prot · GK09103 · 1997-05-15 00:00:00 — Titta påvad som håller på att hända när det gäller Länstrafi-ken.Är inte det minsta oroad över attställa sig på majoritetens sida, när hon ser hur man ärpå väg att totalt köra över det resultat som är framför-handlat?Anf. 124 () re-plik:Herr talman! När man får signaler om att man re-dan nu aviserar att inte fullfölja detta kan man visstkänna oro. Det kan jag inte säga annat. Men jag me-nar att det finns en överenskommelse. Den måste manhålla. Om man nu signalerar annat måste man kunnaförändra de signalerna så att det blir så som vi harvarit med och förhandlat fram från början.Anf. 125 PER () replik:Herr talman! Är det inte så att saker och ting harförändrats så mycket att det är värt en återremiss?Känner sig helt lugn över att vikommer att klara av detta, och att vi kommer att få dehär verksamheterna?Jag tycker att man skall vara väldigt klar över attde politiska förhandlingar som har föregått det härbeslutet faktiskt skall gälla. När vi nu får de här signa-lerna finns det skäl att gå med på en återremiss för attverkligen ta reda på hur det politiska systemet tänkerhantera de myndigheter som trilskas.Anf. 126 ():Herr talman! Den demokratiska förankringen varfärdigdiskuterad före frågestunden, sade MarianneCarlström. Det tycker jag absolut inte. Jag tycker attdet är en skrämmande inställning. Jag sitter i riksda-gen för att diskutera den demokratiska förankringen imånga frågor, speciellt när det gäller mitt egethemlän, . Ett län som skall upplösas, åt-minstone i praktiken. I teorin kommer det nog attdröja många generationer innan man börjar kalla sigsjälv för något annat än skaraborgare, eller i hjärtero-ten känna sig som något annat än skaraborgare.Skaraborgarna har inte fått säga till om huruvidavi vill ingå i ett storlän eller ej. förut att det kunde man debattera och läsa om itidningen. Jag tycker inte att det är samma sak som attverkligen ha en reell möjlighet att påverka. Det har vihört mycket om här . Många har haft synpunkterpå detta.Någon remiss har inte gått ut, som sagt. Det talarför sig själv.Jag minns en frågestund dåjag krävde att folkomröstningar skulle hållas. Det harMiljöpartiet skrivit en reservation om i riksdagenredan 1996. Jag frågade den dåvarande statsministernIngvar hur han skulle säkra folkets inflytan-de över storlänsprocessen. Svaret blev att folketskulle få möjlighet att påverka. kan vi tyvärr kon-statera hur det gick med det.Vad som hände var att en särskild utredare tillkal-lades och beslutade att förutsättningar förden framtida länstillhörigheten för vissa kommuner iregionen måste beaktas. Inte om regionen som sådanöver huvud taget skulle komma till, utan vilka kom-muner som skulle höra till vilket län. Inriktningen påarbetet var - jag citerar riksdagsbeslutet: i principGöteborgs och , samt länden läggs samman till ett västerländsktlän. Redan där var principen klar. Inriktningen varhelt klar, nämligen att skapa ett framtida storlän.Vad utredaren har utrett är hur det framtida storlä-net skall se ut och vilka kommuner som skall ingå,inte om det skall bildas. Man behöver inte diskuterahuruvida det var bra eller dåligt, för utredaren hargjort vad utredaren fått i uppdrag.Det går inte att administrera fram kreativitet ochsamarbete. Det har också Per diskuterat tidigareunder dagen. Det går inte att besluta om det genom attlägga fast nya gränser. Det är ett helt annat samhällevi diskuterar. Jag tycker att det är oerhört bakåtsträ-vande att ta den här omsvängen om en storskaligcentralisering.Vi förväntar oss inte från att någon påallvar skall tro att vi främjar ett samarbete i den härregionen när folk känner sig överkörda. Absolut inte.Vad har det då framförts för argument om storlä-net? Vi har hört mycket av förhoppningar. Det skallsparas pengar, har vi hört. Det visade sig att det intevar så lätt som man hade tänkt sig. Det blir ingen lättuppgift. Utredaren har hittat 20 rimliga sparmiljoner.Man kan diskutera om det blir några sådana sparmil-joner med tanke på de i och för sig positiva löftenman har fått om att det inte skall avskedas några vidLänsstyrelsen i Mariestad.Vi har hört förhoppningen om att effektivare kun-na bekämpa miljöproblemen i med hjälpav det västsvenska storlänet. Vi vet att Västsverigesmiljö är väldigt hårt ansatt och utsatt. Nedfallet måsteminska kraftigt om försurningen av mark och vattenskall upphöra. Men ett sådant samarbete kräver inteett storlän.Vi har också hört att det nya samhället ställer nyakrav. Vi kan konstatera att den nuvarande länsindel-ningen har bestått nästan oförändrad sedan början av1800-talet. Men det är i sig inget argument. Natur-ligtvis har mycket hänt i vårt samhälle . Detvet vi alla. Men en ny länsindelning, som innebär ettstörre län, är inte en anpassning till dagens behov.Tvärtom!Det är ett EU-argument. Jag tycker nästan att detär det mest fantastiska av allt. Utvecklingen i EU gårmot en regionalisering - de starka regionerna. Manvill EU-anpassa länsindelningen. Men man missar attregionerna i EU befolkningsmässigt är som hela Sve-rige.Då måste vi konkurrera på ett helt annat sätt,nämligen med hjälp av småskaliga flexibla strukturer.Utvecklingen av småskaliga enheter kräver mer avdelaktighet och självtillit, dvs. ett ökat samarbetemellan människor, inte mellan kommunledningar ellerenskilda politiker som har fått hybris.Vi har också hört att det är rationellt med ett stor-län. Men hur det skall bli rationellt och för vem harinte diskuterats. Vi kan konstatera att det inte blir förden enskilda individen. Det blir ett längre avståndfrån beslutsfattare, och resurser kommer att tas frånytterområdena till storstäderna - i detta fall Göteborg.Länet skall bestå av 49 kommuner. Det blir detstörsta i . Vad har detta för effekter på demo-kratin, småskaligheten och närheten till invånarna?Det är inte utrett.Sedan skall det i alla fall ske en utvärdering avden sexåriga försöksverksamheten. Men är det verkli-gen en utvärdering? Vi har tidigare hört från Social-demokraternas företrädare att det är klart att ingetskall rivas upp, och det går kanske att ändra litet påmarginalen. Det var så jag uppfattade . Då sitter jag och hoppar i min bänk och blirväldigt frustrerad. Om nu inte alla förhoppningarnahär i salen blir verkliga, och vi ser att det blir en storskada på den demokratiska förankringen och närhetentill dem som drabbas eller främjas av de beslut somfattas, måste man ju kunna ändra tillbaka. har vifått signaler från flera av de skaraborgska ledamöter-na att de ställer upp på något sådant. Jag tycker att detär viktigt att vi följer upp detta, t.ex. genom att röstapå den reservation som behandlar just detta.Demokratiaspekten är för mig viktigast. Det är detsom har fått mig att ta ställning och dels yrka återre-miss av ärendet, dels i andra hand yrka bifall till Mil-jöpartiets reservation nr 2, dvs. ett avslag på proposi-tionen.Man har inte kunnat visa något annat än förhopp-ningar om att detta inte skall påverka demokratin. Detkommer inte att påverka folks vilja eller möjlighet attdelta i den demokratiska processen. Man hoppas attdet skall bli så. Men dessa få människor skall repre-sentera över en miljon invånare i detta nya län. Jagtycker att det är lätt att räkna ut att det är omöjligt.Det har hållits folkomröstningar om storlänet, meninte om länet som sådant utan om vilket län man i såfall vill tillhöra. Det har skett i och Mullsjö.Trots att detta är en kontroversiell fråga som har varitföremål för debatt - hardebatterat i - med opini-onsmätningar och bedömningar från olika partier ochdiskussioner med de egna partimedlemmarna ochfolk, har det visat sig att det finns inte något folkligtstöd. Det är omöjligt att hävda att det finns ett folkligtstöd för storlänet.Toppstyrda önskemål har en sällsynt förmåga attinte gå i uppfyllelse.Nej, jag ser det här som ett förslag sprunget ur endesperation. Det kan vara en välvillig desperation,dvs. att man vill lösa problem, t.ex. arbetslöshet, serfördelar och vill vara rationell. Jag tror inte att detligger någon illvilja till grund för det här förslaget.Men i då storskaliga system och centralalösningar fungerar allt sämre, är detta en omöjlig vägatt gå. Det finns exempel på kommuner som har sam-arbetat oavsett länstillhörighet. Det är så jag vill sedet framtida samarbetet i . Det flexibla, frivil-liga samarbetet skall understödja. Det kan kanaliseraen kraft hos människor. Det skall inte vara någonpålaga uppifrån. Människor kommer att vara frust-rerade över att de inte fick sägasin mening.Nu kommer vi att ägna tid och kraft åt att sjösättaden otidsenliga och storskaliga lösningen. Min för-hoppning är naturligtvis att det skall gå bra. Jag villallt väl för mitt län och för den region jag bor i -naturligtvis även för . Men det kommer att gååt mycket tid och energi åt att försöka uppnå det somalla har haft förhoppningar om. Jag har stora farhågor.Det är därför jag inte kan stödja propositionen. Jagkänner i det här fallet att jag har folket i mitt hemlänmed mig.Anf. 127 ()replik:Herr talman! Jag är inte här, , föratt strypa debatten. Han tarupp precis samma argument som andra hade använtinnan. Vi har diskuterat folkomröstningar och demo-krati. Jag har svarat på de frågorna. Då är det ingenidé att upprepa de argumenten. Vi är också nöjda medden utredning som har gjorts.När det gäller omprövningen vill jag än en gångpåpeka vad jag sade. Om ett sådant beslut genomförs,kan man inte säga att man ångrar sigoch skall gå tillbaka till exakt hur det var tidigare.Självklart skall man dra nytta av de erfarenheter somgörs, och man kan ompröva och göra förändringar.Vi är alla för demokrati. Vi socialdemokrater harinte bara förhoppningar om att detta skall bli bra. Vikommer att arbeta för och bevaka att det blir så somvi har tänkt. Vi lämnar inte detta åt någon annan. Vikommer att vara med i processen. Jag är övertygadom att det kommer att bli bra. Det som inte blir braskall vi förändra.Anf. 128 () re-plik:Herr talman! Jag hoppas verkligen inte att sitter här för att strypa debatten. Menäven om ett argument upprepas blir det inte sämre fördet. är vi många som tycker så. Det borde föranle-da att lyssna speciellt noga. Vi ärmånga som säger samma sak och som har samma oro.Vi är från olika partier med olika utgångspunkter. Jagtycker att skall ta det till intäktför att lyssna noga på vad vi har att säga.Sedan var det frågan om utvärdering. Jag blir meroch mer förskräckt allteftersom timmarna går. Nusäger väldigt tydligt att det abso-lut inte skall bli någon återställare i några grundläg-gande frågor . Jag vänder mig till minakolleger från det västsvenska kommande storlänet ochfrån : Lyssna på vad ! Det kommer inte att ske någon ändring omnågra år om det skulle visa sig att detta var ett dumtbeslut.Jag tycker att engagemanget bådar gott. Socialde-mokraterna skall arbeta för att det blir så bra sommöjligt. Men gäller det även lokaliseringsfrågorna?Vi diskuterar vad som kommer att hända på myndig-hetsnivån. Vi har en utgångspunkt i en utredning, ochvi får nu signal om något helt annat. Är det proposi-tionen eller utredningen som gäller? Eller skall vi tain litet nya aspekter? Vi kanske inte får det vi harräknat med till vårt län, dvs. till de områden som harräknat med att få vissa myndigheter lokaliserade dit.Anf. 129 ()replik:Herr talman! Jag har suttit här , AnnikaNordgren. Jag sade att jag inte tänkeråterupprepa era argument. Jag bryr mig inte om hurmånga gånger andra återkommer med samma argu-ment. Jag återupprepar inte det jag en gång har sagt.Jag står fast vid det.Sedan var det frågan om förändringar. Det är välganska självklart att man inte går tillbaka exakt tillhur det är när stora förändringar har gjorts. Dåmåste man leva i en fantasivärld. Det är vad som står ipropositionen och framför allt i utskottets betänkandesom gäller i de fortsatta förhandlingarna och i arbetet.Anf. 130 () re-plik:Herr talman! Det är självklart så att vi inte sägeratt det alltid måste ske en exakt återgång. Men detmåste finnas möjlighet att gå tillbaka. Även om det ärexakt utgångsläge A skall det finnas möjlighet att göradet. har här sagt att det inte ärmöjligt om vi ser att beslutet är dåligt.Jag uppmanar mina kolleger från attlyssna väldigt noga på detta.Jag tycker att det är väldigt viktigt. Om man gör såhar man tagit bort incitamentet. Vad är då en utred-ning värd? Vad skall utredningen göra? Skall den sittaoch bekräfta: Det blir nog ganska bra. Eller skall densäga: Det blir nog ganska dåligt, men vi kör vidare etttag till. Jag tycker inte att det kan kallas en utredning.När det gäller lokaliseringen av myndigheternasäger här att vi skall utgå frånvad som står i betänkandet. Men det har hela tidenskett en glidning. Det är inget klart besked vi får ibetänkandet. Jag är förundrad över att Socialdemokra-terna ställer upp på den glidningen och att man inteslår fast: Utredningens förslag skall gälla. Den skallinte ligga till grund för arbetet, utan den skall gälla,och man skall arbeta för detta. Jag accepterar ingen-ting annat.Det tycker jag vore ett klart besked för dem somnu sitter och oroar sig över hur det skall bli, t.ex. iMariestad. Oroar de sig i oroar vi oss i helaSkaraborg. Det är allas vår angelägenhet.Anf. 131 () replik:Herr talman! säger att mil-jöproblemen inte kräver något storlän. Nej, så kanman uttrycka det. Men hur skall man i det framtidamiljöarbetet - ta exemplet kväveläckage och försur-ningsproblematik - undanröja de hinder som i i form av kommungränser och länsgränser för attmyndigheter skall kunna samarbeta och lösa problem?Jag kan hålla med om att jag kanske hellre sett bildat ett avrinningsområde när det gäller mil-jöproblematiken. Då hade man kunnat åtgärda demiljöproblem som finns när det gäller kväveläckageoch annat. Jag känner i varje fall att man i ett region-fullmäktige i får lättare att samordna ocheffektivt fatta beslut vad gäller miljöproblematiken ihela detta område.Det skulle vara intressant att höra vilken organisa-tion i stället har för att klara detta.Det jag säger innebär inte att man inte aktivt skallarbeta på lokal nivå med de miljöproblem som liggernära. Agenda 21-arbetet är av stor betydelse i miljö-arbetet också i framtiden.Anf. 132 () re-plik:Herr talman! Vad jag sade var, , attnya fasta strukturer i den här regionen som människorinte tror på inte främjar något intensifierat arbete, somjag och är överens om behövs när detgäller miljöproblemen.Vad som skall till - och det gäller mellan myndig-heter, bland befolkningen som bor där och mellankommuner - är flexibla nätverk. Man kommer sam-man, träffas och säger: Det här skall vi samarbeta om.Det behövs inget storlän för att göra det. Tvärtom.Det lägger en hämsko på arbetet. Jag vet inte vilkaord man får använda i kammaren. Men människor blirväldigt upprörda över att de inte får säga sin mening.Det är inte precis ett incitament för att man med stortengagemang och med liv och lust kastar sig in i dettasamarbete.Vad vi sysslar med här i riksdag är miljö-lagstiftning. Det finns en engagemang, och det ärändrade attityder bland befolkningen på lokal nivå, pågränsrotsnivå. Det främjas inte av några storlän.Herr talman! För protokollets skull och för kam-marens ledamöter vill jag förtydliga mig. Jag sade nogatt jag inte yrkade bifall till reservationen. Jag menadeatt jag inte yrkar bifall till förslagen i propositionen.Det är reservationen vad gäller återställarmöjligheten,eller utredningen, som jag vill stödja.pAnf. 133 () replik:Herr talman! Jag instämmer i när det gäller det lokala miljöarbetet,vilket jag tycker är viktigt. Vi skall inte nu ha någonmiljödebatt. Men eftersom vi har kommit in på fråganvill jag ändå säga att jag är ganska övertygad om, attom vi skall införa miljökvalitetsnormer i ochkunna i områden bestämma hur mycket naturen tål ärdet viktigt att man har sådana områden att man kanfatta beslut för ett större område. Där kan vi peka påvilka utsläpp som har betydelse och som vi måsteminska för att klara vad miljön tål i det området. Dåär det bra att kunna ha myndigheter i en större regionsom kan samarbeta utan hinder från den lagstiftningsom finns vad gäller kommuner, länsgränser ochlänsstyrelser.Anf. 134 () re-plik:Herr talman! Jag hoppas att gjordeen felsägning. Hon sade att vi skall bestämma hurmycket naturen tål. Skulle vi kunna bestämma hurmycket naturen tål hade det varit en bra lösning påmånga problem. Men det kan vi inte. Det vet jag att är väl medvetenom.När det gäller myndigheter och samarbete mellanmyndigheter vore det väl katten om man inte kan fåmyndigheter att samarbeta utan ett storlän. Det är i såfall inte något vidare bra betyg åt de myndigheter vihar. Vad jag ser framför mig är det som jag vill varamed att skapa.Det jag tar som utgångspunkt i mitt politiska arbe-te här i är att se fram emot det samhälle vistår inför med de nya förändringar som behövs. Detgäller småskalighet och decentralisering, inte minstför miljöproblemens och sårbarhetens skull. Det tyck-er jag är ett viktigt steg att ta. Jag ser storlänet som omväg utan folklig förankring.Anf. 135 ():Herr talman! Det har sagts att detta är ett historisktbeslut. På något vis känns det mer som att vi nu går ini och bekräftar en organisation som vi faktiskt redanjobbar i. Jag tycker att man har sagt ett och annatöverord om det nya. Det här har varit en ganska långresa. En och annan i salen har sagt att de har varitmed , och det finns de som har varit med ännulängre.De olika länen i har aldrig klarat sigsjälva. Vi har varit tvingade till samarbete på olikaområden. Ett organiserat samarbete började framförallt inom sjukvården. Det ledde så tidigt som år 1969till att det bildades en västsvensk planeringsnämndjust för att kunna ge skaraborgare, älvsborgare, bohus-länningar och göteborgare en bra sjukvård.Vi i har haft mycket stor nytta av det.Om vi inte hade deltagit i det samarbetet hade en ochannan skaraborgare inte fått den vård som de på dettasätt kunnat få. Detta arbete har utvecklats. Det gick sålångt att de som satt i planeringsnämnden självatyckte: Det kan inte vara rimligt att vi i en relativtliten grupp diskuterar dessa stora frågor som i stortsett rör halva budget. Man bildade då ettkommunalförbund. Vi har redan frivilligt gått dennalånga väg. Under den resan har ingen krävt folkom-röstning. Det är mycket underligt, måste jag säga. Vihar redan gått en lång bit.När det gäller de statliga utredningarna var dens.k. Birgerssonsska utredningen, dvs. Västsverigeut-redningen, mer eller mindre en beställning av de poli-tiska partierna i . Den remissbehandladesav de politiska partierna. De politiska partierna svara-de: Det ser bra ut. Vi måste jobba mer ihop. Vi vill nuatt regeringen går vidare och tillsätter någon form avutredning eller beredning för att vi skall kunna kom-ma fram till en lösning. Man sade också: Vi vill attdet sker relativt snabbt, eftersom vi ser ett så stortbehov av att få en möjlighet att hitta en annan organi-sation i . Det blev Regionberedningensom tillsattes.Inget av det som vi diskuterar har alltså hit-tats på av någon central byråkrat eller central politi-ker. Tvärtom har de politiska partierna i Västsverigevarit mycket aktiva i den här processen. Jag tror attdet kan vara bra att känna till det.Diskussionen om det här har, inte minst på lands-tingssidan, förts ur den demokratiska aspekten. Desom har suttit i planeringsnämnden och de som i dagsitter i kommunalförbundet känner att de inte har enbra demokratisk organisation. Om väljarna skullevilja välja bort dem som sköter sjukvården, har de ingen möjlighet till detta. Det måste nämligen skevia landstingsval, alltså via indirekta val. Det går inteatt utkräva något direkt ansvar.Som en och annan nog kan intyga har det ocksågått så långt att landstingen i , sedande släppt ifrån sig sjukvården, inte har så många ären-den kvar att diskutera. Också i de ärenden som är kvarbehöver samordning ske med övriga län. Det handlarframför allt om verksamhet inom kulturområdet, därvi har ett omfattande samarbete i Västsverige.Detta gäller på landstingssidan. Den andra sidan ärden statliga, alltså . Jag är ledamot ilänsstyrelsen och vet vilka ärenden som där behand-las. Man kan säga att det numera inte finns ett ärendepå bord där det inte blir en diskussionom att det inte kan lösas av oss själva i . Vimåste ha överläggningar med älvsborgarna, medgöteborgarna och ibland t.o.m. med värmlänningarnaför att lösa våra frågor.Den modell som vi har kräver alltså ettständigt sammanträdande och förhandlande. Det åtgårenorma resurser för denna byråkrati. Jag tycker attden kan effektiviseras. Den som vill effektivisera denstatliga organisationen bör anamma det förslag somföreligger.Vi kommer att få en tydligare beslutsstruktur,framför allt på landstingssidan och inom sjukvårds-området. Det blir enklare att hantera det statliga om-rådet. Jag måste som länsstyrelseledamot ärligt sägaatt jag tyckte att det var bra att genomfördesin nya organisation, där man tog ett helhetsgreppöver Västsverige.Jag har varit med om att diskutera vägen mellanGrästorp och /. Vi i Skaraborgville ha en bättre väg, men i och länprioriterade man annan väg. Därför blev det aldrignågon ordning på vägen. Så var det, men sedan dettagits ett helhetsgrepp och en helhetsbedömning gjortskunde en del saker lösas på ett betydligt bättre sätt.Jag har känt mig litet ledsen när jag har suttit ibänken och lyssnat på alla tal, framför allt frånmina kamrater på Skaraborgsbänken. harinte varit känt som ett län där vi har kunnat samarbetaså särskilt väl. Det har gällt beträffande sjukhus ochflygplatser, ja, snart sagt beträffande allting, att vi intehar varit några mästare eller något föredöme i avseen-de på hur man skall bete sig.Man lyckades ändå komma till ett läge där mansamlade sig, framför allt i de politiska partierna - ochden här frågan ägs av de politiska partierna. Vi har idet socialdemokratiska partiet haft en omfattandeprocess och diskussion om detta. Vi har av och tillinte varit överens, men vi hamnade ändå i det läget attvi blev överens, dock utom vad gällde Gullspång.Mina partikamrater i vill faktiskt ha kvarSkaraborgs län. Partivännerna i /ville haen folkomröstning och har genomfört en sådan. Deövriga ansåg att vi skulle gå till Västsverige.Debatten och folkomröstningskampanjenkan möjligen ställa till ytterligare bekymmer. Engrupp av sex kommuner, ledd av ett moderat kommu-nalråd i , har vid ett flertal tillfällen uttalat att ominte den västra delen hamnar tillsammans medVästsverige, önskar man gå sin egen väg. Om dessasex kommuner går sin väg, finns det nio kvar, och detär knappast ett underlag för ett län.Jag har tyckt att vi kommit i ett läge med en hyf-sad ordning och enighet. Jag menar att namninsam-lingskampanjen var olycklig. Varför drev inte mode-raterna i varenda kommun i länet, medan frågan varuppe och var närvarande, en kampanj därde sade: Vi vill ha folkomröstning i vår kommun! Dåhade man redan haft en sådan. Om man har majoritet ivarenda kommun, kan man självklart ha folkomröst-ningar.Men inte ens har lyckats med detta. Detfinns ingen majoritet för folkomröstning i ,hemkommun. Man får väl då ac-ceptera spelet.Jag tror att det är på följande sätt med moderatar-nas folkomröstningskampanj. Detta har en av de so-cialdemokratiska ledamöterna i berättatför mig. Man hade pressat någon på vad det hela gickut på, och vederbörande sade då: Ja, ja, man fortsätterfram till beslutet. Sedan lägger man sig och jobbartappert för alternativet. Så tror jag att det kommer attbli med inte minst . Jag tror att modera-terna kommer att ställa upp sedan beslutet är taget ochgöra en mycket bra insats. Det är bara synd att manslängt in grus i maskineriet.Jag tror att det nästa som kommer i , iÄlvsborg osv. - det är nästan en Skaraborgsdebattsom vi här har haft - är ett ökat samarbete mellankommunerna. De är nu inne i samma process somlandstingen har befunnit sig i.Vi kan i se hur man organiserar sig för attlösa för invånarna viktiga frågor, som man inte klararhemma i .