prot · GL0934 · 1997-11-26 00:00:00 — Orsakenär då inte en slapphet i tillämpningen av riktlinjernaeller en överdriven omsorg om försvarsindustrin.Oftast är det allvarliga och oförutsedda förändringarsom inträffat i mottagarlandet långt efter det att expor-ten ägt rum. Sådant kan man naturligtvis inte garderasig mot med mindre än att man helt avstår från attexportera.Min bedömning förblir den att bedriver enansvarsfull och restriktiv krigsmaterielexportpolitiksom vi inte har anledning att skämmas för i ett inter-nationellt perspektiv.Betydande förändringar har ägt rum i vårt närom-råde , förändringar som även påverkatden hotbild vårt försvar skall vara inriktat på. I detsenaste försvarsbeslutet har konsekvenserna av dennautveckling för Försvarsmaktens storlek och inriktningbehandlats. Även försvarsindustrins fortsatta rollberördes i det sammanhanget. Det konstaterades att eninhemsk försvarsindustri alltjämt måste anses utgöraen säkerhetspolitisk tillgång. En produktionskapacitetmåste finnas för att underbygga den återtagningsför-måga som Försvarsmakten skall ha, liksom en ut-vecklingskompetens på nyckelområden för att under-lätta Försvarsmaktens anpassning till framtida för-ändringar av hotbilden. Man lade i försvarsbeslutet ensärskild tonvikt vid betydelsen av ett utökat och för-djupat internationellt samarbete för att bevara svenskförsvarsindustriell kompetens. slog man fastatt den traditionella exportförsäljningen även fortsatthar en viktig roll att spela.En särskilt intressant fråga som berörs i utskottetsbetänkande är den internationella utvecklingen. Jaganser att det finns anledning att se mer optimis-tiskt än på förutsättningarna för ettnärmande mellan olika länders synsätt på krigsmate-rielexportområdet. Wassenaararrangemanget är ettprov på olika länders vilja att gå längre i samarbete påexportkontrollområdet än vad som varitbrukligt. Inom EU finns det också tydliga tecken påen ökad vilja att gå framåt i denna riktning, vilket vialla naturligtvis tycker är bra. I ett anförande i uttalade handelsminister en mycketbestämd svensk vilja att delta aktivt och konstruktivt ien sådan process.I går beslutade regeringen att tillsätta en särskildutredare med uppgift att analysera de principer somhar utvecklats i praxis när det gäller s.k. följdleveran-ser vid krigsmaterielexport och föreslå de precise-ringar som kan behövas på området. Bakgrunden är,som har sagts tidigare, KU:s granskning, då man fannatt utvecklingen av praxis vad gäller följdleveranserbehövde undersökas litet närmare. Det finns direktiv,beslutade av regeringen, till denna utredare. De inne-bär att utredaren skall analysera, överväga och kom-ma med förslag på området. I direktiven framgårockså att utredaren bör inhämta erfarenheter ochsynpunkter från det parlamentariskt sammansattaExportkontrollrådet som finns inom Inspektionen förstrategiska produkter. Således blir det ett indirektparlamentariskt inflytande i utredningen.Till betänkandet har ett antal reservationer an-mälts. Dessa rör i stor utsträckning frågeställningarsom har behandlats tidigare år.I den första reservationen tar man upp kravet påen mer detaljerad offentlig redovisning av krigsmate-rielexporten. Utskottet vidhåller uppfattningen attregeringens årliga redogörelse, med hänsyn till degränser för öppenheten som vår sekretesslagstiftninguppställer, ger en god samlad bild av den svenskakrigsmaterielexporten. Men vi välkomnar givetvisockså regeringens ambition att försöka öka den öp-penheten ytterligare.I den andra reservationen vill man se en redovis-ning i den årliga skrivelsen av antalet ärenden somöverlämnats från ISP till regeringen. Utskottet menaratt det är regeringen som har det övergripande politis-ka ansvaret för hanteringen av frågorna om krigsma-terielexport. Regeringen har också, genom föreskrifts-rätten, möjlighet att styra den praxis som utvecklasnär det gäller överlämnandet av ärenden. Utskottetmenar därför att det i första hand åvilar regeringen attutöva den kontroll som reservanterna efterlyser.I den tredje reservationen yrkar man, mot bak-grund av förändrade säkerhetspolitiska si-tuation, på en avveckling av krigsmaterielexport frånSverige. Konsekvenserna av denna förändring harinför det senaste försvarsbeslutet grundligt penetre-rats. Utskottet ser ingen anledning till att ifrågasättaslutsatsen som där kommer fram, nämligen att för-svarsindustrin fortsätter att vara en säkerhetspolitisktillgång för Sverige.I den fjärde reservationen menar man, med hän-visning till internationella nedrustningssträvanden, attall utveckling av offensiva vapensystem borde avbry-tas. Men ett sådant utvecklingsarbete kan vara av storsäkerhetspolitisk betydelse för . Anledningentill detta har jag redan berört. Utskottet menar motden bakgrunden att ett sådant initiativ inte är aktuellt.Dessutom skall påpekas att i exportavseende är såda-na system underkastade samma restriktiva kontrollsom andra typer av krigsmateriel.I den femte reservationen menar man att en konti-nuerlig utvärdering bör ske av uttolkningen av riktlin-jerna för krigsmaterielexport. Det är precis detta somsker i . Samtliga riksdagspartier ärju representerade i rådet och därmed delaktiga i detarbetet.I den sjätte reservationen berör man begreppetföljdleverans. Jag har redovisat att regeringen hartillsatt en utredning på området.I den sjunde reservationen menar man att en upp-delning av krigsmateriel i två kategorier med delvisolika riktlinjekrav inte är befogad, eftersom materie-len i kategorin övrig krigsmateriel inte är mindrefarlig än materielen i kategorin krigsmateriel för strid.Jag har personligen litet svårt att se hur en spanings-radar eller ett transportfordon kan jämställas med enkanon i destruktiv kraft. Utskottsmajoriteten vidhålleruppfattningen att uppdelningen i två kategorier ärsakligt grundad.I den åttonde reservationen anser man att all ex-port av krigsmateriel skall stoppas om en stat inteuppfyller villkoren i riktlinjerna. Detta skulle ävengälla i de fall då en regeringsöverenskommelse omleveransgarantier slutits med den mottagande staten.Utskottsmajoriteten menar att en regel av det slag somreservanterna förespråkar skulle få orimliga konsek-venser.I den nionde reservationen tar man upp ett förslagom att slutanvändarintyg skall krävas även vid kom-ponentleveranser från . Utskottsmajoritetenhar inte funnit någon anledning att förespråka enändring av nuvarande ordning, som innebär att genomatt kräva s.k. OPD-intyg förhindra vidareexport avkomponenten i sig. Även komponentexport är under-kastad sedvanlig prövning enligt riktlinjerna. Inomramen för en helhetsbedömning avgörs vilken sortsexportpolitik som mottagarlandet står för.I den tionde reservationen yrkar man på en lag-fästning av riktlinjerna med hänvisning till att beslutnu fattas av en myndighet och inte av regeringen. Manaktualiserar kravet på en lagreglering avriktlinjerna för krigsmaterielexport. Här menar ut-skottsmajoriteten att det ter sig mycket svårt att på ettändamålsenligt sätt författningsreglera handlingslinjerpå detta område. De utrikes- och säkerhetspolitiskaintressen som måste beaktas vid prövningen av en-skilda ärenden är så mångskiftande och så beroendeav förändringarna i vår omvärld att den nuvarandeordningen är att föredra. I sammanhanget måste jagerinra om där alla partiernahar en löpande insyn i hur riktlinjerna tillämpas.I den elfte och sista reservationen berör man ex-porten till ett enskilt land - . Utskottsma-joriteten har beaktat vad riksdagsutredningkonstaterade beträffande den avgränsning som rege-ringsformen gör mellan ansvarsområdeoch regeringens. Vi menar att bedömningen av en-skilda länders uppfyllande av riktlinjernas krav är ettansvar för den myndighet som har fattat beslut påområdet och ytterst för regeringen. menarvi att utskottet, bl.a. i de återkommande be-tänkandena, gör landspecifika bedömningar som kanvara av relevans vid uttolkningen av riktlinjerna. Viutgår från att hänsyn tas till sådana bedömningar närenskilda ärenden på krigsmaterielexportområdet be-handlas. Utskottsmajoriteten ser mot den bakgrundeninte att det finns anledning att i betänkandet behandlaenskilda länder på det sätt reservanterna önskar.Jag yrkar bifall till utskottets hemställan och av-slag på reservationerna.Anf. 61 () replik:Herr talman! Vi är flera talare i debatten som harberört formen för hur skall markera i frågorom krigsmaterielexport till enskilda länder. Det landvi mest har diskuterat är Indonesien.Låt mig erinra om att 1994 skrev ett enigt utskott ibetänkandet att utskottet såg med stor oro på situatio-nen i . Utskottet förutsatte att regeringenskulle beakta detta i fortsatta tillståndsärenden.Men genom att välja en annan väg - som vi justhar hört säga - nämligen att inteberöra i betänkandet, har Socialdemokra-terna indirekt godkänt exporten dit under 1996.Då måste jag fråga : Anser där-med Socialdemokraterna att situationen med demänskliga rättigheterna är sådan att det går att fortsät-ta med vapenexport till ?Anf. 62 () replik:Herr talman! Vi har i utskottet , men mindre iår, gått igenom hur ansvaret i det här sammanhangetär fördelat mellan och myndigheter, dom-stolar och liknande. Jag redovisade tidigare vilkenordning som gäller, och den känner vi ju alla till.Såvitt jag förstår måste man ändra i regelverket om enannan ordning skall kunna komma till stånd. Det ärden formella sidan av saken.Vad gäller följdleveranser finns ett åtagande förIndonesiens del. Detta åtagande har en lång historiabakom sig, men den kanske vi inte behöver upprepahär. Många partier har varit inblandade i besluten omde här förhållandena. Att avbryta dessa leveranser ärnaturligtvis en svår process, men det blir förstås följ-den om det finns beslut om embargo från FN, OSSEeller EU, och så har också skett. Här finns alltså ettlångsiktigt åtagande. Förhållandet är helt enkelt så-dant att inget land är intresserat av att köpa system omman vet att det inte finns garantier förföljdleveranser. Om stora och allvarliga förändringarinträffar avbryter vi naturligtvis leveranserna, som vihar gjort i fallet forna Jugoslavien.Anf. 63 () replik:Herr talman! påpekar att åtagan-den är gjorda när det gäller följdleveranserna och därmed skall fullfölja detta. Han tar därmed intein situationen när det gäller mänskliga rättigheter.Det intressanta är att KU i sitt granskningsbetän-kande skrev att även med nuvarande riktlinjer när detgäller följdleveranser, som i och för sig inte är tving-ande när det gäller mänskliga rättigheter, hade rege-ringen kunnat säga nej till den följdleverans för 1996som vi nu diskuterar om man hade beaktat situationenför mänskliga rättigheter. Det är därför det hade varitså angeläget att ta med en bedömning av situationenför mänskliga rättigheter i betänkandet, för att signa-lera till regeringen vilken uppfattning utskottet ochriksdagen har i den här frågan. Därmed skulle inteheller fler följdleveranser till beviljas.Anf. 64 () replik:Herr talman! Som väl känner tillskriver utrikesutskottet ett mycket utförligt betänkan-de om just de mänskliga rättigheterna. I det betänkan-det behandlade vi väldigtomfattande. Det är naturligtvis inte obekant för nå-gon, inte heller för regeringen, vilken åsikt utskottethar om förhållandena i Indonesien.Alla dessa ärenden redovisas ju nu i . Där har partiernas företrädare möjligheteratt framföra sina synpunkter, och så gör de naturligt-vis också.Detta är emellertid ett problem. Det var det somföranledde KU att göra sitt uttalande, och det är ocksådet som är bakgrunden till att denna utredning nu ärtillsatt. Vi får väl avvakta vad utredningen kommerfram till. Jag vill återigen påpeka det som framgår avbåde direktiv och pressmeddelande, nämligen attExportkontrollrådet skall ha kontakt med utredaren idessa frågor. Det tror jag kan vara av intresse förutredningens arbete.Anf. 65 () replik:Herr talman! talar om det åtagan-de som har som land gentemot ett land somIndonesien när man en gång har börjat bevilja ex-porttillstånd. Men gäller då andra åtaganden gentemotmänniskor på , som ärockuperat av ? Där har det ju inte skettnågra snabba och plötsliga förändringar, vilket efterlyste som skäl för att exporter skallavbrytas. Men är det inte skäl nog att detta förtryckhar pågått ? Vilka åtaganden har maninte i det sammanhanget mot folket i ochnaturligtvis också gentemot folket i ? Jagmenar att utskottsmajoriteten över huvud taget intebeaktar den frågan.Det sägs att vi inte skall plocka ut något enskiltland, men det är en haltande argumentation. I MR-betänkandet tittar vi ju i högsta grad på olika länderoch kommenterar dem. Varför är det möjligt, när detinte är möjligt att göra detsamma på detta område?Nils T säger att vi har givit betänkande-na om MR-frågor till känna för att regeringen skallkunna studera dem, men det har ju inte lett till något.Regeringen har ju, trots att vi har givit väldigt tydligasignaler, gjort precis tvärtom. Det är uppseendeväck-ande och väldigt märkligt att regeringen har valt denvägen.Jag menar därför att vi i den extrema situation somnu råder måste avbryta leveranserna, trots att detinnebär internationella problem för . Jag be-traktar inte de leveranser som ägde rum som följdle-veranser. Jag hoppas också att den utredning somskall arbeta med detta kommer att visa att det inte varföljdleveranser, att den typ av leverans som skeddetill inte borde ha skett ens under den be-nämningen.Jag efterlyser svar från på minaandra frågor om bl.a. redovisningen. Jag fick ingasvar på de frågorna tidigare.Anf. 66 () replik:Herr talman! är flitig när det gälleratt ställa frågor. Hon har ställt frågor till statsrådetPagrotsky även vad gäller exporten till därmed fått svar så sent som . Jagbehöver kanske inte återge det svaret. Där anger stats-rådet skälet till att förhållandena är som de är.Som svar på övriga frågor, ombl.a. redovisningen, kan jag säga att vi i jämförelsemed andra länder har en väldig öppenhet. harhär framhållits som exempel, och vi kan naturligtvisstudera förhållandena där för att se om deras typ avredovisning är bättre än den vi har och om det ärnågot som vi kan ta till oss. Det sägs också i skrivel-sen att man förbereder en mer öppen re-dovisning. På den punkten behöver vi alltså inte hadelade meningar.Anf. 67 () replik:Herr talman! Om utskottsmajoriteten i likhet meddet norska exemplet hade velat ha en större öppenhet ifråga om redovisningsdetaljerna, något som vi harefterlyst, hade vi inte behövt reservera oss, . Jag förstår inte resonemanget. Det är väljättebra om vi är överens och om man från utskottetdriver på frågan, men så har ju inte varit fallet, utanman har bara accepterat att regeringen håller på attundersöka saken.Det är rätt att jag har många frågor, men det be-hövs, särskilt på det här området. En fråga gällde denya marknaderna. Är inte och soci-aldemokraterna oroade över att regeringen utökarområdet för export? Jag nämnde tidigare Brasilien.Till , som man inte har exporterat till påflera års tid, har man börjat med en nyexport på närmare 100 miljoner. Varken Brasilieneller kan väl betraktas som helt säkra län-der, där det inte begås övergrepp mot mänskliga rät-tigheter och finns brister i demokratin.Hur ser egentligen Socialdemokraterna på de härfrågorna? Är inte det här förenat med stora risker?Innebär inte det här ett avsteg från försiktighetsprin-cipen, dvs. att man exporterar endast till säkra länderoch allra helst avstår?Anf. 68 () replik:Herr talman! Vad gäller redovisningsfrågan trorjag att vi inte behöver ägna mer tid åt den. Vi skallsjälvklart redovisa så långt det är möjligt med hänsyntill den sekretess vi måste ha. Där är utskottet heltöverens.Eva tar upp en viktig fråga om nya län-der. Här är det oerhört viktigt att man gör en mycketnoggrann prövning. Där har enviktig funktion. Det skall ägnas tid till detta, och attstarta en export till nya mottagarländer skall görasmed omtanke. Man kan utan att säga för mycket sägaatt en sådan process pågår. Det ägnas mycken tid iExportkontrollrådet just till att göra dessa analyseroch bedömningar.Samtidigt hälsar vi med största tillfredsställelse attvärlden genomgår en demokratisering. Hela Central-och är nu fria demokratiska länder. De harnaturligtvis också rätt att bygga sin försvarsmakt imening att kunna försvara sina nationella gränser. Såär det självfallet också i andra delar av världen, inteminst i , som tog upp.Här finns en problematik som man skall ta påstörsta allvar. som man öppnar nya länderför export skall man vara medveten om att det kanvara fråga om ett långsiktigt åtagande. Därför är dessaprövningar oerhört viktiga att göra. På den punkten ärjag helt överens med . 69 () replik:Fru talman! vet att Folkpartietdelar synen på de principiella grunderna för varför viskall ha krigsmaterielproduktion i och varförvi också skall ha krigsmaterielexport. Däremot delarjag inte syn på öppenheten.Det är förvisso så att har en långtgåendeyttrande- och tryckfrihetslagstiftning i formell me-ning. Men vet vi, inte minst i ett väster-ländskt perspektiv, att respekten för myndigheter ochöverhet i gör att den faktiska öppenheten ifrågor som gäller säkerhetspolitik och sådana sakermånga gånger är mycket större i andra jämförbaraländer oavsett den formella lagstiftningen.Nils T för fram en mycket krystad moti-vering till varför regeringen har valt den här formenför utredningen. Jag vet att regeringen har full frihetatt välja vilken form för utredningen som helst. Det ärinte vad frågan handlar om. Att välja den här formenär att skaffa sig ett formellt alibi. Men det är definitivtinte någon förtroendeskapande åtgärd i den ganskainfekterade debatt som ändå förs i kring dessafrågor. Det hade varit intressant om regeringen hadetagit hänsyn till det när den utsåg utredningen.Slutligen till frågan om . Riksdagenskall inte uttala sig i enskilda ärenden som behandlasav fristående myndigheter. Men det som står i utskot-tets betänkande är ju att skall uttala sig merövergripande. Det står också att utskottet hargett till känna bl.a. vad man tycker om läget i Indo-nesien. Det konstateras också: "Utskottet utgår frånatt regeringen vid sina ställningstaganden" i dessafrågor "noga beaktar vad utskottet därvid anför".Det är alldeles solklart att regeringen inte har gjortdet. Det är därför rätt rimligt, vilket fem partier även iår konstaterar, att det är nödvändigt att gören övergripande bedömning av krigsmaterielexportentill Indonesien.Anf. 70 () replik:Fru talman! Jag känner naturligtvis till att vi äröverens i de principiella frågorna i de här samman-hangen, . När det däremot gäller detLennart Rohdin säger om öppenheten, att vi skulle haen större begränsning i vår informationsgivning änvad man har i andra europeiska länder, som vi härtalar om, tvivlar jag litet grand på det . Han kan kanske återkomma och ge något ex-empel på den punkten. Vi har alla ett intresse av att haöppenhet i dessa frågor, så långt det går med hänsyntill utrikessekretess, affärssekretess och över huvudtaget den sekretess som man måste ålägga sig.Det viktiga i all slags utredningsverksamhet är kan få fram ett förslag och ett betänkande såsnabbt som möjligt. Såvitt jag förstår skall utredarenarbeta snabbt och vara färdig under medsitt betänkande. Jag tycker nog att just det förhållan-det att utredaren skall ha kontakt med gör att alla partierna därmed får ett inflytande påutredningsförfarandet. Jag är faktiskt inte särskiltorolig på den punkten.Sedan återkommer vi igen till Indonesienfrågan.Det är precis som säger. Det är så detförhåller sig med det delade ansvaret mellan riksda-gen och myndigheter. Debatten här i kammaren ochvad som sägs i utrikesutskottets betänkande om dennafråga är uttryck för en opinionsyttring. Även frågor avdenna karaktär kan behandlas i ,vilket också sker emellanåt när det gäller ställningsta-ganden i dessa sammanhang.Anf. 71 () replik:Fru talman! Skillnaden mellan oss, , ligger kanske i den bokstavsnoja vi har ägnat ossåt i säkerhetspolitiken. När det gällerbokstavskombinationer och internationellt samarbetesom kan ge arbetstillfällen är ängslan och räddhåg-senheten betydligt mindre hos Socialdemokraterna.Regeringen kan tillsätta en utredning precis somden vill. Det är inte det jag ifrågasätter. Det sades attutredaren skall ha kontakt med Exportkontrollnämn-den. Det är många som kan ha kontakt med utredaren.Men det är en helt annan sak att de politiska partiernasitter med i utredningen, följer hela arbetet och harmöjlighet att avge sina synpunkter i utredningensslutbetänkande.De kan naturligtvis framföras i motionsform ochliknande. Men i den infekterade debatt som förs kringdessa frågor hade det varit en förtroendeskapandeåtgärd att ha representanter för partierna med. Detfinns inga som helst sekretesskrav att ta hänsyn till iutredningens arbete. Det gäller principiella riktlinjerför hur dessa frågor skall hanteras i fortsättningen.Sedan till frågan om den formella hanteringen närdet gäller ett enskilt land, . Om detvore så som försöker påskina, attriksdagen skulle vara förhindrad att fatta beslut ienskilda fall, föreställer jag mig att talmannen skullevägra att ställa proposition på reservationerna.Med förändringar av mittfåran som vi har diskute-rat : Låt oss tänka oss att vi får ett rege-ringsskifte , och Socialdemokraterna påsedvanligt sätt känner efter vart det blåser, och detplötsligt blir en majoritet i utrikesutskottet att taställning för ett uttalande om . Det är dårisk att verkligen skulle uttala sig om detta.Skulle i så fall talmannen vägra att ställa proposition?Nej.Vad det handlar om här är en lämplighetsbedöm-ning, inte några formella hinder. Fem partier anser attdet nu är lämpligt att tala om för regeringen att deninte har tagit hänsyn till vad har uttalat omMR-situationen i Indonesien.Anf. 72 () replik:Fru talman! Vad uttalat om MR-läget iIndonesien är väl inte obekant för någon. Det gjordevi så sent som vi våras när beslutade om detbetänkande som utrikesutskottet då hade skrivit. Jagtycker inte att det är något problem på den punkten.Jag är inte författningskunnig och kan därför inteuttala mig om sådana frågor som tarupp. Man kan å andra sidan säga att kanuttala sig om allting och besluta om allting. Det före-ställer jag mig är möjligt. Men det skall då föregås aven beredning och kräver i så fall ändring av de reglervi har. På vilket sätt det skall ske vet jag inte.Utskottet har ägnat mycket tid åt att gå igenomden principiella frågan om behandling avärenden som enligt författningen ankommer på rege-ringen, domstolar eller andra myndigheter. Vi har därkommit fram till att det inte är som har attbesluta i den här typen av förvaltningsärenden. Det ärdetta som är bakgrunden till det resonemang vi nu för.När det gäller utredningen tycker jag att det är upptill ledamöterna i att visa aktivitetoch engagemang. Jag tror att utredaren kommer attvara mycket intresserad av att ha kontakt och ocksåvara lyhörd för de synpunkter som ledamöterna förfram. Även om ledamöterna sitter i rådet i kraft av sinpersonliga kapacitet representerar de ju ändå indirektsitt parti i sammanhanget.Anf. 73 () replik:Fru talman! Jag måste precis som tidigare debattö-rer konstatera att vi är upprörda över att man frånmyndighetens och regeringens sida inte har beaktatdet som vi i utrikesutskottet, och i förlängningen ävenriksdagen, har sagt om de mänskliga rättigheterna iIndonesien. Det har inte beaktats, och det är vimycket upprörda över.Jag kan inte hålla med om att det arbete man utföri skulle kunna definieras som enkontinuerlig utvärdering av om kriterierna för exporttill olika länder beaktas. Det blir i sådana fall en så-dan typ av intern utvärdering som många av oss inteanser är tillräcklig. I ett fall som detta, där det blir såpass mycket diskussion om frågorna, räcker det intemed den typen av intern utvärdering.