prot · GK09111 · 1997-05-30 00:00:00 — Jag har ingen lösning på det problemet.En NGO-tjänsteman sade till mig: Tack för hjäl-pen med den etniska rensningen när ni skickar tillbakamänniskor till majoritetsområden.Men jag vet också hur omöjligt det skulle vara attskicka dem till minoritetsområden. Jag har därföringet förslag till lösning på detta problem.Jag vill betona att det är viktigt att vi fortsättermed detta, och jag hoppas att vi gör det. Det är ocksåviktigt att riksdagsledamöter och andra försökerkomma till platsen, eftersom man då får reda på såoerhört mycket mer. På denna plats hade vi inte sam-ma möjligheter som i Kosova, men vi fick ändå se enhel del. Ship to Bosnia gör en insats över folkbarriä-rerna och språkbarriärerna, även om de inte är så storai Bosnien men som finns ändå, och hjälper männi-skorna att leva tillsammans där det finns en vilja. Mendär viljan inte finns är det oerhört svårt att sätta innågra hjälpprojekt.Jag hade egentligen inte någon fråga.Överläggningen var härmed avslutad.16 § Svar på interpellation 1996/97:349 omrepatrieringAnf. 88 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig delsom jag avser att agera för att möta krav som ställts pårepatriering, dels varför jag inte har varit ute i debat-ten för att visa på regeringens ståndpunkt i dessafrågor.På den första frågan vill jag med en gång ge klartbesked: Den svenska migrationspolitiken syftar intepå något sätt till att av samhällsekonomiska ellerliknande skäl främja återvändande av personer somfått permanent uppehållstillstånd i . Den in-ställningen kommer jag att hålla fast vid och klargöranär det behövs.Grundläggande för återvandringsperspektivet äratt den som fått permanent uppehållstillstånd i vårtland själv skall avgöra om och när han eller hon villåtervända till sitt ursprungsland. Påtryckningar av stateller kommun för att förmå invandraren att återvändatill ursprungslandet kan alltså inte accepteras. Allainvandrare måste kunna känna att är derashemland tills de själva beslutar annorlunda.När det gäller flyktingar är det en internationellprincip att de inte skall tvingas att återvända till ettland där de riskerar förföljelse. uppslutningkring denna princip är absolut.Internationella flyktinginsatser har detlångsiktiga målet att skyddsbehövande skall kunnaåtervända när säkra förhållanden råder i ursprungs-landet. Det är den princip som inte minst FN:s flyk-tingkommissarie, , arbetar efter. Det är encentral del också i den svenska synen på den frivilligaåtervandringen.Att återvända är ett lika stort ochsvårt steg som det var att lämna hemlandet, särskiltom vistelsen i det nya landet varat . I grunder-na för migrationspolitiken framhåller statsmakternadärför att det är viktigt att möjligheten att återvandraär ett aktivt och positivt inslag i politiken redan frånbörjan och inte genomförs eller uppfattas som enpåtryckning gentemot dem som fått permanent uppe-hållstillstånd i Sverige.Det synsätt jag just redovisat är det som används iden proposition som regeringen på mitt förslag ladefram . Den nya migrationspoliti-ken innefattar både invandrings-, flykting-, invandrar-och återvandringsfrågor och betonar det nödvändigamed en helhetssyn. I propositionen anges återvand-ringsperspektivet som en av grunderna för migra-tionspolitiken, och ett av kapitlen i propositionenbehandlar särskilt dessa frågor. Något sammanhäng-ande, avskilt politiskt område utgör inte återvand-ringsfrågorna.Riksdagen fattade beslut om propositionen i de-cember. Det finns alltså helt aktuella grunder förpolitiken på detta område.Inställningen till återvändande är enligt min upp-fattning tydlig i propositionen. Där sägs också att detfinns anledning att ta fasta på det intresse för åter-vandringsfrågor som framkommit blandde invandrade själva. Svårigheterna att komma in påden svenska arbetsmarknaden i dagens läge har säkertbidragit till detta ökade intresse. Regeringen har följtupp beslut bl.a. genom att förbättra detstöd som finns för skyddsbehövande somvill återvända till sitt ursprungsland men som självasaknar medel för att göra detta. Stödet ligger på en såbegränsad nivå att det knappast kan tolkas som attregering och riksdag försöker locka människor somfått skydd i att för pengarnas skull lämnalandet. Men att slippa stå för resekostnaderna och halitet medel för försörjning i sittgamla hemland kan vara viktigt. Det kan vara en avde omständigheter som kan påverka den enskildes valmellan att stanna i eller återvända till sittursprungsland.Yvonne Ruwaida frågar vidare varför jag inte varitute i debatten för att visa på regeringens ståndpunkt idessa frågor. I den migrationspolitiska propositionenredovisas regeringens syn på ett utförligt sätt. I sam-band med att propositionen lades fram har jag imånga sammanhang tagit upp de centrala inslagen ipolitiken, dit också återvandringsfrågorna hör. Det rörsig om ett stort antal inlägg i tidningarna och omframträdanden i radio och TV och på ett stort antalplatser i landet.I samband med olika insatser för återvändande tillBosnien-Hercegovina och inte minst vid den höjningav återresebidraget för skyddsbehövande som skettfr.o.m. , har jag också fört fram stats-makternas syn på återvandringen. När det i någotsammanhang diskuterats om omfattande kommunaltstöd till återvändande till - t.ex.i - har jag tagit avstånd från tanken att manav kommunalekonomiska skäl skulle ge stora pen-ningsummor åt invandrare om de återvänder till sittursprungsland. Jag välkomnar den ytterligare möjlig-het som här gett mig att klargörainnehållet i migrationspolitiken just när det gälleråtervandring.Då , som framställt interpellationnr 349, anmält att hon var förhindrad att närvara vidsammanträdet, medgav tredje vice talmannen att PerLager i stället fick delta i överläggningen.Anf. 89 PER ():Herr talman! Jag får på min partikollega vägnar tacka ministern för svaret. Tyvärrhar hon hastigt insjuknat och kan inte vara här. Jagutgår från att hon vid annat tillfälle återkommer tillfrågan om svaret inte är till fyllest.Anf. 90 (m):Herr talman! Man kan säga, som statsrådet sade,att här har lagts fram en proposition till somhar antagits. har ställt sig bakomåtervändanderesonemanget i det betänkande som hartagits, så hon har lika väl som jag själv och alla andraalla skäl i världen att marknadsföra just det synsättsom finns i den bok som jag har här, där det står rättutförligt om det.Skydd och återvändande var mycket centrala be-grepp när vi skulle ta framett flyktingpolitiskt betänkande. Återvändandepers-pektivet har egentligen inte diskuterats särskilt mycketdet , utan det är först de senaste årensom det har kommit upp på ytan och blivit mer intres-sant att titta på. Ju mer vi i utredningen försökte fåklarhet i hur vi skulle bära oss åt, desto svårare insågvi att det var.Det är väldigt olika förutsättningar i olika länderoch i olika etniska grupper, och omständigheter iövrigt gör att det inte finns ett enhetligt synsätt på hurman skall tackla den här mycket svåra problematiken.Alla som vill och har möjlighet att återvända tillsitt hemland skall självfallet få support och stöd tilldet. Där har jag ingen annan åsikt än statsrådet -tvärtom. Jag tycker att hans svar är väldigt bra på denpunkten.Jag vänder mig mycket klart mot kommunaleko-nomiska resonemang på det här området. Man kaninte "köpa ut" människor ur landet, utan detta måstekomma som ett eget initiativ. Om man vill åka tillba-ka kan man få ett visst stöd till detta. Men att kommu-ner "köper ut" folk är inte bra, och så får det inte gåtill. Däremot kan jag nästan i vissa lägen förstå kom-munerna, med de stora socialbidrag som de har, att dekan göra kommunalekonomiska kalkyler. Men det ärändå inte rätt sätt att "köpa bort" dem.När statsrådet talar om helhetssyn, kan man möj-ligtvis koppla det till den tidigare diskussionen, omBosnien. Där fanns projekt som var kopplade tillåtervändande, men gav man pengar föråteruppbyggnad. hade bl.a. sådana projekt,och andra länder diskuterade också detta. Man kandär se en koppling mellan bistånd och återvändandesåsom det skulle kunna utföras i praktiken. rördedet sig i de fallen mer om människor som hade hafttillfälliga uppehållstillstånd och som skulle tillbaka,och det var då en större press på att man måste göranågonting.Det kanske inte vore ointressant att överväga ensådan koppling också när vi själva så småningomskall försöka hjälpa dem som vill åka tillbaka, t.ex. tillBosnien eller till andra länder. En mer medvetenkoppling mellan bistånd och återvändande kan nogutvecklas i vissa fall.Anf. 91 Statsrådet ():Herr talman! Jag kan säga till attdetta redan sker, även i praktiken. Vi har då ocksåanvänt oss av människor av bosniskt ursprung, medpermanent uppehållstillstånd här i landet, som harjobbat i och förberett sig för att sedan åter-vända hem i samband med svenskt återuppbyggnads-projekt. Det har varit läkare, sköterskor osv.Den här kopplingen fungerar alltså, och det är enav fördelarna med att vi har integrerat migrationsfrå-gorna inom , där vi också harbiståndet. Det är en väl sammanhållen politik nu.Anf. 92 (m):Herr talman! Statsrådet pekar just på de tanke-gångar som vi hade redan i Flyktingpolitiska utred-ningen, vars sekreterare nu sitter jämte statsrådet. Vihade långa sådana diskussioner, och jag tror att viborde försöka att gradvis, steg för steg, utveckla detta.Jag får själv många propåer och har kontakter avolika slag, där invandrarorganisationer och enskildainvandrare lägger fram förslag till projekt, så jag vetatt det finns ett intresse. Det gäller kanske att vi för-söker att så långt som möjligt riva de barriärer somfinns mellan utvecklingshjälp och återvändande, medde migrationspolitiska synsätt som man skulle kunnaanlägga.Jag är helt övertygad om att vi härvidlag, liksom imånga andra avsnitt på det migrationspolitiska områ-det, har gemensamma uppfattningar. Därför avvaktarjag med intresse det fortsatta arbetet.Överläggningen var härmed avslutad.17 § Svar på interpellation 1996/97:367 ombistånd till PalestinaAnf. 93 Statsrådet ():Herr talman! Jag börjar med att be om min häls-ning till med önskan om god bätt-ring.Herr talman! har frågat mig omSverige avser att öka biståndet till enskilda organisa-tioner verksamma på de palestinska områdena samtom avser att ställa krav på den palestinskamyndigheten att efterleva respekten för de mänskligarättigheterna.Herr talman! Under den israeliska ockupationenoch fram till dess att den palestinska myndighetenetablerades ansvarade i huvudsak deenskilda organisationerna för sociala insatser. Det varockså genom dessa organisationer som det internatio-nella biståndet kanaliserades. När den palestinskamyndigheten etablerats omprioriterade man sitt bi-stånd. Stöd till uppbyggandet av en palestinsk för-valtning och därmed andra samhällssektorer bedöm-des som särskilt angeläget i stödet för fredsprocessen.Flera enskilda organisationer lyckades inte överlevadenna omprioritering, och verksamheter blev lidande.En uppgift för den palestinska myndigheten var attförsöka få en överblick över verksamheter inom bl.a.det sociala området i syfte att utarbeta en övergripan-de politik med ett övergripande ansvar. Detta kan avvissa enskilda organisationer - flera av dem opposi-tionella till och hans parti - ha upplevtssom otillbörlig kontroll. Problemet har ytterligareaccentuerats genom att flertalet aktörer i de enskildaorganisationerna befunnit sig på och iGaza och kämpat mot ockupationen, särskilt underintifadan, under det att ett stort antal tjänstemän inomden palestinska myndigheten tillhör den skara somåtervänt från Tunis.Sverige är medvetet om de här problemen och harbalanserat biståndet så att stödet till de enskilda or-ganisationerna bibehållits på samma nivå. Detta äräven vår avsikt att göra tills vidare. För närvarandearbetar Sida, på uppdrag av regeringen, med riktlin-jerna för vårt bistånd till palestinierna. Stödet tillenskilda organisationer är särskilt uppmärksammat.Vi har också i överläggningar med den palestinskamyndigheten betonat vikten av stöd till det civilasamhället och respekten för de särskilda organisatio-nerna. Det övergripande målet för vårt bistånd är attfrämja en fredlig utveckling och stödja ett demokra-tiskt . Vi har också noggrant följt utveckling-en med den palestinska myndighetens lagförslag omreglering av enskilda organisationers verksamhet.Herr talman! berör också denpalestinska myndighetens kränkningar av de mänskli-ga rättigheterna. Detta är en mycket viktig fråga.Utvecklingen av respekten för de mänskliga rät-tigheterna är oroväckande vad gäller såväl palestinskaövergrepp som israeliska.Sverige tar i dialogen med och med den pa-lestinska myndigheten kontinuerligt upp frågan omrespekten för de mänskliga rättigheterna. I det samar-betsavtal som ingick med den palestinskamyndigheten om vårt stöd betonas vikten avrespekt för de mänskliga rättigheterna och för endemokratisk utveckling. Som jag har fram-hållit, är målet för vårt bistånd att bidra till utveck-lingen av ett demokratiskt palestinskt samhälle. Ut-vecklingen mot demokrati och mot ett samhälle därrespekten för de mänskliga rättigheterna efterlevs tardock tid, särskilt i den svåra politiska situation sompalestinierna befinner sig i. Vidare saknas en demo-kratisk tradition i stor utsträckning. Övergrepp kan hasin bakgrund också i okunskap. bedriverdärför bl.a. utbildning om de mänskliga rättigheternaför den palestinska polisen.Jag kan i sammanhanget berätta att under 1997stöder med lokala organi-sationer som arbetar för främjandet av respekten förde mänskliga rättigheterna.Då , som framställt interpellationnr 367, anmält att hon var förhindrad att närvara vidsammanträdet, medgav tredje vice talmannen att PerLager i stället fick delta i överläggningen.Anf. 94 PER ():Herr talman! Jag får även i den här frågan tackaministern för svaret å vägnar, efter-som hon inte kan vara här. Även den här gången utgårjag från att hon återkommer med anledning av svaretom hon har vidare följdfrågor.Överläggningen var härmed avslutad.18 § Svar på interpellation 1996/97:353 omförföljelse på grund av könAnf. 95 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig omregeringen är beredd att vidta några åtgärder motbakgrund av den praxis som utvecklats när det gällerförföljelse på grund av kön. Hon hänvisar i sin inter-pellation till tre enskilda utlänningsärenden. I samtligafall uppges att kvinnor som åberopat att de varit poli-tiskt aktiva har blivit utsatta för våldtäkter.Ulla hävdar att den nya bestämmelsesom infördes , och som stadgar attden som på grund av sitt kön känner välgrundadfruktan för förföljelse har rätt till uppehållstillstånd,inte har medfört några förändringar i sak när det gäl-ler personer som utsatts för våldtäkt.Jag tänker inte kommentera de enskilda fall somUlla refererar till, utan hoppas att en merallmängiltig redovisning skall bringa viss klarhet i hurden nya bestämmelsen är tänkt att tillämpas.Inledningsvis vill jag säga att anledningen till attden nya bestämmelsen infördes var att vi bestämdeoss för att ta bort det vaga och mycket svårtolkadebegreppet de facto-flykting ur lagstiftningen och er-sätta det som tidigare inrymdes i begreppet politisk-humanitära skäl med preciserade kriterier för skydd.De mer renodlat humanitära grunderna för uppe-hållstillstånd har dock bevarats.Tidigare kunde personer som riskerade allvarligtstraff eller förföljelse på grund av sin könstillhörighetbeviljas uppehållstillstånd av politisk-humanitära skäl.Vi bedömde emellertid att denna grupp borde ges ettstarkare skydd än så. Vi har därför låtit den omfattasav den nya skyddsregeln, som är uppbyggd eftersamma mönster som skyddsbestämmelsen för flyk-tingar, dvs. enligt kriterier.Detta innebär också att samma grad av förföljelsesom krävs för flyktingskap bör föreligga för att dennya skyddsbestämmelsen, om förföljelse på grund avkön, skall vara tillämplig. Inte enbart den omständig-heten att en person utsatts för våldtäkt kan alltså med-föra att han eller hon är att betrakta som i behov avskydd i skyddsbestämmelsens mening. Precis som vidprövning av flyktingskap enligt Genèvekonventionenmåste en bedömning göras, om den asylsökande kanpåräkna skydd från staten eller om staten medvetetunderlåter eller saknar förmåga att skydda invånarnamot övergrepp. Vad som skiljer den här skyddsbe-stämmelsen från flyktingsbe-stämmelser är att förföljelsen inte har sin orsak i enpolitisk uppfattning eller i någon annan av de övrigafyra grunder som räknas upp i dessa bestämmelser,utan i just könstillhörigheten.Jag vill här förtydliga att när det finns grund föratt bevilja en person flyktingstatus så är det den möj-ligheten som i första hand skall användas. En kränk-ning i form av våldtäkt kan ju mycket väl vara ett led it.ex. ett politiskt eller religiöst förtryck. Det är alltsåenbart i fall där en person inte kan anses som flyktingsom den nya skyddsregeln kommer till användning.Vi har alltså valt att reglera förföljelse på grund avkön separat och inte tolkat in det i flykingbegreppet.Det som jag än en gång vill understryka är dock attledning för tolkningen av bestämmelsen får sökas iförarbetena till och den praxissom utvecklats inom flyktingrätten.I vilka konkreta situationer förföljelse på grund avkön kan anses föreligga kan jag inte uttala mig om,eftersom det får läggas fast i praxis. Jag kan docknämna att i två fall, där risk förkönsstympning ansågs föreligga vid ett återvändandetill hemlandet, har tillämpat den nya bestämmelsenoch alltså beviljat de aktuella personerna uppehålls-tillstånd.Vad gäller direkta fråga har honegentligen redan själv svarat på den. Jag kan intevidta några åtgärder för att påverka praxis, utom i defall där enskilda ärenden överlämnas för regeringensavgörande. Jag vill dock understryka att jag utgårifrån att utlänningsmyndigheterna tillämpar den nyabestämmelsen på det sätt som avsett.Självfallet följer jag hur praxis utvecklas. När till-räcklig tid gått för att en utvärdering skall vara me-ningsfull kommer jag också att föranstalta om ensådan utvärdering. Därmed kommer en bedömning avresultatet av de lagändringar som trädde i kraft i janu-ari att kunna göras.Anf. 96 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret. vet att jag helst skulle sett att förföljelse pågrund av kön skulle ge flyktingstatus, alltså föras in iden allmänna paragrafen, vilket jag tycker är en merprogressiv tolkning av . Men detär positivt att paragrafen finns i utlänningslagen, där-för att den lyfter fram frågan och gör det möjligt attdiskutera och förändra där så behövs.Anledningen till att jag vill ha en debatt nu är attjag tycker att praxis leder åt ett håll som i varje falljag som lagstiftare inte menade. Det kan tyckas att detär för få fall för att kunna uttala sig, men det är de fallsom kommit till min kännedom. Som ett exempel påhur ofta asylsökande kvinnor åberopar förföljelse pågrund av kön vill jag nämna . harutarbetat riktlinjer för hur utlänningsmyndigheternaskall möta och behandla kvinnor som åberopar förföl-jelse på grund av kön. Dessa riktlinjer har varit i bruksedan 1993, och hade 1 134könsrelaterade asylansökningar avgjorts. Av dem fick624 sökande flyktingstatus.Riktlinjerna i utarbetades för att vara enhandbok för dem som arbetar innan handboken togs i bruk bildadesarbetsgrupper för att studera genusfrågor. Arbets-grupperna bestod av styrelseledamöter från Immigra-tion and , dvs. motsvarigheten till vårautlänningsmyndigheter, handläggare, jurister ochandra experter. Därefter har utlänningsmyndigheternagenomfört återkommande utbildningar för handlägga-re och annan personal i fundamentala mänskliga rät-tighetsprinciper och genusfrågor i asylansökningar.Nyligen har man haft en utbildning om de enskildastaternas skyldigheter och förpliktelser enligt interna-tionella konventioner att skydda sina medborgare motsexuellt våld och våld i hemmet.Liknande riktlinjer har utarbetats i och iAustralien. I införde vi såvitt jag vet paragra-fen utan någon utbildning eller förberedelse av vårautlänningsmyndigheter och de anställda i kvinnokun-skap, i kunskapen om att mänskliga rättigheter ocksåär kvinnors rättigheter, att omständigheterna ochanledningen till kvinnors rädsla och fruktan för förföl-jelse ofta är unik för kvinnor, eftersom det handlar omkönsstympning, våldtäkt, sexuella övergrepp, m.m.Men det är inte . Jag har därför tagit medmig , och riktlinjer för hurutlänningsmyndigheterna skall arbeta med asylsökan-de kvinnor vars asylskäl är förföljelse på grund avkön, och jag skall be att få överlämna dem till statsrå-det. Jag har också bifogat en dom från , dit enasylsökande kvinna har överklagat sitt beslut. Därfinns också en rapport från , därman analyserar våldtäkt som skäl för asyl.I ett avslagsbeslut om en kvinna från om att våldtäkten skall varaett led i en politisk förföljelse. Men i lagen står detinte att det enbart skall vara fruktan för en politiskförföljelse, utan även t.ex. tillhörighet till en visssamhällsgrupp är asylskäl. Det är en viktig skillnad,allra helst när man tolkar politisk som partipolitiskoch inte som en fråga om makt. Polis och militärvåldtar kvinnor för att tala om för dem att de inte skallägna sig åt politik och för att ge de politiskt aktivamännen signaler om vad som händer med deras kvin-nor om de inte slutar med sina politiska aktiviteter.Våldtäkt kan vara ett led i en politisk förföljelse, menvåldtäkt är alltid en politisk handling.Herr talman! Statsrådet säger i sitt svar till mig atthan inte kan vidta några åtgärder för att påverkapraxis, utom i de fall där de enskilda ärendena över-lämnas för regeringens avgörande. Det är verkligennågonting som jag har insett, statsrådet kan inte på-verka praxis hur tokig den än blir. blev Sve-rige fällt för brott mot . Falletgällde en peruansk asylsökande och hade överlämnatstill regeringen av tanke på att statsrådet inte kan påverka praxis,kommer fällningen i inte heller attpåverka svensk praxis?Överläggningen var härmed avslutad.19 § Svar på interpellation 1996/97:358 omNordkorea - isolerat land i krisAnf. 97 Statsrådet ():Herr talman! har ställt trefrågor till mig om svenska humanitära insatser iNordkorea, om i säkerhetsrådet kan ta uppNordkoreafrågan samt om framtida diplo-matiska representation i Nordkorea.Låt mig inleda med att konstatera att Nordkoreahar ett slutet, extremt totalitärt samhällssystem. Ideo-login, som kallas juche, är i realiteten ett slags ny-gammal stalinism. Som ett bärande element i dennastatsideologi återfinns regimens strävan att hålla be-folkningen i ett närmast krigspsykotiskt tillstånd. Dennordkoreanska befolkningen tvingas därför att levamera i historien än i samtiden. Umbäranden från tidenför den japanska ockupationen och lyftsfram som både hot och ideal.Den humanitära situationen har, som Karl-GöranBiörsmark påpekat, nått oroväckande omfattning.Spridd information från besökare i , inteminst från ledamöter i denna kammare, har omvittnatatt försörjningsläget är kritiskt. är det up-penbart att insynen i förhållandena i ärofullständig. Likaså är livsmedelskrisen inte entydigttillfällig, i avvaktan på nästa skörd. Den har tydligasamband med sönderfallet i hela ekono-miska system. Även om humanitär hjälp utan tvivelbehövs, löser hjälpen inte den kris som Nordkoreasregering försatt sig i. Särskilt illavarslande är det attett land kan hålla sig med en kostnadskrävande mil-jonstark armé och en avancerad vapenarsenal samti-digt som befolkningens levnadsbetingelser stadigtförsämras.Näringsförhållandena för barn och åldringar ärsärskilt alarmerande. Uppgifter antyder att daghemtvingas stänga på grund av medelsbrist. Måltider somtidigare serverats på institutioner som daghem ochsjukhus har dragits in. Att myndigheter inte tillåterhjälporganisationer att utföra näringskontroller är motdenna bakgrund oroväckande.FN bedömer, i sin appell om humanitärt biståndför tiden , de totala behoven tillnästan . Insatserna i appel-len är koncentrerade till akuta livsmedelsinsatser ochtill projekt som garanterar livsmedelsförsörjning samthälsovård.