prot · GK0995 · 1997-04-24 00:00:00 — Möjligheten att utarbeta enmodern alkoholpolitik ökar också om vi politiker gårföre och inte passivt tvingas anpassa oss till beslutsom inte är fattade i utan i EG-domstolen.Jag kan inte förstå att man vill ta risken, även omman tycker att den är liten, av ett alkoholpolitiskt kaosgenom att hänga kvar vid en politik som jag uppfattarsom förlegad och som inte stöds av det stora folkfler-talet. Den stöds av organisationer och folkrörelsermen inte av folkflertalet. Jag tycker att allt krut i stäl-let borde läggas på att utforma en modern informa-tionsstrategi som den ministern själv har tagit initiativtill med exempel från . Här borde verkligenallt krut läggas för att friheten rätt skall kunna bäras.Jag tycker därför att det vore rimligt att man före-lägger en lag som gör det möjligt att lugntoch sansat lösa problemen och närma alko-holpolitiken till vad de flesta tycker är rimligt, istället för att stå kvar som något slags ståndaktigatennsoldater och försvara någonting som i folkflerta-lets ögon redan är förlegat och som man inte kanförstå ju mer man kommer i kontakt med vår närmasteomvärld - som vi ju faktiskt har ett visst unionsförhål-lande till.Anf. 13 SKÅNBERG (kd):Fru talman! säger att vi måste vetavad vi vill. Det är ju det som är den springandepunkten. Vi i de övriga partierna vet vad vi vill, ochvi vill inte åt samma håll som det härdeklarerar.Leif kommenterade inte min huvudin-vändning mot den bärande tanken i interpellationen,nämligen att det här skulle vara en förtäckt signal omatt vi var beredda och hade en färdig lagstiftning.Skall vi möjligen tolka det som att hållermed mig om att det är ett taktiskt sätt att jobba för enliberalare alkoholpolitik när han tar upp den här frå-gan? Är det ett signalsystem han är ute efter ellerinte?Anf. 14 Socialminister ():Fru talman! Utgångspunkten här är naturligtvis attvi har skilda synsätt på de alkoholpolitiska verktygen.Vi har också olika syn på Systembolagets och mono-polets roll.Jag vill nog se den forskare som inte säger att till-gänglighet och priser är de mest kraftfulla verktygman kan ha i alkoholpolitiken. Det räcker med atthänvisa till forskningsre-sultat och dess mål när det gäller att begränsa alko-holkonsumtionen. Vi medger att vi inte kommer attkunna leva upp till dessa mål, men av folkhälsoskälhar WHO satt upp mycket skarpa mål när det gälleratt begränsa alkoholkonsumtionen.Vi måste göra två saker. Vi måste våga hålla enkonsekvent linje ända från medlemskapet i EU. Sam-tidigt måste vi våga satsa på det som måste kompen-sera att vi har förlorat en del av de här verktygen. Vihar redan förlorat ett antal monopol, och det måste viersätta med andra insatser, vilket vi också gör. Vimåste alltså jobba parallellt. Jag tror dock att detskulle bli världens oreda om vi nu säger en sak gen-temot och i de förhandlingarna medanvi å andra sidan, och litet grand i skydd av detta, ändåförbereder en sorts reservlag - eller snarare ett knippelagar, eftersom utslaget ju som sagt kan se ut på enmängd olika sätt. Det vore väl verkligen dubbelspelom något.Här måste vi hålla en rak linje. Vi måste säga: Därvi har tappat verktyg måste vi komplettera med annat.Och det gör vi för fullt. Vi jobbar som sagt redan påsamma sätt som Éduc'Alcool med en sådan grupp.Samtidigt måste man naturligtvis bedöma: Frånvilken nivå startar ? Hur ser deras alkohol-problem ut? Och hur ser de svenska siffrorna och densvenska statistiken ut?Här finns i botten skilda synsätt på de alkoholpo-litiska principerna och verktygen, och det är väl detsom gör att jag tycker börjar svaja på ettväldigt olyckligt sätt.Anf. 15 ():Fru talman! Vi har varit väldigt tydliga ifråga om att vi vill ändra alkoholpolitiken. Och det ärriktigt: Vi har olika synsätt. Till Skånberg villjag säga: Jag vill ändra på alkoholpolitiken. Det äralldeles klart, och det står jag för. Det här har vi sagt iupprepade kommittémotioner. Men vi har också sagtatt vi vill att självt skall kunna bestämma sinegen alkoholpolitik och inte få den bestämd utifrån.Vi vill ha en alkoholpolitik som vi bestämmer härmen som är annorlunda - vi har olika synsätt.Det är riktigt att höga skatter begränsar mycket,både näringsliv och försäljning av alkohol. De harockså en tendens, när man minskar tillgänglighetenoch ökar kostnaderna, att lika kraftfullt stimulerabrottslighet. Vi skall ha klart för oss att en effekt avdet här är en växande hembränning och en växandesmuggling. Det måste man ta med i bilden.Sedan vill jag bara säga att WHO:s mål aldrig varavsedda för lågkonsumtionsländer som utanför högkonsumtionsländer när det gällde att minskaförbrukningen . Sedan anslöt sig Sverigemycket riktig till detta, men WHO hade aldrig i tan-karna att ett lågkonsumtionsland skulle ha ett sådantstort mål som . Det hade varit skillnad om vivarit ett högkonsumtionsland. Det gör att vi kanskehar svårare, av naturliga skäl, att uppfylla det somWHO hade tänkt sig, medan det är betydligt lättareför högkonsumtionsländer som Frankrike.Verkligheten är dock att om vi räknar in denkraftiga hembränningen, den kraftiga ölförsäljningenöver gränserna och smugglingen är vi betydligt när-mare övriga europeiska länder i konsumtion. Dettycker jag talar för att vi behöver en ny alkoholpolitiksom faktiskt, som i , kan begränsa konsumtio-nen men ändå ge människorna frihet. Den vanligamänniskan beslutar själv, medan insatserna riktas motdem som behöver hjälp och dem som har svårt attklara sig. Där har vi inte lyckats i dag.Anf. 16 Socialminister ():Fru talman! Det som oroar mig är att vi med mo-deraternas alkoholpolitik går från att vara ett lågkon-sumtionsland till att vara ett högkonsumtionsland. Jagtycker att man måste fråga sig varför vi är ett lågkon-sumtionsland. Vad är det som har lyckats och vad ärdet som inte har lyckats?Jag är den första att medge att vi måste ta itu meddet vi kallar för svartspriten - samlingsnamnet förhembränning och smuggling. Självklart måste manstävja de företeelserna mycket kraftfullt. Men fortfa-rande är vi som sagt ett lågkonsumtionsland, och jagvill gärna att vi skall förbli det.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1996/97:260 omsjukvårdenAnf. 17 Socialminister ():Fru talman! har frågat migvilka åtgärder jag avser att vidta för att optimera re-surserna i vården samt för att långsiktigt få en hållbarfinansiering av sjukvården. Vidare undrar hon om jagavser att verka för att värnskatten ersätts av en vårds-katt.Jag kommer att uppehålla mig vid de frågor somtillhör mitt ansvarsområde och tar således inte uppfrågan om värnskatten, som hör till statsrådet att börja med vill jag säga att ett av de främstaoch viktigaste samhällsåtagandena framöver är attklara resursbehoven inom hälso- och sjukvården.HSU 2000 har gjort bedömningen att vård- och om-sorgsbehoven framöver kommer att vara större äntillgängliga resurser. Enligt kommitténs mening är detinte realistiskt att förlita sig på att resursproblemenskall kunna lösas enbart genom organisatoriska för-ändringar och verksamhetsutveckling.Bl.a. mot bakgrund av de bedömningar som gjortsav HSU 2000 har regeringen i den ekonomiska vår-propositionen föreslagit ökade resurser till kommuneroch landsting. Genom ökade statsbidrag undvikssysselsättningsminskningar, och kvaliteten i vårdenoch omsorgen kan vidareutvecklas.Regeringen föreslår således att landstingen underinnevarande år tillförs ett generellt statsbidrag pådrygt utöver fastställd statsbud-get. Regeringen föreslår vidare att det generellastatsbidraget till landstingen ökar med ca 2,2 miljar-der kronor . Trots detta måste arbetetmed att omstrukturera och effektivisera hälso- ochsjukvårdens verksamhet fortsätta för att vi skall kunnaklara av finansieringen av sjukvården på längre sikt.Nu skapas möjlighet till ett mer långsiktigt omstruktu-reringsarbete.Regeringen har betonat att det är ytterst angelägetatt landstingen, inom ramen för den frihet som detgenerella statsbidraget ger, prioriterar åtgärder somfrämjar sysselsättningen och kvaliteten i kärnverk-samheterna. Inriktningen är bl.a. att väntetiderna isjukvården skall kortas, de psykiskt störda ges enbättre vård och omsorg och att vården i livets slutske-de förbättras. Regeringen kommer också mycket nog-grant att följa upp effekterna av denna satsning.Landstingen skall bl.a. redovisa vilka åtgärder deavser att vidta med anledning av tillskottet.Vad görs då för att optimera resurserna i vården?Till följd av att behoven och den medicinska tek-nologin förändrats har landstingen under de senasteåren påbörjat genomgripande förändringar av sjuk-vårdsstrukturen. Ett starkt reducerat behov av vård-platser inom akutsjukhusen har bl.a. medfört att sjuk-hus slagits samman och att samarbetet över länsgrän-serna ökat. En förskjutning mot öppenvård har ocksåskett. En fortsatt strukturomvandling är av stor bety-delse för möjligheterna att använda de samlade resur-serna effektivare i hälso- och sjukvården inför 2000-talet.Strukturomvandlingen i sjukvården ställer storakrav på investeringar i personal- och kompetensut-veckling. Särskilda Dagmarmedel har avsatts såväl pånationell nivå som på regional nivå för att bryta hie-rarkier och revirtänkande och för att utveckla ar-betsorganisationen så att medarbetarnas kompetenstas till vara.Det är också viktigt att själva hälso- och sjukvår-den systematiskt utvecklas. Det kan ske genom bättre tar till vara ny kostnadsreducerande tekno-logi, förbättrade behandlingsmetoder och utvecklarinformationsförsörjningen. Det är även viktigt attsamverkan mellan landstingsfinansierad och kommu-nal hälso- och sjukvård blir bättre.Ökade satsningar på utvärdering kan också ge enbättre och effektivare hälso- och sjukvård. När detgäller utvärdering av medicinsk metodik spelar Sta-tens beredning för utvärdering av medicinsk metodik(SBU) en mycket aktiv roll. SBU har sedan år 1995fått mer resurser för att omsätta sina slutsatser i prak-tiken.Inom pågår arbetet med att utveck-la informationssystemen för kostnader och kvalitet,liksom arbetet med att utforma nationella riktlinjer förgod medicinsk praxis. Även landstingen utvecklarsystem för att förbättra verksamhetsbeskrivningen,kostnadsredovisningen och kvalitetsuppföljningen. Ilandstingens kvalitetsutvecklingsarbete utgör de na-tionella kvalitetsregistren viktiga kunskapskällor.Avslutningsvis vill jag påminna om att HSU 2000enligt sina direktiv (Dir. 1994:152) har i uppgift attutreda formerna för den statliga styrningen inom häl-so- och sjukvården. I detta uppdrag ingår bl.a. attbedöma vilka avvägningar som bör göras mellangenerella och riktade finansiella styrinstrument i rela-tion till de nationella hälso- och sjukvårdspolitiskamålen. Detta uppdrag skall redovisas under år 1997.Anf. 18 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka socialmi-nistern för svaret. Det är inte vår första debatt i frå-gan, men eftersom utförsbacken i sjukvården fortsät-ter kommer jag att fortsätta att ställa frågor tillsgrundproblemen angrips.Nu händer det som jag och många med mig harbefarat. Sjukvården tillförs mer resurser utan att re-geringen först tar itu med de grundläggande proble-men. Risken med detta är att den felaktiga strukturen isjukvården består, och de resurser som finns räckerinte för framtida behov.Socialministern har på ganska satt sig in isjukvårdens problem och har också, som jag bedömerdet, en god insikt om att något måste göras, vilketframkommit i flera av våra debatter och även i inter-pellationssvaret. ställs diagnosen: När börjar be-handlingen?Vi vet att behoven inom sjukvården kommer attöka. Vi får alltfler äldre, och med ny medicinsk teknikkan fler sjukdomar botas. Ny teknologi kan minskakostnaderna, men enbart inom vissa segment. Beho-ven blir större för många andra. Var skall då gränsendras?Det finns redan många brister i dagens sjukvård.Delar av akutsjukvården är otillräcklig, vård av äldreoch psykiskt sjuka likaså. Vårdköerna växer, ochvården i livets slutskede kan förbättras.För att kunna tillföra sjukvården mer resurserkrävs det en god ekonomisk tillväxt. Jag har i interpel-lationen bifogat en figur som visar sambandet mellanBNP per capita och sjukvårdskostnader per capita.Det är en internationell jämförelse som visar att detråder ett linjärt samband mellan tillväxt och hurmycket pengar ett land har råd att satsa på sjukvård.Utifrån denna figur visar det sig att i dagsatsar så mycket pengar som vi har råd med på sjuk-vård. Vi har inte råd med mer. För att vi skall kunnalägga mer pengar på sjukvården krävs det att Sverigefår en bättre tillväxt. Tyvärr har vi inte i budgetpro-positionen sett några förslag som leder till ökad till-växt.Men regeringen har trots en dålig tillväxt valt attlägga mer pengar på sjukvården. Det kommer inte atthålla i längden, det kommer att straffa sig. Det gårinte att bygga en långsiktig finansiering på det sättet.Därtill får vi tänka oss att också är ett landsom är mycket konjunkturkänsligt. Det fanns enmycket bra bild i i går som visar attSverige på grund av den stora offentliga sektorn,statsskuld och ett mycket högt skattetryck är det mestkonjunkturkänsliga landet i OECD.Dessa två saker skall vi ha i åtanke, eftersom vivet att sjukvården kommer att behöva mer resurserframöver. Därför är det nödvändigt att vi tar itu medstrukturen. Det finns väldigt mycket att göra inomsjukvården, där vi faktiskt kan flytta pengar från ettområde till ett annat och ge patienter vård.Jag tycker att det var positivt att socialministern tog upp behovet av en vårdgaranti och att denskall återinföras. Problemet är att det kostar ganskamycket pengar. Det skapar dessutom en väldigotrygghet i vården när man ger order och kontraorder.Det är också något jag har tagit upp i interpellationen.Det är bekymmersamt när landstingspolitiker gör det,och det är lika bekymmersamt när regeringen gör det.Det gäller både vårdgaranti och Kalmarmodell. Kal-marmodellen kan ses som ett alternativ till sysselsätt-ningsgarantin.Jag vill fråga socialministern igen: Hur skall enlångsiktig finansiering av sjukvården se ut med enfortsatt låg tillväxt?Anf. 19 Socialminister ():Fru talman! har mer än ett pedago-giskt problem här. De vill visa på bristerna och till-kortakommandena inom vården. Det de föreslår ärmindre resurser till sjukvården. Man vill minskastatsbidragen till kommuner och landsting, och mansäger att man i stället bör gå över till ett försäkrings-system. Det är det som skall lösa problemen. Vi trorinte det. Vi delar den bedömning som görs avHSU 2000, och det är därför vi tillför resurser . Detfinns dessutom inga belägg för att försäkringsfinansie-rade system skulle fungera bättre eller vara billigareän de skattefinansierade systemen.Det regeringen och gör är att styra dettaarbete. Eftersom vi har ett mycket decentraliseratsystem och det är sjukvårdshuvudmännen som plane-rar och utför det dagliga vårdarbetet styr vi genom attsätta upp de ekonomiska ramarna, genom att åstad-komma en lagstiftning som handlar om rättigheter ochskyldigheter och genom att t.ex. besluta om priorite-ringar; vi har ju diskuterat en prioriteringspro-position. Vi menar att det nu behövs mer resurser föratt just klara av att korta köerna osv.Detta är absolut inga kontraorder. Vi har varitöverens med landstingen om att inriktningen på arbe-tet måste vara att ständigt att se till att man hållerköerna nere. Det är en självklar inriktning på jobbetatt man ser till att korta köerna och hålla väntetidernanere. Detta är alltså definitivt inga kontraorder. Vi harvarit sams om det . Så jag tycker nog ändåatt om det här är den moderata utgångspunkten liggerman väldigt långt ifrån hur vanligt folk ser på vården,problemen inom vården och vad vi skall göra åt dem.Det är självklart så att ett land ständigt måste job-ba med att se till att få tillväxt. Problemet är väl ocksåhär att tycker att det är litet surt att se attSverige har lyckats så väl med det ekonomiska sane-ringsarbetet. Vi har skapat mycket goda förutsättning-ar, vi har fått ned räntan, vi har fått bort inflationen, vihar minskat vårt budgetunderskott och vi har fått hållpå statens finanser igen. Det är då det skapas ett ut-rymme i statens budget för att satsa på vården, om-sorgen och barnen framför allt annat.Anf. 20 ():Fru talman! Jag konstaterar att socialministern intevill svara på min fråga. Jag ställde en mycket klarfråga: Hur skall den långsiktiga finansieringen i sjuk-vården ? Det har jag inte fått svar på.Socialministern säger att man inte ger order ochkontraorder. Det var inte många månader sedan somvi tog bort vårdgarantin. skall vi införa en nyvårdgaranti. Det var inte heller så länge sedan somman inom många socialdemokratiska landsting avske-dade personal och lät den gå i s.k. sysselsättningsga-ranti. Personalen betalades med sjuk-vårdspengar, men gick inte in och tog hand om patien-terna. inför man Kalmarmodellen, och jag hoppasatt man då tar in den personal som är sjukvårdskun-nig. Först gör man en sak med ena handen och sedantar man tillbaka den med andra handen.Vi skall ha klart för oss att på intet sätt ärekonomiskt stabilt. Det pris som regeringen faktiskthar betalat är den höga arbetslöshet som vi har som ärett resultat av att vi inte har någon fungerande tillväxti . Det håller inte i det långa loppet; det vetalla.Samarbetet i sjukvården fungerar inte särskilt väl.Politiker och personal i vården drar åt olika håll.Klinikchefer avgår i protest som politikerförsöker sätta munkavle på dem. Hur skall dessa par-ter kunna ta itu med problemen i sjukvården om deinte ens kan tala med varandra? Medan ställningskri-get fortgår sitter patienterna i kläm, och politikernasförtroendekapital förbrukas. Vi vet alla - det har fleraundersökningar visat - att man inte har något förtro-ende för sjukvårdspolitikerna. kommer själv-klart också förtroendet för sjukvården att påverkas omingenting görs.Socialministern talar om behovet att ta itu medstrukturerna i vården, och jag skulle vilja veta närma-re vad menar. Vi har talat om dettaförut, och när jag talar om att vi skall angripa hierar-kier och struktur i sjukvården handlar det just om attge patienter mer vård och om att flytta resurser inomlandsting och sjukvård till vård av patienter. Det gåralltså inte att komma med en klyscha och säga attmoderaterna inte tänker på patienterna, för så är detinte. Jag skall ge några exempel.Om vi nu tar bort den politiska detaljstyrningen avvården, låter politikerna ägna sig åt målstyrning ochkvalitetskontroll och låter sjukvårdspersonalen ta fulltansvar för vården av patienterna inom givna ramarskulle vi kunna överbrygga de motsättningar somfinns . Vi skulle få korta beslutsvägar och denmöjlighet till flexibilitet i vården som så väl behövs.Framför allt skulle vi renodla ansvarsrollerna. Däriligger en stor del av problemen.För att göra detta krävs ett politiskt mod. I skulle t.ex. den politiska ochadministrativa överbyggnaden i sjukvården kunnaminska med flera hundra miljoner. Jag har nämntdetta tidigare. Säg nu inte att jag har ett Stockholm-sperspektiv, för sjukvårdskostnaderutgör en femtedel av landets sjukvårdskostnader.Men om vi då tar bort den politiska överbyggna-den i form av ett antal onödiga sjukvårdsstyrelser medadministration får vi lika mycket pengar som rege-ringen nu skjuter till, eller motsvarande 1 000 skö-terskor. Så vill lösa problemen. Vi vill tapengar från den politiska administrationen och gedem till vården. Därtill kan vi lägga sysselsättningsga-rantin, som bara i uppgår tillca vilket motsvarar ca 1 500sköterskor. Här har vi alltså redan pengar till 2 500extra personal. Det finns redan pengar i landstingen,men personalen finns inte där därför att pengarnarinner ut åt andra håll och kanter. Det är här jag hop-pas att börjar leta pengar, för detär här det finns möjlighet att hjälpa vården på sikt.Jag skulle gärna vilja veta: Är socialministern be-redd att ta itu med dessa hierarkier, och vad menarsocialministern när hon talar om behovet av omstruk-tureringar?Anf. 21 Socialminister ():Fru talman! Jag vill ju väldigt gärna också varavänlig mot . Därförvill jag säga att jag definitivt anser att vården jobbar imycket föråldrade strukturer. Mycket ser ut som , och det är förvånande att inte merhar hänt när det gäller att bryta upp en gammal vård-kultur; jag tänker då på revirtänkande och att manhåller på en hierarki med läkaren i toppen och patien-ten i botten. Här kan jag glädja mig åt att det finnsmånga projekt som är inriktade på att bryta upp denhär sortens gammaldags hierarki och struktur, men jagkan nog också tycka att det har gått väldigt sakta. Därär förstås utgångspunkten denna: Att sätta patienten icentrum och se till patientens medverkan och delak-tighet ställer krav på en annan organisation, och jagtror att det kommer att betyda väldigt mycket. Där harvi alltså säkert en samsyn.Landstingen satsar av de totala kostna-derna på hälso- och sjukvård inklusive tandvård ochungefär på annat. Sedan kan detta förstås skiftafrån landsting till landsting. Men om man tittar på vaddessa går till - vad som är kringverksamhet -inser man snabbt att landstingen också här finansierarviktig verksamhet: utbildning, vårdhögskolor ochkollektivtrafik, vilket gäller framför allt Stockholmslän. Vi får ju inte heller glömma bort att finansiering-en av de här verksamheterna ändå måste göras avskattebetalarna. I många län har man ju faktiskt be-stämt att det är bättre att lägga detta på änatt höja kommunalskatten t.ex. för att finansiera ettstort länsgemensamt projekt, och att man gör det sompraktiskt är det bästa.Påståendet att och landstingen i Sverigeskulle ha en ovanligt stor och kostsam politisk över-byggnad och administration har faktiskt dött ut. Det ärinte så. Det är möjligt att det har varit så,men är administrationskostnaderna inte an-märkningsvärt höga. De är mycket högre i system därman har försäkringslösningar. Så det är inget argu-ment för att byta system, tycker jag. Det behövs enmycket kostsam och invecklad kostnadskontroll avdessa system. Jag menar att vi skall ha en skattefi-nansierad hälso- och sjukvård även i fortsättningen.Det måste naturligtvis bygga på att en nation hartillväxt och sunda finanser, och vi är faktiskt på godväg att åstadkomma en mycket stabilare och bättresituation för . skall vara gladaöver att vi till en del har röjt upp i de problem somfaktiskt en borgerlig regering lämnade efter sig.Till sist: Hur skall man kunna tala med varandra?Man kan fråga sig om vi vill ha en demokratiskt styrdvård, men frågan är då också: Vad är alternativet?Vem är det som skall bestämma? Det är klart att poli-tikerna skall målstyra. De skall inte delta i de dagligaavgörandena - det anser jag inte heller att de gör.Politikerna bestämmer ramarna, de bestämmer in-riktningen. Men vi har också fått höraklinikchefer och andra säga att de kan taansvar. Det många då egentligen säger är att de intekan ta det ekonomiska ansvaret. Jag tycker därför attvi skall vara stolta över det decentraliserade och de-mokratiskt styrda system som vi har i . Jag ärinte säker på att jag vill att juristerna skall styra, så-som det ofta kan bli i ett försäkringsfinansierat sys-tem. Att det är demokratiskt valda församlingar somstyr är därför en styrka. Vi måste då också ständigt setill att skapa mötesplatser och dialog, och på det om-rådet finns säkert mycket mer att göra.Anf. 22 ():Fru talman! Vi är ense om behovet av dialog. Mankan inte ta ansvar om man inte får ansvar - det ärtyvärr så det är i landstingen.Jag beklagar att socialministern aldrig kan läsa påvårt förslag till försäkringslösning. Vi har nämligenett förslag till en skattefinansierad vård.Låt oss föra den här diskussionen vidare, så att vikanske kan komma ett steg på vägen. Jag kan konsta-tera att socialministern är positiv till privat vårdoch att hon har insett att den privata vården kan tillfö-ra mycket. Det är bra att så är fallet. Jag hoppas attsocialministern också vill öppna ögonen för vad somhar hänt bland de sjukhus som har bolagiserats ellerfått eget ansvar. Det har visat sig att de har klarat sigmycket bättre.