prot · GL0930 · 1997-11-19 00:00:00 — Det harvarit fullt möjligt att förena med att fler och flermänniskor har gått ut i arbetslivet. Ett oerhört storttillskott har skett genom att kvinnorna i vårt land, jaghöll på att säga mangrant, har gått ut i förvärvslivet.Det är naturligtvis möjligt att också i framtidenvälja den arbetstid och den arbetsmängd som vi självavill åstadkomma. Det finns ingen naturlag som sägeratt den kommer att minska. Ökad produktivitet kan tillsynes slå ut jobb. Men man skall ha klart för sig attökad produktivitet skapar högre inkomster och högreefterfrågan. Högre efterfrågan leder i sin tur till nyajobb, inte alltid inom de sektorer som vi traditionellttänker på, industriföretag och liknande, utan kanskepå helt nya områden, inom tjänstesektorn. Vi talar omIT-samhället. Det skapas oerhört många nya jobb där.Vi talar om musikbranschen, där är världsle-dande och som förutom att den förströr och underhål-ler människor också skapar många jobb.Jag är inte så pessimistisk som närdet gäller den framtida utvecklingen.Anf. 65 BO () replik:Herr talman! Låt mig ge en liten bild från histori-en. Planeringschefen i det socialdemokratiska , , skrev 1992 i den social-demokratiska idétidskriften följande: Jag villunderstryka att dagens problem, med hög arbetslöshetoch finanskris, i första hand är en följd av 1980-taletsöverhettning och inflation.Om det finns en person som i sig personifierar dethär misslyckandet är det just , statssekre-terare och arkitekt bakom 80-talspolitiken och ordfö-rande i riksbanksfullmäktige. Inte i någon av positio-nerna stoppade han denna utveckling som sedan, somKjell-Olof sade, bar mot avgrunden.I för någon vecka sedan intervju-ades en arbetsförmedlare i som sade: Vi pressarut folk i vilka åtgärder som helst för att leva upp tilltrycket från AMS och regeringen. Det är som om manhar glömt bort att meningen är att skaffa riktiga jobb.Det är just det jag och andra har kritiserat i denhär debatten och fortfarande kritiserar. Vad än ErikÅsbrink säger kvarstår det faktum att sysselsättningeni oktober var 74 000 personer färre än den var för ettår sedan. Det borde bekymra mer, föräven om vi får en förbättring - ett rimligt antagande - är det ändå en orimligtlåg nivå på sysselsättningen. För att arbetslöshetenskall kunna elimineras som samhällsproblem, för attmänniskor skall ha en chans att känna trygghet - attdet finns ett jobb om det gamla försvinner - krävs dethelt andra åtgärder.Erik talade om vad som kan göras inomramen för den europeiska unionen. Det är nog så bra,men då gäller det att det inte bara blir mål och re-kommendationer som inte följs. Redan för några årsedan antog man rekommendationer i om attsänka skatten på arbete och om att avreglera arbets-marknaden. Då vill jag fråga: Är bereddatt följa Essenrekommendationerna? Det svaret ärErik skyldig kammaren och svenska folket.Anf. 66 Finansminister ():Herr talman! tillämpar sitt vanliga,numera ganska slitna, retoriska grepp att citera vadKlas eller har sagt. Jag vetinte hur jag har mött detta i kammaren.Någon gång skulle jag vilja veta om det finns någonkonservativ tänkare från det egna partiet som BoLundgren skulle kunna citera med välbehag. Någon-ting måste väl , , YngveHolmberg eller någon annan ha sagt som är värt attåterge i denna kammare.Jag menar också att den roll som jag tilldelas somstatssekreterare förvisso är smickrande,eftersom jag tydligen ensam styrde landet. Men medförlov sagt tror jag att något överdrivermin betydelse för den politik som fördes under de häråren. Jag drar mig naturligtvis inte undan något an-svar, men det blir litet larvigt med den typen av reto-riska grepp.När det gäller EU-samarbetet är pådri-vande. Jag förväntar mig inga underverk, men jaghoppas att vi kan åstadkomma någonting. Det skulleha varit bra om alla regeringar i hade varitlika pådrivande som . Jag tycker attBo Lundgren skall tala med en del av sina partivänneri andra länder och få dem att överge den bromsandeattityd som de har till sysselsättningsinitiativ på eneuropeisk nivå.Jag tycker att borde besvara den frå-ga som jag ställde i mitt anförande till bl.a. modera-terna: Hur går det att förena tal om bättre vård, bättreomsorg för barn och för gamla och bättre skola medatt avlöva den offentliga sektorn stora resur-ser genom att genomföra våldsamma skattesänkning-ar? Hur går det att förbättra vården, skolan och om-sorgen med mindre resurser än vad man har ?Anf. 67 BO () replik:Herr talman! När slutar att ge feluppgifter om historien skall jag också sluta citeraKjell-Olof och . Att jag väljer so-cialdemokrater beror på att det var de som närmastjobbade med . När de skriver någontingmåste rimligen både jag och andra sätta tilltro till vadde säger. Jag skall gärna, liksom , vid ettannat tillfälle utveckla vad som hände under 80-taletoch vilka problem som uppstod som en följd av det.När det gäller EU-frågan ställde jag frågor tillErik som jag tycker är väsentliga. Det vidiskuterar och som är väsentligt är inte vad man skri-ver utan vad man gör, inte vilka mål som sätts upputan vilka medel man är beredd att använda sig av.Jag är rädd för att det som kan växa fram om ErikÅsbrink får som han vill är offentliga satsningar föratt dölja, och inte skapa förutsättningar för åtgärder ide enskilda länderna för att få fram nya jobb. Detdiskuterades vid , och då gjordes en dekla-ration.Min fråga kvarstår: Är beredd att ex-empelvis sänka skatten på arbete, som där rekom-menderades, och att minska regleringarna på arbets-marknaden, som också där rekommenderades? Fråganär vad den vill göra för att få nedden svenska arbetslösheten och för att öka den svens-ka sysselsättningen.Jag konstaterar sedan bara att vi i harvärldens högsta skatter men att vi inte har världensbästa välfärd. Det beror på bristande hushållning medde stora offentliga resurserna, och det beror på enoförmåga hos socialdemokratiska politiker att priori-tera. Det är , med en socialdemokratisk regeringoch socialdemokratiska majoriteter i de flesta lands-ting och i många kommuner, som vi ser problemenväxa fram. Det är nu vi ser åldringsvården med sämrekvalitet och med bristande värdighet. Det är nu vi fårköer i sjukvården efter det att vi och vår vårdgarantikunde eliminera köerna. Det går att kombinera lägreskatter, en växling av skatter mot bidrag, med enprioritering av de offentliga kärnuppgifterna, men dethar ni misslyckats med.Anf. 68 Finansminister ():Herr talman! Det där svaret var inte särskilt till-fredsställande. Det är väl ingen som är emot att manförsöker effektivisera hushållningen i kommuner ochlandsting. Det kan vi säkert alla ansluta oss till. Omman kan åstadkomma det och frigöra resurser är detutmärkt. Där föreligger ingen oenighet.Men det är ett faktum att det föreligger oenighetom hur mycket resurser som skall finnas i dessa sek-torer. och vill ha mindreresurser till kommuner och landsting, och då blir detrimligtvis också mindre möjligheter att satsa på vår-den, på omsorgen om barn och äldre och på skolan.Det är oerhört enkelt att inse detta, hur mycket BoLundgren än skakar på huvudet. Det går inte attövertyga människor om att vi får kvalitetsförbättringarpå de områdena om vi försämrar resurstilldelningentill dessa områden på samma gång. Ni har ingen tro-värdighet när ni säger att ni vill värna dessa verksam-heter.När det gäller det europeiska samarbetet finns detinte någon stark opinion för den typ av nyliberalaexperiment som pläderar för. Det har ettmycket svagt stöd bland länderna i . Det ärinte någon huvudfåra som vi diskuterar, utan det ärhelt andra insatser, som ligger väl i linje med svensksocialdemokratisk sysselsättningspolitik. Där är Sve-rige pådrivande. Tyvärr finns det vissa andra sombromsar i den utvecklingen.Anf. 69 () replik:Herr talman! Jag skall inte citera vare sig eller utan en annan känd so-cialdemokrat, nämligen statsministern i den nya bo-ken. Det handlar om budgetsaneringens omfattning.Han skriver:"Poängen är att det inte finns några absoluta san-ningar på det här området. Man gör varje gång enbedömning som väger in de prognoser, förväntningaroch stämningar som föreligger vid beslutstillfället.Om saneringsmålet lades på ,110 eller 130 spelade mindre roll. Ingen kunde vidbeslutstillfället påstå att det ena var mer rätt än detandra. Men det vi valde måste vi hävda var rätt. An-nars hade vi inte haft någon chans. "När ni ökade saneringsprogrammet från 114 till126 - jag tror att det var - sade vi attni tog till för mycket. Ni sade att vi bedrev överbuds-politik. Sedan har ni gett oss rätt, och ni har tagittillbaka ungefär 12 miljarder.Nu säger vi att man kan minska amorteringarnaåren 1999 och 2000 med ungefär 10 respektive 20miljarder men att det viktiga är att sysselsättningensätts främst. har fattat ett beslut, i stridmot partistyrelsens förslag, som går i samma riktningsom vårt förslag. Då säger finansutskottets majoritetatt vi går bakåt.Jag skulle vilja veta om , när han ärute och talar med de ungdomar som precis som jagtycker att det inte är bra att leva på lånade pengar,talar om vad våra förslag innebär. Är han överensmed utskottet om att våra förslag, som är i principlikadana som beslut, innebär att vi gårbakåt?Anf. 70 Finansminister ():Herr talman! Jag kan ärligt säga att jag inte brukarägna mina framträdanden åt att presentera Vänster-partiets politik. Det är förvisso så. Det är en konstladmotsättning som försöker skapa,nämligen med påståendet att starka offentliga finan-ser, som kan leda fram till ett överskott, skulle försvå-ra våra möjligheter att förbättra sysselsättning ochtillväxt. Jag tror inte att det är så. Jag är övertygad omatt det är precis tvärtom.Starka offentliga finanser innebär att vi får lägreräntor. Lägre räntor är en positiv stimulans för företagsom skall investera och anställa fler människor. Vi fårstörre trovärdighet att hålla ned pris- och kostnads-ökningar. Vi får större framtidstro och optimism. Detär precis det vi ser.Det är inte så att om vi för en litet slappare bud-getpolitik, accepterar liter mer underskott och litetstörre skuldsättning - vi har sett prov på detta underde gångna åren - att det blir en positiv effekt på ar-betsmarknaden. Vittnesbördet pekar på raka motsat-sen.Vi hade på en och samma gång en katastrofal ut-veckling i statsfinanserna och en katastrofal utveck-ling på arbetsmarknaden. Det finns ett samband mel-lan de två tingen, på samma sätt som vi kan se ettsamband mellan att sanerade statsfinanser medverkartill att det vänder uppåt i svensk ekonomi, att syssel-sättningen ökar och att det blir en bra tillväxt.Johan kan notera att den socialdemokra-tiska partikongressen - förmodligen första gången ochsom enda parti - ställt sig bakom målet att ha över-skott i de offentliga finanserna.Anf. 71 ():Herr talman! Finansministern behöver inte slå innågra öppna dörrar. Det var faktiskt före det att ErikÅsbrink blev finansminister som till-sammans med den dåvarande regeringen antog störredelen av budgetsaneringsprogrammet - som till störredelen bestod av skattehöjningar.Frågan om motsättningen är också att slå in öppnadörrar. Vad handlade debatten på den socialdemokra-tiska partikongressen om, ? Den handla-de om avvägningen mellan sysselsättningsmålet ochmålet att amortera på statsskulden. Det som kongres-sen beslöt, och det som vi länge hävdat i våra motio-ner, är att i avvägningen är sysselsättningsmålet över-ordnat. Frågan kvarstår: Vad handlade debatten om?Varför blev det strid? Varför fick ni, ,stryk i voteringen?Vi är helt överens om det sade förut.Låt oss verkligen hoppas att vi inte ger högern chan-sen att komma tillbaks. Då tror jag att det krävs att viför den debatt vi självklart skall föra i valrörelsenmellan våra partier. Jag begär inte att redogöra för vänsterpolitiken ute på sina möten.Men jag begär att ni något skruvar ned tonen när nisäger att vänsterpolitik innebär att gå vägen tillbakaeller att man skall leva på lånade pengar. Det är de-magogi. Låt mig hoppas att det blir slut på den sortensretorik.Anf. 72 Finansminister ():Herr talman! och jag kan varaöverens om att vi skall stoppa högern att kommatillbaka till regeringsmakten. Men sedan är en sakmärkligt. Precis som enbart ägnar sig åtatt citera socialdemokratiska politiker - han har ing-enting att hämta ur den egna partifållan - visar JohanLönnroth så oerhört stort intresse för socialdemokra-tiska partikongresser. Kanske vore det klokt att ägnalitet mera av kraften åt den instundande partikongres-sen i Vänsterpartiet.Jag var där och vet vad som hände. Vi har bådedär och tidigare uttryckt att det viktigaste målet är attåterskapa full sysselsättning, dvs. få ned den högaarbetslösheten. Det har aldrig rått något tvivel om densaken. Det fanns också med i den text som låg införpartikongressen. Debatten gällde sedan huruvida dettaskulle föras in på ytterligare ett ställe i texten. Jag har inga problem med detta. Däruttrycktes samma sak som har uttryckts många andragånger. Det viktiga är att inte försöka skapa enkonstlad motsättning. Det tycker jag att fortfarande gör. Kraven på starka offentliga fi-nanser, inklusive möjlighet att amortera på statsskul-den, står inte i strid med en politik för ökad syssel-sättning. Tvärtom stöder det en politik för ökad sys-selsättning. Det är det som är det viktiga.SkattefrågorAnf. 73 ():Herr talman! "Jag vill ha ett riktigt jobb! Jag villha ett riktigt jobb!" Det sade den här 55-årige mannenpå bilden publicerad i förnågon vecka sedan. Han vill inte längre vara med omatt gång efter annan få kortsiktiga ALU-jobb. Han villinte heller gå på någon utbildning. "Jag skulle förlorapå att gå där!" Han vill kort och gott ha ettriktigt jobb.Samma synsätt mötte delar av den moderata skat-tekommittén när vi gjordeett besök hos Arbetsförmedlingen i . Där fick viklara besked att alltfler av de arbetslösa vägrar attacceptera olika slag av åtgärder, som exempelvisALU. De vill i stället ha ett riktigt jobb.När SCB redovisade ar-betsmarknadssituationen uppstod mereller mindre glädjefnatt hos de socialdemokratiskaföreträdarna i regering, riksdag, landsting och kom-mun. Deras budskap var entydigt. Vi har klarat av krisen.En mera nyanserad bild av SCB:s undersökningvisar att den minskning av arbetslösheten som SCBredovisar hänförs i sin helhet - och tyvärr mer därtill- till det s.k. . Av denna undersökningframgår nämligen också att antalet sysselsatta på denvanliga arbetsmarknaden har minskat med 74 000sedan oktober förra året.Man kan fråga sig hur antalet arbetslösa kan sjun-ka som det finns färre sysselsatta. Svaret är,enligt min mening, manipulering av statistik. I dengemensamma borgerliga reservationen belyses mani-puleringen med följande exempel. Enligt internatio-nella statistiköverenskommelser skall heltidsstuderan-de arbetssökande räknas in bland de arbetslösa efter-som de aktivt söker arbete. Om denna grupp räknasmed blir den öppna arbetslösheten för septem-ber månad och inte som den officiella statisti-ken anger. Härtill kommer personer i arbetsmark-nadspolitiska åtgärder på ca 4 %.Jag vill i detta sammanhang visa på en aktuell bildfrån den verklighet vi lever i. den 12 no-vember hade återigen samma tidning följande rubrikpå en av nyhetssidorna: Utbildning de ångrar. Er-sättningen blev inte den utlovade.Utbildning de ångrar. Ersättningen blev inte denutlovade.Jag vill med dessa exempel visa på det dåliga le-darskapet. Genom statistiska knep försöker man förasvenska folket bakom ljuset. Ledarskapet vågar intemöta sina medborgare och ge dem klara besked vartSverige är på väg med den förda politiken. Socialde-mokraterna står inte på medborgarnas sida - ochtyvärr måste jag konstatera att detta gäller även Cen-tern.Herr talman! Ledarskapets otydlighet framkom-mer också när det gäller skattepolitiken. Innan jagvisar på några exempel i detta avseende vill jag förstpåminna om att när den borgerliga regeringen ficklämna över regeringsinnehavet till Socialdemokrater-na 1994 pekade alla kurvor rätt. Tillväxten ökade.Arbetslösheten minskade. Nya jobb tillkom. På så sättfick den nya regeringen en kanonstart.Genom att chockhöja skatterna med 80 miljarderkronor och fatta beslut om ett antal återställare, fickden positiva utvecklingen ett rätt snabbt slut. Tillväx-ten kom av sig. Arbetslösheten ökade ånyo. Syssel-sättningen minskar alltjämt - 74 000 färre sysselsattaän . Hade Bildtregeringens inriktningav politiken fått fortsätta hade säkert 150 000 flersvenskar haft ett riktigt jobb. I stället för färre jobbhade vi haft en tillväxtfrämjande ökning.Det finns en mycket stark majoritet, från politikertill ekonomer, som världen över hävdar att det finnsett klart samband mellan den höga beskattningen avarbete och nya riktiga jobb. Den svenska regeringenhävdar likväl att ett sådant samband inte är veten-skapligt bevisat, och att det därför inte är skadligt församhällsutvecklingen att fortsätta höja skatterna påarbete.Samtidigt som regeringen hävdar denna stånd-punkt skriver tillsammans med övriga EU-medlemmar under den s.k. Essen-deklarationen sombl.a. innehåller förslag om sänkta skatter på arbeteoch förändringar inom arbetsrättens område. Någonförändring av den svenska inriktningen i politikenmed anledning av Essen-deklarationen har vi emel-lertid inte sett. På motsvarande sätt har regeringenhanterat frågan om att kunna differentiera momsen påtjänster. Förre skatteministern uppvak-tade under förra mandatperioden den dåvarandekommissionären om en sådan förändring av EG-direktiven. Denna linje fullföljdes inte av den social-demokratiska regeringen. Trots att det i riksdagenfunnits en ökande acceptans för en sådan förändringav politikens inriktning har inte regeringen velat lyss-na.Nu har kommissionen lagt fram ett sådant förslag.Plötsligt befinner sig regeringen hårt inträngd i ettpolitiskt hörn, och tvingas att i varje fall under enförsöksperiod mer eller mindre acceptera att möjlig-het skapas för medlemmarna i EU att införa sänkttjänstemoms. I samma veva uttalar emellertid fi-nansministern att detta inte blir aktuellt för Sverigeunder den här mandatperioden.På motsvarande sätt har frågan om den förlängdasjuklöneperioden hanterats. Efter en kraftfull opini-onsbildning har regeringen tvingats till reträtt även idenna fråga. Ett liknande fall är momsuppbörden.Det är hur tydligt som helst att ledarskapet brister.Å ena sidan hävdar att sänktaskatter inte skapar förutsättningar för nya jobb. Ge-nom agerandet när det gäller sjuklöneperioden, tjäns-temomsen och momsuppbörden tvingas Socialdemo-kraterna å andra sidan att medge att det råder ett sam-band mellan de höga skatterna och den rekordhögaarbetslösheten.Herr talman! Den rekordhöga arbetslösheten harfått till följd att det kommunala skatteunderlaget harminskat. Socialbidragskostnaderna har ökat. Som lökpå laxen har också kommunernas skatteunderlagminskat på grund av att den nya växande skatten iform av egenavgifter är avdragsgill. Det torde interåda någon tvekan om att kommunsektorn förlorattiotals miljarder på den förda politiken.Så länge det inte sker en förändring i politikensinriktning som skapar förutsättningar för nya jobb ochdärmed lägre arbetslöshet hjälper det inte att pytsa inett antal miljarder från staten. Sakta undergrävs självagrunden för välståndet. När skall ochThomas komma till insikt om att den fördapolitiken, som egentligen är en icke-politik, leder fel?Herr talman! De överordnade målen för Modera-ternas budgetpolitik är:för det första att skapa förutsättningar för såmånga nya arbetstillfällen i företagen att arbetslöshe-ten avskaffas som ett samhällsproblem. Det förutsätteroch leder till en högre tillväxt och därmed bättre väl-ståndsutveckling,för det andra att växla lägre skatter på arbetsin-komster mot bidrag och subventioner så att det blirmöjligt att leva på sin lön och bygga upp ett egetsparande ochför det tredje att återskapa förtroendet för att statoch kommun klarar sina grundläggande åtagandengenom prioritering av kärnuppgifterna inom ramenför de omfattande resurser som tas i anspråk av denoffentliga sektorn.Det är enligt uppfattning nödvän-digt att skapa förutsättningar för ett betydligt gynn-sammare företags- och företagarklimat. Enligt ennyligen publicerad undersökning som gjorts av Mag-nus Henrekson och vid framgår att små och medelstoraföretag inte växer av framför allt två skäl: skatternaoch arbetsrätten.Docenten , verksam vid nationaleko-nomiska institutionen på , har pekatpå att den höga skatten på arbete påverkar företagensefterfrågan på arbetskraft. Han har vidare i en nyligenpublicerad forskarrapport kommit fram till att arbets-lösheten skulle kunna sänkas med 3-4 procentenheterom förmögenhetsskatten och dubbelbeskattningen påaktier slopades som reavinstbeskattningenpå aktier sänktes med 10 %.De höga skatterna på arbete innebär att lågin-komsttagarna beskattas hårdare i än i någotannat land. Det blir också svårare att ta sig in på ar-betsmarknaden på det viset eftersom ingångslönernapressas upp. Detta drabbar naturligtvis våra ungdomari hög grad. Den skyhöga beskattningen på arbete ledertill att arbetskostnaden blir för dyr.Över 60 % av arbetsgivarens totala kostnader förden anställde går till skatt. Det torde inte vara någontvekan om att det är tjänstesektorn som drabbas hår-dast av denna tillväxthämmande beskattning. Om enhantverkare skall få över för egen konsumtionkammar det allmänna hem i skatter och avgif-ter. Det är ju helt orimligt!Jag hade tillsammans med några av mina moderatariksdagskolleger förmånen att för någon vecka sedanfå delta i ett konstruktivt samtal med 13 kvinnliganyföretagare från . De var i huvudsak verk-samma inom tjänstesektorn. De har tillsammans föl-jande devis:"De vill arbeta för att förbättra företagarnas möj-ligheter att utvecklas, kunna anställa och verka iframtiden. De vill kunna bedriva sin verksamhet så attde kan leva på inkomsten utan bidrag. De vill stå påegna ben. "Jag vill nämna några exempel på deras hittillsvunna erfarenheter av sådant som hindrar företagenatt växa: den höga skatten på arbete samt sjuklönepe-rioden, även om den nu halveras . Detfinns enligt deras mening ingen rejäl morot att startaföretag. Konkurrensen med t.ex. a-kassan är mångagånger för svår. Det blir svårt för människor att tasteget. Det förekommer även en osund konkurrensfrån kommunerna. Detta märker man när man börjatdriva företag.Detta var några exempel som blir belägg för attdet behövs ett helt annat företags- och företagarkli-mat. Regeringen lyssnar uppenbarligen inte. Denlyssnar inte ens på den egna Småföretagsdelegationen.Dess krav är att den byråkratiska processen när manstartar ett företag endast skall ta . Rege-ringen hade en chans att visa något i den riktningengenom att radikalt ändra reglerna om F-skattsedel.Men inte ens en sådan förändring kunde regeringenåstadkomma. Vägen fram till en F-skattsedel är fortfa-rande försedd med hinder.Det kanske mest allvarliga är att Socialdemokra-terna inte ens verkar reflektera över förslaget från denegna Småföretagsdelegationen. Orden "förändring","förnyelse" och "kreativitet" lyser med sin frånvaronär det gäller den socialdemokratiska politiken.I syfte att skapa förutsättningar för minst 500 000nya riktiga jobb så att arbetslösheten kan avskaffassom ett samhällsproblem föreslår vi moderater attdubbelbeskattningen av aktier slopas från den 1 janu-ari 1998. Förmögenhetsskatten föreslås avvecklasmed början 1998. Skattereglerna för fåmansbolagmåste förändras, och de s.k. stoppreglerna bör avskaf-fas helt. Gällande spärregler bör förändras på så sättatt om bolagsägaren redovisat en rimlig arbetsinkomstbör rätt föreligga att betrakta övrig avkastning somutdelning.När det gäller tjänstesektorn välkomnar vi mode-rater givetvis förslaget från atttillåta differentierade momsskattesatser avseendetjänsteproduktion. Vi förordar att en sådan förändringskall permanentas och ställer krav på att även rege-ringen medverkar till en sådan lösning.Moderaterna är överens med ochKristdemokraterna om att det krävs särskilda insatserför just den privata tjänstesektorn. För att snabbtkunna reducera eller t.o.m. i vissa fall eliminera dens.k.