prot · GK0952 · 1997-01-21 00:00:00 — Detkommer alltså en sådan under våren.Erfarenheterna av den fria etableringen och er-sättningsetableringen var att man på många håll upp-täckte att detta åt ut möjligheterna att planera, att haen vettig användning av de samlade resurserna, av deskattepengar som man har i ett landsting, där detautomatiskt blev en sådan ökning.Sedan kan man naturligtvis tycka att det voreönskvärt att man just valde utifrån vad som är deteffektivaste och hur detta kan läggas upp lokalt så har patientens bästa för ögonen och funderar påvad som är både billigast och effektivast. Men detvisade sig ju också att det fanns tendenser som attetableringarna snarare styrdes av vårdgivarnas bo-sättningsönskemål än av sjukvårdsbehoven. På Ös-termalm i gjordes ett stort antal nyetable-ringar. Där ville väldigt många starta privat vård,medan det i andra områden blev betydligt sämre. Hurman kan reglera ett sådant system och se till att detfaktiskt finns en god hälso- och sjukvård för alla ihela landet är vad det handlar om. Det är väl därför vifår fortsätta den här diskussionen.Jag fick en rapport om hälso- ochsjukvården i , som visar på förskräck-ande siffror. Där har man använt sig av för mycketmarknadsstyrning. Till slut visade det sig att pengarnagick till administration. Det var dessutom mycketklumpiga och stelbenta system. Så vill vi heller inteha det, så vi får nog, skulle jag vilja säga, knöka ochböka ett tag till och söka oss fram. Vi kan också sepositiva exempel på lokal samverkan. Men, GullanLindblad, jag är den första att säga att jag visst tror attdet förekommer en stelbenthet och en gammaldagsinställning där man inte riktigt orkar ta itu med frå-gan. Detta måste vi komma ifrån för att sedan gåvidare.Anf. 8 ():Herr talman! Om både socialministern och jagkastar litet av ideologierna över bord, kanske vi kankomma en bit på väg. Vården är ju till för patienterna,inte för oss politiker som är engagerade i sjukvårds-frågor.Bo Könberg ställde en intressant fråga, om detverkligen var för mycket privatvård under den förraregeringsperioden. Jag anser inte att det var det. Omman nu tycker det och att det inte skall ske etablering-ar i , där 60 000-100 000 patienter faktiskthar förlorat sina privatläkare - så många är det som ärutan läkare i - kan man fråga sig omdet inte finns skäl att se över behovet av ökad konkur-rens och litet mer marknadsstyrning av det hela. Detär ju inga köer på något annat område.När det gäller vill jag säga att sjuk-vården där inte är särskilt marknadsstyrd, tvärtom. Jagtycker att det där är ett ganska stelbent obligatorisktsystem. Men man kan ha litet olika syn på frågorna.De läkare som bedriver högspecialiserad vård harju ställts inför väldigt svåra predikament, där de förlo-rar väldigt mycket av egen inkomst. Men i mångarapporter från regeringen räknas allt som intäkter. Jagvill bara påminna om att den summa som en läkare fårut skall täcka hela verksamheten - hyror, inventarier,vårdpersonal etc. Jag tror att man har stirrat sig litetblind på att läkarna får en viss intäkt, medan det ärhela omsättningen som skall betalas av ersättningarna.Jag hoppas att vi kommer att få se en hel del posi-tiva förslag i den proposition som kommer i börjanav året. Annars får väl socialministern och jag fortsät-ta denna debatt. Jag kommer att skriva ytterligaremotioner för en mycket, mycket större flexibilitet ivården och möjlighet till alla alternativ, såväl offent-liga som privata.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1996/97:94 om densvenska blodplasmaförsörjningenAnf. 9 Socialminister ():Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder som har vidtagits och vilka åtgärder som jagplanerar att vidta för att skall kunna upprätt-hålla en god självförsörjningsgrad vad gäller plasma-försörjningen. tar upp frågan ur bådeett nationellt och ett EU-perspektiv.Blodprodukter, i vilka plasma ingår, har blivit enoumbärlig del av modern hälso- och sjukvård. An-vändningen av dessa har räddat många liv och klartförbättrat livslängd och livskvalitet för dem som liderav livslånga blodsjukdomar. Av blodets beståndsdelaranvänds de röda blodkropparna och blodplättarnauteslutande vid transfusion till patienter, medan plas-man används dels för transfusion till patienter, delssom råvara av läkemedelsindustrin för framställningav olika plasmaläkemedel.Plasmaförsörjningen är således en del i hälso- ochsjukvårdsverksamheten. Ansvaret för denna åvilar iförsta hand sjukvårdshuvudmännen. Regeringen upp-drog åt att följa utvecklingeninom hälso- och sjukvården för att öka självförsörj-ningen med blod och blodplasma enligt de rekom-mendationer som lämnatår 1975. Självförsörjningsgraden i var år1978 och hade ökat till . Sveri-ge har numera uppnått självförsörjningsmålet.Europa är självförsörjande vad avser röda blod-kroppar, blodplättar och den plasma som används förtransfusion. Däremot är beroende av importfrån av plasmaråvara för framställning av plas-maläkemedel. Problemet är i huvudsak att Sve-rige och övriga inte kan konkurrera med USAom priset på plasma. Det beror delvis på att inteföljer samma regler om tappningsvolymer och tapp-ningsintervaller som . Vid plasmagivningtappas i per givningstillfälle mot 600 mli . Man har också andra krav på bemanning avsin tappningsverksamhet. Denna bedrivs som regel påkommersiell basis med givare från mindre bemedladesamhällsgrupper, som mot ersättning lockas att lämnaplasma. Med de regler som gäller för europeisk plas-magivning finns små möjligheter att priskonkurreramed de amerikanska företagen. Detta förhållande äringet nytt men har först lett till på-tagliga förändringar inom plasmaförsörjningsområdet.För att få en lösning som fungerar i ett längre per-spektiv anser regeringen att bör agera gemen-samt med övriga för att hantera konkurrensenfrån den amerikanska plasman. Inom har man arbetat med attta fram underlag för regelverk och andra åtgärder föratt optimera blodsäkerheten och skapa självförsörj-ning inom EU. Arbetet, som har utförts i samverkanmed experter från medlemsländerna, har stötts avministerråd och parlament.Vid ett expertmöte om blodsäkerhet och självför-sörjning av blodprodukter med påföljande möte medhälsoministrar i Adare, den 4-6 september1996, i vilket jag själv deltog, utarbetades ett förslagtill strategi om blodsäkerhet och självförsörjning. Vidmötet diskuterades bl.a. urval av blodgivare, kontroll-tester och kvalitetssäkring av blod, optimal blodan-vändning, inspektioner av blodcentraler och informa-tion till allmänheten. Svensk transfusionsmedicinskexpertis deltog i dessa diskussioner. Resultatet avdetta möte har lett till att den 12november antog en resolution om strategiför säkerheten vid blodtransfusioner och självförsörj-ning av blod inom EU. I resolutionen uppmanasmedlemsstaterna att se över inslagen i sin politik, sinaförfaranden och program för att garantera säkerheten iblodtransfusionskedjan mot bakgrund av slutsatsernaoch rekommendationerna från mötet i . Samti-digt uppmanades kommissionen att skyndsamt läggafram förslag som skulle stödja medlemsstaternasåtgärder för att utveckla en samordnad strategi försäkerheten när det gäller blod och blodprodukter.Sverige kommer med prioritet att följa upp resolutio-nen. Jag har tillskrivit den nuvarande ordföranden iEU:s hälsoministerråd, min holländska kollega, ochpåpekat att frågan om självförsörjning av plasma upp vid ett möte med hälsoministrarna.För att säkra den svenska självförsörjningen avplasma och för att bidra till att EU:s självförsörj-ningsmål uppnås, avser jag föreslå regeringen atttillsätta en arbetsgrupp med uppgift att se över olikaaspekter i frågan, bl.a. hur säkerhetskraven i Sverigekan harmoniseras med EU:s direktiv och riktlinjer,kostnadsbilden vid plasmagivning, pris- och konkur-rensförhållanden, samt lämna förslag till åtgärder sombör vidtas. Stora krav måste dock fortfarande ställaspå säkerhet i blod och plasmaprodukter.Sammanfattningsvis vill jag framhålla att rege-ringen ser med allvar på situationen för den svenskaoch även den europeiska plasmaförsörjningen därsäkerhet och självförsörjning är viktiga frågor.Anf. 10 ():Herr talman! Jag får tacka statsrådet för svaret påmin interpellation gällande blodplasmaförsörjningen.Vi är helt överens om en sak, att det är problem medplasmaförsörjningen. Men hur tänker sig då att lösa problemen. Det finns inte mycket sub-stans i de åtgärder som har vidtagits eller skall vidtas.I interpellationen står det: "Inom har man arbetat med attta fram underlag för regelverk och andra åtgärder föratt optimera blodsäkerheten och skapa självförsörj-ning inom EU." Men vad har kommit ut av arbetet?Egentligen ingenting. Utvecklingen inom plasmaom-rådet kommer att bli negativ för och EU omvi inte slutar att prata och endast ägnar oss åt att skapaett regelverk. Först behövs en analys över varför vihar svårt att få fram blodplasma. Det är kostnadsbil-den vi får se på. Vi bör naturligtvis fråga oss om USAhar osäkrare blodförsörjningssituation än EU.Låt mig bli konkret. I är kostnaderna fördonatorer lägre än i . I kostar där-emot förbrukningsmaterial i samband med tappning102 % mer än i . I kostar analyserna128 % mer än i . I kostar personalen165 % mer än i per kilo plasma. Ser man påtotalkostnaden ser man att ett kilo plasma i kos-tar , jämfört med i ,dvs. Vad kan orsakerna vara till detta?En av orsakerna är fakiskt bestämmelserna om hurmycket man får tappa per patient. I får mantappa något , och i 800-900 ml.Det betyder att alla kostnader blir högre, mini-mum, i än i . Det går åt en tredjedel merför förbrukningsmaterial. Personalkostnaderna måstebli högre, eftersom man får byta patienter och kallafler , osv.Då måste man ställa följande fråga: Är enövre gräns om man vill tillgodose patientens hälsa,eller kan man tappa mer? Är det så att äventyrarsina hälsa frågar jag mig varför inte har reagerat i Världshälsoorganisationenoch varför inte har tagit upp frågan i OECD.Detta är delvis en näringspolitisk fråga. Är det så borde man se över normerna - i ochTyskland har man inte samma normer som i -borde man faktiskt se efter om man kan tappa merblod och ge extra proteiner, t.ex.Man måste också fråga sig om våra produkter ärsäkrare än dem i , eller än dem i EU. Såvitt jagvet har de stora plasmaskandalerna ägt rum i EU - iTyskland och . Om jag inte minns fel fick enganska känd fransk minister avgå på grund av under-låtelsesynder.Detta är alltså också en näringslivsfråga. Om viinte kan vara konkurrenskraftiga när det gäller plasmatappar vi dels självförsörjning, dels ganska stora in-täkter. Vi tappar arbetstillfällen och utvecklingska-pacitet. Därför frågar jag mig vad man gör. Kan mantillsätta en snabbutredning? Ser man till så att manockså får in andra experter, så att man kan se proble-men med nya ögon, eller kommer vi att sitta kvar idenna långsamma utredningskvarn? Medan gräsetgror dör kon.Anf. 11 Socialminister ():Herr talman! Jag trodde att det framgick av mittsvar att vi har varit aktiva i EU. Jag fick efter mötetpå ett brev från Noonan, som då var EU:s mö-tesordförande, där han tackade för att vi harbidragit så aktivt som vi har gjort. Jag har precisskickat ett brev till , som representerarHolland, för att meddela att vi utgår från att blodfrå-gan kommer att tas upp från just dessa aspekter. Vivet att som ordförandeland kommer att drivadessa frågor.Det som har hänt , och det som blir väl-digt dramatiskt, är att stora företag köps upp ochförutsättningarna för plasmaförsörjningen ändras.Eftersom det är mycket relevanta frågor somMargit ställer talade jag i svaret om att vijust nu skriver direktiv för en arbetsgrupp. Vi harredan funderat på hur den skall se ut. Den kommer viatt tillsätta skyndsamt. Dess uppgift skall bli att gåigenom alla dessa detaljer - precis de frågor somMargit nämnde. Det handlar om att prövahur säkerhetkraven kan harmoniseras. Det gäller att seöver kostnadsbilden. Vad beror skillnaderna när detgäller material på? Det gäller att se över pris- ochkonkurrensförhållanden osv. Där skall naturligtvisockså vara företrätt. Vi måstekraftfullt ta oss an detta problem och se till att vi fårkonkreta förslag från denna grupp. Vi måste i övrigtockså redovisa förhållanden som har betydelse förplasmaförsörjningen.Jag vill påstå att vi alls inte är inaktiva. Tvärtomhar vi tagit initiativ. Vi kommer att fortsätta att göradet för att se till att vi kan hantera denna fråga på ettansvarsfullt sätt. Exemplen från både ochFrankrike visar hur viktigt det är att inte gå så fortfram att man åsidosätter säkerheten.Anf. 12 ():Herr talman! Ja, det är en säkerhetsfråga. Säkerhe-ten har varit bra i . Den har varit mindre braute i EU. Såvitt jag har förstått har det inte skett någrablodskandaler i USA.Den andra frågan gäller gränsen för hur mycketblod man kan ta från . Är det skadligt att taför mycket blod måste det finnas en fix gräns. Jag trorverkligen inte att det är så, men om det är så måsteman agera så att konkurrensen fungerar. Jag har an-givit att man kan vända sig till VHO och OECD.Det är alldeles riktigt att vi måste inrätta oss efterEU-direktiv, men gränsen för hur mycket man fårtappa från en donator är faktiskt inte fixerad inomEU. Där finns redan skillnader. Man får tappa ungefär100 ml mer i och Tyskland.Det är alldeles riktigt att det håller på att ske enmycket stor förändring hos de företag som sysslarmed vidareförädling av dessa produkter. Plasma är juockså en råvara inom läkemedelsindustrin. Det bety-der att vi måste vara effektiva i vår insamlingsverk-samhet. Risken med att den offentliga sektorn haransvaret för detta på det sätt den har är att man inte ärkänslig för prissättning och att man gärna strävar eftermonopol. Man förstår inte att man kommer att tappahela marknaden.Fru har egentligen inte stora möjlighe-ter att påverka landstingen, men jag skulle vilja sägaatt landstingen borde titta över sin prissättningspoli-tik. Det är en sak man borde se på.Det fanns en liten sak i svaret som jag inte tog uppförra gången. Sådana slängar tycker jag att man skallakta sig för. Man skyllde ganska tidigt i svaret på attdet i finns givare från mindre bemedlade grup-per, dvs. att det bedrivs rovdrift på svaga. Om det ärsant bör ni gå till VHO och påtala det. Svenska politi-ker brukar inte vara blyga i sådana sammanhang.Återigen vill jag säga att jag har en känsla av i är oerhört noggrann när det gäller kontrollav läkemedelssektorn. Därför tror jag att vi egentligenbör se efter vad vi kan lära oss.Anf. 13 Socialminister ():Herr talman! Dessvärre är det sant att det i USAförekommer att man lockar fattiga människor att läm-na blod. Det är ingen nyhet. Det har varit uppe tilldiskussion i VHO också, såvitt jag vet. Det är därförfrågan har diskuterats i EU-sammanhang. Vilkenpolicy skall man ha när det gäller frågan om man skallbetala för blodet eller inte och när det gäller de ökaderisker som förfarandet kan medföra? Det är dessvärreinte bara någon släng. Det finns sakunderlag för attpåpeka detta.Det är precis dessa frågor som vi menar att arbets-gruppen snabbt skall ta sig an. Den skall punkt förpunkt gå igenom vad vi kan behöva göra i -vad vi kan göra , och vad som måste inle-das för att vi skall klara av frågorna på . Jagär glad att vi har gemensamma utgångspunkter och ettgemensamt synsätt. Detta är problem som vi behöverta oss an. Det är självklart att också landstingen måstevara representerade i arbetsgruppen för att diskuterahur de hanterar frågan.När det gäller hur mycket man får tappa kan jagsäga att det sker medicinska bedömningar, som kan-ske kan se litet olika ut. Det är också en fråga man fårdiskutera. Kan man ändra på bestämmelserna? Kanman vara smidigare?Det gäller även den fråga som vi inte har berört ivårt replikskifte, men som togs upp i : blodgivningen kan också få sysselsätt-ningseffekter. Det menar jag också att arbetsgruppenbör titta på.Anf. 14 ():Herr talman! Låt mig börja med sysselsättningsef-fekterna osv. Man skall ju aldrig göra något bara föratt få sysselsättning. Man skall få ut något bra av det.Men vi kan få ut något bra. Vi kan få ut mervärde tillSverige. Om vi inte tar hand om den resurs som finnsi form av blod och blodplasma som vi har själva utanmåste importera allting, så kommer det att bli mycketdyrare för sjukvården. Vi kommer att få importerafärdiga produkter. Vi kommer inte att förädla själva.Vi kommer antagligen att komma efter i utvecklingen,och på det viset får vi en dyrare sjukvård. Det tyckerjag är onödigt. Det är därför jag påpekar det.Sedan vill jag ta upp detta med amerikansk stan-dard. Det är riktigt att man har ett annat uppsamlings-förfarande. Det är också antagligen alldeles riktigt attdet ofta är folk som har ont om pengar som ställerupp. Men frågan är: Är det rovdrift eller inte? Förrgjorde vi delvis också så. Förnyelsen av blodet gårsnabbt. Det finns ju någonting inom idrottsvärldensom heter bloddopning. Man borde kanske fråga sighur allvarligt det här är, och om det är de här 100, 200eller 300 mililitrarna som betyder så väldigt mycket.Huvudfrågan är egentligen att de här reglernamåste harmoniseras inom . Vad jag blir väldigtorolig för, och det måste jag säga att jag blev ocksånär jag hörde föregående debatt, är att man diskuterarvad vi kan göra inom den politiska sektorn, man pra-tar. undrar jag om vi inte pratar så mycket attvi pratar bort pengar, pratar bort ren näringsverksam-het. Det tycker jag i så fall är oerhört allvarligt. Det ärdärför jag vill ha en effektiv utredning där man tar inandra människor som skall utreda, så att vi får framdet snabbt. Sedan kan viglömma bort de här sakerna.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1996/97:99 om god-kännande av folkhögskolorAnf. 15 Utbildningsminister ():Herr talman! har frågat mig delsom jag är beredd att ta initiativ till att regleringsbrevetför kompletteras så att regional-politiska hänsyn vägs in vid rådets prövning av stats-bidrag till självständiga folkhögskolor, dels om rege-ringen kommer att pröva möjligheterna att öka ut-rymmet för rådet att godkänna ytterligare folkhögsko-lor.Jag delar helt uppfattning attutbildning har stor regionalpolitisk betydelse. Detframgår inte minst av den utveckling som kommit tillstånd i olika delar av landet genom utbyggnaden avden högre utbildningen, och den fortsätter också sombekant. Även utbyggnaden av utbildningar på grund-skole- och gymnasienivå, bl.a. folkhögskolan, harbidragit till denna utveckling. En mycket stor andel avfolkhögskolorna är belägna på landsbygden, ,och i små och medelstora städer.Enligt vad jag har inhämtat från Folkbildningsrå-det, har rådet gjort den bedömningen att de tre stor-städerna , och varitmycket underförsörjda vad gäller tillgång till folkhög-skoleutbildning. har för att ökamöjligheterna för t.ex. stora invandrargrupper att fåfolkhögskoleutbildning valt att prioritera ansökningarför verksamheter belägna i de tre storstäderna. Av de21 nya folkhögskolor som tillkommit ärsåledes elva belägna i de tre största kommunerna.Nu gällande system för statsbidrag till folkbild-ningen, som infördes , präglas av mål-styrning och ersatte ett tidigare regelstyrt system.Staten har i förordningen (1991:977) om statsbidragtill folkbildningen lagt fast vissa övergripande syftenmed sitt statsbidrag. Det är sedan folkbildningen självsom genom bestämmer hur stats-bidraget fördelas på studieförbund och folkhögskolor.Riksdagen har beslutat (prop. 1990/91:82,UbU18, rskr. 358) att eventuella förändringar i ellerutökningar av vissa verksamheter under ett budgetårfår bekostas genom omprioriteringar inom givet an-slag efter beslut av . Riksdagenansåg därför att beslut om nya folkhögskolor skullefattas av rådet och inte som tidigare av staten. skall hantera denna fråga har inte inågot hänseende varit föremål för statlig reglering.Folkbildningen har varit föremål för en särskildstatlig utvärdering (SUFO 96). Regeringen avser attunder återkomma till med deförslag som utvärderingen och remissbehandlingenkan föranleda. I det sammanhanget kan även ansvars-fördelningen mellan staten och Folkbildningsrådetkomma att behandlas.Jag är därför inte beredd att föreslå någon föränd-ring i nu gällande statsbidragssystem eller att reglerahur skall fatta sina beslut omstatsbidrag till nya folkhögskolor.Riksdagen har beslutat om statsbidrag tillfolkbildningen för . Det är därför förnärvarande inte aktuellt att tillföra resurser för attmöjliggöra för att godkänna ytter-ligare nya folkhögskolor med statsbidrag. I vad måndetta är möjligt för nästa budgetår, får prövas i detkommande budgetarbetet.Anf. 16 ():Herr talman! Jag vill tacka utbildningsministernför svaret. Det var inte så tokigt. I svaret markerarutbildningsministern hur viktig utbildningspolitiken ärför den regionalpolitiska utvecklingen, och det kännsbra. Det har också varit väldigt tydligt i regeringensutbildningspolitiska satsningar. Därmed blir det ocksåen brist att regleringsbrevet för ,eller de riktlinjer som finns för detta, helt saknar mar-keringar från regeringens sida om att man, som allaandra, skall väga in regionalpolitiska aspekter. Jagtror att det är viktigt att statsmakterna, när man läm-nar över ansvar till andra än myndigheterna, markerarsina övergripande intentioner med olika satsningar.Ändå har jag naturligtvis respekt för att ministerninte är beredd att här och säga ja till en förändringav riktlinjerna för . Det pågår ju,som utbildningsministern sade, en utvärdering avriktlinjerna för rådet. Däremot hoppas jag, och räknarmed, att regeringen tar en ordentlig diskussion omriktlinjerna för rådet när slutbetänkandet om utvärde-ringen remissbehandlas. Det viktiga är ju att folkhög-skolan verkligen får en viktig roll i ett långsiktigtkunskapslyft.Jag har självfallet stor respekt för det ministernsäger om att man inte kan ta ytterligarebeslut om nya folkhögskolor. Men det har blivit enväldigt stor besvikelse i när man har hörtfrån att det tar ytterligare tre årtills dess att man kan pröva nya folkhögskolor. Jag serändå en öppning i ministerns uttalande om att mankan pröva volymen på folkhögskolesidan inför 1998.Vad det kommer att innebära får vi naturligtvis fort-sätta att diskutera i kommande budgetarbete, men detkänns skönt att dörren inte är stängd för en hel treårs-period.Jag delar självfallet också ministerns uppfattningatt folkhögskolan säkert kan möta andra behov än vadden har gjort tidigare. Det gäller inte minst invandrar-na. Men det är naturligtvis inte bra om vi å ena sidanfår en konservering av strukturen i vissa delar avlandet, där kanske organisationsintressena ibland kanvara väl starka, och å andra sidan inte kan mötastrukturomvandlingen i områden som Bergslagen medjust de grundläggande skolformer som passar mångaav de vuxna lågutbildade bäst.Det måste vara något fel eftersom det inre avBergslagen inte fick del av någon ny folkhögskola närelva nya folkhögskolor tillkom . Bergslagen ärändå en av de delar av landet där strukturomvandling-en slagit hårdast, och utbildningsbehovet där hör tillde allra största. Det är också så att det finns väldigtstora behov av just den typ av metodik som folkhög-skolan erbjuder i områden som . Jag kan intelåta bli att beklaga att man inte hade möjlighet attinrätta en folkhögskola i , även om jag största respekt för att ministern inte kan uttala sigi den enskilda sakfrågan. Jag vill däremot fråga minis-tern om han inte tror att folkhögskolan kan ha enväldigt viktig roll att spela på orter som är utsatta fören omfattande strukturomvandling.Anf. 17 Utbildningsminister ():Herr talman! Självklart har rätt iatt folkhögskolan, liksom annan utbildning, har storbetydelse, och säkert också skulle ha det i Hälleforseller på andra platser som har stora problem och därutbildningsbehoven förvisso är stora.Likväl är det ett obestridligt faktum att det finnsför få folkhögskolor i storstadsregionerna i förhållan-de till befolkningens storlek. Också där är behovenmycket stora.Jag kan påminna om att var60 % av folkhögskolorna lokaliserade till landsbyg-den.