prot · GL0947 · 1997-12-15 00:00:00 — Därför vänder hon sig emot att vihar låtit finansieringsansvaret för de 20 första tim-marna övergå till kommunerna. Det säger hon berorpå att inte alla pengar skickas med för den kostnaden.Vi anser också, vilket jag verkligen har tydliggjorthär, att det är nödvändigt att den här reformen blirlångsiktigt stabilt finansierad. Det är en av anledning-arna till att vi har överlåtit finansieringsansvaret förde 20 första timmarna på kommunerna. Varför intealla timmarna har fått pengar beror på det som jagtidigare har sagt, nämligen att det har visat sig attkommunerna ibland övervältrar kostnader på statensom alltså inte har med personlig assistans att göra,och då får man ta de kostnaderna själv. Det skall intestaten betala via den personliga assistansersättningen.Den skall bara komma de funktionshindrade till del,och ingen annan.Jag har en fråga att ställa till . Jagskulle vilja att förklarade för mig avvilken anledning hon kan påstå att reformen urholkasgenom att finansieringsansvaret för de 20 första tim-marna övergår till kommunerna. sägeratt det bl.a. kommer att innebära att den assistanbe-rättigade inte längre får rätt att själv bestämma hurassistansen skall anordnas. Jag skulle vilja veta hurdet kan komma sig att man ser det på det sättet.Anf. 210 () replik:Fru talman! Först vill jag göra tydligt att det na-turligtvis är viktigt att den här reformen är långsiktigtfinansierad. Ett sätt att urholka reformen är att införaen schablonersättning, vilket jag också sade från ta-larstolen. Det innebär att i schablonersättningen pas-sar förträffligt de som är lagom funktionshindrade ochbehöver lagom antal assistenttimmar med OB-ersättning. Men det passar inte för dem som behövermånga timmar, som är gravt funktionshindrade ochnär de många timmarna läggs på obekväm arbetstid.Och har man urholkat reformen. Det vet KerstinWarnerbring. Hon vet att verkligheten varierar ochpassar ytterst sällan in i schabloner.Nu skall utskottet se över det här, och det sätterjag stor tilltro och stort hopp till. Men det tycker jagär det största misstaget man har gjort när jag tittar pådet här betänkandet.Så till frågan om att flytta över ansvaret för de 20första timmarna till kommunerna i stället för att detgår via statlig ersättning direkt till kooperativ ochannat. vet mycket väl att det harmött stor oro bland dem som har kooperativ och somförmedlar det här eftersom man vet att det blir kon-flikter eller dispyter om hur man förlägger assistent-timmarna, hur man samordnar det med hemtjänst osv.Jag är helt övertygad om att harhaft samma samtal som jag har haft med handikap-porganisationerna om det här.Man har dessutom sagt att 400 miljoner skall spa-ras - hör citationstecknen! Man har sagt att det skallfinansieras på annat vis och att det är kommunernasansvar.Anf. 211 ()replik:Fru talman! Det högsta belopp man kan få i er-sättning för sin personliga assistans är nu . Dethögsta belopp man kunde få tidigare var . Detär alltså höjt med per timme.Att schablonersättningen ställer till problem berorframför allt på att ersättning för personlig assistansskall vara individuellt knuten. Följaktligen kan maninte få ersättning för det arbetsgivaransvar som åvilarkooperativen. Det har man tidigare slagit ut på alla,och det har alltså inte varit rätt. Det här måste åliggaen myndighet att göra, och följaktligen skall det härnu också ses över så att man får rätsida på det. Jaghoppas verkligen också att det görs väldigt snabbt såatt det här problemet kommer ur världen, för det är ettproblem.Däremot är det för mig fullständigt obegripligt hurman kan påstå att överföringen av finansieringen avde 20 första timmarna skall kunna urholka reformen.Jag får också väldigt många telefonsamtal om det här.Men till skillnad från och många andratalar jag om för dem som ringer mig hur det de factoligger till. Det är enbart finansieringsansvaret som äröverfört på kommunerna. Det kommer även fortsätt-ningsvis att gå till så att försäkringskassorna gör ut-redningen. Det enda som görs med kommunerna är skickar en räkning dit och de får betala de 20timmarna. Den assistansberättigade har fortfarandeprecis lika stor rätt att själv bestämma var någonstansassistansen skall ordnas och vem som skall göra det.Detta innebär ingen urholkning av reformen. Detgör inte heller de 400 miljonerna. Om man inte slösarbort statens pengar, finns det pengar i statsbidragenatt ta till detta.Anf. 212 () replik:Fru talman! Låt mig först återkoppla till schablo-nersättningen. Det är bra att vi inom tar det här problemetpå allvar. Verkligheten varierar, som sagt, och lär intefångas in i schablonersättningar. En strikt schabloner-sättning kommer att ställa en del grupper utanför.I frågan om att det bara är räkningen som skallskickas till kommunen vill jag säga att jag inte förstårvarför man skall knyta till ytterligare en huvudman,om det är bara det som det handlar om. Bakgrundenär, som själv påpekade, att manvill se till att kommunerna inte använder personligassistans till hemtjänst och vice versa. Plötsligt har viskapat ett system där vi blandar in fler huvudmän ochdär dialogen skall föras mellan flera sådana.Det är klart att det blir oro bland de funktionshind-rade. Skall assistanstimmarna minskas och övergå tillhemtjänst, eller hur skall det se ut? Gäller det bara attskicka en räkning, är det väl bra, men jag har själv fåtten annan bild när jag talat med tjänstemän i kommu-nen.Det är sant att och regeringen sägeratt kommunerna skall bidra med de 400 miljoner somvi nu plockar bort ur den statliga potten till assistans-timmarna. Vi får väl hoppas att kommunerna gör det.Det är pengar som skall användas till vård, omsorgoch skola och också till assistansersättning, men deär inte av utskottet på något sätt öronmärkta för detta.Det skapar stor oro i varje fall hos mig och även hosstora grupper av de funktionshindrade.Anf. 213 ():Fru talman! Handikapp är ett stort område. Allahar vi väl något handikapp. Skalan är väldigt bred,men vi måste nöja oss med att hjälpa och stödja demsom har de stora handikappen, vilka dessa än är.Jag kommer i avsnittet Handikapp bara ta upp frå-gorna om bilstöd till handikappade, bidrag till vissverksamhet för personer med funktionshinder ochpersonlig assistans.Det är inte ofta som vi i är positivatill bilåkandet, men på vissa områden är bilen svår attersätta. Så är det för många handikappade för vilkabilen öppnar en möjlighet att förflytta sig utan attbehöva anlita färdtjänst. Rörelsehindrade är dengrupp för vilken bilen verkligen är motiverad.I budgeten signalerar regeringen stora besparingarpå bilstödet för handikappade för åren 1999 och2000. Regeringen försvarar de föreslagna förändring-arna med att det successivt har skett en minskning avefterfrågan på bilstödet. Det är riktigt att antalet an-sökningar har minskat. Detta har regeringen tolkat så,att behovet har minskat, medan man inom handikapp-rörelsen gjort den tolkningen att minskningen skett pågrund av att reglerna för bilstödet är så utformade attde handikappade inte har möjlighet eller råd att ut-nyttja detta stöd. Minskningen av antalet ansökningarhar också inträffat då man haft en mycketbesvärlig ekonomisk situation.Regeringen har för avsikt att göra en översyn avanslagskonstruktionen och det framtida anslagsbeho-vet. Vi tycker att det är olyckligt att regeringen signa-lerar nedskärningar i bilstödet innan den översyn somregeringen planerar genomförs. Vi tycker att vi kän-ner igen mönstret: först nedskärningar, sedan utred-ning.Vi anser att man bör ta ett större grepp i den härfrågan och genomföra en mer heltäckande utredningom funktionshindrades möjligheter att åka med egenbil. Möjligheten att förbättra deras frihet och rörlighetär en fråga om jämställdhet och solidaritet. Vi anseratt det är viktigt att företrädare för handikapprörelsensom sakkunniga får delta i utredningen om bilstödet. Iövrigt avvaktar vi utredningen och återkommer ikommande budgetsammanhang.I budgetpropositionen minskade regeringen ansla-get till de kursgårdar som de funktionshindrade harför sin fritidsverksamhet. Det handlar om kursgårdarsom är högt uppskattade av de funktionshindrade ochderas närstående.Alla funktionshindrade har olika behov, och dessakursgårdar har utvecklat en speciell kän-nedom om vad de enskilda besökarna behöver för ettoptimalt deltagande i verksamheten. Vi anser att bi-dragen till anslagsområdet är viktigt och att de måstebibehållas på föregående års nivå. Därför tillförde vi ivårt förslag för de komman-de åren. Vi anser att det hade varit ett bättre förslag änatt ta pengar från vårdtjänsten. Det är bättre att tillföradessa pengar till hela anslagsområdet.Fru talman! När det gäller assistansreformen är detbara att konstatera att detta är en fråga som fleragånger tidigare varit uppe i . Jag skall inteupprepa det som jag har sagt förut ochsom flera har sagt här . Jag skall bara snabbtföredra de yrkanden som finns i den motion från osssom behandlas i detta betänkande.Vi vill att de assistansberättigade skall ha en indi-viduell assistansersättning. Det tycker vi är viktigt.Vi vill ha en uppföljning och en analys av kostna-derna för och värdet av assistansreformen. Detta börske i samarbete med brukarrörelsen.Vi anser att det bör göras en tydlig redovisning avde merkostnader som assistansreformen har medfört,där alla plus- och minusposter vägs mot varandra.Vi vill att det skall vara en huvudman för assi-stansreformen, och denna skall vara staten.Anf. 214 ():Värderade talman! Ärade kolleger som orkar hållaut! har det ju fattats mångabeslut för att göra livet bättre för de fysiskt funk-tionshindrade, och det är naturligtvis mycket positivt.Det är dock angeläget att följa upp hur besluten verk-ställs och vilka förbättringar som det har blivit i reali-teten för den enskilde funktionshindrade. Vi känneross ibland när vi har fattat våra beslut stolta och läg-ger dem kanske på en välpolerad hylla någonstans,men de har inget värde förrän de omsätts i praktikenså att enskilda människor kan få det bättre.En undersökning från handikappombudsmannenvisar att mer än hälften av kommunerna hösten 1996saknade anpassning för rullstolsburna i bussar somgår i ordinarie linjetrafik. av landets kommunerrådfrågar sällan eller aldrig ett handikappråd eller enhandikapporganisation i ett tidigt skede innan ettbeslut tas som rör funktionshindrade. Mer än hälftenav kommunerna saknar också handikappolitiskt pro-gram. Drygt en tredjedel av dessa avser inte heller attutarbeta något program med stöd av FN:s standar-dregler.Jag fick en skrift som möjligen kanförbättra de här siffrorna något. Vi får väl se hur detblir i verkligheten. Undersökningen som handi-kappombudsmannen gjort visar också att nästan varfjärde lokal där kommunfullmäktige håller sina sam-manträden inte uppfyller minimala krav på tillgäng-lighet för rörelsehindrade.Detta innebär i praktiken att många funktionshind-rade stängs ute från en central del av den svenskademokratin. I mindre än var tionde kommun är detmöjligt för en person med hörselnedsättning att kom-municera direkt med hjälp av texttelefon med kom-munens växel. av kommunerna har ge-nomfört en minimal anpassning för rörelsehindrade avsina allmänna bibliotek. av grundskolorna ilandet saknar en minimal anpassning för rörelsehind-rade. Nästan var tionde särskoleelev får sin undervis-ning utanför ordinarie skollokaler.Fru talman! Jag har tagit dessa exempel för attriktigt få oss att förstå hur verkligheten är och att detfinns mycket kvar att göra för att verkligen nå de målvi har satt. , som antogs 1993,lägger tonvikten på att personer med funktionsned-sättning skall ha samma rättigheter som alla andra.Hittills har jag kanske mest ägnat mig åt de fysiskahandikappen. Men ibland verkar det som att det sominte syns inte finns. Detta är en förenkling av verklig-heten. Vi har här framme från talarstolen hört ett parav ledamöterna nämna de bostadslösa. Den störstaprocenten som tillhör den här gruppen ärfaktiskt de psykiskt sjuka. Det är människor som intehar passat in någonstans i den vård som vi kan ge häri , eller den vi kan erbjuda.Jag håller med om att det är oer-hört väsentligt att även de som har osynliga handi-kapp får inkluderas i gruppen med rätt till personligassistans. Vi vet att funktionsnedsättningar kan varabåde fysiska och psykiska. Det är väldigt viktigt attpersoner inte kommer i kläm mellan olika huvudmänpå grund av oklarheter i ansvarsfördelningen. Be-greppet klinikfärdig måste avskaffas på alla nivåer.De psykiskt sjuka är den grupp som hamnat allrasämst till i samhället vad gäller bostad, utbildning ochlön.Vi fick - jag tror det var -en rapport som visar att det också finns stora brister imedicineringen för de psykiskt sjuka. Det är ocksåviktigt att ta med när vi ser hur har ändrat sinvårdpolicy.En annan grupp som har det väldigt svårt är desom inte hör. Möjligheterna att kommunicera genomspråket är inte medfött utan utvecklas genom att vianvänder det i kontakten med våra medmänniskor. Desom under sin uppväxt lever i en språkligt torftigmiljö får sin förmåga att använda språket eftersatt.För döva är teckenspråket mycket betydelsefulltför möjligheten till delaktighet i samhället. Det räckerinte att lärarna i dövskolorna kan teckenspråket. Ele-verna behöver för sin utveckling även ha en språkligkontakt med annan personal. Det gäller exempelvisvaktmästare, skolsköterska, bespisningspersonal ochelevvårdspersonal. På många dövskolor behärskarinte personalen teckenspråket. Det är negativt för allainblandade. Målet bör vara att all personal som arbe-tar på dövskolor skall kunna teckenspråket.Fru talman! Svårt funktionshindrade har drabbatshårt av regeringens schablonisering av assistanser-sättningen, som vi tidigare hört. Med en schablon fårvissa grupper för mycket ersättning medan svårtfunktionshindrade inte längre klarar att anställa enpersonlig assistent.Regeringens försämring, vilket schabloniseringeninnebär, kommer förmodligen inte att leda till någonbesparing. kommer dock att fåökad arbetsbelastning. Med den schablon som utfor-mats ifrågasätter man de svårast funktionshindradesassistansbehov. Många funktionshindrade är därfördjupt oroade. Socialdemokrater och centerpartistermå sedan säga vad de vill. Men det har varit enmycket stor oro inför de olika förändringarna.Vi kristdemokrater accepterar inte de nedskär-ningar inom handikappområdet som regeringen före-slår. Därför har vi avsatt 300 miljoner utöver rege-ringens förslag i årets budgetmotion. Det är inte desom bäst behöver samhällets stöd som skall betala vårstatsskuld. Bördorna skall bäras av oss som orkar bäradem.Fru talman! Slutligen har vi kristdemokrater en-träget påpekat att 65-årsgränsen för rätt till personligassistent är oetisk. Jag kan inte minna mig att detfinns någon sådan gräns enbart när det gäller åldersom skall göra att man utestängs från viss rättighetoch viss hjälp.Fru talman! Jag blev därför mycket glad när soci-alutskottet hade hearingen om assistansersättningen.Socialstyrelsens företrädare uttrycktesig så här: "Ytterligare en punkt som jag vill ta upphandlar om någonting som kanske kan tyckas främ-mande att ta upp när vi talar om kostnader,nämligen att det i systemet finns inbyggt en 65-årsgräns som innebär att personer inte harrätt till assistans. föreslog emellertid isin slutrapportering av handikappreformen att dennagräns bör slopas för dem som har fått rätt till assistansinnan de fyllt . Skälet är att vi har följt upp vilkainsatser samtliga som har fyllt 65 har fått därefter. För60 % har det inneburit försämringar, klara försäm-ringar. Vi har också räknat på hur många som i fram-tiden kommer att passera denna gräns. handlar det om inte mer än ca 100 personer.Det skulle alltså leda till en marginell kostnad att göradenna förändring. "Fru talman! Jag ställer mig bakom det särskildayttrande som finns bifogat till betänkandet. Jag villockså ställa en fråga till den person som kommer eftermig i talarstolen. Är beredd att initierafrågan med regeringen så att förslagoch mitt förslag om att ta bort 65-årsgränsen kan bliverklighet i ?Anf. 215 HANS ():Fru talman! Jag vill inleda med att yrka bifall tillbetänkandet 1997/98:SoU1.Under den här punkten debatterar vi omsorgen ompersoner med funktionshinder i perspektiv av budge-ten . Det samlade anslagen under B uppgårtill drygt 5 miljarder, varav drygt 4 miljarder är kost-naden för den statliga assistansersättningen. Det är enhöjning med 900 miljoner från föregående år.För jämförelsens skull skall också omnämnas att800 miljoner överförs till kommunerna för finansie-ringsansvaret för det första 20 timmarna.Fru talman! Jag vill inledningsvis säga något omreformens betydelse för personer med svåra funk-tionshinder. Många har redan gjort det, men det tål attunderstrykas och upprepas. Dessutom vill jag geuttryck för den uppfattningen att alla som deltar i denhär debatten uppriktigt och ärligt strider för en av deviktigaste reformerna i svensk välfärdshistoria.Den 1 januari 1994 genomfördes den reform somav många svårt funktionshindrade betraktas som denmest genomgripande och mest betydelsefulla somhittills genomförts för att öka jämlikheten och ta vik-tiga steg på vägen till full delaktighet för funktions-hindrade. Den här reformen genomfördes av denborgerliga regeringen efter en utredning som startatspå initiativ av en tidigare socialdemokratisk regeringoch dess biträdande socialminister ,numera verksam som FN-rapportör i handikappfrågor.Jag säger detta för att understryka att den här refor-men har en mycket bred för att inte säga en total upp-slutning i och i de politiska partierna.Fru talman! Skall man vara kritisk mot något i ge-nomförandet är det att reformen inte var finansieradfullt ut. Det är något som den tillträdande socialde-mokratiska regeringen har fått ta ansvar för och redaut. Det första hela /95 fanns exem-pelvis anslaget 2,5 miljarder medan kostnaden blev3,3 miljarder.Parallellt med de ekonomiska bekymren att täckaupp en underfinansierad reform hade den socialdemo-kratiska regeringen och s-riksdagsgruppen att ta sig urden allmänna ekonomiska kris som regeringen efter sig. Jag är övertygad om att alla i kam-maren är införstådda med det dilemma det innebär attå ena sidan sänka utgifterna i statens finanser, och åandra sidan öka på kostnader när det gäller personligassistans. Vi har klarat det, och det är jag utomor-dentligt stolt över.Vi har dessutom visat att vi även fortsättningsvisskall klara den här reformen. Från dessa 2,5 miljarderunder hela det första budgetåret har vi i 1998 årsbudget anvisat drygt 4 miljarder. Till det skall då förjämförelsens skull läggas de somöverförs till kommunerna för att klara finansierings-ansvaret för de första . I realiteten inne-bär detta nästan en fördubbling - och detta iett läge när de flesta andra områden fått vidkännasneddragningar.För 1999 anvisar vi 4,9 miljarder och 5,8miljarder. Detta om något är ett uttryck för den ambi-tion vi har att också fortsättningsvis ta ansvar förinnehåll och ekonomi.Fru talman! På initiativ av och So-cialdemokraterna i socialutskottet genomfördes den28 oktober en utfrågning om reformen och effekter avde förändringar som gjorts i reformen. Som ett resul-tat av utfrågningen avser regeringen att låta utreda möjligheterna att avlasta assi-stansanordnare vissa kostnader förknippade medarbetsgivaransvaret. Jag är glad över den utveckling-en. Dels underlättar detta möjligheterna att i olikaformer bedriva verksamhet med personlig assistans,dels visar det på resultat av fruktbara diskussionermellan företrädare för handikapprörelsen och osspolitiskt förtroendevalda. Vettiga samtal kan ledalångt.Fru talman! I budgetpropositionen föreslås75 som bidrag till viss verksamhet förpersoner med funktionshinder. Förslaget innebär ihuvudsak oförändrat stöd till de organisationer ochverksamheter som tidigare fått bidrag från anslaget.När det gäller stödet till handikapporganisationernasrekreationsanläggningar höjer utskottet anslagspostenmed 4 miljoner. Finansieringen sker genom att stödettill ledarhundar behålls på nuvarande nivå, och genomatt statsbidraget till vårdartjänster minskas med 3miljoner. Utskottet anser att det är viktigt att dessarekreationsanläggningar kan fortsätta att utvecklas.Det behövs pengar såväl till verksamhet som till in-vesteringar.När det gäller tillvaron för personer med funk-tionshinder, stora eller små hinder, medfödda ellerförvärvade, så är kommunernas ekonomi väldigt av-görande. Vi vet alla i denna kammare att det har variten besvärlig situation i flertalet av landets kommuner.Den ekonomiska krisen har slagit hårt. Minskadeutgifter i kommunernas kärnverksamhet har bl.a.inneburit neddragning av servicen och stödet i olikaavseenden.Därför känns det mycket tillfredsställande att vi nukan ge kommunerna en rejäl förstärkning av ekono-min. fram till och med millennie-skiftet ökas statsbidraget med 4 miljarder tilllandsting och kommuner. Det innebär en sammanlagdhöjning av nivån i statsbidraget med 16 miljarder år2000.Räknar vi samman tillskottet under dessa fyra årblir totalbeloppet 40 miljarder. Och det är egna peng-ar, inte lånade. Det betyder att vi varken behöverbetala ränta på dem eller tänka på att beta-la tillbaka lån.Fru talman! Det är viktigt att komma ihåg - inteminst - att kommuner är väl-färdsbärare och välfärdsproducenter i mycket storomfattning. Finns det brister i välfärden skall dessakritiseras och åtgärdas. Men det går aldrig att kommaifrån att den ekonomiska situationen i kommunerna äravgörande för hur samhällsservicen kan utvecklas.Kommunernas ekonomi är starkt förknippade med hurdet går för och vilket synsätt som präglarregerings och riksdags förhållningssätt till den kom-munala verksamheten. När det går bra för kanservicen och stödet förbättras och utvecklas. gårdet bra för . Då anser vi socialdemokrater attdet är viktigt att fylla på i kommunernas kassakistor.Då blir det också en bättre situation för personer medfunktionshinder.Jag skall nu kort kommentera förslagen från op-positionen. Jag har mycket stor respekt för de förslagsom vill tillföra assistansreformen mer pengar. Menmitt svar på dessa propåer är att vi socialdemokraterbedömer att de 900 miljoner vi nu tillför innebär att vimed nuvarande regelverk kan klara kostnaderna förden statliga assistansersättningen.Vi tycker att det också är angeläget att även defunktionshindrade som inte får personlig assistans kanfå stöd och service. För att klara detta behövs eko-nomiska resurser i kommunerna, som jag harpekat på. Dessa ekonomiska resurser tillför vi ,både i det korta och i det litet längre perspektivet.När det gäller tolkningen av de grundläggande be-hoven finns det anledning att noga följa utvecklingen.Ingen av oss är nog nöjd med det sätt på vilket beslu-tet kom att tillämpas. Men att göraytterligare förändringar kräver en noggrann kon-sekvensanalys.När det gäller finansieringsansvaret för de första20 timmarna tycker jag att det finns anledning att följautvecklingen innan man är tvärsäker på vad som ärrätt och fel. Det var otvivelaktigt ett problem närkommunerna och försäkringskassorna spelade SvartePetter om vem som skulle betala. Jag måste medge attjag har svårt att upptäcka det dramatiska i denna för-ändring, som blir resultatet av vårt beslut i kammarenden i år.Fru talman! Schabloniseringen är en annan för-ändring som kritiseras. Jag har respekt för de syn-punkter som går emot schabloniseringen. Men det ärviktigt att vi kan söka former för hur visänker kostnaderna för hanteringen så att det skall blimer till verksamhet. Med tanke på det uppdrag rege-ringen gett till att se över effek-terna av ansvaret som arbetsgivare för assistansanord-nare finns det inte nu anledning att ändra schabloni-seringen.Alla vet att 65-årsgränsen för assistansersättningär problematisk. ställde en direktfråga till mig om detta i slutet av sitt anförande. Jag ärfullt medveten om de bekymmer som 65-årsgränseninnebär. Att från den ena dagen till den andra få heltannorlunda förutsättningar att leva sitt liv är ingen brasituation.