovo och om attingenting där har blivit bättre, snarare tvärtom. Jag instämmer i de beskrivningarsom och här har gjort.Enligt Amnestys rapporter misshandlas både kvin-nor och barn misshandlas i Kosovo. Ca 2 300 ko-sovoalbaner, främst unga män som vägrat militär-tjänstgöring, står nu inför ett verkställande av avvis-ningsbeslutet. Serberna hämtar fortfarande unga mäntill armén. Vad som händer när dessa unga män åter-vänder vet man ju inte.Oavsett vad som kommer att hända i Förbunds-republiken är osäkerheten mycket stor.Särskilt stor är osäkerheten när det gäller Kosovo. Detfinns inte så mycket som säger att oppositionen skulleföra en så mycket bättre politik för Kosovo. Visserli-gen fällde en del positiva yttranden undersitt besök här, men för oss som träffade henne var detlätt att konstatera att hennes engagemang inte var såsärskilt stort. Det var kanske förståeligt med tanke påde andra problem som hon hade. Dessutom företräderhon en liten del av oppositionen. Jag tror att det blirmycket svårt att mobilisera några stora demonstratio-ner för mänskliga rättigheter i Kosovo, såsom harskett när det gäller situationen i . Det somhänder i påverkar ju också Kosovo.Situationen i Kosovo uppmärksammas inte såmycket i medierna. Frågan har på något sätt sjunkittillbaka för den stora Bosnienproblematiken, och detär ju inte så märkligt. Vi från har vid fleratillfällen både i frågor och i motioner pekat på riskenoch att man inte får glömma Kosovo genom allt annatsvårt som sker, men det har ändå blivit så.Jag har två frågor att ställa till . Fördet första: Vad gör regeringen internationellt för attpåverka den situation som råder i Kosovo så att denblir bättre?För det andra: Såvitt jag har förstått har Schweizbeslutat att stoppa utvisningar till Kosovo fram tillslutet av augusti . När nu läget är som det är voredet väl möjligt för att göra på samma sätt,dvs. att stoppa utvisningarna till dess att läget är bätt-re i området?Anf. 33 Statsrådet ():Fru talman! Jag förstår att riksdagsledamöter fårbrev, uppvaktningar, telefonsamtal, listor osv. Det ärert jobb. Jag får också sådana, kanske t.o.m. fler änvad ni får. Jag uppskattar ert engagemang. Det är enviktig signal till allmänheten och till asylsökande attni ställer upp på det detta sätt. Det är faktiskt fler idenna kammare som ställer upp kring dennafråga än när det gällde föregående debatt med fi-nansministern.Jag är övertygad om att vi står på samma barrikad.Vi skiljer oss kanske i bedömningen och i hur manskall utnyttja olika möjligheter. Men jag kan garanteraatt jag vill utnyttja alla möjligheter som finns i lagenoch också hela kunskapsarse-nal för att vi skall få bra beslut.Vi har ändå olika roller. Det finns också olikaroller för myndigheterna, regeringen och ett enskiltstatsråd. Ni vet att jag inte kan överpröva beslut somär fattade - det är därför som jag har svarat som jaghar gjort - och jag får inte heller göra det. Jag åbero-par allt som går att åberopa om nya omständigheter,tidsaspekten, starka humanitära skäl och den politiskasituationen. Regeringen och jag har också fattat prax-isbeslut som har ändrat litet på förutsättningarna förmyndigheterna.Fru talman! När detta är sagt vill jag gå över tillatt beskriva läget i området. Till att börja med följervi utvecklingen mycket noga. Jag var själv nyligennere i och . Då hade också en ambas-sadtjänsteman varit på en längre resa i Kosovo.De fortsätter att bevaka läget och utvecklingendär. Därför håller det som vi säger, att vi har godinformation och att vi har kontakter med män-niskorättsgrupper osv.I , som är mest kritiskt, kan vi ändå se attdet är en liknande utveckling som i . Världs-samfundet går in - framför allt europeerna, OSSEoch EU, som tycks ha lärt sig av katastrofen i f.d.Jugoslavien - på ett tidigt stadium, kraftfullt och ärnärvarande på platsen med delegationer, trojka, spe-ciellt utsända m.fl. Vi såg att det gav resultat i Bel-grad. De gav efter. I de 14 städerna fick oppositionenrättmätigt tillbaka makten.Vi ser nu förhoppningsvis en liknande utveckling iAlbanien, där också EU och har varit ochtryckt på. Berisha har gett efter. Det blir samlingsre-gering och parlamentsval, sannolikt . Möjligtvisser vi en utveckling i rätt riktning, i lugnande riktning.Tro inte att de som skjuter inför TV-kamerorna skju-ter ; de gör det för att vi skall bli imponera-de.Anledningen till att Berisha och ger ef-ter för det här trycket är den inre situationen. Men detär också att de vill vara en del av . De måstevara en del av . De är beroende av förbl.a. den ekonomiska utvecklingens skull.Anf. 34 ():Fru talman! Jag tackar för svaret och det engage-mang som jag vet att har. Jag har självvarit i . Jag tar mig tydligen alltid till de därplatserna innan det händer någonting.Jag började engagera mig i Kosova . Jag ta-lade med och sade att vi måste för-hindra kriget i att bryta ut, att vi stod påtröskeln till ett krig. Sedan kom det. Mitt engagemangbörjade med att jag träffade flyktingar uppe i . Det var en historielärare som berättade omhistorien, som är grotesk. Det har varit ett förtrycksedan 1912, och det bara fortsätter.