prot · GK0964 · 1997-02-12 00:00:00 — Jag tror inteheller att kulturutskottets ledamöter uppsöker en tea-ter där skådespelarna inte läst på sina roller eller inteutvecklat sin förmåga att gestalta det som författarenvill ha sagt med sitt verk. Men på idrotten ställer mankravet att här måste alla som vill få vara med i laget,och om det inte går i något lag, moraliseras det väl-digt över detta.Skillnaden i övningsuttryck är egentligen inte såstor mellan kulturella uttrycksformer och idrotten.Den som vill förfärdiga sin förmåga i någon idrotts-gren ägnar stor tid åt att öva dels naturligtvis kondi-tion, dels förmåga till koordination osv. Det är påprecis samma sätt som med en instrumentalist inommusiken som övar sin koordi-nation. Men när en idrottsman blir väldigt skickligoch människor går och tittar på denne, säger man attdet har ett drag elitism som inte skall accepteras.Och elitidrott skall behandlas styvmoderligt. Detär bara bredden som samhället skall gå in för. Inomkulturen är det precis tvärtom. Men ingen anklagarden skickliga violinisten för att vara en elitist. Ingensäger att den skicklige skådespelaren och gestaltarenav en författares tankegångar är elitist eller att det ärelitism att beundra densamme. När det gäller idrottvänder man plötsligt på begreppen, och då har man enmycket mera fördomsfull syn.Jag skulle vilja säga att det till dels, även om id-rottsutövare finns i alla sociala skikt, kan finnas ensorts social eller klassmässig grund för en sådan dub-belmoral som ofta finns kring idrotten.Bredd och elit hör alltså ihop, även om det är klartatt det också finns problematiska tendenser som id-rottsrörelsen har att möta. Mäktiga finansintressenbakom TV-kanaler försöker t.ex. slå isär elit- ochbreddidrott, vilket jag menar att man inte får falla tillföga för. Jag menar att vi borde värna den svenskaidrottsmodellen, en enhetlig idrottsrörelse med enmångfald som verkligen ger utrymme för människoratt utöva idrott på många olika nivåer.Allt annat skulle vara förödande. Jag tror också attdet är destruktivt för vissa idrotter när man slår in påden farliga vägen med hårda och bestämda åtskillna-der mellan vad som kallas elitidrott och vad somkallas breddidrott.Jag menar alltså att det finns en dubbelmoral kringidrotten. Att så är fallet märks inte minst i samhälletsinställning till boxning och proffsboxning. Jag utgårhär inte från min subjektiva upplevelse av boxning.Denna är varken mitt första eller största idrottsintres-se. Men vi måste se på fakta.Vi talar om idrottens sociala roll. Få idrottsgrenargör en så fin social insats som boxningen. Ofta rekry-terar boxningen ungdomar ur det som kallas under-klass. Den suger även upp en och annan kille somkanske är litet på glid. Boxningssporten gör att definner sig själva och anpassar sig i samhället.Det är inte särskilt vanligt att ungdomar som bör-jar med boxning praktiserar sin sport otränade ute pågatan. Ofta är tendensen precis den motsatta, nämli-gen att ungdomar på glid sugs upp i boxningsklubbar,och därmed utför boxningen en stor social gärning.Det är kanske också så att det till boxningen pro-centuellt dras fler ungdomar som annars skulle vara ien social riskzon än vad som gäller för andra idrotter.Många andra idrotter kräver så mycket av ekonomi,stöd hemifrån och föräldraengagemang att ungdomarfaktiskt i många fall blir utanförställda om de kommerfrån sämre bemedlade hem.I egentligen alla sporter kan förkovran leda till tjänar pengar, så också inom amatörboxningen.Ingen skall inbilla mig någonting annat. Det före-kommer inom alla s.k. amatöridrotter. En liten be-gränsad del, nämligen de allra duktigaste, har ocksåmöjlighet att gå vidare till att bli professionella utöva-re av sin sport.Vi kan naturligtvis diskutera även den professio-nella idrotten, men det är helt klart att den hör tillverkligheten. En boxare utsätter sig naturligtvis förvissa skaderisker, som framhålls i betänkandet. Hjär-norna har törhända heller inte blivit mera okänsliga nuän , som en debattör tidigare sade här.Men det är också så att hjärnorna inte blir meraokänsliga för att svenska killar åker till ellerFinland och utövar sin sport. Hjärnan blir inte hellermera okänslig för att man utövar sin sport i länder därdet inte finns en betryggande medicinsk kontroll, därman inte kan sätta upp åldersgränser, där man inte kanställa krav på att det skall gå från det att manhar tagit emot ett knockoutslag och till dess att manfår gå upp i ringen igen.Det finns en rad punkter där kontrollen skullekunna förbättras, om man såg över det otidsenligaförbud som vi faktiskt har. Dessutom har vi faktiskt iSverige i många sådana här sammanhang en bättreregeltillämpning och en bättre social kontroll - intebättre än i alla länder men bättre än i väldigt mångaländer.Dessutom har det proffsboxningsförbud som vihar egentligen varit verkningslöst. har aldrighaft flera duktiga professionella boxare än , trotsförbudet. Det har alltså inte hindrat pojkar från att slåin på den här vägen. Förbudet hindrar oss inte hellerfrån att titta på proffsboxning. Jag tror att många ävenbland de kammarledamöter som kommer att trycka påja-knappen för att stödja att det inte skall tillsättas enutredning följer proffsboxning på någon av kabelka-nalerna. Kanske tycker de i sitt hjärta också att det ärganska läckert när svenska killar försvarar mäster-skapstitlar och gör bra insatser.Det är givet att skaderisken är allvarlig, men det ärden inom många idrotter. Varför skall man då varamer förmyndaraktig mot boxare än mot andra? Skullede vara omedvetna om reglerna för sin sport? Skullede vara omedvetna om att det förekommer slag ocksåmot huvudet och om hur det känns att ta emot deslagen? De är nog mer medvetna om det än många avkammarens ledamöter.Det är faktiskt så att vi tillåter många andra kamp-sporten, t.o.m. sådana som premierar sparkar mothuvudet. Det är tillåtet i , men boxning medvadderade handskar mot tränade människor som fri-villigt ger sig in i sporten är det inte.För att avrunda detta, fru talman, vill jag säga attboxning ger en allsidig och social fostran. Det haralltid främst varit en arbetar- och underklassport.Numera är det inte minst invandrarungdomar somdrar sig till boxningslokalerna. En del framträder förSverige i internationella sammanhang, och många avdem som ännu är amatörer drömmer om att bli proffsoch att kunna leva på sin sport. En del tar också detsteget.Men varför skall de behöva att åka över Öresundför att förverkliga sin dröm? Dubbelmoralen är påfal-lande. Därmed yrkar jag bifall till den moderata re-servationen till kulturutskottets betänkande.Anf. 123 ():Fru talman! Jag kan instämma i mycket av det somElizabeth , och har sagt om motionen rörande proffsboxning avAlf och som har undertecknats av KennethKvist.Jag är tacksam över att två moderatkvinnor har vi-sat sig så modiga att de har vågat reservera sig tillförmån för våra motioner om en allsidig utredningrörande proffsboxning i . Ändå gladare är jagöver att vänstern och högern för en gångs skull harkunnat kämpa i samma ringhörna i denna debatt. Detvisar också att idrotten kan förena.Utskottsmajoriteten har dock inte vågat sig på attgå så långt som till en utredning. Något nytänkandehar sannerligen inte insmugit sig i utskottet. Nej, igammal förbuds- och förmyndarstil vidhåller utskottetdet som har sagts . Utskottet säger att detunder senare år har behandlats flera motionsyrkandenom upphävande av proffsboxningsförbudet. Manhänvisar till att utskottet gör samma bedömningar avriskerna med professionell boxning som gjordes införlagstiftningen 1969. En gång avvisning av en motion- alltid avvisning tycks vara utskottets signum.Vidare säger utskottet att "det inte heller senarehar inträffat någon omständighet som ger anledningatt ompröva förbudet mot professionell boxning".Utskottet avstyrker därför motionsyrkandena om enutredning. Har ni hört det förut?Jag skall kort ange de främsta argumenten varförjag anser att proffsboxningsförbudet borde upphävas.För det första: Det handlar om vuxna människor.Vuxna människor skall själva få bestämma vilkenidrott de vill utöva och vilket yrke de skall ha. Nuråder det i praktiken ett yrkesförbud för de ca 15proffsboxarna - flest i modern tid, som . De måste alltså söka sig utomlands för attfå utöva sitt yrke. Det är med andra ord fråga om ettnäringsförbud.För det andra: skulle kunna öka säkerhe-ten för proffsboxarna om proffsboxningen tilläts här.Nu måste ju boxarna tillämpa de nordamerikanskareglerna. När man nu i utskottet är så orolig överboxarnas hälsa vore det positivt att tillåta proffsbox-ningen i och låta Svenska boxningsförbundetvara med och utforma reglerna här hemma när detgäller medicinska kontroller, EEG-undersökningar, inte får gå upp i en match när man harblivit knockad osv. Nej, nu tvingas boxarna till andraländer och andra länders regler.För det tredje: Det har här sagts och detförtjänar att upprepas att boxningen har en fostrandeinverkan. Det är inte ovanligt att sociala myndigheter"remitterar" svåra ungdomar till boxningsklubbarna.Inom få sporter - kanske inte inom någon - råder deten sådan lydnad och respekt för domaren. Jag harbevistat ishockeymatcher med Färjestad och bandy-matcher med Boltic i där man skriker do-mardjävel. I boxningssporten lyder man domarensminsta vink. Detta är mycket viktigt, tycker jag.Särskilt intressant är det att invandrare ofta sökersig till boxningsklubbarna. Det har jag själv kunnatkonstatera när jag varit och hälsat på i . Våra främsta amatörboxare kommerfaktiskt från andra länder t.ex. , , Irakoch delar av . Varför inte låta dessa ung-domar få utöva sitt yrke i vårt land?Det har talats om boxning som en arbetarsport. Ja,det kan ligga mycket i detta. Det är kanske mitt prole-tära ursprung som har gjort att jag har intresserat migför denna sport. Och det är inget fel i det, tycker jag.För det fjärde: Det är något av en dubbelmoral attde flesta tycker att det är toppen när våra boxare vin-ner utomlands i tuffa matcher. Vem minns inte närIngo vann över ? Hemma i varenda familj som klistrad vid TV-apparaterna.Och hur många jublar inte när vinnersina matcher ? Då sitter väldigt många vid sinaTV-apparater. Även proffsboxning visas ju som be-kant i TV. Att tro att det går att förhindra människorfrån att se på när denna sport utövas är att som strut-sen sticka huvudet i sanden.Men när det gäller att förbjuda går ispetsen som vanligt. Jag har framfört några argu-ment till varför jag tycker att proffsboxning skulletillåtas i . Men observera att vi inte har begärtett regelrätt tillåtande av proffsboxning i vår motion.Nej, vi har mycket blygsamt begärt en allsidig utred-ning. Som flera talare här har sagt har det aldrig gjortsnågon egentlig utredning som grund för proffsbox-ningsförbudet 1969. Det förbudet är alltså grundatmer eller mindre på ett tyckande från sida.Ofta är det så att bara man förbjuder sover riksdags-ledamöter gott om natten. Då tycker de att de har gjortnågonting bra.Fru talman! Kanske kommer trots allt beslutet ef-ter denna debatt att innebära ett litet steg framåt närdet gäller boxningssporten. Åtminstone tror jag attmånga i min egen grupp kommer att följa reservanter-na.Droppen urholkar stenen. Det vore konstigt om vii vår internationaliserade värld inte skulle vara meraöppna i än att vi för alltid skall förbjuda utöv-andet av en sport.Jag yrkar alltså bifall till reservationen.Anf. 124 () replik:Fru talman! Jag vill göra klart att utskottet och visom har diskuterat frågan är mycket positivt inställdatill det arbete som görs av boxningsklubbarna. Vi ärockså mycket positivt inställda till framför allt ama-törboxningens insatser. Jag instämmer i det som Ken-neth och andra har sagt om deras arbete.Men det väsentliga är att det är en mycket storskillnad mellan amatörboxning och professionellboxning. Amatörboxningen är omgärdad av helt andraregler än proffsboxningen. Man boxas t.ex. i tre ron-der à . Amatörboxarna har också huvud-skydd och andra skydd som man inte har inom proffs-boxningen.Det tyngsta argumentet i denna diskussion är justde medicinska riskerna med boxningen. Sedan anförvissa talare att det finns risker också i andra idrotter,och det är riktigt. Men i det här fallet går idrotten utpå att skada motståndaren så att han inte kan fortsättamatchen. Jag tycker att detta med uppsåtet är ett vik-tigt argument.Anf. 125 () replik:Fru talman! Boxningssporten är ju a nobel art ofself defence. Den går faktiskt ut på att man inte skallbli knockad. Det är viktigt att säga detta.När man nu alltid håller på att förbjuda och för-bjuda då förhindrar man ju Svenska boxningsförbun-det att ta ansvar för matchning och hälsoundersök-ningar. Man tvingar alltså ut våra professionella box-are till utländska managers.Det har sagts från sida kan höja säkerheten väsentligt genom att tillämpasamma regler för medicinsk kontroll som man gör närdet gäller amatörboxningen, dvs. årliga hälsounder-sökningar, undersökning före matchstart,rätt för läkare att bryta en match, rätt för läkare attavstänga boxare efter hård match, obligatorisk av-stängning efter knockoutförlust, indragenlicens efter en tredje knockoutförlust osv.Anf. 126 () replik:Fru talman! Det som sade senastunderstryker egentligen vad jag har hävdat när detgäller de medicinska riskerna. Bara det faktum attboxningen måste omgärdas av denna rigorösa medi-cinska kontroll betyder ju att den är förenad medväsentligt större risker än många andra idrotter.Jag tycker inte att det är riktigt korrekt att säga attfrågan inte är ordentligt utredd. 1986 fanns det somjag tidigare sade en motion om att förbjuda amatör-boxningen i . Man inhämtade kunskaper frånbl.a. , som hade tittat påundersökningar som var gjorda utomlands. I yttrande höll man med motionärenom att det var mycket tveksamt att man i Sverigeskulle tillåta amatörboxning. Man sade att det even-tuellt kunde tillåtas om slag mot huvudet förbjöds.Men jag tror att den typen av boxning skulle se gans-ka lustig ut. Så jag vidhåller att en utredning, med degoda mätinstrument som finns inom den medicins-ka forskningen, förmodligen skulle leda till att box-ningen skulle få ännu större problem att överleva ävenpå amatörnivå, vilket är något som vi inte tyckerskulle vara bra.Anf. 127 () replik:Fru talman! Det var ju fantastiskt att denna för-budsriksdag inte också förbjöd amatörboxningen.Dessbättre lyckades man inte med det i alla fall.Lars glömmer tydligen helt att andra sporterockså är förenade med risker. Det var väl inte mer ändrygt en ishockeyspelare fick halspulså-dern avskuren i en ishockeymatch. Ishockey är ocksåen sport som jag tycker att det är roligt att titta påibland. Alla sporter kan ha risker, men det viktiga ärju att den enskilda människan skall ha rätt att väljavilken sport han eller hon vill utöva.Lars glömde också att det är en utredningsom vi har begärt, inte ett upphävande avproffsboxningsförbudet.Anf. 128 ():Fru talman! Först vill jag uttrycka min tillfredsstäl-lelse över att gamla krav om en idrottsut-redning har blivit tillgodosett. fick vi ingetsom helst gehör för vårt krav. Men är utredningenStödet till idrotten i gång. Det gör att de allra flestayrkanden som behandlas i betänkandet täcks in i ut-redningens uppdrag. Direktiven är mycket omfattan-de, vilket har beskrivit, så jag skall inteupprepa dem.Jag tänkte ändå säga någonting om de yrkandensom vi har i våra idrottsmotioner. Först och främstsäger vi att det bör ske en förutsättningslös prövningav nivån och utformningen av det framtida statligastödet till idrotten och att det bör ske en noggrannavvägning mellan självfinansiering och statligt stöd.Vid fördelning av befintliga resurser bör den lokalabarn- och ungdomsidrotten hållas skadeslös. Vi harockså flera yrkanden när det gäller jämställdheteninom idrotten. Bl.a. hänvisar vi till Fritidsutredning-ens betänkande, där man konstaterar den ojämställdarepresentationen både i idrottens styrelser och i dekommunala nämnder som handhar idrottsfrågor. Vipekar också på kommunernas ansvar för en rättvisresursfördelning.Jag vill också kommentera vårt krav på att någotskall göras åt det idrottsanknutna våldet. Våldet isamband med vissa idrottsevenemang har ju varit ettåterkommande problem . Det harmedfört stora kostnader för bl.a. skattebetalarna iform av extrainsatta polisresurser. Dessutom är dens.k. idrottens svans enligt min och många andras upp-fattning egentligen en skamfläck för idrotten. Denstora goodwill som idrotten har riskerar att urholkasgenom detta våld. Därför är det ganska beklämmandeatt så har gått utan att något verkligt rejält hargjorts för att få bukt med läktarvåldet, som det ocksåkallas. Det är bra att regeringen nu har tillsatt en ar-betsgrupp som skall samordna insatserna mot våld isamband med idrottsevenemang. Däremot tycker viatt ambitionen är för låg, då arbetsgruppen inte skallvara klar med sitt arbete förrän . Vi villeegentligen skynda på arbetet och yrkade i vår motionpå att det skulle vara klart i år.Nu har det gått sedan motionen skrevs. Där-för är det inte riktigt realistiskt att nu reservera sig föratt arbetet skall vara klart så snart. Men samtidigtmåste jag uttrycka min förundran över att denna ar-betsgrupp skall behöva ha så på sig när denstora idrottsutredningen, som har att hantera så mångakomplicerade frågor, faktiskt skall vara klar . Ettrimligt krav borde vara att arbetsgruppens arbete skallvara klart . Vi har inte yrkat på detta i vårmotion. Därför hade jag inte möjlighet att reserveramig för just det, men jag har fogat ett särskilt yttrandetill betänkandet. Jag vill ändå vädja till arbetsgruppenatt påskynda sitt arbete, för egentligen borde den varaklar som utredningen så att dessa frågor kanhanteras när man sedan skriver proposition osv.Fru talman! Jag yrkar bifall till utskottets hemstäl-lan i dess helhet. Det betyder naturligtvis att jag intestår bakom reservationen som handlar om utredningav proffsboxning. Jag har inget emot att saker ochting utreds. Men för den som är övertygad om att viinte skall ha proffsboxning i finns det ju fak-tiskt ingen anledning att få denna fråga utredd. Det ären uppfattning som delas av en mycket stor majoritet iutskottet.Det har varit intressant att lyssna till den debattsom har förts här. När vänster och höger möts handlardet om proffsboxning, vilket är ganska intressant. Jagkan i och för sig dela den uppfattning som här harframförts av flera talare om amatörboxningens bety-delse för många ungdomar. Men därmed delar jag inteuppfattningen att vi skall ha proffsboxning i Sverige.Någon sade här i debatten att mycket har hänt se-dan förbudet mot proffsboxning infördes. Ja, det harverkligen hänt mycket sedan förbudet infördes. Bl.a.har våldet i samhället ökat oerhört mycket. Jag tyckeratt vi skall förena våra krafter på alla sätt för att be-kämpa våldet i samhället. Jag tror inte att proffsbox-ningen skulle vara lösningen på detta problem pånågot sätt.Det talas ganska mycket om att boxningen är enklassport. Men jag är alldeles övertygad om att detfinns många andra sporter som kan engagera allaungdomar, såväl invandrare med dåliga svenskkun-skaper som andra, och att dessa sporter kan ha enännu mer fostrande inverkan än just boxningen.Anf. 129 () replik:Fru talman! Jag kan hålla med om att det kanske inte är så många frågor därhöger och vänster möts på detta sätt. Däremot kanskeinte hela min partigrupp håller med min moderatamedmotionär och de moderata reservanterna. Men detfinns säkert flera frågor, dock inte lika många som närSocialdemokraterna eller möter högern.Där är det kanske fler frågor.Det säger när det gäller vål-det är ju intressant. Proffsboxning är ingen lösning;nej det är det verkligen inte. Den rollen har inte hellerboxningen tagit på sig. Proffsboxningsförbudet harinte heller inverkat så att vi har fått en bättre utveck-ling när det gäller våldstendenser i samhället.Det är klart att en del av det här våldet äger rum ifolksamlingar, och ofta då i folksamlingar i anslutningtill eller utanför idrottsplatser. Men mycket rejält ärfaktiskt gjort. Inte tillräckligt kanske, men mycketrejält är gjort. Idrottsrörelsen har t.ex. projektet . Inom många idrottsföreningar, det är juframför allt vissa idrottsföreningar som drabbas avden här idrottssvansen, läggs det ned åtskilliga resur-ser, personellt och ekonomiskt, för att få en bra läk-tarkultur och för att se till att det bara skall varaglädje och trivsel kring idrottsarenorna.Det är i mycket ett samhälleligt problem vi har attgöra med här, ett problem som får sitt uttryck bl.a. ianslutning till idrotten. Men det är inte ett problemsom emanerar ur idrotten eller ur idrottsrörelsens idé.Anf. 130 ()replik:Fru talman! Nej, , jag tror inte hel-ler att det emanerar ur idrottsrörelsen. Vad jag mena-de var att det här våldet på något sätt ändå förknippasmed idrotten. Därför är min kritik inte så mycketriktad mot idrottsrörelsen som mot samhället i övrigtoch mot regeringen som inte har tagit tag iden här frågan ordentligt. Man har diskuterat den, ochjag vet att en del också har gjorts, men ett samlatgrepp mot detta har man faktiskt varit ganska senfär-dig med. Det tror jag nog att vi kan vara överens omegentligen.När det gäller kommentarer omboxning, vet jag inte riktigt vad jag skall säga. Det varväl inte så mycket att bemöta. Det är klart att detförbud som har funnits inte har löst våldet. Det har jaginte påstått heller, och jag tror inte att det hjälper omman släpper på förbudet. Jag tror att vi skall inriktakrafterna på att minska våldet och försöka få ungdo-mar att få utlopp för sin energi på annat sätt än genomatt slå på varandra - och det finns ju andra sporterman också kan kommentera i det sammanhanget.Anf. 131 () replik:Fru talman! Vi är överens om ambitionen att viskall minska våldet i samhället. Men idrottsrörelsengör faktiskt åtskilligt. Vi skall ha klart för oss att i dethär landet spelas det kanske, jag säger "kanske" förjag är osäker, över 10 000 fotbollsmatcher på ett år.Det kanske är ännu fler. Det kanske är vid fem sexsådana matcher det inträffar någonting som brukarbetecknas som "läktarvåld". Det är alltså ingentingsom är typiskt för idrottsrörelsen, utan det är någon-ting som händer i några udda sammanhang. Tyvärrdrabbar det ofta vissa populära lag i storstäder. Manhar hejarklackar där kanske inte själva klackens oftalöst organiserade medlemmar är de som ägnar sig åtdetta, utan det kanske är andra som befinner sig mer iperiferin men som utger sig för att tillhöra hejarklack-en som ägnar sig åt sådan här verksamhet.Jag menar att detta framför allt är ett samhälleligtproblem. Idrotten tacklar detta ansvarsfullt. Idrottenlägger ned stora resurser, mycket tankemöda, på hurman skall lösa och stävja och få bort det våld somtrots allt förekommer. Jag menar att det är fel att sägaatt inget rejält är gjort. Mycket rejält görs, men det ärett stort problem, och det är inte så väldigt lätt lösadet. Ingen har hittat den gordiska knuten för att klaraav problemet.Anf. 132 ()replik:Fru talman! Det är just det som är problemet, attdet faktiskt är vid några enstaka tillfällen vid alla deolika idrottsevenemangen som det här olyckliga in-träffar. På något vis minskar det ändå idrottensgoodwill, och det är väldigt tragiskt. Det är allra mesttragiskt för alla dem som jobbar inom idrotten på ettmycket bra och seriöst sätt. Jag tror att vi alla i denhär kammaren har samma uppfattning om idrottensbetydelse. Vad som är tråkigt är att det just när detgäller de evenemang där det har hänt sådana här sa-ker, och där man egentligen vet i förväg att det kom-mer att hända, tog det faktiskt litet tid innan man sattei gång med ordentliga åtgärder.Att detta diskuteras i hela idrottsrörelsen och tar det här på mycket stort allvar, det är heltriktigt. Min kritik var ju, som jag sade i min förrareplik, att regeringen har varit något senfärdig med attta itu med det här på ett ordentligt sätt.Anf. 133 () replik:Fru talman!