prot · GL0912 · 1997-10-08 00:00:00 — Den skall också förasgenom diplomatiska kanaler samt på parlamentarisknivå i den parlamentariska samarbetskommittén.Detta borde ge rikligt med tillfällen att påpeka attEU finner lagen oacceptabel, och att den därför måsteupphävas eller radikalt förändras för att stå i överens-stämmelse med egen konstitution och medde bindande överenskommelser som ligger till grundför avtalet.Om EU skall vara trovärdigt beträffande viljanoch förmågan att vara en garant för upprätthållandetav mänskliga rättigheter i måste EU agera nu.Det är helt oacceptabelt att ochlagstiftande församling så flagrant bryter mot sin egenkonstitution att de stiftar en lag som kraftigt begränsarreligionsfriheten. Det är inte heller godtagbart attRyssland sätter sig över den klausul om respekten förmänskliga rättigheter som finns i partnerskaps- ochsamarbetsavtalet.Detta gäller naturligtvis också det som man beslu-tat om inom och de konventioner inomFN om mänskliga rättigheter som hänvisade till. Över huvud taget bryter lagenmot alla konventioner på olika nivåer om mänskligarättigheter. Jag har i en motion hävdat att vi skallverka på alla dessa olika områden och inom alla dessaolika institutioner för att komma åt den här lagen. Nugäller detta speciellt inom partnerskaps- och samar-betsavtalets ram, eftersom det är det som står påagendan i dag.Denna fråga måste den nu medkraft driva inom EU. Den måste använda allt inflytan-de den är mäktig för att driva processen framåt. OmEU lyckas förändra den uppkomna situationen kom-mer det att ha stor betydelse för EU:s trovärdighetinför utvidgningen österut. Klarar inte EU av att nubefästa respekten för de mänskliga rättigheterna, somhar en avgörande betydelse för behandlingen avmänniskor med olika religion, olika etnisk tillhörighetoch minoriteter av olika slag, finns det risk för attproblemen i kommer att växa sig allt större.Risken är att flera länder kommer att återfalla i ettgammalt, icke önskvärt beteende.Anf. 38 ():Herr talman! Jag yrkar bifall till utrikesutskottetshemställan i betänkande nr 5.Samtidigt vill jag uttrycka en tillfredsställelse överatt även på detta sätt, som EU-medlem, kanbidra till den politiska, ekonomiska och sociala ut-vecklingen i Ryssland.Detta avtal är ett i en rad av avtal mellan de euro-peiska gemenskaperna och omvärlden. Just detta avtalsyftar inte till associering eller medlemskap, men vältill att öppna möjligheter för att etablera ettfrihandelsområde mellan gemenskaperna och Ryss-land. Vi är alltså i verkligheten så långt ifrån denbefarade EU-muren som man kan komma.För del torde avtalen dessutom kunna in-nebära ytterligare stabilisering som stöd för ökandebilateral handel och bilateralt samarbete. Det ärmycket välkommet.Vad gäller situationen för mänskliga rättigheter iRyssland tror jag att vi alla är medvetna om att detfinns mycket övrigt att önska. Detta hindrar inte attRyssland inte är det enda land som samarbe-tar med som är i den situationen. Det hindrar inte attRyssland ingår i en mängd organisationer som ocksåhar deklarationen om mänskliga rättigheter som grundför sitt arbete. Det gäller FN, , osv.Vi i ställer upp på detta beroende på att vitror mycket mer på samarbete och påverkan därige-nom än på isolering. I någon mån är detta också ettuttryck för respekt för den mycket svåra politiskasituation befinner sig i efter Sovjetunionensfall.Riksdagen har att ta ställning inte bara tillprotokollet över partnerskaps- och samarbetsavtaletutan också till den provisoriska tillämpningen av dettaprotokoll. Vi socialdemokrater anser att det är ange-läget att få detta avtal till stånd.Detta är möjligen något som de som står bakom detsärskilda yttrandet inte har behövt bry sig så mycketom. Innehållet i det särskilda yttrandet är nämligensådant att om det skulle behöva prövas skulle detförmodligen syfta till någon sorts avsteg från Sverigessida, vilket skulle kunna försena avtalet. Det är någotman kanske kan kosta på sig när man är i opposition,och kanske dessutom inte vill ha något avtal med EU,men som vi socialdemokrater naturligtvis inte kanställa oss bakom.Herr talman! Jag yrkar alltså bifall till utskottetshemställan i betänkandet.Anf. 39 () replik:Herr talman! Jag vill bara påpeka att vi kristde-mokrater i och med att vi inte har någon reservationockså ställt oss bakom att godkänner avta-let. På den punkten har vi alltså ingen avvikandemening.Däremot har jag här velat påpeka att det är oerhörtviktigt att utnyttjar de politiska samtal ochden pådrivande procedur som kan äga rum inom EUoch i de bilaterala samtalen med Ryssland.Så mycket viktigare är detta med tanke på attRyssland har den position som landet har. Även ominte landet längre räknas som en supermakt är Ryss-land absolut en av våra stormakter. är en avde fem permanenta medlemmarna i , vilket medför ett oerhört stort ansvar inför allavärldens länder när det gäller att upprätthålla fred ochsäkerhet. Jag är av den övertygelsen - och jag tror attdet är många som håller med mig - att fred och säker-het i världen ytterst bygger på att de mänskliga rättig-heterna respekteras inom de olika staterna. Detta haren oerhört stor betydelse för att fred och säkerhetskall upprätthållas.Ibland hör vi från tredje världen att mänskliga rät-tigheter inte är individuella, utan att det är kollektivetsom räknas.Ryssland har ett stort ansvar att hävda den syn påde mänskliga rättigheterna som vi är överens om i FN,men som ändå diskuteras länder emellan även inomFN:s ram. De har ett ansvar därför att de sitter i sä-kerhetsrådet.Om EU och nu accepterar denna lag utanatt göra mycket kraftiga invändningar tar vi på oss ettstort ansvar för att man inte skall ta de mänskligarättigheterna på allvar.Anf. 40 () replik:Herr talman! Jag är alldeles övertygad om att allahär i kammaren skulle instämma med ihennes plädering för de mänskliga rättigheterna. Detråder inget tvivel om det.Anf. 41 ():Herr talman! Eftersom det har blivit en debatt iden här frågan vill jag göra en markering även å Mo-derata samlingspartiets vägnar. Vi välkomnar dettaavtal. Vi tillstyrker det. Vi tycker att det är ett viktigtsteg i arbetet med att inlemma i den värde-gemenskap och de samarbetsstrukturer som vi sedanlänge har i Europa.Det här avtalet är ju ytterligare ett steg mot attRyssland skall få samma krav på sig som precis allaandra länder. Det är det alldeles centrala. Vi skallställa precis samma krav på som vi gör påandra länder, och vi skall vara tydliga i detta. Vi skallvara mycket tydliga i att ha samma spelregler förRyssland som vi har för andra europeiska länder.Därför främjar vi ju också de krafter inom Rysslandsjälvt som står för demokrati och mänskliga rättighe-ter. Det är ju också, som också har påpekats tidigare,en viktig del i bygget av den europeiska säkerheten.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 9 §. )6 § Partnerskaps- och samarbetsavtal medMoldovaFöredrogsUtrikesutskottets betänkande 1997/98:UU6Partnerskaps- och samarbetsavtal med (prop. 1996/97:178)Förste vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 9 §. )7 § Vissa hälso- och sjukvårdsfrågorFöredrogsSocialutskottets betänkande 1997/98:SoU2Vissa hälso- och sjukvårdsfrågorAnf. 42 ():Herr talman! Utskottet har här behandlat ett stortantal motioner som rör vitt skilda aspekter på sjuk-vården.Köerna växer. I TV kan vi se hur gamla damerinte blir opererade inom anständig tid och därigenomtvingas till onödigt lidande. På andra håll låter manpatienter med grå starr gå till blindhet före operation.De kan då aldrig återfå full synförmåga. Det är inhu-mant, och det kostar samhället stora pengar i form avett ökat omsorgsbehov. Ändå säger man att det görsav sparskäl. Det visar att ett vårdsystem byggt pålandsting med vårdmonopol som både finansierar ochproducerar vård inte förmår ge människorna den vårdsom de borde vara garanterade. Det förmår inte tillva-rata resurserna i vården. Medborgaren som patientkommer i kläm. Medborgaren som skattebetalarekommer i kläm, och personalen saknar såväl riktigaföreträdare som en riktig arbetsmarknad.När de offentliga finanserna är svaga visar siglandstingssystemets svagheter ytterligare. Landstingenär begränsade till geografiska områden med olikastorlek på skattebas och befolkningsförhållanden. Desaknar alltså den nödvändiga helhetssynen när detgäller statsfinanserna och kan inte bedöma sjukvår-dens alternativkostnader. Ett minimikrav på ett sjuk-vårdssystem som är skattefinansierat är därför att detär nationellt.Herr talman! För att alla människor skall garante-ras en god hälso- och sjukvård krävs förändringar.Det är inte bara vi som har problem, utan även mångaandra länder, och olika lösningar kan diskuteras. Vianser att en obligatorisk hälsoförsäkring som omfattaralla oavsett betalningsförmåga är en väg att lösa pro-blemen inom vården. Med en försäkringsmodell av-skiljs produktionen av vård från finansiering ochbeställning. Med en allmän hälsoförsäkring som in-kluderar den statliga ersättningen till huvudmännen,läkemedelsförsäkringen, huvuddelen av landstings-skatten samt kostnaderna för sjukpenning och förtids-pension i de delar som relaterar till rehabilitering kande offentliga resurserna utnyttjas optimalt, eftersomavvägningar mellan t.ex. olika former av vård, sjuk-skrivning och förtidspensionering kan göras i ett mersammanhållet perspektiv och i ett sammanhang.Bara här frigörs stora belopp. Det har försöks-verksamhet som FINSAM visat. Men för att tillgodo-göra sig detta långsiktigt behövs det riktiga incitamenti organisationen. Landstingen kan bara beordra framsamordning, och då ebbar den ut efter hand.Konkurrensutsättning av producenter kan leda tillytterligare effektivt resursutnyttjande och därmedkortare köer och mindre lidande. Patienten får valfri-het och en reellt stärkt ställning, och personalen får enriktig arbetsmarknad.Herr talman! Det är en stor omläggning. Jag villinte underskatta svårigheterna vid en övergång. Somjag har sagt har ingen i världen nyckeln till ett perfektsjukvårdssystem. Därför är vi öppna för aktivareförsöksverksamheter där vården utgår från patienten.Det kan vara lämpligt att man försöker med en modi-fierad modell av en hälsoförsäkring, t.ex. i som vi har föreslagit i en motion.En obligatorisk sjukvårdsavgift skulle då ersättalandstingsskatten men liksom den vara inkomstrelate-rad samt oberoende av ålder eller risk.Genom sina tilläggsdirektiv har HSU 2000 varitförhindrad att utreda alternativa finansierings- ochproduktionsformer. Med tanke på de problem somfinns i vården finns det kanske skäl för en större öp-penhet att utreda alternativa finansieringsvägar.Ett sätt vore att pröva ett medicinskt sparkonto in-om den öppna vården. Ett sådant går mycket väl attkombinera med en allmän hälsoförsäkring. Förslagetom ett medicinskt sparkonto innebär att alla medbor-gare avsätter t.ex. av lönesumman skattefritt tillatt bygga upp ett individuellt konto till ett givet tak.När patienten blir sjuk används pengarna från kontottill att betala den öppna vården, såväl sjukvårdandebehandling som diagnostik. Jag skall inte trötta kam-maren med de tekniska detaljerna. Låt mig bara sägaatt i verkligheten skulle ett medicinskt sparkontofungera som ett högkostnadsskydd. Det stora fördelenär att patientens ställning i vården stärks och att pati-enten själv kan styra över kostnaderna.Herr talman! Att stärka patientens reella ställningoch öka valfriheten är mycket angeläget. Jag har där-för stor sympati för andra former som kan öka patien-tens valmöjligheter och inflytande. Det gäller t.ex.barnhälsovårdspeng och mödravårdspeng enligt Folk-partiets förslag. Detta bör kunna prövas, och vi behö-ver pröva alternativ.Herr talman! Inom det stora sjukvårdsfältet finnsdet sjukvård som drar till sig forskare och vårdperso-nal. Där drivs utbildningen och utvecklingen på. Mentyvärr finns det risk för att de sjukdomsgrupper sominte är så glamourösa, de som ger ett långvarigt kro-niskt lidande och inte är botbara, kommer på undan-tag. Reumatologiska sjukdomar är t.ex. en sjukdoms-grupp där det behövs ökad utbildning och fortbildningför läkare och vårdpersonal.Det finns naturligtvis många andra grupper somkan komma på undantag, men jag tror att man särskiltskall observera att vi av historiska skäl och av okun-skap om skillnader mellan könen, men inte på grundav någon medveten särbehandling, har utgått från attresultat som man funnit vid forskning på män varittillämpliga på kvinnor utan justeringarna. Kvinnorsöker sjukvård oftare än män och inte sällan för andrasymtom. Kvinnor beskriver också sina symtom på ettannat sätt än män, vilket kan leda till att kvinnorssjukdomar underdiagnosticeras.Inom den medicinska forskning finns enganska liten kunskap om de faktorer som skiljer mänsoch kvinnors hälsa. Därför finns det skäl att arbetaaktivt för att minska skillnaderna mellan hur män ochkvinnor behandlas och bemöts i vården. De kan t.ex.ske genom de kvalitetsrevisioner som görs. Där kanman se över det här förhållande. Det behövs merforskning rörande sjukdomars förlopp och behandlinghos män och kvinnor, liksom hur kommunikationernafungerar ur ett könsperspektiv och hur de påverkarbehandling och behandlingsresultat.Herr talman! Låt mig nu gå över till något helt an-nat. Abortlagen trädde i kraft . Samhället harsedan dess genomgått en rad förändringar, inte minstpå det medicinska området. Den alltmer utveckladeprenatalvården i kombination med framsteg inomfosterdiagnostiken har skärpt det etiska dilemmat somabortlagen försöker hantera. Även på det kulturellaområdet har stora förändringar som påverkar männi-skors ställningstaganden skett under den senaste tju-goårsperioden.Alla lagar präglas ju av de förhållanden som råddedå de kodifierades. Det är därför rimligt att ta sig en titt på om de speglar vad viville med lagarna eller om förändringar i kunnandeoch samhällsstruktur gör att tillämpningen har börjatavvika från vad vi tänkt oss. Det behövs en bred upp-följning av abortlagens tillämpning.Herr talman! I detta betänkande slänger vi oss frånområde till område. Vi har debatteratförsöksverksamheten med utdelning av rena sprutortill narkotikamissbrukare i och . En för-söksverksamhet kan inte pågå hur länge som helst,speciellt inte om den går emot den ledande principenom ett narkotikafritt samhälle. Det kan tas som intäktför stöd till den ökade propagandan för en narkotika-liberal politik. Vi kan se i vår omvärld hur sådanasynsätt gör sig breda. Man kan inte göra en politiktrovärdig som förbjuder narkotika om man samtidigtger ut verktygen för dess användning gratis.De farhågor som uttalas om att ett avbrytande avprojektet skulle leda till ökad kriminalitet är justsamma argument som används av dem som vill för-svara en legalisering av narkotikaanvändningen. Hurbehjärtansvärd tanken bakom än var, hur mycketpositiva effekter man än kan påvisa i enskildheter, ärprincipen ändå fel. Det går inte att förena riksdagensbeslut om ett totalförbud mot all icke-medicinsk han-tering av narkotika med en verksamhet som den iMalmö och . måste, fru talman, visarespekt för sin egen principiella politik. Det är därförhög tid att regeringen nu avbryter försöksverksamhe-ten.Fru talman! : Vi står givetvis bakom allavåra reservationer, men för tids vinnande yrkar jagbara bifall till reservation 1 under mom. 1.Anf. 43 ():Fru talman! Jag tänker nu beröra tre av de delom-råden som det här betänkandet om hälso- och sjuk-vårdsfrågor behandlar, nämligen finansiering ochorganisation, folkhälsoarbetet och personalens kom-petens och utbildning. Det är områden som vi i Cen-terpartiet har ägnat alldeles särskilt mycket uppmärk-samhet i de motioner som behandlas i det här be-tänkandet.Centerpartiet anser att alla människor skall omfat-tas av den generella välfärden och att det är allas vårtgemensamma ansvar att solidariskt och efter bästaförmåga finansiera den. Detta gäller i allra högstagrad sjukvården, som har en grundläggande betydelseför välfärden. Det finns också ett mycket starkt folk-ligt stöd för att sjukvården skall finansieras genomskatter och med avgifter.Erfarenheterna från inte minst visar att för-säkringslösningar ger såväl höga kostnader som dåligoch ojämlikt fördelad sjukvård. Ett systemskifte ifinansieringen, så som just har beskrivitdet, löser inga av sjukvårdens problem men riskeraruppenbart att skapa nya. Patientens ställning i vårdenskall stärkas, det är jag fullständigt överens med LeifCarlson om. Och det har också beslutatunder . Men det finns betydligt bättre ochenklare sätt att åstadkomma detta på.Fru talman! Låt mig först och främst slå fast att enav grundförutsättningarna för ett fortsatt välfärdssam-hälle med en god hälso- och sjukvård är en god eko-nomi. Därför har lagt nedmycket arbete och tagit ett mycket stort ansvar för attfå ordning på statens finanser. Den nödvändiga sane-ringen har inneburit svåra ekonomiska påfrestningarinte bara för den enskilde, utan den har också krävtstora besparingar hos kommuner och landsting. En delav det förbättrade statsfinansiella utrymmet måste nuanvändas till förstärkning av landstingens och kom-munernas ekonomi. Tillsammans med regeringen harvi därför föreslagit ett resurstillskott på4 miljarder och ytterligare8 miljarder . Detta anser vi vara absolut nöd-vändigt för att vi skall klara kvaliteten inom vårdenoch omsorgen.Men som ekonomin behöver förstärkasmåste förnyelse- och utvecklingsarbetet inom vårdenfortsätta. Genom effektivisering inom administratio-nen, med nya organisationsstrukturer och användningav informationsteknologin kan kostnader minska såatt resurser kan frigöras till förebyggande insatser ochtill kostnadsökningar på grund av en ökad andel äldre.Med den enskilde människans behov i centrum är detviktigt att åstadkomma det för både den enskilde ochalla skattebetalare mest effektiva resursutnyttjandet.Då måste det också handla om samverkan över sek-torsgränser och andra gränser.Centerpartiet anser att det behövs en vägledare ivårdkedjan. Många människor upplever att de slussasmellan olika vårdgivare utan att någon tar hel-hetsansvaret.Den lokala, nära sjukvården är den viktiga. Det ärden lokala vården som skall ha till uppgift att ytterstsäkra att alla får den bästa vård som tänkas kan, oav-sett var man bor eller vem man är. Den nära vården,oftast vårdcentralen, skall vara den närmaste omgiv-ningens medicinska centrum. Den lokala nära nivån ivården måste enligt vår uppfattning stärkas. Därmåste också vägledaren finnas. Det kan vara distrikts-läkaren eller någon annan i vårdteamet som i prakti-ken är vägledare, men distriktsläkaren skall vara yt-terst ansvarig för att patienten får behandling ochrehabilitering och att det sker på rätt nivå.Fru talman! har under en följd av år kun-nat uppvisa en förbättrad hälsa hos befolkningen.Men, tyvärr - den utvecklingen har brutits. Återigenkan man se hur hälsoklyftan växer mellan olika soci-algrupper, mellan män och kvinnor och bland barnoch ungdomar. Många ofta samverkande faktorerpåverkar människors hälsa: arbetsförhållanden, boen-de, trafikmiljö, sociala faktorer, tobak, alkohol, dro-ger, kostvanor m.m. Landstingens och kommunernasinsatser är därför inte tillräckliga, utan en samladhälsopolitik kräver insatser från många olika sektoreri samhället. Vi menar att man också mycket bättremåste ta till vara de insatser som folkrörelserna ochde ideella organisationerna står för. Deras insatsermåste tas tillvara inte minst då det gäller att byggaupp individens egen kompetens att förebygga ohälsagenom bra kost, bra boendemiljö och sund livsstil.Vården börjar ju trots allt egentligen i hemmet.Omstruktureringar och sparbeting har skapat enbetydande press på personalen inom sjukvården.Många vittnar om den negativa stress som vårdan-ställda ofta upplever. Trots detta har vården klarat attupprätthålla människors förtroende och tillit, vilketfår tillskrivas den kunniga och kompetenta personalsom bär upp dagens vård. Inom de kommande 10-15åren går en mycket stor del av denna kompetentapersonal i pension. Detta leder naturligtvis till storaproblem, speciellt två problem. Det ena är akutperonalbrist. Det andra är att en stor andel personalmed lång erfarenhet och hög kompetens försvinner.Det utökade ekonomiska utrymme som saneringenav statsbudgeten banar väg för måste därför ocksåanvändas för att stärka vårdpersonalens kompetensoch utvecklingsmöjligheter. Inte minst krävs aktivainsatser för att stimulera unga att inte bara utbilda sig,utan att också välja vården som yrke. Centerpartiethar i sin motion beskrivit den typ av trainee-utbildning som finns i det privata näringslivet. Vimenar att den typen också borde kunna användas föratt förebygga den kommande kompetensbristen hossjukvårdspersonal.Fru talman! Jag står självklart bakom reservation 4under både mom. 3 och 4, och reservationerna 7 och27, men för tids vinnande yrkar jag bara bifall tillreservation 4 under mom. 3.Anf. 44 ():Fru talman! I det här betänkandet behandlas mo-tioner om hälso- och sjukvård från den allmänna mo-tionstiden , alltså motioner väckta för bra precisett år sedan. Inom hälso- och sjukvården sker enmycket snabb utveckling och förändring. Nya arbetsformer införs. Så det här känns, fru talman,litet grand som att prata om den snö som föll i fjol.Naturligtvis är det så att problemen inte är lösta. Detåterstår många problem. Det här betänkandet tar uppmånga olika frågor. Alla förslag som vi har lagt framkan jag inte beröra , utan jag kommer att koncentre-ra mig på några av dem.En av de viktigaste frågorna är hur finansieringenav hälso- och sjukvården skall ske. Människors förut-sättningar för att växa och använda de livschansersom står dem till buds avgörs i stor utsträckning avderas hälsa och ohälsa. Sjukdom eller handikapp somplötsligt drabbar eller sakta smyger sig på ,utgör stora begränsningar av friheten och är en källatill lidande. Arbetet för att förebygga ohälsa och lind-ra och bota sjukdom samt för att underlätta för handi-kappade är därför en central politisk uppgift. Allamänniskor har rätt till sjukvård efter behov.Detta uppnås, anser , bäst om sjukvår-den är solidariskt finansierad. Avgifter kan förekom-ma, men dessa skall vara på en skälig nivå så att deinte utestänger grupper av människor från att sökavård på grund av otillräckliga ekonomiska resurser.Med en solidariskt finansierad sjukvård uppnås bästmålsättningen att alla individer skall behandlas medsamma hänsyn och respekt.Fru talman! Vården måste få ta betydande resurseri anspråk. Att det finns en väl utbyggd sjukvård är intebara en nödvändighet för dem som är sjuka. Det ärockså en viktig trygghetsfaktor för alla andra. Folk-partiet vill prioritera vården på många sätt. Vår priori-tering av en politik för fler jobb genom företagandehar som en grundläggande motivering att kampen motarbetslösheten är nödvändig för att klara välfärden.Därför har vi också sagt nej till stora generella skatte-sänkningar. I stället prioriterar vi vården.Primärvården är basen i all hälso- och sjukvård.Tillgängligheten har ökat. Den tidigare husläkarlagengjorde det möjligt för människor att själva välja sinhusläkare, och väldigt många gjorde det. Sedan densocialdemokratiska regeringen upphävde husläkarla-gen har antalet husläkare minskat, och det har blivitsvårare att rekrytera nya. Om inte primärvårdens rollsom basen i sjukvården skall gå förlorad, måste ensatsning ske på fler allmänläkarspecialister och på attrekrytera andra specialister till primärvården. Belast-ningen på primärvården blir för stor om varje läkaretvingas ta emot för många patienter.Distriktssköterskan är lika väl som läkaren encentral person inom primärvården. Den utbildninghon har gör att hon har en stor bredd och kan utföravitt skilda arbetsuppgifter både på mottagningen och ipatientens hem, både för barn och gamla.Fru talman! För de människor som ofta måstevistas på sjukhus är läkarkontinuiteten viktig. Men detär också viktigt att patienten får sin egen sjuksköter-ska från inskrivning till utskrivning på sjukhus.