prot · GK0976 · 1997-03-11 00:00:00 — Dessa framgångar gör att vi nu vinner tillba-ka handlingsutrymme i den ekonomiska politiken ochi än större omfattning kan ta itu med arbetslösheten.Jag har redovisat inriktningen för rege-ringens sysselsättningspolitik. Mitt - och regeringens- arbete för att öka sysselsättningen och minska ar-betslösheten bygger på fem hörnstenar:Arbetslösheten skall minska framför allt genom attfler människor får arbete - inte genom att dra männi-skor ifrån arbetsmarknaden. Det är endast med ökadsysselsättning som vi kan skapa nya nödvändiga re-surser till alla de behov som finns. Det är den klassis-ka socialdemokratiska arbetslinjen som gäller.Huvuddelen av sysselsättningsökningen skall skeinom den privata sektorn. Vägen till en förbättradvälfärd går genom att låta den privata sektorn expan-dera, så att den kan svara för ökad sysselsättning ochproduktion och därigenom ökade skatteintäkter.De offentliga verksamheterna - särskilt vården,omsorgen och skolan - utgör kärnan i den socialavälfärden och skall därför prioriteras framför transfe-reringar. När det gäller offentligt finansierade jobb,skall vi inrikta oss främst på att skapa jobb i den ordi-narie verksamheten, inte tillfälliga jobb vid sidan avden reguljära organisationen.Lönebildningen måste förbättras. De har den inte fungerat tillfredsställande utanresulterat i hög inflation, försämrad konkurrenskraftoch utslagning av företag och arbetstillfällen. Löne-bildningen är arbetsmarknadens parters ansvar, interegeringens och . Det har ett omistligt vär-de att parterna själva klarar ut att reformera lönebild-ningen.En politik för ökad sysselsättning och minskad ar-betslöshet får under inga omständigheter utformas såatt den äventyrar saneringen av statsfinanserna ochdärmed inflationsbekämpningen. Starka statsfinanseroch låg inflation är en nödvändig förutsättning för attkunna öka sysselsättningen och pressa tillbaka arbets-lösheten.Regeringens ekonomiska politik är således inrik-tad på att fullfölja det påbörjade arbetet med att ökasysselsättningen genom sunda statsfinanser och pris-stabilitet och genom att hävda arbetslinjen.Av det jag nu sagt följer att svaret på AnneWibbles första fråga - om regeringens avsikt är att nåmålet om halverad arbetslöshet genom att minskautbudet av arbetskraft - är att huvudinriktningen är attnå målet genom ökad reguljär sysselsättning och där-med också minskad total arbetslöshet. Men ocksååtgärder som på kort sikt reducerar arbetsutbudet kanvara motiverade, t.ex. utbildningsinsatser som ökarmänniskors förutsättningar att få fotfäste på arbets-marknaden.Anne frågar också om regeringen är be-redd att ompröva ett antal "företagsfientliga åtgärder".Det som här åsyftar är ett antal åtgärder, delsskattehöjningar, dels utgiftsminskningar, som vidta-gits inom ramen för saneringsprogrammet och sominneburit ökade bördor för företagen. Dessa åtgärdermåste emellertid ses i perspektivet av att sanerings-programmet var oundgängligen nödvändigt för att fåkontroll över de offentliga finanserna, skapa trovär-dighet för den ekonomiska politiken och därmedutrymme för de lägre räntor och den låga inflationsom vi nu uppnått.Saneringsprogrammet har varit en investering i attskapa förutsättningar för en långsiktigt uthållig till-växt och därmed också ett bra företags- och investe-ringsklimat i . Det hade naturligtvis varit heltorimligt att undanta företagssektorn från att bära sindel av kostnaderna för att få ordning på svensk eko-nomi igen.Samtidigt måste man betrakta de åtgärder somvidtagits inom ramen för saneringsprogrammet motbakgrund av det sammantagna näringslivsklimatet iSverige. Företagsklimatet är bra. Ändå har det påsenare tid bedrivits en kampanj för att skapa intryckav ett dramatiskt försämrat näringslivsklimat i vårtland. Det finns dock ingen saklig grund för detta. Enobjektiv och balanserad granskning av det samman-tagna näringslivsklimatet i visar att det är bra.Detta bekräftas också av en studie som de ameri-kanska handelskamrarna i publicerade i hös-tas. Enligt denna var det land som tillsam-mans med , , och ansågsha det bästa företagsklimatet 1996 bland 23 jämfördaländer. Förutom att rangordnades högt vadavser det sammantagna företagsklimatet gav de till-frågade företagsledarna höga betyg vad avserregeringens politik gentemot företagssektorn, in-frastruktur och livskvalitetsfaktorer som sjukvård ochutbildning m.m.Anf. 10 kommer inte att vara lika generös med fi-nansministerns taletid . Den var nu en minut förlång.Anf. 11 ():Fru talman! Jag tackar för svaret. En del av detlåter för all del bra, men tyvärr är det mesta bluff.Mina frågor ställdes mot bakgrund av regeringensmisslyckande . Antalet personermed arbete har minskat med mer än 70 000, den totalaarbetslösheten har ökat till och den öpp-na arbetslösheten har ökat till . Det harvarit mycket av ett förlorat år för de arbetslösa; istället för att bli färre har de blivit 45 000 fler.Erik kommer fel i sitt svar redan frånbörjan. Han säger nämligen att regeringen är fastbesluten att klara arbetslöshetsmålet. Men det centralaär faktiskt bristen på jobb och bristen på företagare.Målet måste formuleras som ett sysselsättningsmål,annars leds tanken fel - till sådan här statistisk mani-pulation med förtidspensioner, frigöring av ALU, 55-plus och allt vad det är.Min första fråga gällde om regeringens skall för-söka nå målet genom att minska utbudet av arbets-kraft. säger att det skall den inte göra,utan det är arbetslinjen som skall gälla. Säger ErikÅsbrink alltså klart och tydligt nej till åtgärder somökar förtidspensionering och till s.k. friår? Säger hannej till fortsatt rundgång i a-kassan? Annars är nämli-gen den första hörnstenen en bluff.Den andra hörnstenen i svaret är att den privatasektorn skall öka. Men mina frågor om ifall regering-en vill ändra på några av de företagsfientliga åtgär-derna besvaras med nej. konstaterar heltkäckt att företagsklimatet är bra. Men det är faktisktviktigare att veta vad företagarna tycker än vad ErikÅsbrink tycker att de borde tycka. Det är nämligenföretagarna som styr beteendet i fråga om investering-ar och jobb. står 713 000 personer utanför denreguljära arbetsmarknaden. Det innebär att hela sys-selsättningsökningen är utraderad. Helasysselsättningsökningen är borta! Det visar att detsjälvfallet behövs förbättringar i företagsklimatet.Även den andra hörnstenen är alltså bluff.Det går inte att undanta företagen från sanerings-programmet, säger - av förmenta rättviseskälfår man förmoda. Men när effekten blir att politikenskapar fler arbetslösa anser vi i att politi-ken är orättvis. Regeringen har diskuterat t.ex. ersätt-ningsnivån i a-kassan ganska länge - om den skallvara eller . Men tydligen har inte regering-en ägnat någon tid åt att diskutera om den skulle kun-na bli . Det är ju mycket viktigare! Det skullenämligen kunna ske om människor får arbete, ochbara då.Den tredje hörnstenen i svaret sägs vara skola,vård och omsorg och att detta är viktigare än transfe-reringar. vet säkert att svensk välfärds-politik förutsätter att många människor försörjer sigpå sitt arbete och betalar skatt. En hög sysselsätt-ningsgrad är en förutsättning för den svenska väl-färdspolitiken. Men minskar antalet sysselsatta.Revorna i välfärden blir alltså långt större, köerna isjukvården ökar osv. Den tredje hörnstenen är alltsåbluff.Den fjärde hörnstenen är också bluff. Där görnämligen inte någonting själv, utanhänvisar bara till parterna.Den femte hörnstenen är möjligen sann. Jag sägermöjligen, därför att statsminister harskapat stor osäkerhet om de offentliga finanserna närhan talar om tio nya miljarder, sex miljarder redan iår, 30 miljarder för kärnkraftsavveckling osv. OECDhar visat att om tillväxten bara blir litet sämre ellerräntorna litet högre blir det inte någon balans i deoffentliga finanserna. Jag vill då veta: Vilket är vikti-gast, , att få balans eller att spendera dehär tio miljarderna?Min slutsats av svaret är att verkarvara väldigt nöjd med allt, men också det måste juvara bluff. Hela svaret är en bluff. kaninte vara nöjd med att jobben försvinner, så att välfär-den hotas och människor inte kan försörja sig på ettarbete.Anf. 12 BO ():Fru talman! Arbetslösheten i är, som AnneWibble sade, rekordstor, och i det läget säger landetsfinansminister att i stort sett allting är bra. Arbetslös-heten drabbar naturligtvis de människor hårt som blirarbetslösa, som förblir arbetslösa, men det drabbarockså de människor som skall finansiera arbetslöshe-ten. Det är framför allt låg- och medelinkomsttagaresom får betala kostnaderna för en produktion som intesker och kostnaderna för att den som är arbetslös skallkunna överleva rent ekonomiskt.Statsministern sade vid att ar-betslöshet kostar ungefär tio miljarder i det hänseen-det. Med arbetslösa blir det 130 miljarder eller igenomsnitt per hushåll. Ingen avoss här säger att vi kan komma ner till en arbetslöshetpå , men låt oss tala om en i ordets egentliga ochriktiga, verkliga bemärkelse halverad arbetslöshet,inte bara en sifferlek med den öppna arbetslösheten.En sådan verklig halvering av arbetslösheten skullekunna leda till förbättringar för varje hushåll med igenomsnitt . Det är alltså fråga om drama-tiskt höga onödiga kostnader, som många låg- ochmedelinkomsttagare får ta.Det tragiska är ju att vi var på rätt väg. Vi var un-der 80-talet på rätt väg när det gällde att skapa bättreförhållanden för riktiga nya jobb. Då hade vi över-hettning och annat som inte fungerade. Men sedan,1989 och 1990, kom raset i sysselsättningen, denvåldsamma explosionen av arbetslöshet, och sedanbörjade en vändning uppåt, som knäcktes när den nyasocialdemokratiska regeringen vände upp och ned påpolitiken i det här avseendet. Det rör sig om två årmed bakslag, och fortfarande ingen omprövning.Hur kan finansministern här hävda att det är orim-ligt att undanta företagssektorn från saneringen av deoffentliga finanserna? Att lägga bördor på företagenså att fler blir arbetslösa och färre får nya jobb för-sämrar ju förutsättningen för att sanera de offentligafinanserna. Det borde var och en inse - utom möjligendagens finansdepartement. Ju fler som kommer i jobb,ju fler som kan få nya jobb, desto lättare går det attsanera de offentliga finanserna.Hur kan då finansministern här försvara att flerta-let svenska företag fortfarande skall ha dubbel skattpå investeringar i nya jobb? Hur kan han försvara förlänger sjuklöneperioden så att framför allt småföretag får ökade kostnader och så att dessutom demänniskor som tenderar att vara sjuka ofta drabbashårt, därför att arbetsgivare inte gärna vill anställadem? Det handlar om återregleringar av arbetsrätten -för att inte tala om de väsentliga skatteskärpningarnapå arbete. De flesta människor inser att höjd skatt påarbete gör det dyrare att anställa, och om det blirdyrare att anställa blir färre anställda än annars.Det ni har gjort med de här åtgärderna är alltså attni har försämrat klimatet för nya jobb. Det finns yt-terligare ett antal exempel man skulle kunna ta upp.Ni har inte ens - i varje fall inte än - funderat påmöjligheten att öppna sektorer, som ni harförsämrat för de företag som faktiskt finns i dag.Vi har talat om tjänstesektorn. Skatterna gör ju nuatt hushållen inte har en chans att efterfråga tjänstersom de egentligen skulle kunna efterfråga. Jag hadeett förslag som inte hann genomföras därför att nivann valet, ett förslag som tillstyrktes av i AMS eftersom allt borde prövas. Två århar gått förlorade, fler människor har varit arbetslösa.Ni har misslyckats, och ni inser det inte eller vill inteinse det.Men, , för att ta den hörnpelare nisjälva talar om, den som utgörs av jobben i det privatanäringslivet: Tala om för kammaren och för svenskafolket hur ni skall förbättra förutsättningarna för denya jobben. Ge några konkreta förslag!Anf. 13 ():Fru talman! Arbetslösheten måste nog ses som vårtids största problem. Arbetslösheten skapar oerhördaorättvisor, och de växer som den högaarbetslösheten består. Välfärden urholkas, och situa-tionen för företagen stramas åt. Det är en negativspiral som vi uppenbarligen är inne i.Jag vill gärna instämma i vad de föregående talar-na sade om att målet rimligen måste vara att öka sys-selsättningen snarare än att minska den totala arbets-lösheten. Det är ju faktiskt också vad finansministernsäger i svaret. Då måste man fråga sig varför rege-ringen inte slår fast det som målet snarare än att måletskall vara att minska den öppna arbetslösheten.Det här svaret är intressant i många avseenden.Det sägs där bl.a. att räntorna har sjunkit kraftigt.Men faktum är att räntorna i fortfarande ärhöga i jämförelse med räntorna i våra grannländerTyskland och . Man måste då fråga sig vadregeringen egentligen tänker göra för att få ned rän-torna ytterligare, för att komma ned på en i relationtill omvärlden normal nivå.Det sägs i svaret att den privata sektorn skall ex-pandera. Jag har tagit del av SCB:s statistikför hur det har gått med utfallet av statsbudgeten förraåret. Det visar sig att utgifterna /96 blev 18miljarder större än vad som var avsett i budgeten.Samtidigt ökade skatteintäkterna med närmare 80miljarder mer än vad man hade räknat med. Somregeringen själv har redovisat i budgeten för det häråret har de här skattehöjningarna kraftigt åtstramandeeffekter på folks disponibla inkomster och därmedockså på människors ekonomiska efterfrågan. Det härslår ju mot företagen. Regeringen bedriver alltså enåtstramande politik gentemot företagen på det viset stryper själva efterfrågan. Då räcker det inte attsom finansministern säga att man har ett bra före-tagsklimat, för vad hjälper det om det inte finns någonsom kan köpa det företagen producerar?Det här, att man har låtit skatterna dra i väg, ärnog till en del förklaringen till att arbetslösheten fast-nar på den höga nivån. Det har visat sig bl.a. vadgäller just inkomstskatten att vi nu snart är tillbaka påde höga marginalskattenivåer, de höga inkomstskat-tenivåer vi hade före den stora skattereformen - dockutan att andra indirekta skatter har sänkts.Det här har en åtstramande effekt, och då blir frå-gan: Vad tänker regeringen göra åt det? Det är välklart att höga skatter på just arbete leder till ökadarbetslöshet. Det leder till att det blir dyrare att anstäl-la människor, att sätta folk i arbete.Skatteväxlingskommittén har tagit fram ett intres-sant förslag, där man pekar på möjligheten att ökasysselsättningen genom att sänka beskattningen påarbete och i stället växla upp skatterna på utsläpp,koldioxid och energi. I takt med att sysselsättningenpå det viset kan öka till följd av en minskad beskatt-ning på arbete kan man också klara finansieringen,trots att utsläppen något minskar. Det vore intressantatt höra om finansministern har för avsikt att läggafram några förslag med den inriktningen. På så sättskulle vi framför allt kunna minska arbetslösheten,men det skulle också innebära insatser på miljösidan.Slutligen, fru talman! när vi ser att tillväxteninte alls är lika starkt sysselsättningsskapande somtidigare måste jag fråga finansministern om det inte ärdags att trots allt sänka normalarbetstiden.Anf. 14 Finansminister ():Fru talman! Det finns anledning att erinra litet omhistorien, om utvecklingen fram till . Av AnneWibbles interpellation och inlägg här får man lättintrycket att arbetslöshet är något som har uppkommitunder den socialdemokratiska regeringstiden, att detskulle vara vi som har skapat problemen.Det är bara att läsa innantill i statistiken, AnneWibble, att redogöra för de faktiska förhållandena:Mellan 1991 och 1994, när vi hade en borgerlig rege-ring och var finansminister, försvann450 000 jobb i . Av dem var det inte mindreän 327 000 som försvann i den privata sektorn.Som jämförelse kan jag nämna utvecklingen underden hittillsvarande socialdemokratiska regeringstiden.Mellan 1994 och 1996 ökade sysselsättningen totaltmed 36 000. Den privata sysselsättningen ökade med64 000. Jag är den förste att säga att det inte är någonlysande utveckling. Det är en alldeles för liten syssel-sättningsökning. Men det måste ändå slås fast att detstora raset i sysselsättningen ägde rum under denborgerliga tiden. Det var då problemen uppstod, inteunder den socialdemokratiska regeringstiden.Om vi redogör för arbetslöshetssiffrorna är det påsamma sätt. Under den borgerliga regeringstidenökade arbetslösheten med över 200 000 personer.Under den tiden femdubblades långtidsarbetslösheten.Under vår tid har arbetslösheten legat ungefär stilla.Det är mycket otillfredsställande. Men det var underer tid som problemen uppkom. Det måste vi ha klartför oss.När det handlar om den socialdemokratiska sys-selsättningspolitiken är det litet poänglöst om någontycker att målet att halvera den öppna arbetslöshetenär felformulerat. Ni får väl tycka vad ni vill. Ni fåracceptera att socialdemokratin själv väljer att formu-lera sina mål.När det gäller de fem hörnstenar som jag redo-gjorde för i mitt svar och som jag tycker är utslagsgi-vande för sysselsättningspolitiken, hade det varit merintressant att få en diskussion kring sakfrågorna. De-lar de här målen? Är de i överensstäm-melse med uppfattning eller är de heltfelaktiga? I stället kommer med enmassa anklagelser för bluff. Det är ett oerhört märk-ligt påstående.Jag har formulerat de här målen. Jag menar natur-ligtvis allvar med dem. Politiken utformas, och skallutformas, så bra som möjligt för att nå de målen. Jagär väl medveten om att vi inte har nått dem . Jagär väl medveten om att vi har mycket stora problem.Men det har att göra med att vi övertog en ekonomioch statsfinanser som var i kaos. Vi har också pro-blem därför att den internationella utvecklingen, sär-skilt , har varit så pass svag. Men vifår kämpa vidare trots detta, och vi kommer natur-ligtvis att göra det. Det är det som är det viktiga.Sedan ställer frågor av typen: Villregeringen ändra på sin företagsfientliga politik? Detär samma typ av frågor som: Har du slutat slå din fru?Jag kan ju fråga om hon har slutat attslå sin man. Det är rätt meningslöst att föra diskussio-nerna i de termerna. Det är naturligtvis inte jag somavgör, och inte heller, om vi har ettnäringslivsvänligt klimat eller inte. Men det kan ju haett visst intresse att en mycket bred enkät som hargjorts av amerikanska företagsledare - som inte harnågot intresse att delta i den partipolitiska debatten iSverige - som jämfört ett stort antal länder ger ettmycket gott betyg åt politiken i , inklusiveregeringens förhållande till företagsamheten. Jagpåstår inte att allt är bra. Vi kan säkert göra mer, ochvi skall göra mer. Var säker på den saken!Anf. 15 ():Fru talman! Låt oss ta historien först. Vi skall välinte nöja oss med att gå tillbaks till 1991. Det var juinte då problemen uppkom. Låt oss gå tillbaks ytterli-gare när satt i en tidigare soci-aldemokratisk regering. Det är sagt attdet faktiskt var då problemen uppkom. en väldig massa problem . Komihåg vad sade om att nu skapas ar-betslöshetens stålbad!Sedan vände många saker under mitten av 1993och började gå uppåt. Därefter har tyvärr den social-demokratiska politiken förstört och utraderat de för-bättringar på arbetsmarknaden som då var på gång. Såär det med det.Erik säger att det var synd att Wibbletycker att hörnstenarna var bluff. Det är inget fel påhörnstenarna. Det jag kritiserar är att förfram en massa påståenden och sedan för en politiksom är något helt annat. Den faktiskt förda politikenmotsvaras inte av dessa hörnstenar. Därmed är orden ihörnstenarna bluff.Jag kan kanske få svar på några av mina frågor.Hur blir det med förtidspensioneringen, friår ochrundgång i a-kassan? Om man verkligen hävdar ar-betslinjen, om man vill se till att många människorkan försörja sig på sitt arbete och om man vill görasom säger, nämligen hålla uppe syssel-sättningen och skapa fler arbeten, kan man inte ökamängden människor som inte finns kvar på arbets-marknaden. Då kan man inte förtidspensioneramånga, skapa friår så att folk skall få betalt utan attarbeta, införa 55-plus som nästan är en förolämpningmot många berörda och ha en a-kassa som uppmunt-rar till rundgång så att människor aldrig kommertillbaks till arbetet. Med allt färre i arbete urholkasbasen för det svenska välfärdssystemet, skolan, vår-den och omsorgen, som säger sig viljamåna om.Sedan har jag en annan fråga. säger ien annan av hörnstenarna att den privata sektorn skallöka. Det låter jättebra, men det motsvaras ju inte avden politik som ni för. Den senaste nyheten på det härområdet har varit som statsminis-tern har hittat i någon tabell på Finansdepartementet.Om det nu finns några tio miljarder, vilket återstår attse, skall de inte läggas på den sektor som skall växa,nämligen den privata, utan enligt statsministern skallde läggas på den sektor som relativt sett är för stor,nämligen den offentliga. Det måste taavstånd ifrån om dessa hörnstenar är någonting annatän bluff.Sedan måste jag också ta upp detta med före-tagsklimatet. Det är faktiskt inte vad om företagsklimatet som är det viktiga och inteheller vad några amerikanska undersökare tycker ärdet viktiga. Det finns många andra undersökningarsom visar att företagsklimatet under de senaste årensedan 1994 har försämrats avsevärt. Vi har rasat utförfrån 9:e till 14:e plats. Det viktiga är ju vad de svens-ka företagarna tycker och vad de tycker som tilläventyrs vill investera och skapa jobb här hemma,t.ex. De tycker banne mig inte attSverige är jättebra. Då vill jag veta vad det är för felpå att genom lägre marginalskatt, en klok energipoli-tik som vi var överens om både 1980 och 1991, enomprövning av sjuklöneperiodens förlängning, genomatt bygga in hänsyn till de arbetslösa i arbetslöshets-försäkringens konstruktion och genom att ganskarejält sänka skatten på arbete skapa ett bättre före-tagsklimat. Det är bara då man kan rädda jobben ochvälfärden. har inte svarat på det.Anf. 16 BO ():Fru talman! Den stora skillnaden mellan de fråge-ställningar som pekade på är väl attAnne aldrig har slagit sin man - jag tror intedet i alla fall, men det får själv svara på- medan regeringen har försämrat företagsklimatet.Därför är det mycket relevant att ställa frågan till ErikÅsbrink.Jag skulle vilja fråga en sak. Hurkänns det egentligen att stå totalt tomhänt här i talar-stolen i när arbetslösheten ligger på enextremt hög nivå? har inte någonting attkomma med. Han försöker skylla ifrån sig när detgäller ansvaret. Han flyr undan ansvaret både för detsom sker nu och för det som skedde i det förgångna.Erik personifierar ju just orsaken till den krisvi lever under. Han var statssekreterare i finansenunder 80-talet och ordförande i känns det att ha släppt fram den överhettning somgjorde att spekulationsekonomin frodades, som leddetill bankkrisen och till att hushåll och företag amorte-rade på skulder så att den inhemska efterfrågan kol-lapsade och arbetslösheten svällde och inte ha någon-ting att komma med? Det var ju under som minister som underskotten började svälla,arbetslösheten ökade och industrikrisen blommade ut.Det är klart att man kanske skall skylla ifrån sig omman inte har någonting annat.Vi behöver nya jobb i företagen i . Det ärvi alla här överens om. och jag ochKristdemokraterna lade fram förslag i isomras. Vi såg till att det blev en extra riksdagsses-sion. Ni avvisade de förslagen. Det enda ni ville göravar att ha en avstämning och se hur det gick medarbetslösheten. Vi ser hur det går . Det går sämreoch sämre. Vi har förslag. Vi kan släppa loss tjänste-sektorn. Vi vill förbättra för existerande företag. Vihar konkreta förslag. Vad har landets finansministeratt komma med?Anf. 17 ():Fru talman! Jag kan förstå att finansministern intehinner svara på alla frågor. Det finns mycket att svarapå, och det kan naturligtvis inte vara särskilt roligt attse att politiken inte har gått som man säkert hoppadesfrån regeringens sida. Arbetslösheten ökar.Jag tycker att det är litet märkligt ändå att manfrån regeringen inte ger svar på hur man ser på detfaktum att beskattningen av arbete har skärpts såkraftigt.