prot · GK0987 · 1997-04-10 00:00:00 — De långsiktiga effek-terna måste alltid noggrant bevakas.Gudrun tycker att det är väldigt framåtoch käckt av och att användaartikel 16, som innebär att ett land , somen akut åtgärd, kan hålla en produkt borta från sinmarknad. Därefter måste den släppas in, om inga nyafakta som föranleder en förändrad bedömning kanvisas. Vi skall naturligtvis granska - och det görsockså på EU-nivå - de fakta som dessa länder anförsom stöd för sitt handlande. Om de skulle ge skäl ökad oro kommer vi naturligtvis att ändra oss. Menhittills har inga fakta som gett anledning att göra enannan bedömning av synts till.Sveriges intresse och inställning är att vi skall ar-beta med skärpningar av direktivet både i märknings-avseende och när det gäller en utökad prövning isamband med de långsiktiga miljöeffekterna. Dettatycker jag för min del är mer framåt än att användadetta akuta förbud, som är avsett för andra samman-hang. I syfte att nå det resultatet förs en pågåendedialog med och med andra med-lemsländer. Min uppfattning är att det är den vägenman bör gå för att komma till rätta med den oro mankan känna inför den långsiktiga utvecklingen.Anf. 153 ():Fru talman! Jag kan konstatera att jag inte ficksvar på en enda fråga.Majsen är Bastaresistent, och det är också rapsen.Majsen har dessutom en Bt-gen, dvs. en gen från enjordbakterie som gör att bakterien tar död på insekter.Plockar man in den genen hos är det högsttroligt att den kommer att finnas hosinsekter, och göra dem resistenta.Ganska ny forskning, som kommer att redovisasnär tar fram sina åsikter, visar att det finnsen mängd gener som är Bt-toxiska. Men det har visatsig att det räcker med en sådan gen för att insekterskall bli resistenta mot ganska många av de toxinerna.I har man dragit slutsatsen att detta gör attgenmanipulerade växter innebär en ökad risk förresistens hos skadedjur. Detta bör betyda att man görännu grundligare överväganden om C-G:s majs. Såsäger det danska miljöministeriet. Det finns alltsåforskning som visar att detta är en otäck historia.Dessutom är många forskare överens om att mar-kören med antibiotikaresistens kommer att kunnahamna i tarmbakterier. Det får till följd att den dagenman får en infektion så biter inte antibiotikan.Skulle inte detta vara ett hot mot människors häl-sa?En plasmid är lättrörlig. sägernumera att man skall räkna med att alla gener somfinns hos det man odlar kommer ut i naturen. Detmåste också betyda att de gener som finns i det manäter kan komma in i de tarmbakterier som finns.Jag fick dessutom inte svar på en fråga. Vad är detför skillnad mellan rapsen och ? Hur kan detkomma sig att regeringen inte vill överklaga när detgäller men vill överklaga när det gäller rap-sen? Vad betyder beslutet? Det står att skallanmäla invändning mot ansökan. Betyder det att Sve-rige tänker säga nej när det gäller rapsen? Betyder detatt kommer att använda sig av direktiv /220när det gäller raps, eller vad betyder det här rege-ringsbeslutet? Varför gör man då i konsekvensensnamn inte samma sak när det gäller ? Jagskulle gärna vilja ha ett svar på det. Jag skulle ocksåvilja veta hur regeringen avser agera när det gällerrapsen.Nu diskuteras det också odling av den här majseni . I såväl som har detta prö-vats. Det är nämligen så att om något land tar uppmajsen på sin sortlista får den odlas i hela EU. SåvälItalien som har sagt nej, men detta är alltsåen sort som mycket väl kommer att kunna odlas iEuropa på samma sätt som raps. Det är möjligt att denkan gå att odla i . Det vet inte jag, menmånga hävdar att det skulle gå. Skillnaden är egentli-gen väldigt liten.Varför hanterar jordbruksministern rapsen ochmajsen så olika? Beror det på att vi när vi hanteraderapsen i faktiskt reserverade oss.Samtliga partier i utom Folkpar-tiet och skrev i en reservation: Vår upp-fattning är att i sitt yttrande tillJordbruksverket över ansökan om tillstånd för mark-nadsföring av transgen raps skall avslå ansökan. Motbakgrund av den osäkerhet som råder beträffanderiskerna med herbicidresistenta grödor anser vi attmarknadsintroduktionen i detta fall inte bör tillåtas.Tyvärr satt inte jag i när maj-sen hanterades, men vet jag att det finns ett stortmotstånd i här typen avgrödor. Eftersom är mer genmanipulerad änvad rapsen är borde väl jordbruksministern i konsek-vensens namn vara lika tveksam när det gäller majsensom när det gäller rapsen.När det gäller märkning vet vi dessutom att maj-sen i första hand skall användas till djurfoder, och detär ju ganska ointressant för oss konsumenter om denmärks när den går till djurfoderfabriken eftersom viinte äter detta. Men det blir däremot ingen märkningav de produkter som görs av majs, t.ex. majsmjöl.Anf. 154 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag tvingas tyvärr konstatera att Gud-run är dåligt påläst i sakfrågan. sadenej till utifrån samma utgångspunkt som vi nuhar sagt nej till rapsen, nämligen att vi anser att detfinns brister när det gäller bedömningen av de lång-siktiga ekologiska effekterna. Det var bl.a. det somledde till att man faktiskt gjorde en förnyad och för-djupad prövning i tre vetenskapliga kommittéer somtittade på en lång rad olika faktorer när det gällermajsen. I princip finns det ingen skillnad i Sverigessätt att hantera de båda fallen.Vi tycker att man kan förbättra bedömningarna närdet gäller de långsiktiga effekterna på miljön. Vitycker att det finns anledning att göra det just av detskälet att det är viktigt med försiktighetsprincipen.Vi tycker att varje tillämpning av genteknik måsteprövas var för sig. Det handlar om olika grödor somt.ex. har olika betingelser. Rapsen har vilda släktingari till skillnad från . Det kan innebäraatt det finns något större möjligheter, även om defortfarande är mycket små, för rapsen att sprida sinaförändrade beståndsdelar till sina vilda släktingar. Detkan vara ett skäl till att man skall vara mer restriktiv idet ena fallet än i det andra.Fru talman! Det finns en annan aspekt som jaggärna skulle vilja ta upp med . Det äratt när diskuterar gentekniken görhon det som om vi levde i en perfekt värld där vi inteanvänder några kemikalier eller bekämpningsmedelför ogräs och insekter och där vi nu plötsligt och heltutan anledning medvetet inför någonting som är jätte-farligt. Det enda syftet med detta är förmodligen att viär intresserade av att ödelägga oss själva och naturen.Nu är verkligheten inte riktigt sådan. Verklighetenär ju den att man använder en omfattande mängdkemikalier i t.ex. produktionen av soja. Genteknikenanvänds för att göra sojan sådan att man slipper an-vända dessa mycket farliga kemikalier och kan övergåtill sådana ogräsbekämpningsmedel som är mer skon-samma mot miljön. Det tycker jag är en viktig etiskfrågeställning. Har vi rätt att låta bli att försöka uppnåen bättre miljöanpassning när vi har möjligheten attgöra det?Det är ju även så att man bekämpar insekter redani dag, men man gör det med tunga kemikalier sominte bara slår ut de insekter som äter av utande slår även ut en mängd andra insekter i omgivning-en. De insekter som äter av den majs som har gjortsmotståndskraftig mot insekter dör, men inte alla andrainsekter som finns i omgivningen. Även i det falletkan man diskutera vad som är mest skonsamt förmiljön.Att insekter eller ogräs kan utveckla resistens motolika typer av bekämpningsmedel gäller alldeles oav-sett om man använder genteknik eller inte. Det ärnaturligtvis ett bekymmer. Självfallet vore det allrabästa om vi kunde slippa den typen av åtgärder inomjordbruket. Men vi har faktiskt också en situation,, där 800 miljoner människor i vårvärld svälter . Vi är inte precis i den situationenatt vi kan kosta på oss att minska produktionen utan vibehöver öka den. Över de närmaste decennierna be-höver vi fördubbla den. Det är också ett av skälen tillatt vi inte kan frånhända oss de möjligheter som finnsmed gentekniken. Vi skall vara försiktiga, men jagtycker att vi skall avstå från den sortens oseriösaskrämselpropaganda som här bedri-ver.Anf. 155 ():Fru talman! börjar det låta som det brukar låtanär jordbruksministern diskuterar. Vi diskuterar någotannat än det vi diskuterar för det vi skall diskutera ärså obehagligt att diskutera.Nej, det är inte så att jag är okunnig i de här frå-gorna. Det är snarare så att jag har en annan uppfatt-ning, och det kan man få ha, är alltså regeringsbeslut 2 från den 20 marsoch regeringsbeslut 3 från som helt avvi-ker. I det ena fallet säger man att man inte skall gåvidare när det gäller och i det andra falletsäger man att man skall gå vidare när det gäller rap-sen. Det är detta vi diskuterar. Man utgår från sammadiskussion om att man anser att det inte är bra medherbicidresistenta grödor, men när det gäller majsensäger man att man inte skall gå vidare och när detgäller rapsen skall man överklaga det. Jag förstår inteskillnaden. Jag får inte heller någon förklaring påskillnaden.Det kommer ganska mycket nya uppgifter om des.k. Jag var på ett möte härförledenmed tillverkaren angående Roundup. Man börjar i alltfler fall upptäcka att det inte alls bryts ned på det sättsom man har trott. Det återfinns i grundvatten och iytvatten, både som bekämpningsmedel i sin helhetoch som nedbrytningsprodukter. Detta är något somhar uppmärksammats mycket i . Det hargjort att man där överväger att se över om de härpreparaten skall få användas.Det är också någonting som många biologer harhävdat . Det händer saker i naturen ungefärsamtidigt som dessa s.k lågdospreparaten kommer.Problemet är att de är svåra att analysera eftersom deofta vattenlösliga. Basta är t.ex. ett amoniumsalt. Detkrävs en oerhört liten koncentration av dem för att deskall vara verksamma, vilket innebär att de är nästanomöjliga att detektera i biologiskt material. Detta ärett jätteproblem. Det börjar man uppmärksamma nu.Det innebär att detta inte är ofarliga gifter.Det finns inga genvägar, . Skall vifå en hållbar utveckling i världen måste vi gå denekologiska vägen. Det var vi överens om inför FAO.Jag är mycket förvånad att nu svikersåväl konsumenter som dem som tror på en ekologiskthållbar utveckling och förordar någonting som grun-dar sig på att kemikalieindustrin vill få in oss på vägarsom inte leder till hållbarhet.Anf. 156 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag tycker att ett sätt att ta konsumen-ters oro på allvar och inte svika dem är att sätta sig ini sakfrågor och föra diskussionen utifrån de fakta somfaktiskt finns. Det skulle jag rekommendera GudrunLindvall.Nu visar det sig att den majs som diskuterar inte alls är den Ciba-Geigy-majs somhon har tagit upp i sin interpellation utan en majs somhar varit föremål för avgörande i ett betydligt senareskede och som inte har någonting med attgöra. Den avser en helt annan användning. Där hadesamtliga remissinstanser, inklusive Gentekniknämn-den, inte hade någonting att invända mot den häranvändningen. Jag tror som sagt att bättra på sina kunskaper i sakfrågan.Jag kan också konstatera att up-penbarligen är en riktigt gammaldags jordbruksin-dustrialist, som föredrar rediga don - kemikalier somär jättefarliga men effektiva - och som är emot att viförsöker ta oss ur de miljöproblem som vi faktisktredan har skapat.Men vi är ju i den situationen, ,att vi genom tidigare oförsiktighet och ovarsamhet hardragit på oss en lång rad problem, t.ex. inom jordbru-ket. Jag tycker att vi har ett ansvar för att försöka lösade problemen. Det tycker uppenbarligen inte GudrunLindvall. Hon tycker att vi kan slå oss till ro medutvecklingen som den är och ge upp försöken att finnaandra, mer biologiskt anpassade metoder för att be-kämpa olika typer av problem.Jag delar inte den uppfattningen. Jag menar t.o.m.att gentekniken skall vara ett av de verktyg som viprövar i det sammanhanget. Men det skall - som jagtidigare har understrukit - ske mednoggrann prövning vid varje ny tillämpning och i stormedvetenhet om att vi måste vara försiktiga och tänkapå de långsiktiga effekterna. Det, om något, bör vi halärt oss av de senaste decenniernas slarviga hanteringi andra sammanhang.Vi kan faktiskt inte avstå från att försöka lösaproblemet. kanske kan det, men desom lever i verkligheten kan det inte.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 1996/97:229 omkastrering av smågrisarAnf. 157 Jordbruksminister ():Fru talman! har frågat mig omjag avser föreslå förändring i 25 § djurskyddsförord-ningen så att kastrering av såväl gris som andradjurslag förbjuds, alternativt får ske enbart med fullsmärtlindring.I kastreras näranog alla hangrisar som skall gå till slakt. Likadant ärdet i andra länder med hög konsumtion av färsktgriskött, t.ex. i , och i stor utsträck-ning även i . Anledningen till detta är att köttfrån okastrerade hangrisar kan få en frän grislukt somuppfattas som mycket obehaglig.Det vore givetvis, främst från djurskyddssynpunkt,önskvärt att undvika kastreringen. Min bedömning äremellertid att det är omöjligt att helt förbjudakastrering av smågrisar, eftersom konsumenternasreaktioner på kött med frän grislukt är så starkt nega-tiva. Vi har ännu inte heller tillgång till någon ratio-nell analysmetod som gör det möjligt att sortera ut deillaluktande griskropparna på slakteriet.När det gäller bedövning av smågrisar finns i dagingen bra metod. Jag anser att det är tveksamt omanvändning av sprutbedövning är mindre plågsam förgrisen än kastreringen. Ytbedövning räcker inte hellertill.I väntan på att dessa praktiska problem kring gris-kastrering blir lösta vidtog jag åtgärderför att förbättra förhållandena för de grisar som trotsallt måste kastreras. kallade jag till en of-fentlig utfrågning om smågriskastrering. Representan-ter hade bjudits in från bl.a. djurskyddsföreningar,konsumentföreningar och producentföreningar. Ävenveterinärer, forskare och berörda statliga verk varrepresenterade. Alla närvarande ville helst att kastre-ring skall upphöra, men majoriteten ansåg att detta är omöjligt på grund av de skäl jag tidigarenämnt. De flesta av mötesdeltagarna ansåg också attkastreringsåldern kunde sänkas tillcirka . Kastrering vid en lägre ålder medföratt det kirurgiska ingreppet blir mindre och att riskenför infektioner och lidanden minskar för grisen.Mot denna bakgrund skärptes djurskyddsförord-ningen (1988:539) . Skärpningeninnebar att om svin skall kastreras utan bedövningmåste detta ske innan de uppnått två veckors ålderoch inte som tidigare, fyra veckors ålder.När det gäller operativa ingrepp på andra djurslagän gris anser jag att det finns många förbättringar attgöra. Därför pågår just nu inom Jordbruksdeparte-mentet en översyn av djurskyddsförordningen därbl.a. reglerna för dessa ingrepp ses över. Jag kan i daginte säga exakt hur förändringarna kommer att se ut,men jag kan ändå utlova förbättringar från djur-skyddssynpunkt.Anf. 158 ():Fru talman! Bakgrunden är alltså att det varje årkastreras ungefär 1½ miljon smågrisar i landet.Kastreringen sker helt utan bedövning. De som harvarit med om det inser att det är helt klart att det göront på grisen.Hos smågrisar är nervsystemet utvecklat väldigttidigt. De måste ganska snabbt kunna följa sin mam-ma, suggan. Därför måste också nervsystemet tidigtvara väl utvecklat, och uppenbarligen känner desmärta.Bakgrunden är, precis som säger,att man menar att det finns risk för att hangrisar fårskatol i fläsket om man sparar dem för länge, och detluktar. Det smakar däremot ingenting, sägs det.Den här frågan har diskuterats fram och tillbaka.Det man skulle önska är att kastrering av smågrisarupphörde i Sverige.För ett tag sedan kom det också ett förslag frånJordbruksdepartementet. Det var , i november.Man föreslog att tiden skulle förkortas till en vecka.Jag skulle för det första vilja veta hur det kom sig attdet blev . För det andra undrar jag: Vilkenvikt lägger vid veterinärers synpunkti den här frågan?Jag har pratat med många veterinärer. De har välinte precis den uppfattningen som , att det här är en bra lösning. Många hävdar att detskulle vara möjligt att slakta hangrisarna . Mankan se att de växer bättre om de inte kastreras. Deskulle alltså kunna kastreras i en tidigare ålder menändå komma upp i vikt. Det skulle vara ett möjligt sättatt hantera det här.Man skulle också kunna tänka sig att man helt en-kelt säger att hangrisar skall kastreras i så pass god tidatt de inte hinner bli könsmogna. Så gör man i en delländer. Det skulle också vara möjligt.Hur kommer det sig att man landade på två veck-or? Det skulle jag vilja veta. Naturligtvis är grisenyngre när den är än när den är ,och naturligtvis blir snittet mindre. Men att smärtaninte skulle existera stämmer ju inte. Naturligtvis kän-ner grisen smärta även före två veckors ålder.Jag har också pratat med veterinärer som menaratt det inte alls skulle vara omöjligt att ge en enkelbedövning. Jag pratade med en distriktsveterinär sommenade att det inte är speciellt dyrt. Hon räknade utatt det skulle kosta per gris, och det skulle intevara speciellt märkvärdigt. Hon menade också att detdessutom skulle vara smärtfritt för grisen att få be-dövning.Finns det olika uppfattningar i frågan? Hur kom-mer det sig att man får så olika uppgifter från veteri-närer? Avser jordbruksministern ta några initiativ föratt vi skall bli av med griskastreringen totalt sett? 159 Jordbruksminister ():Fru talman! Som jag sade arbetar vi, och har sågjort , på departementet med denhär frågan. Om det vore så enkelt som tycker att det är, att man bara kan förbjuda gris-kastreringen och så blir allt frid och fröjd hade vinaturligtvis gjort det för länge sedan.Som jag sade var alla som deltog i vår offentligautfrågning fullständigt eniga om att det bästa vore omman kunde slippa kastrera smågrisarna. Men det finnsen mycket stark oro för att konsumenter inte skulleacceptera det.Det är inte så att vi inte har försökt i . Vihar haft ett omfattande försök medslakt av okastrerade hangrisar. Försöket omfattade180 000 hangrisar. Det gick ut på att man dels försök-te analysera vilka av grisarna som hade den här obe-hagliga doften, dels sålde köttet och lät konsumenteräta det. Konsumenters negativa reaktioner var mycketstarka. Det visade sig dessutom att analysmetodernainte räcker till.Forskning och utvecklingsarbete i den riktningenmåste naturligtvis fortgå. Men det finns intenågot svar på frågorna som är tillräckligt bra för att viskall kunna förbjuda kastreringen.Att vi valde i stället för när vigjorde en förändring berodde på att det är lantbruka-ren som gör ingreppet hemma på gården. Det är somGudrun säger: När man ser ingreppet förstårman att det gör ont på grisen. Men det tar 30 sekun-der. När de är över och grisen släppsned igen i boxen upptar den sitt helt nor-mala beteende.Det är naturligtvis också skälet till att det är svårtatt hävda att en djupgående bedövning skulle vara ettbättre alternativ. Det innebär en ännu längre och förgrisen också plågsam hantering, som förmodligen ärav lika stor omfattning som själva ingreppet.När det gäller ytbedövning har sätt att i debatten säga: "man tycker inte", eller"veterinärer som jag har talat med tycker inte". Mendet är i varje fall min uppfattning att den alldelesöverväldigande inställningen även bland veterinärerär att ytbedövning inte räcker. Det räcker inte att barabedöva huden på ytan. Det är skälet till att inte hellerdet är ett tillräckligt bra alternativ.Nåväl, det är lantbrukaren själv som gör det häringreppet som tar . Om han skulle råkavara sjuk eller om smågrisarnaskulle ha drabbats av smågrisdiarré, som de tyvärrgör, är det inte lämpligt att göra ingreppet, utan dåväntar man . Då kommer man ganska lättöver gränsen . Det var alltså skälet till att vivalde . Det är fortfarande en mycket tidigålder. Det tycks vara den gräns man rimligen kankomma ned till.Naturligtvis måste ansträngningarna fortsätta. Viföljer den här frågan mycket noga och försöker helatiden även från departementets håll att finna vägar föratt utveckla metoder så att vi skall slippa detta. Detfinns ett mycket starkt engagemang från såväl konsu-menter som producenter och alla inblandade aktörer.Jag kan försäkra interpellanten att vi är fullständigtöverens om att detta är någonting som vi alla börförsöka se till att vi kommer ifrån. Arbetet med attutveckla analysmetoder måste fortsätta. Vi måsteforska vidare när det gäller att finna eventuella be-dövningsmetoder. Vi får fundera över fodrets sam-mansättning och dess inverkan på grisarna i det härsammanhanget. Vi får överväga slaktåldrar och prövamånga olika vägar som kan tänkas leda till att vikommer bort från den här hanteringen. 160 ():Fru talman! Jag kan läsa vad Veterinärförbundetsvarade på den remiss som sände utden : föreslår att kastre-ring av hangris utan att veterinär anlitas bör få skeupp till en veckas ålder. välkom-nar denna sänkning från gällande fyra veckor.Förbundet vill dock framhålla att möjligheten att heltupphöra med kastraktion av grisar bör utredas, t.ex.möjligheten att slakta hangrisar vid lägre ålder änhongrisar.Jag kan också nämna vad veterinär . Han menar också att det naturligtvis är bramed en sänkning till , men även han anser skall se över möjligheten att ta bort kastraktio-nen.Såvitt jag har förstått av de svar som anger att manvill ha beror det på någon sorts mänskligbekvämlighet. Det är litet lättare att ha påsig än . Men när det gäller djur menar jag attsådana saker inte bör få avgöra. I det här fallet måsteman fundera på vilket problem det är man vill lösa.Vill man lösa problemet med att grisarnas fläsk luktarskatol när de blir äldre eller vill man lösa problemetmed att det gör ont i de obedövade grisarna när manskär i dem? Är det problemet att det gör ont i de obe-dövade grisarna när man skär i dem som man vill lösafår man väl säga att reformen från fyra till två veckorinte känns helt lyckad. Det gör fortfarande ont i grisennär man skär i den. Därför undrar jag: Vad är det mananser sig uppnå med att sänka tiden från fyra till tvåveckor?Det verkar också som om hela livsmedelsindustrinär uppbyggd på att grisen skall ha en viss storlekinnan den slaktas. Det tycks vara ett av skälen, enligtvad man säger till mig, till att man inte vill slaktahangrisar tidigare. Jag och mitt parti menar nog att detär ett skäl som mycket lätt skulle kunna ändras. slakta hangrisarna tidigare skulle det naturligtvisvara möjligt. Man får titta på vilka möjligheter somfinns och t.ex. kräva att slakterierna bygger om påsådant sätt att man kan ta emot grisar av litet lägrevikt.Jag hoppas att den här frågan inte dör i och medbeslutet att man bara får kastrera hangrisar upp till tvåveckors ålder. Jag menar att det problem man villekomma åt, nämligen att det gör ont i en obedövad grisnär man skär i den, har man inte löst.Anf. 161 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag kan konstatera att Veterinärför-bundets yttrande inte precis stöder i den här frågan. Vad de säger är ju precis det visäger. Vi måste fortsätta vårt arbete. Vi måste fortsät-ta att utreda, skriver de. Det är precis vad jag säger,fast med andra ord. Vi måste fortsätta våra ansträng-ningar att komma bort från griskastreringen.Jag noterade att enligt det som upp skrev inte att de ansågatt kastreringen kunde förbjudas , utan att det skulleutredas vidare. Det är precis det jag också säger. Viskall självfallet arbeta vidare med frågan.Det är inte heller så enkelt att man kan sänkaslaktvikten och tro att man har löst problemet meddetta. Även lättare grisar kan ha den här lukten.Det är precis som själv uttrycktedet, om man förskjuter den tillåtna åldern från fyraveckor så har man inte löst problemet.Det är alldeles riktigt. Det tycker inte jag heller att vihar. Men det var ett litet steg som möjligen kundegöra själva hanteringen något mindre plågsam sålänge vi måste acceptera den. Men av det skälet vin-ner man inte heller så mycket mer genom att sänkaåldern ytterligare, till en vecka.Såvitt jag kan förstå är det många som har smågri-sar som gör det här ingreppet redan under den förstaveckan.