prot · GK0964 · 1997-02-12 00:00:00 — Man förbru-kar jorden, brukar den inte.Vi kommer antagligen att tydligt få se olika typerav konsekvenser av detta längre framöver. Jag sägerinte att det kommer att bli inbördeskrig i , menförutsättningarna för det blir större om människor intehar vatten för dagen, inte kan bruka sin jord osv.Jag vill till regeringens representanter ställafrågor om vad man tänker göra åt detta och hur manfunderar kring det, och jag vill mycket gärna att nisvarar på dem. Jag tror att den här problematikenmåste bli en integrerad del av vårt arbete. Miljön fårinte bli något vid sidan om, något som vi lägger tilldärför att det låter bra eller för att locka unga männi-skor att tycka att utrikespolitik är kul.Miljön är en mycket central del i den utrikespoli-tiska debatten och måste fortsätta att vara det. Bortservi från denna kugge i maskineriet, tror jag att mångasaker kommer att fungera väldigt dåligt. Under dendebatt som har förts har regeringens representanteroch andra här i kammaren sagt väldigt bra saker, menjag vill ändå anlägga detta perspektiv, så att det integlöms bort.Sverige måste också vara med om att förebyggakonflikter, inte bara rycka ut med akut hjälp när såda-na har blommat ut. Det handlar då om fördelningen avjordens resurser, om rättvisa, om miljöfrågor, omdemokrati och om befolkningsökning. Utan att beaktamånga av dessa faktorer tror jag att vi över huvudtaget inte kan diskutera NATO eller något annat.Har människor ute i världen inte mat och vattenför dagen, spelar det heller inte så stor roll om Sveri-ge är med i NATO eller inte. Det är visserligen enhelt annan diskussion, men människors grundläggan-de förutsättningar för att överleva och leva ett värdigtliv är basen för utrikespolitiken.I detta anförande instämde ochPeter (båda mp).Anf. 67 ():Herr talman! I dagens värld angår allt alla. Jaguppskattade mycket utrikesministerns betoning avhelhetsperspektivet i den utrikespolitiska deklaratio-nen. Jag uppskattar också mycket att hon fortfarandesitter kvar i kammaren efter nästan en hel dags debattför att lyssna på mig och kanske även på den sistetalaren. Det är en stor ära för mig.Svensk utrikes- och säkerhetspolitik skall bidra tillfred genom att komma till rätta med de bakomliggan-de orsakerna till konflikter, t.ex. ekonomiska orättvi-sor, miljöhot, kränkningar av mänskliga rättigheter,ofrihet och bristande framtidstro, framhålls det i dek-larationens avslutande ord. Men trots att de ekono-miska orättvisorna nämns allra först bland de bakom-liggande orsakerna, tycker jag inte att det har varit såmycket tal om just dem i den utrikespolitiska debat-ten, och jag vill därför ta upp dem i mitt anförande.Jag var på en konferens i inbjudan av . Dess ämne var globali-seringen av ekonomin och uthållig utveckling i Cent-ralamerika. Jag tycker att det var ett mycket bra ini-tiativ. Det var fråga om ett pilotprojekt, och Världs-banken inbjöd några parlamentariker från atttillsammans med parlamentariker från Centralamerikadiskutera hur man skall kunna lagstifta och bedrivapolitik så att det blir en bra utveckling även på miljö-området.Man bedriver samarbete i ett centralamerikansktparlament som heter Parlacen. Naturligtvis finns detgoda möjligheter för oss att genom Nordiska rådeteller EU samarbeta även regionalt med detta central-amerikanska parlament, men jag känner ändå en stortveksamhet inför seminarium och detsom gör genom att vara medlem i Världsban-ken.Det gäller den ekonomiska tanken bakom att de,som vi tidigare sade, underutvecklade länder som nukallas utvecklingsländer skall bli lika oss, de s.k.utvecklade länderna. Vi vet att den materiella stan-dard som vi lever på i den västerländska världen äromöjlig och inte är ekologiskt uthållig. Vi skullebehöva tre jordklot till, om alla skulle använda likamycket råvaror och resurser, t.ex. olja, som vi gör.Bertil sade att avstånden har krympt, menså är det inte. Sanningen är den att vi använder meroch mer av fossil energi för att transportera oss. Jor-den är precis lika stor som den alltid har varit.Vilka var då rekommendationer tillde centralamerikanska länderna? Ja, de var de tradi-tionella: tillväxt, marknadsekonomi, frihandel, eko-nomisk liberalisering osv. Jag försökte tänka litetglobalt och sätta mig in i hur det skulle vara att varaen centralamerikansk parlamentariker, inte en svensk.Jag kan känna en väldigt stor samhörighet medden parlamentariker från som sade: Vikänner oss som tiggare som sitter på en stol av guld.Ni betalar inte vad våra råvaror är värda, och våraråvaror räcker inte till. Vi kan inte hantera de förny-bara resurserna uthålligt, om vi skall betala räntornapå de stora skulder som vi har på grund av de lån nihar prackat på oss.Från sade man: Hur gör vi utan socialaoch miljömässiga skyddsnät, och hur bygger vi uppvår industri så att den klarar den fria marknaden? FrånPanama sade man: Jorden skall vara till för folket, såatt det kan försörja sig, inte för odling av exportgrö-dor.Jag kände stor sympati för de här parlamentariker-nas åsikter. och även vi brukar säga atttillväxt är en lösning, men så är det ju inte. Om vijämför BNP per capita med t.ex. ,finner vi att vår är 100 gånger större. När SverigesBNP tillväxer och , är den svens-ka procentenheten 100 gånger mer värd.Jag tror inte på att tillväxt är lösningen på alltingoch på att det bara finns vinnare i detta sätt att tänka.Klyftorna växer hela tiden.Marknadsekonomi då? Ja, det låter bra med mark-nadsekonomi, och visst har den väldigt goda inslag,men den fungerar ganska dåligt, i synnerhet för de 1,2miljarder människor som inte har några pengar. 1,2miljarder människor lever på omdagen, och de kan inte efterfråga någonting. Alltsåfungerar inte marknadsekonomin för dem.Och hur är det med frihandeln? Man får så dåligtbetalt - det som kallas terms of trade blir bara sämreoch sämre. Vad har vi gjort i EU? Vi menar i teorinatt frihandel är bra, men att EU är ett frihandelsområ-de betyder att frihandel tillämpas inom det egna om-rådet. Gentemot har vi satt upp en delrestriktioner, som har försvårat exporten därifrån tilloss.Men hur är det då med den ekonomiska liberali-seringen? Vi har inte tillämpat en sådan. Inte hellerländerna i gjorde det när de byggde upp sinaindustrier. Tvärtom skyddade vi oss i ett uppbygg-nadsskede.De säger nu att det bara blir värre, att de inte kanväxa till och inte kan få någon bra utveckling om deskall göra allt detta som vi rekommenderar dem.Dessutom återkommer samma fråga: skuld-bördan. "Lyft av oss skuldbördan, annars klarar viingenting! "Hur gör man då gentemot de här länderna för atthjälpa dem på traven, enligt de idéer som vi tyvärrockså till stora delar säger är bra? Ja, då har vi de s.k.strukturanpassningsprogrammen, men vilka resultatleder de till?Om står det t.ex. i en rapport frånWorld , dvs. Världsnaturfonden: I El Salva-dor har flera statliga miljöinstitutioner systematisktplundrats, kollapsat eller helt försvunnit på riksnivå,som den regionala och lokala kapacitetenhar sjunkit.Världsbanken sade till att de måsteskära så mycket i sin budget att de till slut blev tvung-na att skära på sina egna miljöinstitutioner, som varmycket bra.När det gäller vattenproblematiken visar det sig iEl att miljöförstöringen har gått så långt attmöjligheten att återanvända en av de mest grundläg-gande resurserna, nämligen vatten, snabbt håller på attförsvinna. av huvudstadens ytvatten är förore-nat.Den här allvarliga miljökonsekvensen är ett resul-tat av de reformer som tvingar på ElSalvador för att det skall bli en ekonomiskt positivutveckling och en god miljö. Teorierna stämmer intemed praktiken.När det gäller , som jag känner särskiltvarmt för, har t.ex. tvingat Nicaraguaatt skära i budgeten så att undervisningen har skuritsned och barnen inte längre går i skolan. Vi vet alla attlagstiftning på miljöområdet inte hjälper, utan manmåste också ha bra undervisning. Det är ju våra barnoch ungdomar som driver på oss som är litet äldredärför att de har så goda miljökunskaper.Visst är samarbete viktigt, oerhört viktigt. Ett om-råde där vi måste samarbeta globalt är det som gällerklimatförändringen. När vi tar upp detta i och säger att de måste minska koldioxidut-släppen, måste införa koldioxidskatt och inte får hug-ga ned regnskogen och träden, frågar en journalistfrån : Men hur skall jag förklara för enfattig bonde att han inte får hugga ned ett träd till vedför sin matlagning? Hur skall jag kunna förklara förhonom att han på grund av klimatförändringen inteskall få laga sin mat? Det går naturligtvis inte attförklara.Ibland tycker jag att vi tänker lokalt och handlarglobalt. Vi tror alltså att de lösningar som var möjligaför oss för länge sedan är möjliga att applicera nu.Men det finns inga nya länder att exploatera. På ett sätt kan jag säga att världen krymper,därför att utrymmet för varje människa krymper, närdet gäller miljöutrymmet, hur mycket koldioxid vi kansläppa ut och hur mycket mark vi kan ha för att odlavår mat.Jag vill nämna att i går iSverige presenterade sin årliga rapport om tillståndet ivärlden. Det finns fyra jättestora problem.Fisket är det tydligaste exemplet på att vi har nåttgränsen för vad jorden klarar av. Det spelar ingen rollhur stora fiskebåtar vi har; det blir inte mer fisk.Vattenbristen är katastrofal. Den är verkligen det,inte bara i . i når intelängre fram till havet. Det finns fem länder på jordendär grundvattnet går att dricka utan tillsats av kemi-kalier. Vad gör vi för att skydda världens vatten?De extrema väderleksförhållandena blir allt värreoch allt vanligare. Det är tecken på att klimatet för-ändras och att vi måste göra något drastiskt åt det.Vi kanske inte kan producera så mycket mer livs-medel. Det är inte säkert att det går. Utrikesministernsade att vi måste producera mer. Men det skulle fak-tiskt räcka, i alla fall , om vi fördelade det vi harså att alla fick del av det.Jag tycker att vi skall tänka globalt och handla lo-kalt. Det kanske är vårt tänkande som skall vara glo-balt. Globaliseringen på det ekonomiska områdetkanske inte är oundviklig, som vi tror. Ekonomiernakanske skulle vara lokala, så att små länder i andradelar av världen kan tillåtas försörja sin befolkningoch inte behöver utsättas för denna exploatering frånoss.Jag skall avsluta med att ta upp en allvarlig fråga,som jag funderar på. Jag känner en forskare i Göte-borg som heter och som har stu-derat . Han säger att fårförhållandevis mycket resurser från därför attVärldsbanken är så bra på att genomföra utri-kespolitik. Man kan i motivera för kongressenoch skattebetalarna att man skall betala pengar tillVärldsbanken därför att den är så bra just på detta attföra ut utrikespolitik.Jag tycker att vi har för litet information i riksda-gen och för litet diskussion om vad vi gör med denhär banken. Vi har bristande resurser även från desvenska skattebetalarna. Jag vet att många är intresse-rade av hur det här fungerar. Min erfarenhet frånseminariet är att det går åt rätt håll på vissa sätt ochatt man tar bra initiativ. lär sig också,och vi blir bättre. Men någonstans är det fel i någragrundläggande teorier för hur planeten jorden skallöverleva och för hur konflikter skall kunna undanrö-jas, åtminstone när det gäller ekonomisk orättvisa ochmiljöproblem.Anf. 68 () re-plik:Herr talman! Jag vill först säga att jag i principinstämmer i allt som har pratat om.Jag har en fråga som handlar om det som LenaKlevenås avslutade med, nämligen om Världsbankenoch vårt deltagande i den. Det har delvis fått mycketkritik från vissa håll, men från andra håll har man mednäbbar och klor försvarat deltagande iVärldsbanken. För mig, och säkert också för LenaKlevenås - det framgick av hennes anförande - är detganska konstigt. ser man att en hel del for-muleringar i verksamhet och männi-skor som finns runt omkring dess verksamhet föränd-ras. Man hävdar numera att man tar miljöhänsyn osv.Jag skulle vilja fråga hur ser påden saken. I slutet av sitt anförande sade hon att detfinns någon sorts systemfel i sättet att tänka. TrorLena Klevenås att vi kan bli av med det systemfeletinom också, eller är det bättre att lämnaskutan?Anf. 69 () replik:Herr talman! Jag tror inte att det skulle hjälpa attlämna . Jag har tyckt det tidigare, menjag tror det inte . Alla organisationer utvecklas. Degrundläggande fel som finns i finns istort sett i samtliga partier i , inklusive mitteget parti. Jag tror att det är en process som vi allamåste genomgå. Vi står ju i ett paradigmskifte påmånga sätt och omprövar väldigt mycket. Bara tankenatt försöka göra miljöräkenskaper är ett steg i rättriktning. Vi håller på med väldigt mycket som ärpositivt.Samtidigt är jag litet otålig och fundersam över atten organisation som är så mäktig som Världsbankenkan ge rekommendationer som är precis tvärtemot vadman säger att man vill göra, nämligen bidra till enbättre miljö.Anf. 70 ():Herr talman! Jag hade tänkt ställa några frågor,bl.a. Hon har suttit här så tålmo-digt och lyssnat på den utrikespolitiskadebatten, och så var hon tvungen att gå just innan jagkom upp i talarstolen. Det var litet synd. Men hon kaninte rå för det - hon har gett en bra förklaring.Jag skulle i stället kunna välja att sammanfatta de-batten, men det skall jag inte göra.Jag skall tala litet om den europeiska unionen. Vihar en ständigt pågående diskussion i , alltse-dan vi hade folkomröstningen om EU, den europeiskaunionen. Vart är den på väg? Är den på väg att ut-vecklas till en federal stat? Eller är det mer av ettpraktiskt mellanstatligt och bara delvis överstatligtsamarbete?Där brukar vi ganska ofta fastna i diskussionen -vi kommer liksom inte längre. Jag skulle vilja att vinågon gång försökte ta ytterligare ett litet steg i dendebatten och rannsakade oss själva: Vad är det egent-ligen som är grunderna i våra ställningstaganden?Skulle vi kunna komma överens någonstans?För mig handlar diskussionen i mycket stor ut-sträckning om den människosyn och den demokrati-syn som jag har. Jag tror att många i den här debattenkänner något liknande. Jag skulle vilja utveckla detlitet grand.För mig gäller frågan om demokrati en vision omhur jag vill ha samhället , en idé om hurman skulle kunna få ett bättre samhälle. Jag tror attom man lyckas få människor med mer aktivt i endeltagande, verklig, reell demokrati, där människorkänner att de är med och påverkar besluten och styrsin egen framtid, kommer de också att kunna ta ansvarför sig själva och sin omvärld. Det är grunden i mittpolitiska tänkande och i mitt engagemang. Om vilyckas med det enorma projektet att myndigförklarasvenska folket och andra folk här i världen tror jag attvi kommer att få en mycket bättre plats att leva på.När man får makt har man också möjligheten att taansvar.Jag känner att det finns en stor konflikt mellandenna min grundvärdering och den grundvärderingsom ser demokrati mer som en formell, organisatorisklösning på hur man skall styra landet och världen. Detär, som jag ser det, en mer elitistisk syn på demokratioch på människor. Traditionell vänster och traditio-nell höger förenar sig ofta i en mer elitistisk syn påmänniskan, på demokratin, på styrelseskicket och pådet sättet också på världen.När det gäller EU finns det en rad olika problemhär. Väljarna, folket, kan inte utkräva ansvar för debeslut som fattas i EU. De tjänstemän och de rege-ringsledamöter som i realiteten styr projektet bliraldrig ställda till svars inför unionens medborgare.Det finns inte heller någon egentlig kontrollapparatsom kan kontrollera och följa beslutsprocessen i ettöppet ljus. Det finns inte heller någon gemensameuropeisk opinion som kan komma fram genom ge-mensamma medier, som t.ex. en nationell radio ochTV, nationella tidningar, som vi har i t.ex.och som gör att vi tillsammans kan bilda oss en ge-mensam uppfattning. Därför har vi inte heller någongemensam europeisk debatt.Det är den syn jag har på människor och demo-krati och på det reella problemet, dilemmat, med dets.k. demokratiska underskottet - ett begrepp i EU somjag tycker rasande illa om. Det är som om det ocksåfanns ett överskott någonstans som man kunde ta avoch jämna ut underskottet med. Jag hoppas att deflesta inte ser demokrati på det sättet.Den fråga jag skulle vilja ställa till dem som talarför att vi skall gå vidare och ta ytterligare steg i pro-jektet med den europeiska unionen, vilket ungefär90 % av ledamöterna i den här församlingen, åtmins-tone officiellt, ställer sig bakom, är: Hur tänker ni eratt ni skall lösa det grundläggande demokratiska di-lemmat i den europeiska unionen ?Redan i dag har EU 20 olika språk och 350 miljo-ner människor. Dessutom talar man om en utvidgning,så det blir kanske 30-35 olika språk och drygt 400miljoner människor. I denna apparat skall vi försökalösa de allra flesta av våra problem, och det utan attdet går att i praktiken skapa en gemensam demokra-tisk plattform, som jag ser det. Tänker ni er att detsuccessivt skall utvecklas en sådan demokratisk, ge-mensam, institutionell plattform, en gemensam opini-onsbildning, gemensamma medier, gemensammapartier som fungerar? Det måste i så fall, inbillar jagmig, ta åtminstone hundra år.Jag ser oerhörda risker i att människor under denhär processen, om det är så ni tänker er det, kommeratt ta avstånd från demokratin. Under processen rase-rar vi de enda fungerande demokratiska system ochinstitutioner som vi har, nämligen de nationella. Vitömmer dem på innehåll och lägger över det i EU-institutioner, som inte har motsvarande demokratiskalegitimitet. När vi gör det tror jag att alltfler männi-skor kommer att vända politiken och demokratinryggen.Är det inte det vi redan ser? För ett och ett halvt årsedan hade vi en EU-omröstning till Europaparlamen-tet i , där deltog. Ett sådant valre-sultat är en fullständig katastrof för dem som tror pådemokrati, och det är trenden över hela Västeuropaatt det går så. Jag ser ingen som helst reaktion somskulle visa att riksdagspartierna i har tagit sigan det här problemet och gör någonting åt saken. Harni någon som helst tanke på hur ni skall lösa det härdemokratiska dilemmat med EU? Det är en fråga somjag gärna skulle se ett svar på någon gång.Anf. 71 ()replik:Herr talman! Det var ett mycket intressant, filoso-fiskt och djuplodande inlägg så här i slutet av denutrikespolitiska debatten. Eftersom jag i mitt inled-ningsanförande talade mycket omdemokratifrågorna, demokratins möjligheter att för-ena folk och göra det möjligt att utbyta åsikter ochdiskutera oss fram till vettiga lösningar, känner jagmig manad att gå in litet i den här diskussionen, utanatt för den skull kunna svara på allafrågor; han tog upp mycket grundläggande och storasaker.Som EU-anhängare och EU-förespråkare ser jagdetta, som var inne på, i ett mycketlångt perspektiv. talade om hundra år.Det har jag gjort från kammarens talar-stol, när jag har talat litet visionärt om hur vi skalllösa de globala problemen.Jag ser demokratin och utvecklingen i det härperspektivet: Jag är själv västgöte men bor nu i Öster-götland. En gång slogs västgötar, östgötar och små-länningar med varandra. Enligt lagen var det t.o.m.billigare för en västgöte att slå ihjäl en smålänning änatt slå ihjäl en annan västgöte. Men så fann vi att denordningen inte var så bra; det är bättre att vi pratarmed varandra över landskapsgränserna.Sedan fick vi ett som krigade med sinagrannländer under mycket lidande, ända tills vi fannatt det inte var en bra lösning. Vi tyckte att det varbättre att prata med varandra, bryta ned gränserna ochta bort passen. Jag hade pass första gången jag åktetill . Vi öppnade gränserna.Anf. 72 () replik:Herr talman! Jag tycker att det var litet synd attBiörsmark inte fick fortsätta. Det hade varit intressantatt höra hur han ser på dessa frågor.För mig är grunden dock en människosyn. Om jagskall börja i en annan ända kan jag säga att mitt mål äratt föra ned så många beslut som möjligt så näramänniskorna som möjligt, för att människor skallkunna känna att de kan vara med och forma sin egenoch vår gemensamma framtid.Biörsmarks resonemang går ut på att man förstslåss i byn och därefter länder emellan. Sedan måstedet bli världsdelarna som slåss. Till slut skall vi ha envärldsregering, där nästan alla besluten fattas. Det ärkanske en trevlig tanke på ett sätt, men det är precismin skräckvision: Vi lyfter bort besluten från männi-skorna i stället för att föra ned dem så nära männi-skorna som möjligt och på så sätt få ett fungerandevettigt samhälle, som jag skulle vilja se i framtiden.Menar Biörsmark att det slutliga målet är envärldsregering står vi väldigt långt ifrån varandra.Anf. 73 ()replik:Herr talman! Om jag hade fått fortsätta litet längrehade jag försökt att utveckla detta.Utvidgningen, som jag ser det, innebär som sagtatt bryta ned gränser. går vi vidare med nya län-der. Jag ser ett utvidgat i ett långt perspektiv.Det som jag har varit litet rädd för när det gäller EUär att det skall bli en sorts Festung med engräns utåt. Så vill jag inte se EU. Det är ett samrörepå demokratisk bas med olika länder.De lokala besluten kommer naturligtvis alltid attfattas lokalt. Vi kommer fortfarande att ha kommun-fullmäktige i städer och kommuner. Jag tycker att detär riktigt att man skall ge så mycket makt som möjligtåt den enskilde att styra själv, men vissa problemklarar vi inte av på det sättet. Det gäller det globalaperspektivet, som vi har hört om här.Jag tycker att det blev litet pessimistiskt på slutet,när jag lyssnade på och sedan på PeterEriksson. Det fanns ingen utvecklingsoptimism. Detvar så eländigt i slutet, och det var därför jag villekomma in och ge er litet optimism och en tro på attdet går att lösa problemen.De globala problemen måste vi lösa i nära dialogmed varandra. Då får vi inte låsa in oss i någon sortsnationalistiskt tänkande, utan vi måste bryta ned grän-ser. Vi skall bryta ned gränser och öppna dialogen,men på det lokala planet ge den enskildemänniskan så mycket makt som möjligt att beslutaöver sin egen vardag. Det är den kombinationen somjag tror på. Den är svår, men jag är övertygad om attvi kan klara detta.Anf. 74 ():Herr talman! Slutsatsen i mitt resonemang tyckerjag egentligen är att man måste vara väldigt försiktignär man beslutar sig för att lyfta upp beslut på en ännuhögre överstatlig nivå. Det är det man inte är i i dag.Om Biörsmark och jag skulle sätta oss ned ochtitta på vad av allt det som beslutas inom EU somverkligen skulle behöva beslutas inom EU tror jag attvi kan komma överens om att väldigt mycket är heltonödigt. Det är fullständigt onödigt att man har jord-brukspolitiken på en överstatlig nivå. Marken finnsdär den finns, och vi kan gott och väl fatta beslut omden lokalt. Däremot är det rimligt att man har någonform av gemensam ekonomisk marknad med gemen-samma regler i begränsad utsträckning.Det var egentligen denna grundattityd som jagville komma fram till. Man måste ta frågan väldigtseriöst och inte köpa idéerna och visionerna om attbygga , och inte låta så väldigt mycket beslutasöverstatligt. Utgångspunkten måste i stället vara attföra ned de beslut som går att föra ned så nära männi-skorna som möjligt.Den utrikespolitiska debatten var härmed avslutad.2 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 6 februari.3 § Hänvisning av ärende till utskottFöredrogs och hänvisadesSkrivelse 1996/97:95 till arbetsmarknadsutskottetBeslut om samlad voteringPå förslag av tredje vice talmannen medgav kam-maren att betänkande KU10och justitieutskottets betänkande JuU6 fick avgöras iett sammanhang efter avslutad debatt.4 § Prövning av frågor om kyrkotillhörighetFöredrogsKonstitutionsutskottets betänkande 1996/97:KU10Prövning av frågor om kyrkotillhörighet (prop.1996/97:58)Tredje vice talmannen konstaterade att ingen tala-re var anmäld. (Beslut fattades efter 5 §. )5 § Lägesrapport i fråga om den ekonomiskabrottslighetenFöredrogsJustitieutskottets betänkande 1996/97:JuU6Lägesrapport i fråga om den ekonomiska brottslighe-ten (skr. 1996/97:49)Anf. 75 ():Herr talman!