prot · GK0970 · 1997-02-27 00:00:00 — Jag vill ställa en fråga till statsrådet om hur regeringen har kunnat pungslåänkor och faderlösa genom försämringar av deraspensioner. Det rimmar enligt vår mening mycketdåligt med en rimlig fördelningspolitik.Anf. 88 Statsrådet ():Herr talman! Den besparing som vi gör på änkor-na sker genom en prövning av folkpensionsdelen avänkepensionen. Folkpensionen i vårt system står juför grundtryggheten, och i det här fallet är det frågaom änkor som befinner sig i förvärvsaktiv ålder ochsom har sitt grundskydd i form av egen inkomst. Där-för börjar prövningen och nedtrappningen av folk-pensionsdelen inte förrän vid en sammanlagd inkomstom och en snitthyra om4 . Detta har vi gjort för att få till stånd enhygglig fördelningspolitisk profil.Det som ligger i botten är alltså att det är fråga omkvinnor som har sin inkomst genom förvärvsarbete.Folkpensionen står för samma typ av grundskydd, ochdärav följer valet att pröva den. Det har naturligtvis,som vi har gått igenom i diskussionerna om sanering-en, handlat om vilka besparingar vi kan göra somsmärtar minst. Egentligen har hela valet av besparing-ar handlat om det.Anf. 89 SKÅNBERG (kd):Herr talman! Saneringen är vi överens om. Det viopponerar oss mot är att låta dem som har det svårast,eller minst möjligheter att stå för saneringen, svara förså stor del. Kan inte statsrådet åtminstone hålla medom det olämpliga i att fortsätta att lägga bördor pådem som är svagast? är ingen stor summa.Anf. 90 Statsrådet ():Herr talman! De val vi har gjort när det gällt be-sparingar har handlat om att försöka atthitta sådant som har smärtat minst. Därav har de somhar haft det allra svårast och som har lägst inkomst -jag tar igen exemplet med bostadsbidragen - intevidkänts någon minskning av sitt bostadsbidrag.Den fråga som Skånberg tar upp handlar omänkorna. Vi har lagt ut besparingen så att de som harde lägsta inkomsterna bland änkorna inte drabbas avdenna besparing.Anf. 91 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Tack. Därmed är frågestunden avslutad. Det ärmånga fler som har begärt ordet, men det har avtidsskäl tyvärr inte funnits möjlighet att ge alla som såönskar möjlighet att ställa frågor. Jag tackar regering-ens ledamöter för att de har velat komma hit och svarapå ledamöternas frågor.9 § Svar på interpellation 1996/97:152 om kul-turpolitikenAnf. 92 Kulturminister ():Fru talman! har frågat om jagavser att styra kulturen efter politiska prioriteringaroch vad jag avser att göra för att de som utövar kultu-rella yrken i mindre grad skall vara beroende av poli-tiska beslut och prioriteringar för sin verksamhet.Hökmarks syn på svensk kulturpolitik präglas avextrem övertro på den fria marknadens förmåga attlösa alla frågor. Först vulgariserar han all kulturpoli-tik till att "det sköna blir en fråga för votering". Sedanuppställer han själv den fria marknaden och den indi-viduella köpkraften som enda alternativ. Och samti-digt ges bilden av att kulturarbetarna skulle vara enviljelös massa som helt i händerna på politikernaproducerar den konst som är politiskt korrekt. Manhäpnar över den Hökmarkska verklighetsuppfattning-en.När det gäller de mål som ställts upp för den stat-liga kulturpolitiken, och som fått verka under de se-naste 20 åren, har uppslutningen kring dessa varit idet närmaste total både i denna riksdag och i detsvenska kulturlivet.För sedan beslutade också riks-dagen att svensk kulturpolitik i princip skall drivasvidare i enlighet med dessa riktlinjer. Mot den bak-grunden framstår nu redovisadesyn som en märklig och minst sagt isolerad bekännel-se.Statligt stöd är nödvändigt för att främja mångfaldoch kvalitet på kulturområdet. Detta stöd innebärockså att kulturarbetarna har en bredare och friarearbetsmarknad än de annars skulle haft. Samma posi-tiva erfarenheter av en statlig kulturpolitik har manför övrigt inom hela EU-området.Anf. 93 ():Fru talman! Interpellationsdebatterna är till för attriksdagens ledamöter skall kunna få svar från statsrå-den på hur de ser på sitt regeringsansvar och på denpolitik som de för. De är inte till för att användas tillutfall mot riksdagsledamöter och att inleda pajkast-ning.Min interpellation handlar om en rätt klassiskmotsatsställning och en diskussion som har präglatkulturliv i alla samhällen och . Det är själv-fallet en viktig och seriös politisk fråga. Det handlarom balansen, synen på statens relation till kulturlivetoch om det fria kultursamhället skall stå fritt utanpåverkan eller om kulturlivet skall vara en del i denidépolitiska och politiska processen i ett samhälle.Det har aldrig någon tid varit självklart. Det haralltid funnits en konflikt mellan olika attityder ocholika värderingar. Det hade kunnat vara en diskussionsom var värd att föras, eftersom den i grunden gällerhur ett kultursamhälle utvecklas och förändras. Menjag ser mig nödsakad att lägga den diskussionen åtsidan eftersom kulturministern över huvud taget intehar velat behandla den frågan seriöst.Det andra skälet till att jag ställde min interpella-tion var det agerande som har präglat det gäller medierna och mediepolitiken. De nyamedierna kommer att vara en enormt viktig del av detsvenska kultursamhället. Friheten i medierna blirockså avgörande för friheten och öppenheten i kultur-livet. Där har intagit ett antal rättanmärkningsvärda positioner som måste lyftas framoch som det måste skapas klarhet kring.Först och främst har hon öppet hotat en av våraTV-kanaler med att dra in dess sändningstillstånd. Jagciterar från : "Om inte kliverut från vissa delar av mediemarknaden kan inte TV4:s sändningstillstånd förnyas". Det är ett direkt hotom att dra in ett sändningstillstånd och ett förhåll-ningssätt som vi inte har sett i den svenska mediesi-tuationen under milt talat årtionden, för att inte ut-sträcka perspektivet ännu längre.I detta ligger också att hon ställer krav på föränd-ringar av tidningsägande, något som i vårt land är enrättighet som är skyddad av tryckfrihetsförordningen.Till detta kommer att hon mycket medvetet har gått inoch haft synpunkter på styrelsearbetet i ett medieföre-tag.Jag hade inte tagit upp dessa frågor om det intevore för att i sin egenskap av ansvarigför mediefrågor i regeringen lanserar enmediepolitik som är under hennes egen paroll: Kam-pen mot satelliterna. Den syftar till att begränsa detprogramutbud som den svenska publiken tar del av.Detta med att hon redogör för egna social-demokratiska planer på att själva gå in som en TV-aktör.Fru talman! , som är ansvarig förmediefrågor i regeringen, driver tesen att Socialde-mokraterna skall gå in och äga , samti-digt som hon hotar att dra in sändningstillstånden frånen befintlig TV-kanal och som hon villbegränsa det möjliga utbudet. Jag tycker att det måsteskapas klarhet i vilket förhållningssätt denna regeringkommer att ha när det gäller medierna ochmediernas frihet.Anf. 94 TALMANNEN:Jag utgår ifrån att avser att full-följa debatten om medierna som en del av kulturpoli-tiken, som ju interpellationen avser.Anf. 95 Kulturminister ():Fru talman! Jag tycker att in-lägg visar att det han är ute efter med sin interpella-tion är att han söker politiskt råkurr. Det gör hangenom att använda sig av fullständigt sanslösa över-drifter, halvsanningar och osanningar. Mot den bak-grunden får han också de interpellationssvar han för-tjänar. Jag skulle vilja undvika råkurren och tala omvad som faktiskt gäller.Han har alldeles rätt i att kulturpolitiken innehållermängder av ideologiska skillnader. Det har funnits entid där man har trott att kulturpolitik är något somsvävar fritt ovanför ideologierna. Så är det definitivtinte.Den extrema marknadsliberalism som GunnarHökmark står för - det gör inte alla i hans parti -avspeglar sig också i hans extrema kultursyn, där detmesta skall lösas med hjälp av marknaden och ingen-ting annat. På samma vis avspeglar sig naturligtvisden socialdemokratiska kultursynen i vår kulturpoli-tik, som också ser annorlunda ut. Likväl har det varitmöjligt att få en mycket stor uppslutning i denna riks-dag kring den socialdemokratiska kulturpolitiken,som beslutades . Ett parti stod utanföroch markerade sin isolationism, och det var Moderatasamlingspartiet.När det gäller mediefrågorna, som är en del avkulturpolitiken, kan jag bara säga att ger en helt felaktig bild både av vad som skettpå detta område, vad jag gjort och vad socialdemo-kratin står för.När det gäller sändningstillstånd gällerföljande. träffade staten ochTV 4 ett slags avtal om sändningstillstånd. Ett av dessa villkorvar att stora förändringar av ägandet inom sompåverkade medieägandet i stort på den svenska medi-emarknaden skulle föranleda förändringar. Den typenav ägarkoncentration fick inte uppstå.Det jag kräver är att nya och gamla ägarelever upp till denna paragraf i tillståndsvillkoren. Detär min plikt som representant för allmänintresset ochsom kulturminister att se till att avtal och tillstånds-villkor inte vispas undan av nya och gamla ägare somom de icke existerade. Det är alldeles självklart, vilketjag också offentligt har deklarerat, att det kommer attpåverka nästa tillståndsvillkor om man mot förmodaninte skulle leva upp till den nu befintliga paragrafen itillståndsvillkoret när det blir dags att tala om en nytillståndsperiod. Bryter man avtal måste det också fåkonsekvenser.Gunnar talar om teknik och beskriver enkamp mot satelliterna. Det handlar om en satsning påett digitalt marknät för distribution av television.Bakom denna tekniklösning, denna satsning, står treav partier - Socialdemokraterna, . När han beskyller mig för ex-tremism i denna fråga och för att icke vara demokra-tiskt hederlig och ren skyller han också dessa partierför detta. Vad denna tekniska lösning handlar om äratt verka för mångfald och yttrandefrihet.Anf. 96 ():Fru talman! slänger ur sig väldigtmånga fördömanden både om extremism och isola-tionism i stället för att diskutera andras åsikter. Närdet gäller att vara extremist kan jag säga att jag troratt vi båda två har olika historier bakom oss vad be-träffar politiska ställningstaganden, som inte berörden debatt som vi för här i dag.När det gäller min vilja att diskutera frågan omstatens relation till kulturskapandet är det självfalletatt man nu måste se på den mycket stora del av detsvenska kulturlivet som kommer att leva och utveck-las inom ramen för de medier vi har. Det är, fru tal-man, så kulturen når människor. Det handlar om möj-ligheten att skapa drama, vidaresända och spegla detsom sker över hela landet.Har man en stor öppenhet när det gäller de nyamedierna påverkar det självfallet kulturlivet på sam-ma sätt som en stor öppenhet har präglat det svenskasamhället när det gäller tryckfrihetsförordningen, detlitterära skapandet eller all annan typ av konst somhar kommit till uttryck i de traditionella medierna.Det är i detta perspektiv som jag vill göra ettmycket klart ställningstagande. Det har inte i sig attgöra med ställningstagande när detgäller den digitala televisionen. Det är precis som honsäger; där har hon stöd av och Folkpartiet.Det är en ståndpunkt som de har intagit som de har allrätt att få respekt för - åtminstone om de är bereddaatt diskutera, vilket jag förväntar mig att de är, utanatt fördöma andras åsikter.Vad jag vill göra är att koppla samman detta meddet som statsrådet har gjort inom andra områden imediesammanhang. Man hotar en TV-kanal med attdra in sändningstillståndet, som en social-demokratisk partimedlem driver fram en debatt om attsocialdemokratin självt skall äga. Ser man detta sam-mantaget med det som berör det digitala nätverketväxer det fram en bild som är oacceptabel. Den kom-mer, om den får fullföljas, att prägla rätten till ochutrymmet för yttrande, och därmed också den mång-fald som måste finnas i ett kultursamhälle.Jag har den enkla uppfattningen att man i ett le-vande kultursamhälle skall slå vakt om de gemen-samma nationalscenerna. Det kan gälla Operan ochDramaten, och det gäller också public service-verksamheten inom televisionen. När man gör detskall man se till att det finns största möjligafrihet för de enskilda människorna att skapa på alla deolika sätt och vis som finns. Då skall man undvika attstaten uppträder som en köpare och som en bedömareav skapandet. Det må gälla litteraturen, konsten ellerdet drama och den underhållning som växer fram i ettmediesamhälle som är långt mycket vidare än vad vikan se i dag.Då måste den som är ansvarig för politiken ocksåvara medveten om den balansgång som måste gälla,där skillnaden mellan att skapa förutsättningar ochstyra är fatal och kan bidra till att strypa ett kul-tursamhälles dynamik. Det är någonting som manmåste komma ihåg.Jag tror inte att vi kommer längre i denna debatt.Marita har en ambition att vara den sombedömer vilket programutbud som skall finnas ochvilken inriktning kulturen skall ha och inte bara vilkaregler och ramar som skall gälla. Det är en mycketstor skillnad, fru talman.Anf. 97 Kulturminister ():Fru talman! Jag delar uppfatt-ning. Jag tror inte att vi kommer särskilt mycket läng-re i denna debatt.Han talar om balansgång. Hela den kulturproposi-tion som en betydande majoritet i denna riksdag harställt sig bakom är en balansgång som handlar om attstatlig kulturpolitik icke skall styra utan stödja. Det ärsjälva huvudsentensen i denna proposition.Det pläderar för - han har intestöd från kulturkonservativa kretsar inom sitt parti -är ett slags kulturens nattväktarstat, där de statligastöden skulle vara mycket begränsade och där mark-naden skulle avgöra om kulturella aktiviteter kom tillstånd över huvud taget.Jag har i allra högsta grad en öppenhet för nyamedier. beskriver en debatt inomsocialdemokratin som att vi skulle föra en diskussionoch vara med, och inte bara lagstiftningsvägen försö-ka hålla tillbaka ägarkoncentrationen utan faktisktsjälva aktivt bidra till en ägarspridning. Det är väldigtmärkligt att kan tycka att det inteskulle vara en rimlig väg att gå. Vill inte ni ha flerföretagare? Jag tycker att det vore alldeles utmärktom arbetarrörelsen hade pengarna, modet och fram-syntheten att ge sig in på medieområdet. Det handlarinte om ordinarie affärsverksamhet, eftersom medie-marknaden handlar om opinionsbildning. Man kansäga att makt i väldigt hög grad samlas på för få, ochdärmed kan den vara farlig.Anf. 98 ():Fru talman! kanske är litet räddför själva debatten och skyr därför att lyssna till vadden andre säger. Gör ingen poäng av att den kultur-konservative skulle tycka annorlunda än vad t.ex. jaggör. Jag tror inte att riktigt behärskarden etiketteringen; det behöver hon inte heller göra.Jag redovisar ett förhållningssätt till kulturen sombygger på att man slår vakt om institutioner och na-tionalscener. Som jag har tagit upp i min interpella-tion bygger det bl.a. på att man inte, i och med storaflyttbeslut, raserar kulturinstitutioner som har en långtradition bakom sig och som har byggt upp sitt nät-verk av kontakter och relationer. Det är en syn påkulturen som bygger på att man tar till vara det tradi-tionella och låter det möta det förnyade.I den balansgången måste just den som har denpolitiska makten, eller ansvaret för den politiska de-batten, också se de gränslinjer som finns när det gälleratt ge förutsättningar för och skapa öppen-het och frihet för det nya skapandet och tänkandet.Jag har velat peka på att ett kultursamhälle somgör kulturlivet som helhet mer eller mindre beroendeav staten eller det offentliga kanske inte behöverpåverka den enskilde konstnären - den enskilde ska-paren - men det minskar likväl förutsättningarna förmångfald och urarmar därmed kultursamhället. Jagtror inte att vill höra detta eftersomhon hellre vill fördöma den andres åsikt.Detta kan vi fundera över när vi går hem. Vi kanfundera över om det svenska kultursamhället är såvitalt som vi skulle vilja att det var? Jag tycker inte attdet är det. Jag tror därför på mera frihet. Framför allthandlar det om den gränslinje som jag har redovisat.Anf. 99 Kulturminister ():Fru talman! När man läser den moderata partimo-tionen om kulturpolitiken får man en heltannan bild av det svenska kulturlivet än den somGunnar nu gav. Där beskrivs det som om vialdrig någonsin har haft ett så livaktigt och spännandekulturliv i som vi har i dag.Bortsett från det blir det naturligtvis en ganska be-gränsad del av svenska folket - vissa sociala skikt -som kommer att få möjlighet att njuta av kulturlivetom staten, kommunen eller det offentliga över huvudtaget inte väljer att stötta kulturen. Därför är den kul-turella jämlikheten av mycket stor vikt och av stortvärde för denna regering.Gunnar tog upp museiflytten. Jag är såglad åt att han ger mig tillfälle att rätta till ytterligareen oriktig uppgift i interpellationen. Museiflyttenhandlar just om det nyskapande och det nytänkandesom efterlyser. Det handlar om attgöra något nytt som kan påverka hela det svenskamuseilivet, att skapa ett nytt spännande museum somarbetar på ett helt annat sätt, med mycket modernteknik. Det handlar inte om att flytta föremål. Dethandlar om att flytta ansvar från till Göte-borg. Och det handlar om en omfördelning av pengarfrån de många Stockholmsmuseerna till detta Göte-borgsmuseum. Dessutom handlar det om en kostnadpå och icke om den miljardsom talar om.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 1996/97:154 omkulturarvetAnf. 100 Kulturminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaomprioriteringar regeringen har för avsikt att föreslåför att säkra det som vunnits genom , den särskilda satsning på att vårda, bevaraoch tillgängliggöra kulturarvet som inleddes och som pågår t.o.m. utgången av år1998.SESAM-projektet har inneburit att en stor mängdmuseer, arkiv m.fl. har kunnat anställa extra personal,vilket gjort det möjligt att komma i gång med en om-fattande genomgång och bearbetning av samlingarna.I förlängningen bör detta leda till att förutsättningarskapas för ett långsiktigt och ansvarsfullt bevarandeav vårt kulturarv samt att samlingarna blir mer till-gängliga för allmänheten och för forskare. Därtill harmeningsfull sysselsättning skapats för ett stort antalunga arbetslösa akademiker och hantverkare.Jag är medveten om att behoven när det gäller re-gistrering, dokumentation, vård och magasinering avföremålsbeståndet är mycket stora och att denna ef-tersläpning inte går att komma till rätta med på korttid. Det är ett långsiktigt och naturligtvis också ettlöpande arbete som krävs vid våra kulturvårdandeinstitutioner.SESAM-projektet är tänkt som en stimulans för attde berörda institutionerna skall komma i gång meddetta så angelägna arbete. Jag delar att det nu gäller att ta till vara den processsom kunnat inledas tack vare SESAM. Vården avsamlingarna bör emellertid i första hand rymmas inomramen för institutionernas ordinarie anslag och kaninte endast vara beroende av statliga engångsinsatserav SESAM-modell. Det bör tilläggas att jag fäster storvikt vid de omfattande behov som finns på t.ex. detfotografiska området och även på filmens område.Det fotografiska kulturarvet föll utanför SESAM-satsningen, och jag ser därför detta som särskilt ange-läget i det fall särskilda satsningar skulle komma ifråga framöver.Kulturdepartementet har för avsikt att återkommatill med en delrapport om under våren.Anf. 101 ():Fru talman! Jag får tacka statsrådet för svaret påmin interpellation. Jag kanske skall säga svaren. Jaghar under den paus som har varit mellan den föregå-ende delen av interpellationsdebatten och per faxerhållit en andra version av statsrådets svar; den komdessutom till kammarfoajén.Jag kan konstatera att statsrådet drog den förstaversionen för oss. Det gör att jag har litet svårt atthävda att jag inte har fått texten . Men jag skallväl kunna räkna mig detta till godo ,kanske när vi har bytt position.Det här med SESAM var ett positivt förslag somvi alla ställde oss bakom. Alla partier var för detta.Den här frågan är viktig både för sakens skull - vår-den av kulturarvet - och för dem som arbetar iSESAM. I och med SESAM-arbetet skulle man ocksåkunna få hjälp med det underlag till åtgärder enligtden s.k. gallringsutredningen från 1979-1980 somingen kulturminister, oavsett partifärg, har velat ta itumed.De tjänster som har inrättats är anpassade för dethär projektet. Då uppstår frågan: Vad händer sedan?Statsrådet pekar på "foto-SESAM" och säger attsatsningen är önskvärd. Den kommer bl.a. att diskute-ras på museiveckan. Den blir mycket viktig. Den fårinte drabbas av det som verkar ske med "ur-SESAM". Arbetslösheten kan komma att öka. Närprojekten väl är över verkar det inte som om så mångaav dem som är inkopplade på dem kommer attfå behålla sina arbeten.Som jag ser det är det slöseri med mänskliga re-surser och, om man vill se det krasst, med de statligamedel som har gått till dessa människors utbildning.Det är synd om de nya unga akademiker som medfriska ögon och nya infallsvinklar har tagit sig andessa viktiga frågor.Jag har kontaktat före-trädare för ett antal museum. Genomgående ger in-formationen vid handen att pengarna har varit väl-komna och gjort stor nytta. Men många projekt kom-mer att avbrytas ofullständiga. Törnrosasömnenkommer till skillnad från i sagan att återupptas när detgäller många föremål. De kommer att kvarstanna somlika otillgängliga för sina ägare, allmänheten, somtillförne. Och med projektens upphörande följer ock-så, som sagt, upphörande av anställningarna.Frågan som man ställer sig är: Har man klargjortför dem som har fått pengarna att det förväntades attde skulle fortsätta på egen hand? Som jag har upplevtdet , när jag har gjort mina rund-frågningar, är det inte tydligt. Det finns ett antallandstings- och kommunpolitiker som har det kärvtmed ekonomin. De har kanske inte tänkt sig att dedessutom skulle få ta hand om det här. Jag tycker attdetta är oerhört synd, med tanke på den stora nyttasom det skulle göra.Bortsett från detta undrar jag om det inte vorebättre att fullfölja denna satsning i stället för att priori-tera omtvistade nysatsningar. Vi har prioriterat vårdenav arvet. Detta hör till de saker där vi faktiskt låghögre i våra anslagsförslag än regeringens budgetpro-position.Under 70- och 80-talen tvingade politiker på bådecentral och lokal nivå museerna att prioritera publikverksamhet. Jag har själv suttit i museinämnd i mångaår i och vet vad som hände: Man prioritera-de om, och så har vi fått det här vårdberget, den efter-satta vården. skall den här vårdnotan betalas.När det gäller de två frågor jag ställde i interpel-lationen tolkar jag det som att statsrådet på den förstasvarar: Nej, det finns inte några pengar att prioriteraom för att säkra de nu vunna framstegen i . På den andra frågan har jag inte sett att jagfått något svar alls.Anf. 102 Kulturminister ():Fru talman! Jag skulle hoppas att jag slapp svaranej på den första frågan. Vad jag egentligen vill sägaär att det är för tidigt att uttala sig om hur behovet avinsatser och stöd kommer att se ut efter det attSESAM-projektet har avslutats. Det sker ju inte förr-än vid utgången av 1998; SESAM pågår alltså i näs-tan till. Det jag hoppas på är naturligtvis att detskall finnas möjligheter att få plats för en hel del avdetta i den ordinarie verksamheten på de här institu-tionerna, men också att det skall finnas andra medelman kan använda för just föremålsvård.Jag menar ändå att den arbetsplan vi har lagt uppbör följas. Vi skall genomföra projektet, utvärdera detoch hålla väldigt detaljerade projektplanerfärdiga så att vi antingen snabbt kan dra i gång tids-begränsade projekt som eller stimu-lera institutionerna att själva skapa större utrymme förden här typen av verksamhet.Det är mycket viktigt att vi vårdar vårt kulturarv.Där är jag fullständigt ense med . 103 ():Fru talman! Jag skall ta och konkret belysa denhär frågan med för dagen helt färska uppgifter.