prot · GK0972 · 1997-03-04 00:00:00 — Det är nämligen en så slimmad organisation att man inte hinner med utan lägger saker på hög.Det innebär en risk, och rättssäkerheten är hotad pågrund av att personal inte hinnermed. Jag antar att samma sak gäller förtroendeläkar-na, men det vet jag inte.Jag tycker att det är fel på systemet. Jag vill skall ifrågasätta systemet. Om man gör en utvär-dering, som föreslår, tycker jag att detär mycket bra. Men då måste alla höras. Då måsteockså en stor del av patienterna höras, så att det intebara handlar om vad systemet tycker om sig självt.Det blir ungefär som när polisen utreder polisen. Detgår inte, utan här måste det komma in opartiska utre-dare, och man måste sätta patienten i centrum. Under-sökningar behövs alltså, inte bara av patienterna.Sedan ifrågasätter jag omigen att människor sominte har sett patienten bara skall utgå från intyg ochbedöma hur stor del av arbetsförmågan som finnskvar, vilken typ av arbete som patienten kan ha, ochvilken typ av rehabilitering som patienten skall ha. Endiagnos säger ju inte allt. Graden finns ju inte med.Den som skall bedöma en människa måste träffa ochtala med personen i fråga för att kunna avgöra vilkainre resurser för att göra något annat och för att re-habiliteras till något denna person har. Detta måste tasupp. Och det är endast den behandlande läkaren somhar kännedom om detta.Är socialförsäkringsministern beredd att undersö-ka dessa frågor, så att vi kan sätta dem i fokus ochäven ifrågasätta systemet? Det sista kanske jag intebegär av ministern, men det gör jag själv.Anf. 38 HANS ():Fru talman! Först ett par tillrättalägganden.För det första: och den tydligaroll som den borde ha har egentligen inte med dennadebatt att göra. Vad vi här pratar om är försäkringslä-kare och förtroendeläkare i det sammanhanget. Deandra förtroendeläkarna har i alla fall inte jag tagitupp i debatten. Det kan verka vara så; det finns en delotydligheter.För det andra: Jag har inte talat om felfrihet.Jag tror inte att det finns några som till är fel-fria. Däremot tror jag att siffran är ganska ade-kvat när det gäller detta med att behandlande läkaresoch förtroendeläkarens åsikter överensstämmer. Detär ju undantagsvis som man kommer i konflikt medbehandlande läkare. Då är det förtroendeläkarens sakatt ta hand om sådana saker.Bedömningen av en persons arbetsförmåga är enkomplicerad sak. Inte bara förtroendeläkare ellerförsäkringsläkare är inblandad utan också, och kanskeframför allt, handläggarna, som ibland också får göraen prövning. skickas folk på rehabiliteringsut-redning för att man skall se hur mycket arbetsförmågasom finns kvar. Det görs när man är tveksam. Det ärinte säkert att det rör sig om experter och det kanhända att förtroendeläkaren sätter sig på den behand-lande läkaren. Det är mycket oturligt om det sker. Såär det ibland, men det skall inte vara så. Därför skallde här läkarna ha en ordentlig utbildning.I , där jag jobbade ett tag, hade vi docen-ter, professorer etc. Som regel fick de ta patienter frånsitt eget område. Kunde man inte klara detta och enbehandlande läkare hade högre kompetens än förtro-endeläkaren var det en självklarhet att skicka veder-börande på ytterligare utredning.Att man på ett systematiskt sätt skulle arbeta motpatienten är inte riktigt. Tvärtom är det vanligt försöker ordna med rehabiliteringsutredning,rehabilitering osv.Anf. 39 ():Fru talman! , jag serfram emot det statistiska beviset beträffande och det fungerande samarbetet mellanförsäkringsläkare och behandlande läkare.Ministern sade att hanteringen av sjukfallen kanavslutas tidigare genom anställning av ett antal för-säkringsläkare. Men tragiskt nog är det så att mångapatienter blir färdigbehandlade för att gå ut iarbetslöshet. De ställs alltså till arbetsmarknadensförfogande.Jag fick inget svar på frågan om vad ministern an-ser om att behandlande läkare har specialistkompetensoch försäkringsläkare allmänkompetens. Är det inteatt medverka till osant intygande när man låter enallmänläkare överpröva en specialistkompetens? Detstår ju i de etiska reglerna att man bara skall uttala sigom den kompetens som man känner till.Jag förstår att tjänstemännen inom försäkringskas-san kan behöva läkarens medverkan. Det är ett annatstort problem. Alltför många saknar ju medicinskkompetens. Den handläggare/den tjänsteman somsaknar medicinsk kompetens blir ju den som har attfatta ett för en patient livsavgörandebeslut. Det tragiska är att det är när en patient har ensjukdom som inte faller inom ramen för vad läkarenhar i sin utbildningsbok som problemen börjar. Detblir fler och fler sådana fall i och med alla problemeni naturen.Från rättssäkerhetssynpunkt tycker jag att vi skallkomma ihåg att i en rättsstat, som jag hoppas att Sve-rige fortfarande kan kallas för, skall patienten ha rättatt träffa alla dem som fäller ett livsavgörande ompersonen. Den rätten har man också som kriminell,och den skall finnas i alla sammanhang. Från rättssä-kerhetssynpunkt är det också förkastligt att den tjäns-teman som har att fatta ett för mig livsavgörandebeslut får jag inte träffa, om det är en försäkringsläka-re. Den tjänsteman som fattar beslut saknar dessutomalltför ofta medicinsk kompetens. Det är därför, frustatsråd, som så många mår dåligt!Anf. 40 Statsrådet ():Fru talman! vill ha en översyn avsystemet. En sådan gjordes 1994. I samband med dethar beslutat om de förstärkningar som jagredogjorde för i mitt förra inlägg. För att jag skallkunna få klart för mig vad vill skullejag nog behöva få litet mera ledning. Det räcker intemed ett önskemål om en översyn av systemet.Av det ytterligare inslaget i inlägget förstår jag attdet kanske är speciella diagnosgrupper som GörelThurdin tänker på. var isitt inlägg inne på att det finns grupper vars diagnosläkarkåren inte är helt enig om. Elöverkänslighet ärett sådant exempel. Fibromyalgi kan vara ett annatexempel. Detta är självklart problematiskt, men sam-tidigt är det väldigt svårt att lägga skulden på försäk-ringsläkarna och landets försäkringskassor för denoenighet som finns i fråga om den medicinska be-dömningen. Det är väl endast ytterligare forskningsom kan ge svar på de här frågorna.Att det finns symtom som leder till allvarlig ohälsaär väl ett kriterium för att skriva ett intyg, dvs. för attkunna sjukskriva. Så har jag förstått detta.Siw var också inne på frågan om kompe-tens. Jag vill upprepa att försäkringsläkaren och denbehandlande läkaren har olika roller i det här samspe-let. Det handlar om en medicinsk bedömning och omen bedömning av arbetsförmågebegreppet. För attverkligen försäkra sig om att det finns ordentlig kli-nisk erfarenhet är försäkringsläkarna halvtidsanställ-da. De arbetar ju halvtid i sin vanliga läkarprofessionoch halvtid på med de här frågorna.Jag tycker att det är en viktig inriktning vad gällerförsäkringsläkarfunktionen att ha denna koppling.När det gäller ämnet försäkringsmedicin finns detförslag som bereds i . Det sker isamband med arbetet med den proposition som vi ivår skall lägga fram om sjukförsäkringen. Det gälleralltså ämnet försäkringsmedicin. Som harsagts i debatten så ingår en kompetenshöjning avförsäkringsläkarna liksom att försäkringskassorna tarett ansvar för utbildningen av de behandlande läkarnai relevanta frågor.Jag har sett mycket goda erfarenheter av kontak-terna mellan behandlande läkare och försäkringsläka-re, men det gäller också de andra aktörerna på områ-det. Försöksverksamhet pågår på en rad håll i landet.Senast i går fick jag en rapport om de Finsamförsöksom skall vara avslutade. Vi har där fått en ut-värdering från och Socialsty-relsen som visar på att detta med att mötas och sam-verka liksom att lära av varandra om varandras kom-petens och att utbyta erfarenheter leder framåt och större förståelse för de olika roller man har. Jagtror alltså att det finns mycket som vi kan göra för attförbättra rättstryggheten för den enskilde.Självklart är den prövningsrätt som finns oerhörtviktig som en verklig rättssäkerhet för den enskildenär det gäller möjligheterna att få sitt fall prövat.Anf. 41 vice talman ():Fru talman! Jag har frågat om detta, därför att dethandlar om rättssäkerhet. Det handlar om hur enskildamänniskor blir behandlade och om vilken trygghet dekan känna i det här systemet. Om det nu finns fleratusen fall som man är oense om får man väl reda utvad det beror på. Om man inte kan bevisa vare sig detena eller det andra skall man kunna godkänna att enperson sjukskrivs på grund av den sjukdomsbild somfinns. Det har också statsrådet intygat. Jag hoppas attdetta med allmän ohälsa tränger igenom dimridåerna isystemet, så att det kanske kan bli en litet bättre be-handling av patienterna.Man vill gärna få det att framstå som att dethandlar om psykosomatiska sjukdomar, men experteri psykosomatik säger att det inte finns några veten-skapliga bevis för att t.ex. elöverkänslighet är enpsykosomatisk sjukdom. Jag har inte bara framställtinterpellationen utifrån förhållandena vad gäller bl.a.elöverkänslighet, utan det är på samma sätt med ar-betsskador och t.ex. flyktingbarn som skall utvisas.Vidare gäller det detta med personliga assistenter.Beträffande bedömningar som här görs har, kan mansäga, varit skrämmande förändringar. Jag tycker attdet är allvarligt. Gör i stället ett annat slags utredningoch ta fram det här med vetenskaplig medling! Tafram dem som tycker olika - behandlande läkare,försäkringsläkare och försäkringsläkare!Sätt dem vid samma bord och låt dem diskuterafrågorna! Det är först då som man får fram olikheter-na. Annars kan alla skylla på varandra och ha enmängd olika hyss för sig. Man får egentligen inte framsanningen. Den brukar man få fram bättre om mansätter folk vid samma bord. Jag tror att det är dags fördet i de här frågorna och kanske även när man bedö-mer vad som är vetenskap och inte. Jag hoppas attMaj-Inger har modet att ta tag i detta ytter-ligare en gång, kanske på ett annat sätt.Anf. 42 Statsrådet ():Fru talman! Jag tycker att det har varit en intres-sant diskussion som vi har fört om en mycket viktigfråga för den enskilde, nämligen hur det fungerar närman blir sjuk och behöver få adekvat hjälp från för-säkringskassan. Min bedömning är att det system somvi har fungerar bra i de allra flesta fall. Mensjälvklart kan allting bli ännu bättre. Därför har jagockså nämnt några av de viktiga erfarenheter somhittills har gjorts när det gäller att utveckla samarbe-tet, samverkan och ytterligare satsning på kompetens-höjning. Detta skall inte bara gälla försäkringsläkareoch behandlande läkare, utan man får se tillatt även personal får ett bra bi-stånd när de skall utreda de ärenden som de är sattaatt ta ansvar för. Jag tror säkert att möjligheten att lärasig om och av varandra kan utvecklas ytterligare.Jag tror också att det är viktigt att ännu en gångupprepa att det gäller rollfördelningen mellan försäk-ringsläkare och behandlande läkare. Jag vill ocksåupprepa det som till syvende och sist är det viktigasteför den enskilde, nämligen rätten att överklaga, att fåsin sak prövad.Jag vill allra sist notera att jag inte har fått någrariktigt konkreta besked om hur vill hadet när det gäller att öka rättssäkerheten för den en-skilde sett utifrån de problemställningar som fanns iinterpellationen. Det jag ser som det viktiga nu är attvi kan gå vidare med att utveckla kompetensen och,förstås, att prövningsrätten finns som ett oerhört vik-tigt skydd för den enskilde.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesPropositioner1996/97:92 till trafikutskottet1996/97:127 till lagutskottetSkrivelse1996/97:103 till konstitutionsutskottetRedogörelse1996/97:RB3 till finansutskottet10 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återSkatteutskottets betänkanden /97:SkU15-SkU17Jordbruksutskottets betänkanden /97:JoU7 ochJoU13Arbetsmarknadsutskottets betänkanden /97:AU8och betänkande 1996/97:BoU811 § BordläggningAnmäldes och bordladesProposition1996/97:114 Finansieringsverksamhet i ekonomiskförening m.m.Redogörelse1996/97:RR1 revisorer årsredovisning för1995/9612 § Anmälan om interpellationerAnmäldes att följande interpellationer framställtsden 28 februari1996/97:215 av () till justitie-ministernRegister med personnummerden 3 mars1996/97:216 av () till statsministernSysselsättningspolitikenInterpellationerna redovisas i bilaga som fogas tillriksdagens snabbprotokoll tisdagen den 11 mars.13 § Anmälan om frågor för skriftliga svarAnmäldes att följande frågor för skriftliga svarframställtsden 28 februari1996/97:331 av () till utbild-ningsministernUmeå universitet1996/97:332 av () till för-svarsministernUran som ballast1996/97:333 av () till finans-ministernEtiska riktlinjer för företag1996/97:334 av () till arbetsmarknads-ministernOmorganisation av Arbetsmarknadsdepartementet1996/97:335 av () till socialminis-ternElöverkänslighet1996/97:336 av () till statsrådetPierre SchoriStödet till Östeuropa1996/97:337 av () tillstatsministernExperiment på levande foster1996/97:338 av () till statsrådetThomas ÖstrosReklamskattens avskaffande1996/97:339 av Per () till kommunika-tionsministernE6:ans utbyggnadden 3 mars1996/97:340 av () till socialminis-ternSnus1996/97:341 av () till statsministernLöneförmåner m.m.1996/97:342 av () till kommunika-tionsministernTillverkningen av tågboggier i SverigeFrågorna redovisas i bilaga som fogas till riksda-gens snabbprotokoll tisdagen den 11 mars.14 § Kammaren åtskildes kl. 15.56.Förhandlingarna leddes av talmannen.