prot · GK0986 · 1997-04-09 00:00:00 — , särskild utredare, har nyligenlagt fram ett delbetänkande med -en fråga om bemötande av äldre.Hon tar där upp betydelsen av begreppen självbe-stämmande, integritet, trygghet och värdighet. Honkonstaterar: Mina erfarenheter under detta inledandeskede av utredningsarbetet har emellertid medfört attjag även tvingats notera avståndetmellan begreppens teoretiska innebörd och derastillämpning i vardagen. Hon skriver vidare att dethandlar om det medvetna valet av en humanistiskmänniskosyn och respekten för människovärdet. Dettamåste konkretiseras och försvaras, hävdar hon. Visstär det så! De teoretiska begreppen måste omsättas ipraktisk handling, något som visat sig svårt och iblandinnebär en lång process för de inblandade.Ett sätt att förkorta den processen tror vi är att geäldre en verklig valfrihet genom att erbjuda alternativvård och omsorg inom alla områden. Alternativavårdformer som uppfyller rimliga kvalitetskrav måsteges samma rätt som offentligt bedriven verksamhet.Konkurrens och valfrihet innebär att olika flexiblalösningar prövas.Därmed påskyndas utvecklingen och goda exem-pel kan inspirera och bli föredömen. Under senare århar den alternativa omsorgssektorn ökat, men den ärfortfarande endast en mycket liten del av den totalaäldreomsorgen.I drivs Blombacka.Det är äldrebostäder med service på entreprenad.Blombacka består av 35 lägenheter, restaurang, dag-center och ett hemtjänstdistrikt med ca 30 pensionä-rer. En utvärdering av entreprenaden lämnades detta år. Vårdtyngden beskrivs med att hälftenav pensionärerna inte klarar att komma till den närbe-lägna vårdcentralen utan måste ha hembesök av läka-re. I personalstyrkan ingår fler undersköterskor än påandra jämförbara hem i Borås.Enkäter med de boende, anhöriga, personal, PRO,läkare m.fl. gav enbart positiva omdömen. I anbuds-underlaget fanns i målbeskrivningen begreppen hel-hetssyn, normalisering, kontinuitet, flexibilitet ochnärhet. Samtliga mål var väl uppfyllda.Trots den mycket positiva bild som konstateratskan man notera att SKAF-ordföranden i princip sägernej till entreprenader. Den lokala SKAF-representanten hade emellertid ändrat sin tidigarenegativa uppfattning och var nu positivt inställd. Detär tydligen så att man måste komma i mycket närakontakt med alternativ för att ändra vad jag uppfattarsom förutfattade meningar.Intressant att notera i sammanhanget är utredarenPer-Åke reflexioner om entreprenaden. "Som tidigare kommunalanställd med lång erfarenhetav kommunens verksamhet har detta uppdrag engage-rat mig lite extra. Jag har haft en sorts grundinställ-ning, att verksamheter inom vård och omsorg inte börlämnas ut på entreprenad. Jag har under arbetets gångblivit mer och mer intresserad av att söka se vad detär som gör att entreprenaden på Blombacka fungerarså positivt, och vad som hindrar kommunen att fåsamma stämning, självständighet och engagemang hospersonalen. "Kostnaden 1996 var förkommunen , eller något högre. Blombackaskostnad var ca . Kommunens totala besparingblev därmed . Detta äralltså ett kvalitetsmässigt mycket gott alternativ sominnebär en ökad valfrihet och ökat självbestämmandeför den enskilde och personalen samt en kostnadsbe-sparing för kommunen.Herr talman! Vi har i vår motion De äldres situa-tion i det moderna framfört en mängd konkre-ta förslag till förbättringar för de äldre. Jag har här nurelativt utförligt beskrivit Blombacka, därför att jagtror att alternativen är det snabbaste sättet att åstad-komma goda förändringar inom äldrevården. Minskadbyråkrati och kortare beslutsvägar innebär flexibilitetoch ökat ansvarstagande för personalen. Nya vägar prövas, och omsorgen om vårdtagar-na förbättras därmed.Vi menar att välfärdspolitiken måste bygga på denenskildes val och att resurserna skall följa den enskil-de. Därmed kombineras valfrihet med det gemen-samma ansvaret. De äldres behov och medbestäm-mande sätts i centrum. Vi föreslår därför att en allmänhälsoförsäkring införs samt en vårdgaranti som garan-terar alla en god vård i rimlig tid. Den vårdgarantisom infördes av den borgerliga regeringen har nuersatts av en besöksgaranti, och 68 000 patienterväntar på behandling och vård. Det ären orimlig situation.Det stora flertalet äldre önskar enligt alla utred-ningar bo hemma . Det valetmåste bli praktiskt möjligt. Vi anser att de som harrätt till hemtjänst skall få en "hemtjänstpeng" så att dekan välja den hjälp som behövs. En effektivt funge-rande rehabilitering och en väl utvecklad dag- ochhemsjukvård är också nödvändig liksom avlösnings-och växelvårdsplatser. Det informella arbetet, somutförs av anhöriga, och olika insatser av ideella orga-nisationer måste stödjas. Särskild uppmärksamhet börägnas åt den växande gruppen av äldre invandrare.Vi anser att de äldre skall ha lagstadgad rätt tillvalfrihet vad gäller hemtjänst, dagverksamhet ochsärskilda boendeformer.Vårdkedjan måste också förbättras. Sjuka äldremänniskor vårdas ofta av flera vårdgivare. Brister iinformation och ansvarsfrågor har påtalats. Vi föreslårdärför ett huvudmannaskap för äldrevården och om-sorgen som kan sammanföras och ligga hos primär-kommunen. Därmed tydliggörs ansvaret, och kom-munikation och dokumentation förbättras.Herr talman! Vårdarbetet med äldre ställer i dagstora krav på personalen. Medicinsk teknik och nyabehandlingsmetoder har positivt förändrat vården, ochomvårdnadens betydelse har uppmärksammats. Somen konsekvens av detta måste utbildningen i fortsätt-ningen ses över för att man skall kunna hålla jämnasteg med utvecklingen.Ett område som jag särskilt vill peka på är vård ilivets slutskede. Den palliativa vården måste kunnabedrivas såväl i hemsjukvård som i dagsjukvård ochpå sjukhus. Kunskap om smärtlindring är en väsentligdel för att man skall kunna utöva en god palliativvård. Den kunskapen är icke tillräcklig, ochsmärtlindring praktiseras inte i önskvärd omfattning.Till sist vill jag citera en punkt ur WHO:s rekom-mendation om palliativ vård: Samma goda omhänder-tagande skall självklart givas den person som går frånlivet som den som går till.Anf. 169 ():Herr talman! Min mor är en tunn liten bräckligdam . Eftersom hon har drabbats avstroke ett antal gånger minns hon inte så mycket läng-re. Hon är nästan helt bunden vid sin rullstol. Varjegång när jag, så ofta jag hinner, kommer och hälsar påhenne blir hon naturligtvis glad. Hon gråter en litenskvätt. Hon har inga problem med att känna igen oss ifamiljen, men hon blandar för det mesta ihop våranamn och vilka vi är.Hon bor på ett sjukhem som drivs på entreprenadav ett dotterbolag till , som heter Grannskaps-service. Det är det senaste och modernaste man kantänka sig. Hon har en egen liten lägenhet som är utrus-tad med ett stort och ljust dusch- och toalettrum ochett litet pentry där vi kan koka vårt kaffe när vi kom-mer på besök. Där finns också en mycket trevlig ochkompetent personal som gör allt den kan och hinnerför att göra livet så gott som möjligt för dem som borpå sjukhemmet. Det är bra med maten, och man kanäta tillsammans i en mycket vackert möblerad miljö.Man kan se på TV tillsammans i ett ljust, vackertvardagsrum med en kakelugn.Min mamma vet inte vad någon i personalen heter,men det tycks inte bekymra henne.Mamma har alltid varit mycket mån om sitt yttre.Hon har alltid varit ren och proper. Hon har alltidvarit mycket aktiv och gått och rört sig mycket. Precissom alla andra har hon trivts bra med vissa personeroch mindre bra med andra. Allt detta har hon kvar.Trots ålder och sjukdom tycker hon om att vara pryd-lig, klä upp sig litet och vara snygg i håret. Att fåhjälp med att gå några steg, trots att det är ansträng-ande, ger glädje och något att prata om med oss ochmed andra som bor på sjukhemmet. Men alltför sällanfinns det någon som har tid att ge henne den möjlighe-ten. Att få komma ut , gå en promenad och fålitet sol gör livet mycket lättare. Men det blir intesärskilt ofta, nästan bara när vi anhörigakommer dit.Ibland är hon ledsen och gråter. Vi har sett att detfinns ett samband med vem i personalen som tjänstgörjust vid det tillfället. Vi förstår att personkemin intealltid heller fungerar för den som är gammal ochglömsk. Om man dessutom känner sig utlämnad blirdet naturligtvis inte lättare. Vid sådana tillfällen hän-der det att hon säger: Det kan väl inte vara så långtkvar, eller vad tror du?Min kära mammas situation är inte unik. Den är påflera sätt typisk för många tusen äldre inom äldrevår-den. I många avseenden är den kanske bättre.Mycket fungerar mycket bra, men det finns ocksåstora brister. Allt handlar inte bara om brist på peng-ar. Det är väldigt mycket en fråga om hur de resursersom finns används och hur samordningen sker mellandem som finns i den dagliga verksamheten och t.ex.dem som har ansvar för rehabilitering och sjukvård.Det handlar också om rätten att kunna välja både hurvården skall utföras och vilka som skall ge den. Dethandlar även om hur man utnyttjar de resurser somfinns utanför vårdorganisationen, hos frivilligorgani-sationer och inte minst hos oss anhöriga.Från sida anser vi att äldrevården, somverkligen tillhör den sociala välfärdens kärnverksam-het, ur resurssynpunkt måste vara mycket högt priori-terad. Omvårdnaden av de gamla är, som många harsagt, ett mått på den humanistiska grundsynen i ettsamhälle. Äldrevården måste därför också organisa-toriskt vara uppbyggd med utgångspunkt från degamlas rätt till integritet och god livskvalitet. Begrän-sade resurser och ett ökat antal vårdbehövande ställerstora krav på effektivitet och samordning.För att man skall kunna uppnå allt detta anser vi iCentern att inslaget av valfrihet och konkurrens måsteöka inom äldrevården. De gamla och deras anhörigamåste tillsammans - på samma sätt som sker inombarnomsorgen - kunna välja både hur och av vemvården skall utföras.Hela vårdkedjan måste fungera, inte bara länk förlänk, utan som en sammanhållen enhet. De resursersom finns för rehabilitering måste i sin helhet kommavårdtagarna till del och inte försvinna i en splittradorganisation.Det är viktigt att det finns medicinsk kompetensoch fasta kontinuerliga läkarinsatser inom det särskil-da boendet. Visst skall var och en ha rätt att välja sinegen doktor, men det är inget hinder för att det ocksåskall finnas en fast läkarkontakt med respektive sjuk-hem. I regel går det dessutom för det mesta att förenadessa intressen.Det finns många organisationer som är beredda attgöra en insats för dem som finns inom äldrevården.Det är angeläget att dessa möjligheter tas till vara.Kvaliteten inom äldrevården står och faller medpersonalens kompetens och engagemang. Det är där-för viktigt att man får en god utbildning innan manbörjar sitt arbete i omsorgen men också att man fårvidareutbildning under anställningstiden.Sist men inte minst, herr talman, vill jag säga atten värdig vård i livets slutskede är något som vi allaönskar oss. För detta erbjuder s.k. hospice ett mycketgott alternativ. Det är därför av stort värde att dentypen av verksamhet får utrymme att etableras ochutvecklas.Jag ställer mig bakom samtliga reservationer sombehandlar dessa frågor men nöjer mig för tids vinnan-de att yrka bifall till reservationerna 1 och 3.Anf. 170 ():Herr talman! Av 8,8 miljoner invånare ärlitet mer än 1,5 miljoner . Under de närmas-te decennierna kommer de allra äldsta, de ,att öka. Vi blir i förhållande till befolkningen inte fleräldre, men fler blir allt äldre. kommer anta-let äldre invandrare att öka. Det här är en utmaningför oss, att ta hand om dessa nya grupper från olikakulturer och med andra värderingar och referensra-mar.Jämfört med tidigare, och jämfört med andra län-der, har äldre i det relativt bra. Vi läser omeländesbilder och om dystra fall, och naturligtvismåste vi rätta till de fel och brister som finns. Ingenskall fara illa som äldre. Men bilden blir litet obalan-serad. Det här medför också en risk när det gällerattityderna till åldrandet. Vi i liberalernatycker att bilden av äldre måste modifieras. Ålders-diskriminerande attityder och fördomsfull behandlingav äldre i vårt samhälle måste bekämpas med all kraft.Och sådana attityder finns.Detta kan ske genom förmedling av kunskap omvad åldrandet innebär. Det är inget handikapp att varagammal. Det är först vid rörelsehinder, ohälsa ellersjukdom som åldern kan bli en försvårande omstän-dighet. Äldreomsorgen måste ha som mål att stödja,kompensera och ge sådan omvårdnad att man kanleva ett så normalt och självständigt liv som möjligt.Herr talman! Det är tillfredsställande att utskottetnu tillkännager för regeringen behovet av tillsyn medavseende på frågor om laglighet och rättssäkerhet.Här finns också ett tillkännagivande om kvalitetssäk-ringen. Det här är någonting som vi i Folkpartietliberalerna länge har arbetat för.Vi har också tagit upp det här med en kommunaläldreombudsman. Tillkännagivandet om att den en-skilde måste veta vart han skall vända sig med syn-punkter och klagomål är ett steg i rätt riktning, ävenom vi hade önskat en tydligare precisering av hur dethär skulle gå till. Jag tycker att det är litet beklagligtatt vi inte kom hela vägen när det gällde ett bredaretillkännagivande.Det finns en rad reservationer bifogade till betän-kandet. Jag skall här kommentera några av Folkpartietliberalernas reservationer.När det gäller konkurrens och valfrihet finns deten enighet bland de partier som tillhörde den förraregeringen. Denna fråga har också belysts av tidigaretalare, så jag skall inte gå närmare in på den. Jag vill istället gå in på det som är en hjärtefråga för oss, näm-ligen närståendevården, som ju står för ungefär tvåtredjedelar av omvårdnaden om äldre.I betänkandet står det att regeringen i den kom-mande socialtjänstpropositionen kommer att föreslåatt socialnämnden genom stöd och avlösning börunderlätta för den som vårdar närstående som är lång-varigt sjuka eller har funktionshinder. har vi fåttden här propositionen, och vi har också motionerat ianslutning till den. Och visst står där en del om själv-bestämmande och integritet, men regeringen kommerändå inte riktigt till skott. Den nya bestämmelsen ärvagt utformad, och risken är att det hela stannar vidvackra ord på papperet. Man glömmer bort hur viktigtdet är att valet att bli närståendevårdare måste varafrivilligt, både för den som vårdas och för den somvårdar. Den vårdades integritet måste bibehållas.Närståendevård passar många, men alla upplever detinte som uteslutande positivt att bli vårdade av ennära anhörig.Vi anser att man måste underlätta för dem som villbli närståendevårdare att vara det och för dem somväljer att ta emot närståendevård. I syfte att underlättadenna utveckling tycker vi att regeringen borde tainitiativ till överläggningar med de båda kommunför-bunden för att se hur ett konkret utökat stöd till när-ståendevårdaren skall kunna se ut.Reformförslag som man skulle kunna ta upp vidsådana överläggningar är en fortsatt utbyggnad avavlastning och växelvård, förbättringar i kommuner-nas regler för hemvårdsbidrag och ökade möjligheterför närstående att anställas, en utvidgning av kretsenav personer som har rätt att vara närståendevårdaremed ersättning från samt en ytterli-gare förlängd period för ledighet för dem som vårdar.Det här skulle kunna ge bättre förhållanden för demsom önskar vårda släktingar eller andra närstående ihemmet, vilket i sin tur skulle innebära både mänskli-ga och ekonomiska vinster. Med det yrkar jag bifalltill vår reservation 10 under mom. 10.Det finns en rad andra saker som vi lyfter fram ivåra reservationer. Det handlar bl.a. om att ett gottnäringstillstånd är grundläggande för äldres hälsa. Detinnebär i sin tur att man måste både få näringsriktigmat och ha tänder att tugga den med. Här ser vi medoro på vad som händer inom tandvården . Manmåste ha ganska mycket pengar på banken för attklara sin tandvård.Vi tar också upp det här med vårdkedjor. Detfinns bra enstaka länkar, men alltför ofta finns det intelänkar som kopplar ihop de olika delarna. Vi efterly-ser tydligare uttalanden i det här betänkandet.Vi tar också upp frågan om information vid in-skrivning och vårdplanering. Vi trycker på att geriat-risk kompetens måste finnas och att en fortlöpandeutbildning av sköterskor och annan personal i geri-atrik måste ske. Här händer väldigt mycket nytt inomforskningen.Naturligtvis är det här med vård i livets slutskedemed smärtlindring en oerhört viktig del. Det är mig engåta att det fortfarande brister. Det här är någontingsom diskuterades , när BrorRexed ledde en utredning om vård i livets slutskede.Ändå tycks det vara så väldigt svårt att få det här tillstånd.Slutligen har vi avgifterna. Vi ser det som oerhörtviktigt när man sätter avgifterna att den anhörige sombor kvar i det egna hemmet inte råkar i ekonomiskmisär. Vi anvisar i vår motion möjligheter för hurman kan åstadkomma det här.Därmed, herr talman, vill jag bara tillägga att ävenom vi bara yrkar bifall till reservation 10 under mom.10 står vi i naturligtvis bakom övrigareservationer där finns med bland reser-vanterna.Anf. 171 ():Herr talman! Det finns naturligtvis många infalls-vinklar på ett sådant jätteämne som det vi behandlarjust . Vi har också hört tre olika sätt att närma sigämnet. Själv hade jag gärna tagit min utgångspunkt iden debattartikel hade skrivit iDagens Nyheter om äldrevården, omvårdnadenoch sjukvården för de äldre. Eftersom hon inte är här skall jag dock inte ta upp den tråden. Dessutomhåller jag med henne till . Jag tänker i ställetfokusera på en liten bit i hela det här betänkandet. Detgäller det som även nämnde,nämligen avgifterna.Herr talman! Det finns nästanlika många system för avgifter i äldreomsorgen somdet finns kommuner. hargått igenom 288 kommuners omsorgsavgif-ter och presenterat siffrorna i sin tidning . I denna rapport framkommer mycket krångel ochskrämmande olikheter.Ser man på kan man finna att Tida-holm har ett tak på , medan t.ex.Jönköping har ett tak på . Även kostnadenför att ligga på ett sjukhem varierar väldigt mycketmellan kommunerna. I kostar det som mest3 , medan kan ta upp till32 för en sjukhemsplats. Över huvud taget tarkommunerna rejält betalt för sjukhemsplatserna.Det kan därför vara på sin plats att erinra om attinnan ädelreformen genomfördes hade vi ett enhetligtsystem, och ingen kommun fick ta ut mer än 2 000 krför en sjukhemsplats. Ett av huvudskälen till att ädel-reformen genomfördes var att kunna ta mer betalt avpensionärerna för sjukhemsboendet. Och det har manockså gjort med besked.Beträffande förbehållsbeloppen, dvs. den minstaandel som pensionärerna får behålla för egen del närkommunen inkasserat sina avgifter, är skillnadernamellan kommunerna betydligt mindre. I stort settligger spännvidden . Dettaförbehållsbelopp skall i de flesta fall täcka de andraavgifter som kan uppkomma för pensionärerna. Detkan handla om avgifter för läkarvård, fotvård, tand-vård, färdtjänst och liknande. Även på dessa områdenvarierar avgifterna från kommun till kommun.Ofta bygger avgiftssystemen på krångliga be-stämmelser som kan vara svårgenomskådliga föromvårdstagaren eller dennes anhöriga.Även enkla ting kan krånglas till i de kommunalabestämmelserna. Så här anger t.ex. en kommun vadpensionären skall betala för en kopp kaffe med bröd:"0,av det minskade basbeloppet per årdividerat med tolv, avrundat till närmast lägre kron-tal." Det blir i det här fallet.Det är ju tur att kommunerna har dato-rer så att man klarar av att räkna ut vilket pris man skata för en kopp kaffe med bröd. Men ännu bättre hadedet varit om man använt den moderna datateknikentill att räkna ut hur man kan ordna någorlunda rättvisaoch likartade avgifter i kommunerna.Från sida tycker vi att det är enviktig politisk poäng att systemen skall vara enkla ochlättbegripliga. Vi har i ett par motioner tagit upp av-giftskrånglet på äldreomsorgens område och förordatatt man skall söka finna enklare lösningar. Ett exem-pel kan vara att man inför ett samlat högkostnads-skydd för alla avgifter på vårdområdet. Ett annat kanvara att man tar till sig Borlängemodellen, som tycksvara en elegant lösning på ett knepigt problem. Efter-som utskottet ställt sig kallsinnigt till dessa förslagyrkar jag bifall till reservation 9.Anf. 172 ():Herr talman! Jag är övertygad om att vi alla vill haen bra och trygg äldreomsorg, och det tycker jag att viger uttryck för i det här betänkandet. Vård i livetsslutskede är också någonting som vi alla prioriterarmycket högt. Det är en fråga som inte bara berör deäldre utan även samtliga svårt sjuka i alla åldrar.Om allt bara berodde på vad vi i utskottet anser ide här frågorna vore det inte några problem. Det somoroar mig är de signaler som kommer från vården, därman berättar att många äldre sjuka åker jojo mellankommuner och landsting; där äldre uttalar oro över attde inte känner trygghet; där personal uttalar att deninte hinner göra ett bra jobb på grund av underbe-manning.Hur mycket vi än vill att vi skall ha bra vårdkvali-tet och t.o.m. förbättra den blir det tomma ord ombesparingarna inom vårdsektorn inte upp-hör. Även om regeringen lovat nya pengar till kom-muner och landsting hörs nya besparingsförslag frånlandsting och kommuner. Ytterligare förslag väntar.Till det här skall vi lägga signalerna om att mångaäldre inte längre anser sig ha råd att anlita tandläkareeller betala för vård och medicin. Jag tycker därför attVänsterpartiets motion So424 med krav på en lev-nadsnivåundersökning är väl motiverad. Jag ger denmitt fulla stöd, vilket innebär att jag stöder reservation14.Jag stöder även reservation 6 som berör vård i li-vets slutskede. Även på det här området har jag frånpersonal fått signaler om att det planeras besparingaroch minskningar inom personal. Är det något områdesom borde prioriteras och där det bör finnas gott ompersonal är det just det här. Alla som har varit svårtsjuka vet hur viktigt det är med en stor personaltäthetdär svårt sjuka vårdas.I önskar vi att det här området kundeerhålla sådana ekonomiska resurser att vi kan uppnåden vårdkvalitet som vi alla vill ha och faktiskt talarom.Anf. 173 ():Herr talman! Graden av utvecklingsnivå i ett sam-hälle sägs kunna mätas genom att studera på vilketsätt det tar hand om de svagaste grupperna. Det kanhandla om gamla, sjuka och barn. Ju mer framståendeen kultur är, desto större trygghet för dessa svagagrupper.I vårt samhälle företräds inte dessa grupper avstarka föreningar eller förbund som kan hävda derasintressen. Det rör sig om människorsom inte vågar, orkar eller kan göra sina röster hörda.Därför är det ännu viktigare att samhället lyfter framderas behov. Det är inte alltid de med de starkasteföreträdarna i samhällsdebatten som bäst behöversamhällets stöd, utan ibland är det tvärtom.Herr talman! I det materialistiska samhället har deäldres situation alltmer kommit i skymundan. Värdetav erfarenhet och visdom som den äldre generationenhar skaffat sig under ett långt liv uppskattas inte pålånga vägar på det sätt som det borde. Vårt samhällesaknar mycket av en grundläggande respekt för ålder-domen. Välfärd har kommit att bli synonymt medmateriellt god standard. Instrumentet att mäta en så-dan välfärd är trubbigt. Det är inte hur rummet möble-ras eller kvadratmeterytan som oroar och bekymrar deäldre . I stället är det problemet med den mänsk-liga kontakten och omvårdnaden när de blir gamlaoch inte kan klara sig själva som oroar.Herr talman! Vi borde av och till fundera i grun-den vilka utgångspunkter vi vill ha när vi formar äld-revården och när vi formar vården . Vikristdemokrater menar att den enskilde måste ha stör-re möjlighet att få vara med och bestämma över sinegen situation. När det gäller många av de olika om-rådena inom omsorgen fattas besluten av kom-munernas personal.Så är det ofta när det gäller t.ex. boendeform ochvilka sysslor som skall utföras av kommunens hem-tjänst. Det är fel. Alla människor är olika och harolika behov som skall uppfyllas för att de skall upple-va livskvalitet. Detta måste man ta bättre hänsyn tillnär äldrevården formas.Många kommuner har infört något som närmastkan liknas vid en form av kommunarrest.