prot · GK09111 · 1997-05-30 00:00:00 — SKI gjordesamma bedömning vid en liknande händelse vid Os-karshamn 1988.År 1988 när händelsen vid 3 inträffa-de var det endast SKI som kunde anmäla brott motkärntekniklagen till åtal. ändrades kärntek-niklagen så att åklagaren har möjlighet att väckaåtal utan föregående anmälan från SKI (se prop.1992/93:98).SKI har informerat regionåklagaren i omsitt beslut att avstå åtalsanmälan och också delgivitdenne SKI:s utredningsrapport om själva händelsen.Åklagaren har att pröva frågan utifrån allmänrättstillämpning.När det gäller delegationsordningen av ansvaretför kärnsäkerheten sade jag attdet är av största vikt att rollfördelningen mellan rege-ringen och SKI är helt klar så till vida att det är till-synsmyndigheten och inte regeringen som svarar förtillsynen av säkerheten. Jag vill i sammanhanget po-ängtera att det också måste vara helt klart att det ärtillståndsinnehavarna som har det yttersta och odeladeansvaret för säkerheten.Den rollfördelning som finns i baseras påde internationella normer som fastställts i konventio-nen om kärnsäkerhet som trädde i kraft den 26 okto-ber 1996. Enligt konventionen skall tillsynsorganetvara effektivt åtskilt från funktioner som har att göramed främjandet eller utnyttjandet av kärnenergi.Orsaken till att dessa krav ställs i konventionen äratt beslut avseende driften av kärntekniska anlägg-ningar skall baseras på rent tekniskt säkerhetsmässigagrunder och inte på ekonomiska eller politiska be-dömningar eller på allmänt tyckande. Det vore därförolämpligt att lägga det direkta ansvaret för säkerhets-frågor på regeringen eftersom regeringen också haransvar för utnyttjandet av kärnenergin i . Enregering skulle kunna riskera att hamna i en situationdär kärnsäkerheten får ge vika för andra faktorer.Jag ser därför ingen anledning till att ändra denrådande delegationsordningen som är helt i enlighetmed kraven i konventionen om kärnsäkerhet.När det gäller tydligheten i lagstiftningen vadgäller säkerhetsföreskrifterna på det kärntekniskaområdet vill jag framhålla att lagstiftningen ändrades1993 på så sätt att SKI numera kan ge ut generellaföreskrifter i författningssamling. SKI arbetar förnärvarande med att ta fram sådana föreskrifter.Jag ser därför ingen anledning att göra ytterligareändringar i lagstiftningen eftersom denna gerSKI de befogenheter som behövs för att fastställagenerella föreskrifter.Anf. 44 ():Herr talman! Jag tackar för svaret. Man kan ocksåsäga som så att det kunde ha varit . Man för-söker efteråt påverka en händelse somkunde ha slutat med en katastrof. Kärnkraftens säker-hetstekniska dilemma är att verksamheten måste fun-gera i strid med den tes om komplicerade tekniskasystem som brukar kallas Mc lag: Om någotkan gå fel kommer det förr eller senare att göra det.För kärnkraften gäller det att allt måste fungera idet närmaste perfekt överallt och ständigt. Det finnsinte någon vetenskaplig-teknisk säkerhet, däremotfinns det värderingar. När man delegerar till en myn-dighet kan man försöka att bygga in vad det är manvill ha med i de tydliga lagreglerna och hur myndighe-ten skall agera. Jag tycker att det närmast är horribeltatt man t.ex. från SKI inte har anmält det inträffadetill åtal.Herr talman! hade reaktorn i Os-karshamn varit avstängd för översyn, och man skullestarta den efter uppehållet. I programmet för igångsät-tande finns det många steg som är förberedande. Bl.a.är det avgörande att det inte får inträffa sådant fel attmänniskor kommer i närheten av någonting som ärfarligt. Här var det ett nödkylningssystem som innebaren potentiell risk för dem som är i närheten. Då be-stämde man sig att inte sätta i gång det medan manarbetade med att byta ett kablage innan arbetet varhelt avslutat. Därför valde man i samråd med kon-trollrumsteknikerna att inte sätta i gång nedkylnings-systemet vid det tillfället. Man var övertygad om attdet skulle ske . Chefsingenjörerna och kontroll-rumsteknikerna hade tydligen inte tillräckliga kunska-per om hur tågordningen var. De ansåg sig så överty-gade att de inte fann anledning att kontrollera att manhade satt på systemet. I och med detta och i och medavsaknad av lämpliga rutiner för att hantera avvikelserfrån det fastlagda mönstret kördes reaktorn i gångutan att sprinklersystemet sattes i gång över huvudtaget. Först senare, vid en rutinkontroll,uppmärksammade man det. I var det ett rör-brott ifrån en mycket allvarlig olycka.Det har visat sig att indikeringen för att nödkyl-ningssystemet inte är i gång just är en indikering,alltså en visare, på en tavla och inte ett larm, vilketdet ur säkerhetssynpunkt borde vara. som har köpt detta system har tydligenagerat med ett undermåligt säkerhetstänkande. Be-räkningar, utländska haverier och tillbud i svenskareaktorer visar samfällt att den säkerhetsnivå somsamhället säger sig syfta till inte är uppnådd.Varken regeringen eller SKI verkar har dragit någ-ra slutsatser av det. Insikt om vilka enorma osäkerhe-ter som försök att bestämma reaktorernas driftsäker-het har saknas i stort sett längs hela beslutslinjen. Desom vet har i varje fall inte kunnat hantera konsek-venserna på ett rimligt sätt. Man ser snarare detta somen grund att acceptera att det finns oväntade brister isäkerhetssystemen än en anledning att ifrågasätta det.Därför menar jag att det är helt horribelt att maninte åtalar OKG utan säger att man måste ha en öppenrelation till OKG. Det är som om man skulle säga atten rattonykter eller narkoman får köra bilen vidaredärför att man vill ha en nära relation till honom ellerhenne och åstadkomma ett erfarenhetsutbyte. OKGfår fortsätta att köra reaktorerna utan att anmälas tillåtal. Och här handlar det om miljontals människors liv- det kunde ha slutat i en härdsmälta, om det inte hadevarit vid en start, när processen inte hade kommit igång.Anf. 45 Miljöminister ():Herr talman! Till att börja med kan man natur-ligtvis konstatera att säkerhetssystemen skall vara bra.De skall vara så bra som någonsin är möjligt. Där-emot kan inte jag som statsråd ta ställning till vilkatekniska system man bör ha. Jag tror inte heller att vibör lägga oss i den typen av frågor. Den ena kan tyckaatt det är bra med t.ex. larmsignaler, den andra kanhävda att för mycket enskilda, specifika detaljer isäkerhetssystemet gör att man förlorar kontrollen överhelheten och att säkerhetssystemet därmed urholkas.Därför vill jag inte ta ställning till vilka tekniska sys-tem man använder.Jag vill inte heller ta ställning till frågan om åtal-sanmälan. Det var i det här fallet myndigheten somhade att avgöra den. Men det är viktigt att strykaunder att lagen ändrades 1993 och att det numera inteenbart är SKI som kan lämna in en åtalsanmälan. Detär en viktig skillnad i förhållande till de andra exem-pel som tog upp.När det gäller t.ex. rattonykterhet är det åklagarensom har att anmäla. Gör inte åklagaren det blir detinget åtal. I det här fallet kan SKI lämna in en åtal-sanmälan. Men om man väljer att säga att det försäkerhetens skull är bättre att inte lämna in en åtal-sanmälan och behålla en öppenhet och dialog, kanåklagaren ändå välja att åtala utifrån lagstiftning ochrättstillämpning. Det vet vi ännu inte om åklagarenkommer att göra - det är åklagarens sak att bedöma.Men här finns det alltså två instanser som kan ingripa- både SKI och åklagaren.Jag vill också något beröra vem som bör lägga sigi tillsynen. Som jag sade i mitt svar tror jag att det ärväldigt viktigt att regeringen inte - direkt eller indi-rekt - försöker ta över tillsynen av kärntekniska an-läggningar eller lägga sig i detaljerna när det gällertillsynen. Det är nämligen mycket viktigt att det äroberoende myndigheter som sköter den.Detta är också ett synsätt som vi nu försöker attintroducera i , där man har väldigt bristandesäkerhet. Då är det viktigt att vi inte själva går ifrånde säkerhetssystem som vi nu försöker introducera iÖsteuropa. Där kan man ju se väldigt olyckliga effek-ter just av att regeringarna där hade ett mycket störreansvar för de kärntekniska anläggningarna. De lätdem då drivas vidare, trots att det fanns stora säker-hetspolitiska brister. Därför tycker vi att det är viktigtatt markera att vi har ett system - och att de bör införaett sådant system - där vi har oberoende myndighetersom ställer stränga krav på säkerheten.Herr talman! Jag tycker att den här incidenten ären påminnelse om att kärnkraften inte är något lång-siktigt hållbart energisystem. Även om denna händel-se enbart klassas som en tvåa på INES-skalan visardetta återigen att kärnkraften inte är ett hållbart ener-gisystem. Det är ytterligare en påminnelse om attsystemet därför bör avvecklas.Anf. 46 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Innan vi går vidare vill jag erinra om att kamma-ren inte får överlägga om lämpligheten eller rättsen-ligheten av myndighets avgörande i enskilt fall.Anf. 47 ():Herr talman! Det är allvarligt att det är så timidasignaler som sänds ut i detta sammanhang. Regering-en har ändå ett ansvar för vilka som sitter i SKI:sstyrelse. Det är väl ändå regeringen som utser demsom sitter där?Man borde också titta på vilka bestämmelser somfinns när det gäller risknivån. Har regeringen - ochriksdagen naturligtvis - sett över vad det finns förrisknivå? Det är en värderingsfråga. Som jag sadeförut handlar det om politik - det är värderingar somligger i botten. Vetenskapligt-tekniskt kan alla systemfallera. Till syvende och sist är det den mänskligafaktorn som avgör. Det finns missar i systemen, mendet får inte vara så allvarligt att systemen inte reage-rar, vilket har hänt i det här fallet. Här finns det inteinbyggt att man aktiverar ett system när en olyckahåller på att ske.Den 24 juli 1987 inträffade också en händelse somman inte anmälde till åtal. Så här motiverades det närdet hade JO-anmälts:"Vad så gäller SKI:s bedömning av åtalsanmäl-ningsfrågan i det konkreta fallet, har jag viss förståel-se för att klaganden (liksom reservanten i SKI:s sty-relse) funnit det egendomligt och mindre logiskt, attSKI efter att ha fastställt, att händelserna vid pekade på allvarliga brister i säkerhets-rutiner och säkerhetsmedvetande - och att försvåran-de omständigheter enligt SKI:s egna riktlinjer alltsåförelåg - ändå kommit till slutsatsen att anmälan tillåtal ej borde göras. Därvid måste emellertid beaktasatt SKI:s principresonemang kring frågan om'försvårande omständigheter' inte innefattade detställningstagandet, att åtalsanmälan automatiskt skullegöras, då sådan omständighet kunnat konstateras.Förekomsten av 'försvårande omständighet' skulleenligt SKI 'vägas in' i bedömningen men inte varaensamt avgörande. Här tillkom nu att en åtalsanmälaninte ansågs befogad för att främja säkerheten. - - -En helt annan sak är, att man kan ha olika åsikt omriktigheten av SKI:s värdering härvidlag, men då ärman inne på bedömningar, som åtminstone delvisförutsätter särskild sakkunskap på det kärntekniskaområdet och som det i vart fall inte tillkommer JO attgöra. "Det handlar alltså om värderingar. Det är SKI somvärderar de lagar - kärntekniklagen, strålskyddslagen,osv. - som vi har utformat här. Då måste man frågasig: Vilka värderingar företräder i så fall SKI, efter-som SKI inte har åtgärdat? Det har ju hänt mångagånger. Även i har det inträffat tillbud,när isoleringsmaterial lade sig i botten och täppte igensilarna till nödkylsystemet så att kallvattnet inte kundekomma in. Då hade det också kunnat inträffa enhärdsmälta - det blev hetare och hetare. Det händevidare alltså i , och händedet igen. Hur skall det få hända innanman reagerar?Vad innebär de föreskrifter som hän-visar till? Är det någonting som vi skall anta i riksda-gen efter det att SKI har gjort dem? Eller är det baraSKI som antar dem? Handlar de mest om rutiner, ellerhar de någonting att göra med själva lagen? Skall dearbetas in i kärntekniklagen?Jag anser att det inte kan få fortsätta på det här vi-set. Jag ser det så att det är väldigt slapphänt. Jag vetockså att nio organisationer har anmält den här hän-delsen och SKI till JO. Jag tycker att det är sorgligt attdet måste gå så långt. Det som hände 1987 och somanmäldes 1988 upprepas alltså.Anf. 48 Miljöminister ():Herr talman! Som jag har understrukit, både i sva-ret och i repliken, och som herr talmannen ytterligarepoängterade, är det i detta fall myndigheterna sommåste göra avvägningarna i de enskilda fallen, bådenär det gäller de tekniska förutsättningarna och närdet gäller t.ex. åtalsanmälan.Jag tror också att det råder ett missförstånd här.Eva vill öka säkerheten genom ett större poli-tiskt engagemang i säkerhetsfrågorna. Jag tror att detskulle få rakt motsatt effekt. Ett ökat politiskt infly-tande, ett ökat politiskt engagemang i den sortensdetaljfrågor innebär att man tar ifrån kontrollmyndig-heterna, experterna, tillsynsorganen den oerhört vikti-ga roll som de har, att oberoende kontrollera ochutöva tillsyn över verksamheterna. Jag tror alltså attdet skulle få rakt motsatt effekt - säkerhetsarbetetskulle bli lidande av att vi hade en ökad politisk till-syn och ett ökat politiskt inflytande över säkerheten.Jag menar fortfarande att det är SKI som delsmåste avgöra ifall man uppfyller de tekniska förut-sättningarna, dels skall fatta beslut om åtalsanmälan ide enskilda fallen. Det finns möjligheter att göra av-vägningar i alla de här fallen, och det är SKI sommåste göra avvägningarna.Vad vi däremot har sagt från regeringens sida omde generella föreskrifter som hänvisar till -och det står också i mitt svar - är att vi tycker att detvore en fördel om SKI kunde arbeta mer med generel-la föreskrifter. Vi tror att det är ett sätt att stärka sä-kerheten. Där är vi överens med SKI. Vi räknar ocksåmed att efter energiöverenskommelsen och i sambandmed budgetpropositionen ge en möjlighet till för-stärkning av SKI:s resurser som möjliggör för SKI attytterligare prioritera arbetet med föreskrifter. är dock någonting som skall beslutas avSKI och inte av riksdagen.Jag tror, herr talman, att detta är det absolut bästasättet för oss att arbeta med säkerhetsfrågorna.Anf. 49 ():Herr talman! Då måste jag ställa frågan: AnserAnna att kärntekniklagen och strålskyddslagenräcker för att kunna driva kärnkraften vidare elleravveckla den? Om den är bra som den är är dethär ändå ett konstaterat brott mot kärntekniklagen,och då handlar det om hur man tolkar den. Det är detsom är det viktiga: Hur tolkar man den?Behövs det då en tydligare lagstiftning, eller måsteman ändra någonting för att den skall tolkas på ettannat sätt? Om det här hade varit i hade detblivit åtal. Där åtalar man ofta för att komma till rättamed sådana här säkerhetsbrister. Jag anser att det härvar en mycket allvarlig olycka - det var faktiskt en2:a på INES-skalan, vilket det också har varit vidflera tillfällen i tidigare - och då måste manockså agera och försöka ändra någonting.Sedan undrar jag hur det är med kommunikationenmellan SKI och regeringen. Kanske skulle man ocksåfråga: Hur ofta växlar man personer i SKI, och hurutser man dem? Jag ifrågasätter inte att de har kompe-tens - jag tycker att det är väldigt bra om de kommerfrån olika delar av samhället osv. - men jag menar attdet måste finnas någon otydlighet om det kan få gå såhär långt.Jag tycker att kärntekniklagen är vag och tänjbaroch att den inte är tillräckligt uttrycklig när det gällervärdering av faror och skador. Det tycker jag är all-varligt. Här har regering och riksdag ett ansvar. Jagser det som vårt ansvar som riksdagsledamöter att setill att göra lagen tydligare och även att praxis blirannorlunda. Annars ger man med sig mer och mer.Till slut har man urholkat det hela, och det blir enupplösning av lagen och en upplösning när det gälleratt följa dess innebörd.Anf. 50 Miljöminister ():Herr talman! I dagens läge anser jag att lagstift-ningen är tillräcklig när det gäller säkerhetsfrågorna.Däremot kommer vi aldrig, med eller utan lagstift-ning, att komma till rätta med alla kärnkraftens säker-hetsproblem. Därför menar jag att det här till syvendeoch sist handlar om att vi blir påminda om att kärn-kraften inte är en hållbar energikälla och därför påsikt måste avvecklas.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 1996/97:307 omutsläppsvillkoren av försurande kväveoxiderAnf. 51 Miljöminister ():Herr talman! har frågat mig omjag avser att skärpa och förtydliga bestämmelsernaangående riktvärdesbegreppet, om jag avser att vidtaåtgärder så att bevis på åtgärder krävs för det fall ettriktvärde givits, samt hur de båda raffinaderierna påHisingen kan överskrida gällande riktvärden ochdärmed bryta mot miljöskyddslagen utan att myndig-het ingripit.Frågan är ställd mot bakgrund av att raffinaderier-na och Preem-OK hos Koncessionsnämndenbegärt tillstånd enligt miljöskyddslagen att öka sinautsläpp av kväveoxider samt att Preem-OK har begärtatt utsläppsvärdet uttrycks som ett riktvärde. I sininterpellation nämner bl.a. att västraSverige lider svårt av försurningen.Jag vill inledningsvis anföra att jag delar uppfatt-ningen att försurningen är ett allvarligt problem. Re-geringen arbetar också med en rad olika åtgärder föratt förbättra denna situation.Jag vill även förtydliga innebörden av begreppengräns- och riktvärden vid beslut enligt miljöskyddsla-gen. Både gräns- och riktvärden anger en högsta ut-släppsgräns. Däremot gäller olika regler för närstraffbarhet inträffar. Om en verksamhetsutövareöverskrider ett gränsvärde är detta åtalbart. Överskri-dande av ett riktvärde är däremot åtalbart först närverksamhetsutövaren underlåter att vidta sådana åt-gärder som behövs för att värdet skall kunna hållas.Jag övergår nu till att svara på frågan om jag avseratt skärpa och förtydliga bestämmelser angåenderiktvärdesbegreppet.Vid tillståndsgivning till miljöfarlig verksamhetformulerar tillståndsmyndigheten miljöskyddslagenskrav som villkor för tillståndet. Tillståndsmyndighe-ten avgör från fall till fall hur villkoren lämpligenskall utformas, t.ex. om det är lämpligast att formuleraett villkor som ett gränsvärde eller ett riktvärde. Frå-gan om hur den exakta utformningen av villkor skallske finns alltså inte reglerad i någon författning.Detta system med möjlighet för tillståndsmyndig-heterna att utforma individuella villkor för tillståndtill miljöfarlig verksamhet har i stort sett fungerat bra,och regeringen avser att i huvudsak behålla dessaregler. Regeringen har emellertid i sitt förslag tillmiljöbalk, som behandlas i Lagrådet,understrukit vikten av att villkoren formuleras på ettsådant sätt att tillsynsmyndigheten, och för övrigtäven åklagare och domstol, kan avgöra om en över-trädelse skett. Regeringen har också i lagrådsremissenföreslagit att generella föreskrifter och miljökvali-tetsnormer skall kunna komplettera de individuellatillstånden.När det gäller frågan om bevis på åtgärder gällerredan i dag vid överskridande av riktvärde att verk-samhetsutövaren måste redovisa för tillsynsmyndighe-ten att man har vidtagit sådana åtgärder att riktvärdetkan hållas. Om så inte sker skall tillsynsmyndighetengöra en åtalsanmälan. Stränga krav på att åtgärdervidtas i dessa fall finns således redan.När det gäller frågan om de påstådda överskridan-dena av villkor vid de båda raffinaderierna på Hising-en hänvisar jag till att det är tillsynsmyndighetensskyldighet att bevaka att meddelade villkor följs. Jagförutsätter att myndigheterna sköter sina uppgifter.Som minister kan jag inte ingripa i enskilda ärenden.De frågor som är aktuella vid Koncessionsnämn-den angående de båda raffinaderierna kan komma attöverklagas till regeringen. Även av den anledningenundviker jag därför att kommentera dessa ärenden.Anf. 52 (mp):Herr talman! Jag tackar för svaret.För att konkretisera och visa på verklighetenmåste jag ta exempel, och de blir då enskilda fall. Detär ju det som är dilemmat här. Exemplen visar attdessa regler, som det så tydligt redogörs för här, intefungerar på samma sätt när man kommer till verklig-heten.När jag har tagit kontakt med i Gö-teborg, som är tillsynsmyndighet, har jag fått sådanauppgifter att jag frågar mig om man inte borde ändrasystemet. Det handlar alltså om ett uppenbart över-skridande, och tillsynsmyndigheten säger själv att ettsådant har skett. säger att man skall installeralåg-NOx-brännare som skulle minska utsläppen med30-40 %, men i verkligheten blir det endast 10-20 %.Länsstyrelsen krävde katalysator, eftersom man hadeinsett att det är det enda som hjälper om utsläppsvill-koren skall kunna uppfyllas. Men Koncessionsnämn-den krävde inte katalysator utan nöjde sig med bola-gets försäkringar. I flera fall har det varit symtoma-tiskt att lyssnar mer på bolagetän på , och det är sådana här konfliktsi-tuationer som jag ifrågasätter.Shell försäkrar att man skall vidta åtgärder menutnyttjar och tänjer på bestämmelser ochlitar på att man skall få respit och ökade utsläppsgrän-ser. Detta är även åsikt. Där kännerman sig maktlös, för även om man ingriper vet manatt bolaget kommer att få respiter och tillstånd.Gränsvärdena blir i stället rullande när de åtgärdersom bolaget utlovar inte är tillräckliga.Sedan 1991 har det påtalats att det krävs stora in-satser med installerande av katalysator om utsläpps-gränserna skall kunna hållas. agerar de båda före-tagen på samma sätt, med samma advokat. De har,skulle man drastiskt kunna säga, bildat kartell i ut-släpp. Det den ena får skall den andra ha. De följervarandras framgångar och ser hur långt det kan gå atttänja på reglerna.Det är alltså inte så allvarligt om man överskriderett riktvärde så länge man säger att man skall vidtaåtgärder, även om man överskrider med stor marginal.Ett gränsvärde får däremot inte överskridas.I fallet med Preem-OK gällde gränsvärdet för treår - reglerna är alltså tänjbara. Det gränsvärdet harredan överskridits, om man skall gå efter deras må-nadsrapporter. De har inte en chans att klaragränsvärdet, om de inte stänger fabriken. Men dethänder ingenting. Bolagen vänder sig till och begär mildring eller uppskov, föratt få mer tid på sig. kan då inte åtaladem.Egentligen är det ett klart brott mot miljölagarna.Men Koncessionsnämnden är bolagens vän och klarardem ur knipan gång på gång. Så tolkar jag det.Många av de jurister som arbetade i har gått över till advokatbyråer somförsvarar bolag i miljöärenden. Det är också viktigt attnotera.Egentligen är det inte något att förhandla om, närreglerna ser ut som de gör. Jag vill fråga hon tycker om den situation som blir följden ipraktiken.Anf. 53 Miljöminister ():Herr talman! Jag kan inte kommentera det exem-pel som tar upp. Däremot kan jagsäga generellt att det svenska systemet, med en kon-cessionsnämnd som en domstolsliknande myndighet,har medfört att vi kraftigt har minskat utsläppen iSverige. Det har alltså haft mycket goda effekter.Möjligheten att fastställa riktvärden innebär inteatt det räcker att företagen lovar att vidta åtgärder såsmåningom. Det innebär att åtgärder skall vidtas.Sedan är det myndigheternas sak att se till att detverkligen görs. I och med att man har kunnat fastställariktvärden som skall uppnås har företagen haft någotatt arbeta mot. Därmed har företagen haft krav på sigatt förbättra tekniken och släppa ut mindre. Det är dengenerella erfarenheten av de gångna åren.Jag vill inte kommentera om det har fungerat i allaenskilda fall, eller om det, naturligtvis, finns fall därdet inte har fungerat. Generellt sett kan vi dock se attutsläppen från anläggningar av detta slag ligger lågt iSverige. Man har varit framgångsrik med att minskautsläppen.Inför framtiden får vi se om man kan arbeta på nyasätt. I lagrådsremissen om den nya un-derstryker vi att villkor skall formuleras så, att de blirlättare att följa upp för tillsynsmyndigheten och så, attdet blir lättare för den rättsliga instansen att ta över,om överträdelse begås. Vi har också strukit undervikten av att man kan arbeta både med generella före-skrifter och t.ex. miljökvalitetsnormer som komple-ment till lagstiftning vi har i övrigt.Anf. 54 (mp):Herr talman! Miljöministern säger att det skall blien förändring. Det är positivt att höra.