prot · GL0913 · 1997-10-09 00:00:00 — Tvärtom kän-ner vi en stor oro för den mängd av kemikalier somsprids i naturen och även hos oss människor. Jagtycker inte heller att det är helt enkelt att hanteradenna fråga här i riksdagen.Det finns väldigt många olika enskilda ämnen ochkombinationer av dem. Vi vet väldigt litet om delångsiktiga effekterna av alla dessa ämnen. Samtidigttycker jag att det är svårt att från sida fattabeslut om enskilda ämnen. Jag tror nämligen att vi harsvårt att bedöma vilka alternativen är.Däremot är det viktigt att vi agerar och reagerarnär vi tycker att någonting går snett. Jag tycker att detär en bra ordning som vi har, där riksdagenfattar beslut gentemot regeringen och den organisa-tion som regeringen väljer för att ta hand om dessafrågor, för det mesta har lagt fram sitt betänkande, somför närvarande bearbetas. Jag tycker att det är viktigtatt regeringen ser till att man snabbt kommer frammed förslag till en ny kemikaliepolitik, så att vi fårfart på frågorna.Kemikaliefrågorna behandlas självfallet också iarbetet med , så det händer saker och ting.Det har varit en livlig diskussion om PVC som ettav de enskilda men ändå mycket sammansatta ämnensom vi hanterar i . Jag står självklartbakom det betänkande som vi i ganska stor enighettog i om att PVC inte hörhemma i kretsloppssamhället. är PVC i dagså väldigt vanligt, och det måste komma fram nyaförslag. Framför allt handlar det om tillsatserna, mendet är problem i hela hanteringen av PVC, från fram-ställningen av klor till dess att ämnet har blivit destru-erat eller återbördat till sina beståndsdelar i naturen,om det nu någonsin blir det.Detta vet vi inte, och vi borde därför tillämpa för-siktighetsprincipen och utbytesprincipen eller substi-tutionsprincipen t.ex. när det gäller PVC, där man vetatt det går.Kemikaliefrågan är komplex också på andra sätt.Det är för många människor skrämmande att vikänner till så litet om alla de olika kemikalierna ochföreningarna av dem som finns samt vilka effekter defår. Det är lätt att skrämmas, kanske i onödan ellerkanske alldeles av nödvändighet - vi skall vara oroli-ga och ängsliga. Men det finns också en risk i att viväljer ut några ämnen som vi säger är farligast ochsom måste undvikas, som vi inte vet vilkaalternativen är.Man skall inte ropa "Vargen kommer!" När var-gen sedan kommer tror kanske ingen att den är farlig.För hela komplexet med kemikalier som används är det viktigt att vi hittar en strategi där vi faktiskttillämpar de principer som jag nämnde, försik-tighetsprincipen och substitutionsprincipen, där alter-nativ finns. Där det inte finns alternativ måste vi se tillatt användningen begränsas.För att återigen kort säga något om PVC kan vi seatt det för viss typ av sjukvårdsmaterial är svårtatt hitta alternativ. När det t.ex. gäller avloppsled-ningar skulle det däremot gå alldeles utmärkt att hittaalternativ till PVC. Detta visar hur komplex frågan är.Vi har, som jag sagt, valt att inte reservera oss iden här frågan, bl.a. därför att kemikaliefrågorna harhanterats tidigare . Jag förvän-tar mig dock att regeringen återkommer med förslagtill en ny kemikaliepolitik nu när frågan är utredd ochdet föreligger ett betänkande från Kemikommittén.Anf. 155 (mp) replik:Fru talman! I detta betänkande behandlas 26 mo-tionsyrkanden om kemikaliekontroll. Det visar på ettstort intresse för det här ämnet. Men riksdagsledamö-ter kan inom kemikalieområdet inte yrka på lagförslagsom syftar till att förbjuda, inskränka eller meddelaandra villkor för användning av specificerade kemiskaprodukter och varor eller varugrupper. Alla motioner-na avslås alltså.Riksdagen har delegerat beslutanderätten till re-geringen eller den myndighet regeringen bestämmer.Jag anser att detta bör ändras. Kemikaliesamhälletutgör den största faran för vår överlevnad, och det ärverkligen i högsta grad en politisk fråga.Några ledamöter säger att detta är så kompliceratatt vi inte skall syssla med det. Så har det alltid sagts iheta frågor. Så var det när vi skulle diskutera kärn-kraften. I början hörde man också då att detta är såkomplicerat att vi måste låta våra experter avgöra.Jag tycker att det när det gäller vår överlevnad inteär så komplicerat att vi inte kan sätta oss in i pro-blemställningarna. Det har vi också visat att vi mycketväl kan.Det finns minst 20 000 kemiska ämnen ochungefär 60 000 kemiska produkter enbart på densvenska marknaden. Det tillkommer flera tusen nyavarje år. har antalet kemiska ämnen ökat 40gånger, och kunskaperna om hur produkterna påver-kar miljön är i de flesta fall bristfälliga. Det hjälperinte om vi har tjänstemän som skall avgöra detta. Detfinns tillfredsställande toxikologiska data för mindreän och om skador på miljön för mindre än 1 %.Endast en del av kemikalierna kan identifieras genomanalyser, och ett stort antal ligger under mätgränsenmen kan utveckla en giftverkan utan att vi vet om det.Nedbrytningsprodukterna är i regel okända.Detta är därför en viktig fråga att fatta politiskabeslut om. sade att vi behöver en nykemikaliepolitik. Ja, det är verkligen angeläget, ochdärför måste vi alla hjälpas åt att förändra kemikalie-politiken i ett mycket snabbare tempo, som en mot-kraft mot den snabba utvecklingen när det gäller attsläppa ut de här kemikalierna i vår miljö.Jag skall prata om en motion som handlar ombåtbottenfärg med triazin och koppar. Triazin, medhandelsnamnet Irgarol, är 60 gånger giftigare än kop-par. Båda ämnena hotar blåstången runt våra kuster.Dessa ämnen är avsedda att döda blåstång och andraalger; de används nämligen för att förhindra påväxt påfritidsbåtar.Blåstången är en alg som är oerhört viktig för detmarina livet och dess ekosystem. En förutsättning föratt en produkt skall kunna godkännas av Kemikaliein-spektionen är att nyttan av produkten uppväger dessrisker. Jag anser att nyttan i detta fall inte uppvägerrisken att blåstångsbeståndet minskas ochpå sikt helt utrotas, när det går att rengöra fritidsbå-tarna mekaniskt. Det skulle vara relativt enkelt attinrätta rengöringsstationer i småbåtshamnar.Jag kan som sagt inte yrka bifall till en reserva-tion, därför att bestämmelserna är som de är i dag.Jag har två gånger skrivit motioner - detta är and-ra gången - om fyrverkeripjäser. Jag har ingen reser-vation, men jag yrkar bifall till motion 1996/97Jo776, yrkande 2. I den föreslår jag att somsin mening skall ge regeringen till känna vad i motio-nen anförs om innehållsdeklaration på fyrverkerier.Det kan inte vara ett för stort krav att man visar vaddessa fyrverkeripjäser innehåller.Förra gången jag lämnade denna motion fick denen väldigt dålig behandling. Det gjordes bara spräng-ämnestekniska eller pyrotekniska bedömningar, ochdet vara bara fabriker som fick säga vad de tyckte ommotionen. Jag riktade motionen just mot hälsa ochmiljö. har den behandlats bättre i utskot-tet.Något som har stött min motion är resultatet frånde ordentliga mätningar som i gjorde efter vattenfestivalensfyrverkerier. Man har uppmätt ett utsläpp av 90 kgkoppar, bly, antimon, strontium,barium, aluminium, krom, 120 kgzink, nickel, vanadin, kadmium, 2 kgkobolt, mangan, kvicksilver och 2 kgarsenik.Man kan fråga sig om vi skall tillåta detta. Nedfal-let sker på ett avstånd av från platsen därraketerna avfyrats.Utskottet säger att det dock gäller ett punktutsläppoch att siffrorna inte är så höga om man tänker på hurstora utsläppen är på . Så kan man alltidresonera, men det totala utsläppet är ju beroende avalla punktutsläpp. När verksamheten inte är nödvän-dig, och när det släpps ut så många kilon av dessaämnen, är det klart att utsläppen måste begränsas. Detmåste vara en självklarhet. Man måste tvinga tillver-karna att använda andra ämnen, om det nu skall fåfinnas fyrverkerier.För att göra andra privatpersoner, organisationeroch förvaltningar uppmärksamma på riskerna vill jagsom sagt att det åtminstone skall införas en bestäm-melse om innehållsdeklaration på fyrverkerierna, såatt vi kan ta ställning. Vi borde införa ett system medtillståndsgivning. Så resonerar man i stad.Man kan inte behandla kemikalier som vilken varasom helst och låta marknadskrafterna tjäna pengar. Vimåste ha väldigt noggranna bestämmelser.Anf. 156 () re-plik:Fru talman! Det är inte min avsikt att förlänga de-batten, men jag vill ändå ställa en fråga tillbaka tillKia eftersom hon tog upp dessa frågor.Jag delar uppfattningen att politiska beslut måsteligga till grund och att vi inte skall överlåta till exper-terna att fatta alla beslut, men jag tror däremot inte attdet är lämpligt att vi som enskilda riksdagsledamöterfattar alla beslut på detaljnivå. Jag tycker att frågan äralldeles för svår för det. Jag tycker att vi behöver haexperterna som hjälp. De måste ge oss ett bra under-lag som vi sedan skall fatta beslut utifrån. Jag tyckeratt den ordningen fungerar bra.Jag delar oro både när det gällerfyrverkeripjäser och båtbottenfärger. Fyrverkeripjäserkan man kanske låta bli att använda, men jag vet inteom det bästa sättet att bli av med de skadliga båtbot-tenfärgerna är att förbjuda de ämnen som har tagit upp i sin motion. Jag vet inte om det ärden bästa lösningen vad gäller att klara kemikaliehan-teringen.Hur tänker sig att det skulle fun-gera om vi skulle fatta dessa beslut här i kammaren?Anf. 157 (mp) replik:Fru talman! Om jag vänder på frågan kan jag sägaatt jag inte tror att någonting blir bättre av att över-lämna det till myndigheter och tjänstemän. Jag tror måste samarbeta. Jag tycker inte att vi skall dele-gera initiativrätten i dessa frågor, utan vi skall kunnalägga fram förslag. När vi vet att ett ämne är farligtoch vi har alternativ skall vi kunna ta initiativ här iSveriges riksdag. Förslagen skall beredas på sammasätt som andra förslag. Vi gör ju så här.Varför skulle det vara någon skillnad just när detgäller kemikaliekontroll? Vi begär utredningar och fårtillbaka utlåtanden. Vi tar ställning. Jag tycker att detborde vara precis samma just i denna angelägna fråga.Anf. 158 () re-plik:Fru talman! Det är precis så det är. Vi tar upp frå-gorna i motioner. Regeringen tar till sig detvi gör på olika sätt. Om regeringen inte gör det är detett problem, men det är ett politiskt problem somberor på andra saker. Men frågorna hanteras.Just när det gäller dessa båtbottenfärger finns detanvisningar från Kemikalieinspektionen. Det hargjorts en utredning om frågan om fyrverkeripjäser.Kia hänvisar till den. Det måste i sin turleda till att man gör någonting åt frågan.Jag tycker inte att vi hanterar dessa frågor sämreän andra frågor här i rent principiellt. Där-emot tycker jag att man från regeringens håll och frånKemikalieinspektionen gör för litet. Men det är intedet som det handlar om egentligen. Såvitt jag förstårvill och i väldigt storutsträckning förbjuda enskilda kemikalier från riksda-gens talarstol, i princip. Det tycker inte jag är ett rik-tigt bra sätt att hantera kemikaliefrågorna. Jag tyckeratt de är för stora och för viktiga för det.Anf. 159 (mp):Herr talman! Det är i synen på den frågan som viskiljer oss åt, . Jag kan i detta be-tänkande inte reservera mig. Det går inte just i dessakemikaliekontrollfrågor. Jag kan inte reservera migoch skicka ärendet vidare, utan frågorna har heltöverlåtits på myndigheter och på regeringen.Det gäller ju, det har vi alla konstaterat här, atttrycka på mycket kraftigare. Då är den ordning vi hari dag inte tillräcklig, utan vi måste ändra på den pånågot sätt, så att vi kan ge uppdrag, så att vi kan re-servera oss och få frågorna utredda på ett annat sätt.Om vi är eniga här i borde vi också ha enmöjlighet att förhindra användningen av en kemikalie,till förmån för en bättre metod.Anf. 160 ():Fru talman! Det är bra att den här sista debattenhar kommit upp. Den är oerhört intressant, och det ärsynd att fler inte är här i den här sena timmen för att tadel av den.Visserligen är det självklart att politiker skall de-legera tekniska beslut till experter. Experter har enoerhört viktig och ansvarsfull roll i statsapparaten ochi den politiska beslutsprocessen. Men - och det härvill jag verkligen understryka, eftersom det har rele-vans i flera diskussioner, bl.a. i den fråga jag harmotioner i och som jag avser att ta upp - det ärändå vi politiker som avgör om vi är beredda att ta enrisk, om vi är beredda att acceptera en osäkerhet kringnågot som forskarna inte kan ge svar på. gentekniken, men det gäller också kemikalierna.Är det en kemikalie som inte fullt ut har bevisats varafarlig kan vi ändå besluta om vi är politiskt bereddaatt ta risken att använda medlet.I det fall jag skall beskriva, som jag tagit upp i enmotion som har behandlats av jordbruksutskottet, ärdet fem kommuner som har valt att inte ta risken.Varje år besprutas banvallarna flera hundra milmed olika kemikalier och ogräsbekämpningsmedel.Från att tidigare ha använt Roundup bio, som användspå uppvuxna plantor, har man nu gått över till attanvända ett medel som heter Arsenal 250. Det medletär rörligt. Det finns inga exakta förutsägelser om hurmedlet kommer att agera på lång sikt. Man vet att dethar en väldigt stark toxikologisk effekt på t.ex. fiskar.Det innehåller bl.a. ett hormongift, och det är ju käntvilken inställning vi har till sådana. Arsenal 250 ver-kar i själva jorden. Det verkar innan plantan harkommit upp. använder den här besprut-ningsmetoden därför att den blir mycket billigare.Med det nya medlet behöver man bara bespruta varttredje år, medan Roundup behöver användas varje åreller vartannat.Det nya medlet är "godkänt". Kemikalieinspektio-nen har beviljat tillstånd att använda med-let . Sedan upphör tillståndet, eftersomman som sagt inte är säker på vilka konsekvenserbesprutningen får. Under loppet av 90-talet, underden tid då användningen har pågått, har miljö- ochhälsoskyddsnämnderna i fem kommuner an-mält för användningen av det här medletoch försökt stoppa användningen med hänvisning till5 och 16 §§ i lagen om kemiska produkter. De harmenat att det här ämnet bedöms ha en så pass högriskfaktor att de inte är beredda att låta kommuninvå-narna ta den risken. De säger inte att de vet att invå-narna kommer att fara illa, utan de säger "vi är inteberedda att ta den här risken".Vad har då hänt med de här fem stoppen? Jo, dehar upphävts av länsstyrelserna, eftersom man haransett att medlet är godkänt och därför inte kan bytasut. Det ger ju en väldigt konstig bild av vilka möjlig-heter kommunerna har att agera. Man har också sagtatt även om medlet vore farligt finns det inte någonanledning att förbjuda det, eftersom det finns en lagsom säger att det är förbjudet att beträda banvallarna.Men vad händer med älgen som blir påkörd eller demänniskor som går på banvallarna fastän det är för-bjudet? Ett sådant förbud är ju inget argument för attfortsätta att använda ett farligt ämne.Man kan bara spekulera i vad som hade hänt omen kommun i ett tidigt skede hade haft möjlighet attanvända de här lagparagraferna på ett kraftfullare sättför att stoppa användningen av ett ämne. Jag tänker dåspecifikt på exemplet . Tänk om kom-munen hade kunnat gå in i ett tidigt skede och säga:"Den här risken är vi inte beredda att ta. Det härmedlet får inte användas i vår kommun." Det är ettgodkänt ämne som har använts i , det äringet förbjudet ämne. Men kommunen borde ändåkunna säga att man inte är beredd att ta den risken.Det är oerhört synd att de kommuner som har ak-tiva miljö- och hälsoskyddsnämnder, som har lagt nedett stort arbete för att klara Agenda 21-målen, begrän-sas i sitt arbete och faktiskt motarbetas genom delagar som finns, som egentligen skall vara till för attskydda kommunerna och invånarna där. Min ochmina medmotionärers åsikt är att man skall stärkakommunernas möjligheter att av försiktighetsskälstoppa farliga ämnen redan innan katastrofen är ettfaktum. Kommunerna måste få en möjlighet att skyd-da sina kommuninvånare om man anser det befogat.Vad gäller det första yrkandet, som rör en skärp-ning av de här paragraferna i lagen om kemiska pro-dukter så att kommunerna får större möjligheter attingripa i sådana här fall, säger utskottet att den fråganhör hemma inom arbetet med . Det visäger i motionen om hur man på ett smidigt sätt skullekunna få in den här möjligheten i lagtexten anförutskottet som ett motargument. Man säger att det härinte går att genomföra, eftersom det hör hemma imiljöbalksarbetet. Det här är för mig ett outgrundligtställningstagande, som ger en lätt absurd ton åt dethela.Detsamma gäller det yrkande om en utredningsom vi för fram i motionen. Utskottet skriver där atten utredning inte är nödvändig, eftersom alla data omhur och när bekämpning har skett och vilken metodsom har använts för banvallsbesprutning finns regist-rerat hos . Vad vi efterfrågar i motionen ärinte hur man har besprutat eller exaktvilka ämnen som har använts, utan vilka de långsikti-ga konsekvenserna av banvallsbesprutningen är, hurpass nödvändigt det egentligen är ur säkerhetssyn-punkt att använda de här extremt hårda ogräsbe-kämpningsmedlen och, sist men inte minst, vilkaalternativa metoder till den kemiska bekämpningensom man kan tänka sig att utveckla. Har utskottet svarpå de frågorna, eftersom ni säger att det här inte be-höver utredas utan att alla fakta redan finns? Om niinte har det undrar jag, eftersom ni liksom jag är poli-tiker och inte experter, vilken objektiv källa som harutrett det här som ni kan hänvisa mig till. Som det ärnu är yttrande helt enkelt amen, men vihar ju sett ett exempel på att inställningtill kemikalier inte har varit helt tillfredsställande vadgäller samhällsskyddet.Jag skulle gärna vilja yrka bifall till reservation 1och 2, men för att spara tid nöjer jag mig med att yrkabifall till reservation nr 1.Anf. 161 () replik:Fru talman! Jag tycker att både har motiverat varför vi intekan fatta beslut om alla enskilda ämnen. Det finns20 000 kemikalier, sade . tarbanvallsbesprutningen som ett exempel. Jag tycker attdetta är en principiellt viktig fråga. Ni har båda sam-ma sätt att närma er frågan. Ni tycker att vi här skallfatta beslut om alla detaljfrågor. Jag vill uppmana eratt vara konstruktiva och föreslå förändringar i miljö-balken när det gäller lagen om kemiska produkter.Vill man stoppa ämnen som man tror är farliga behö-ver man ju ha en generell lagstiftning som ger riksda-gen möjligheter att fatta beslut om detta. Lagstiftning-en måste ge möjligheter att förhindra att farliga pro-dukter släpps fram.Anf. 162 ()replik:Fru talman! Jag sade att utskottets ställningstagan-de till min motion gav upphov till en lätt absurd si-tuation. Man anför där samma skäl som jag har anförtför ett tillmötesgående mot ett tillmötesgående, utanatt ange den sakliga skillnaden. När jag nu hör ÅsaStenbergs inlägg blir jag riktigt orolig för hur det stårtill med utskottets behandling av motioner väckta avoppositionen. Det som jag har motionerat om innehål-ler inte på något sätt ett krav på förbud av ett ämne.Det innehåller inget sådant. Vad det innehåller är justdet som säger, en förändring av lagenom kemiska produkter för att stärka kommunernasmöjligheter att ingripa i ett tidigt skede. Det är engenerell lagstiftning som efterfrågas. Det har ingen-ting att göra med det som riktar till mig.Jag avser inte att bemöta hennes inlägg i övrigt.Jag hoppas däremot att hon tar sig tid att läsa minmotion.Anf. 163 () replik:Fru talman! Jag har läst motionen. Jag tyckte attElisa resonemang i talarstolen ävengick in på att vi skulle kunna fatta beslut om enskildaämnen. Om har ett förslag somgäller LKP tycker jag att hon skall föra det vidare iMiljöbalksutredningen. Vi har inte anledning att nu taställning till lagändringar, eftersom det är att föregripadet arbetet. Det kan komma in fler förslag, och jagtycker att vi bör ta ställning till dem i ett samman-hang.Anf. 164 ()replik:Fru talman! måste ha lyssnat dåligt.Det jag tyckte var relevant var att ge kammaren enbakgrundsbeskrivning till varför kommunerna haruttryckt rädsla. Det handlar om en saklig argumenta-tion och framförande av något slags kunskap omvarför jag tar upp den här problematiken.Där har vi också ett tydligt exempel på att utskot-tet inte heller vill utreda frågan. Utskottet begränsarsig till en detaljnivå, att titta på data, medan jag imotionen förordar en mycket vidare utredning, somskulle behandla problematiken med banvallsbekämp-ningen. Den är ett stort problem i , vilket ÅsaStenberg säkert känner till.Anf. 165 ():Fru talman! Först och främst vill jag säga att jagsaknar jordbruksutskottets ordförande i lokalen . Jag tycker faktiskt att det är oan-ständigt att först dra upp en debatt och sedan smitaifrån. Hur skall vi kunna föra en debatt här i riksdagenom inte utskottets ordförande, som dessutom inleddedebatten, finns med?De frågor som har blivit aktuella med anledningav händelserna i , som vi alla tycker ärbeklagliga, har fokuserat kemikaliefrågorna. Jag till-hör dem som inte tror att det i alltför omfattande gradär lagar och regler som styr sådana här saker. Ettdåligt omdöme går inte att rätta till med lagstiftning.Det är det som har legat bakom det här fallet. Jag vetatt har en annan uppfattning. Hansäger sig själv tillhöra en mer stalinistisk anda, medsträngare lagar.Kemikaliefrågorna kommer tillbaka senare hoppasjag, så att vi kan ta upp en diskussion då.Jag kanske får be om ursäkt för attjag adresserar mig mer till . Det är ÅsaStenberg som företräder regeringspartiet. Men Len-nart har varit den tongivande i kemikaliefrå-gorna. Han har suttit med i alla utredningar, Krets-loppsdelegationen, och varit tongi-vande i många fall. Det är därför jag skulle vilja föradebatten med honom.Jag tror mer på en lagstiftning i ett samarbetemellan användare, tillverkare och myndigheter. Dettror jag är bästa vägen att komma fram. Den debattenfår vi ta senare i vår. Om det blir i samband med mil-jöbalken eller inte får vi väl se. Jag är mycket tveksamtill om över huvud taget kommer fram såatt vi får debattera den, särskilt med den förkrossandekritik som den har fått av Lagrådet, många experteroch remissinstanser. Vi får se vad det blir av det.Den fråga som jag helst skulle vilja diskutera nu ärPVC-frågan, som många andra talare har diskuterat.Det finns så många oklarheter i samband med ställ-ningstagandet, både från och frånutskottet. Vi måste klarlägga vad man vill och vadsom skall göras. Tydlighet har kanske inte varit Cen-terns kännemärke, framför allt inte dess nuvarandeordförandes. Har några aspirationerpå att bli partiledaraspirant kanske han kunde till-fredsställa en önskan att vara tydlig i den här frågan.Det är han inte.I talar man om att PVC-plast intehör hemma i ett kretsloppssamhälle. Vi skall utfasa allnyanvändning av PVC-plast. Men talar manom att dagens PVC-plast och senast år 2007skall ha ersatts med långsiktigt miljöanpassat materi-al. Här har vi det dubbla budskapet igen, otydligheten.Vad menar man? Skall PVC användas i ? Ärdet dagens PVC-plast som skall utfasas? Här får nogÅsa hjälpa mig med definitionen. Menarman med dagens PVC-plast de additiv som finns, destabilisatorer och de mjukgörare som finns? Om manlägger in det begreppet, men godkänner själva PVC-plasten, hänger jag med. Då tycker jag att det är bra.Jag tror att vi alla är överens om att de ämnen somvi stabiliserar med bly skall fasas ut. De skallbort från PVC-plasten. Det råder ingen tveksamhetom det. De är biackumulerbara, de är persistenta ochde är toxiska, precis i Esbjergdeklarationens anda. Deskall bort ur varorna. Det är upp till tillverkarna självaatt avgöra vad man vill ersätta dem med. Samma sakär det med mjukgörarna, dem kan man också ersätta.Men PVC-plast i sig är inte farlig. Där har jag ensamlad expertis bakom mig. Om någon tvivlar kanhan läsa den lilla skriften Miljön, hälsan och tillsatseri PVC-plast av Kemikalieinspektionen och . Jag tror att vi borde vara överens om attPVC-plast i sig själv inte är farlig. Däremot bör vissaadditiv fasas ut.Det går inte att utläsa av betän-kande och det går inte att utläsa av utskottet betän-kande vad man menar.