prot · GK09112 · 1997-06-02 00:00:00 — Sådana här projekt kommer attha en lamslående inverkan. Det är inte de som arbetarinom kansliet för energieffektivare energi som be-stämmer. De är ett slags katalysatorer för en process.Det är faktiskt de olika lokala aktörerna på markna-den som har gjort arbetet. Det är alltså inte fråga omett storskaleprojekt.Jag vet att det har riktats en del kritik från mot kansliet för effektivare energi. Åandra sidan har ca 17 utredningar använt mycketstarka lovord om det arbete som där har bedrivits.Detta arbete är en process, och det kan inte genomfö-ras på annat sätt.Jag undrar om näringsministern t.ex. har läst denutvärdering som har gjorts av det här arbetet av PeterLund. Denne framhåller hur viktigt det är att det härarbetet bedrivs som en process och att pengarna inteskall delas upp.Jag kan inte heller se annat än att det i den fram-lagda propositionen föreslås en minskning av de re-surser som går till energieffektivisering. Jag har intefått svar på min tidigare ställda fråga om näringsmi-nistern och regeringen nu kommer att verka för att deaviserade teknikpengar som skulle satsas på energitill-försel nu även skall satsas på energianvändning. Detframgår inte av propositionen. Det är för mig en nyhetnär näringsministern säger detta. Jag skulle gärna viljafå ett svar på frågan hur man tänker genomdriva detta.Det finns en massa olika aktiviteter som kanslietför effektivare energi har lyckats med. Ett exempel ärekoenergiarbetet, som har lett till att t.ex. harminskat energianvändningen . Man har ävenminskat koldioxidutsläppen. Det är ett lysande resul-tat. Ekoenergiarbetet kommer att läggas ned heltenkelt därför att man inte har några avtal om det. Detfinns inte pengar budgeterade för detta i framtiden.Även de regionala projekten liksom projektet kontoret är hotade. De belysningspro-jekt som jag har talat om är hotade, eftersom pengar-na helt enkelt dras in. Jag vet inte om det här arbetetskall utföras någon annanstans. Har man på något sättplanerat för detta?Det här kansliets verksamhet har fungerat flexibeltoch integrerat, och man arbetar parallellt med tekni-kupphandlingen också med med information, medförarbeten, med nätverksbyggande och med seminari-er. I den interna budgeten har man på kansliet redo-gjort för sådant som egentligen är en del av tekni-kupphandlingen som om det inte vore teknikupp-handling. Det har kanske kallats förarbeten eller in-formation. Det verkar som om regeringen tror att dethär inte är en del av teknikupphandlingen, men det ären väsentlig del härav, och utan den kommer tekni-kupphandlingen inte att lyckas.Man tror att bara de pengar som i den internabudgeten är avsedda för teknikupphandling har varitteknikupphandling. Jag tror att Näringsdepartementetpå den punkten helt enkelt har missförstått hur kans-liet arbetar.Anf. 23 Näringsminister ():Fru talman! Efter att ha lyssnat på är jag än mer övertygad om att propositionen ärkorrekt. Först och främst avslöjades en syn som förmig är litet förvånansvärd, nämligen att om en centraltplacerad myndighet disponerar hela anslaget, ger detett stort inflytande för den lokala nivån. Jag tycker attdet är en näst intill naiv inställning. Alla som harnågon erfarenhet av denna verksamhet vet att detnaturligtvis ger mycket större inflytande till den loka-la nivån, om man skickar pengarna direkt dit.Jag är helt övertygad om att vi får minst lika bra,ja bättre utdelning av den nya teknik för energieffek-tiviseringar som inte kommersialiseras och av deinvesteringar som vi vill få i gång i både tillförsel ochhushållning, om vi bygger upp starka lokala och regi-onala organisationer. Det är inte alls så som YvonneRuwaida säger, att möjligheten att bedriva verksamhe-ter regionalt försvinner. Jag vet att ett antal kommunerredan sitter och jobbar på att bygga upp starka regio-nala enheter för att föra ut information om ny teknik.För mig låter alltså denna kraftfulla argumentationför en centralistisk syn på hur en sådan här verksam-het skall byggas upp märklig. Att det sker från Miljö-partiet känns väldigt märkligt.Det som egentligen är teknikupphandlingspro-grammet blir inte mindre än . Det avsattes efterden utvärdering som gjorts 103 ½ miljon kronor i1991 års beslut. Av totalt anvisade medel har 542miljoner avsatts för särskilda ändamål. Av dessa harca , eller 103 ½ miljon, avsatts för teknikupp-handling. Vi satsar nu mer pengar än så på teknikupp-handling.Jag har naturligtvis följt den här debatten väldigtnoga, men den har gjort mig mer bekymrad än glad.Jag inser naturligtvis att det är väldigt många som villha inflytande över de 9 miljarderna. Jag är litet förvå-nad över att det är så många som så lätt faller undanför opinionsbildning och som inte har någon egen idéom hur pengarna faktiskt skall användas.Jag har en mycket tydlig uppfattning: Jag vill attde skall användas ute i verksamheten, långt ute i bo-stadsområden och på industriområden. Pengarna skallfördelas dit ut, inte skickas från riksdag och en rege-ring till en myndighet som har fullmakt att hanterapengarna precis som den vill. Detta har också kritiserat. Jag tycker att regering ochriksdag skall ta hänsyn till detta och lägga fram ettförslag med mer av öronmärkning av hur pengarnaskall användas.Anf. 24 ():Fru talman! Inget annat energipolitiskt projekt harnågonsin blivit så lovordat som detta - av fackföre-ningsrörelsen, av industrin, från forskningshåll ochfrån politiskt håll liksom även av kommunerna. Delokala kommunerna tycker att det här är ett oerhörtbra projekt. Det gynnar även enskilda individer iSverige. Man jobbar i det på många olika nivåer.Det framgår av näringsministerns besked hur mantror att det ligger till, och det är just det fel jag hartalat om. Kansliet för effektivare energianvändninghar budgeterat en viss summa för teknikupphandling.Men förarbeten, seminarier och annat runt omkring,som också har varit en del av teknikupphandlingen,har inte ingått i budgeten för teknikupphandling. Des-sa aktiviteter har ingått i teknikupphandlingen. De ären väsentlig del av den.Nu säger näringsministern att lika mycket resurserkommer att finnas kvar för det som har ingått i budge-ten för teknikupphandling. Totalt sett blir det dock enneddragning. Man klarar inte teknikupphandlingenutan det andra som jag har nämnt. Det är kombinatio-nen av flexibilitet och integration som har gjort kans-liet för effektivare energiupphandling så effektivt.Av propositionen framgår att mycket pengar gårtill bostadssektorn, . Det är bra.Men jag förstår inte varför man satsar så litet påenergieffektivisering. Det är litet pengar som satsas.Jag vill fortfarande ha ett svar på mina frågor: In-nebär det som ministern har sagt ett nytt besked?Betyder det att pengar från energiteknikbidraget skallkunna användas även för teknikupphandling på ener-gianvändningssidan? Det framgår inte av propositio-nen. Hur kommer man att driva igenom detta?Anf. 25 Näringsminister ():Fru talman! Jag vill göra två korta kommentarer.Jag sade i mitt interpellationssvar att de medel som nuföreslås för minskad elanvändning, 1 650 miljonerkronor, är inriktade på bostadsuppvärmning och del-vis ersätter åtgärder som tidigare genomförts inomsamma program som teknikupphandlingen. Vi skallkomma ihåg att det tidigare teknikupphandlingspro-grammet hade en yvig omfattning. Det användes intebara för teknikupphandling. En del av de pengar somgick till det som kallades för teknikupphandling kananvändas också inom detta program. Det är viktigt attkomma ihåg.För det andra innebär budgeten inte någon ned-dragning av anslaget för teknikupphandling. Det är enfråga om hur man ser på styrningen av verksamheter.Jag menar att riksdag och regering skall tala om hurmycket resurser som skall satsas på forskning ochutveckling, hur mycket man är beredd att satsa för attersätta två reaktorer i i fråga om tillförselav ny energi och hur mycket man vill satsa på tekni-kupphandling. Vi skall också tala om hur mycket vi ärberedda att satsa på information och rådgivning. Detvi satsar på information och rådgivning vill vi satsadirekt på kommuner eller myndigheter som har tilluppgift att syssla med det. För mig som förtroende-vald är det ganska självklart. Jag tror på att politikenskall ha inflytande.Jag är förvånad över inställning.Miljöpartiet vill lägga inflytande och makt hos encentral myndighet, i stället för att folk ute i Sverigeskall engagera sig i information, rådgivning och ut-vecklingen av alternativ. Vi står för två olika synsätt.Det ena innebär att man tror att all klokhet finns hosen central myndighet. Det andra, representerat av mig,innebär att man tror att den finns ute i kommunerna.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1996/97:304 om pri-vata företags möjlighet att konkurrera med of-fentlig verksamhetAnf. 26 Näringsminister ():Fru talman! har frågat mig om jag ärberedd att ta initiativ till att genomföra den s.k. un-derprissättningsutredningens förslag eller vilka åtgär-der i övrigt jag är beredd att vidta för att ge privataföretag bättre möjligheter att konkurrera med offentligverksamhet på likvärdiga villkor och för att skärpalagstiftning och tillsyn av offentliga aktörer i syfte attförbättra konkurrensen.Ola inleder sin interpellation med attkonstatera att bättre fungerande konkurrens är av storbetydelse för att förbättra effektivitet, tillväxt ochdynamik och att en allt större del av offentlig verk-samhet bör utsättas för konkurrens. Jag tror att deflesta kan instämma i att det är viktigt att främja enväl fungerande konkurrens mellan företag och därmedskapa väl fungerande marknader till nytta för med-borgare och konsumenter. Konkurrensens fördelarskall självklart tas till vara också inom den offentligasektorn. Det är emellertid viktigt att konkurrensen inteblir ett mål i sig utan ses just som ett av flera medel,och ett mycket viktigt medel för att bedriva en verk-samhet på bästa sätt.Regeringen har senast i finansplanen i budgetpro-positionen understrukit att anbudsupphand-ling är ett viktigt medel för att effektivisera förvalt-ningen, och Statskontoret har på uppdrag av regering-en utformat ett förslag till riktlinjer för Regerings-kansliets kontakter med myndigheterna när det gälleranbudsupphandling av tjänster. När det gäller den kommunalasektorn har i politiskenighet antagit ett handlingsprogram för ökad konkur-rens i den kommunala sektorn, och utbildnings- ochinformationsinsatser genomförs fortlöpande.Förutsättningarna för konkurrens kan emellertidvara olika, t.ex. beroende på om det är fråga om verk-samheter som vård och omsorg eller mer teknisktinriktade verksamheter. Det har också stor betydelsevar verksamheten bedrivs geografiskt. I många fall ärförutsättningarna för konkurrens små eller obefintliga.Därför är det viktigt att frågan om när, hur och i vil-ken omfattning en offentlig verksamhet skall utsättasför konkurrens avgörs med utgångspunkt i förutsätt-ningarna i berörd verksamhet. I den kommunala sek-torn är det de lokala politikerna som inom ramen förden kommunala självstyrelsen själva skall avgöradessa frågor. I den statliga sektorn har regering ochriksdag det yttersta ansvaret. Jag avvisar mot den härbakgrunden alla krav på lagstiftning på detta område.Det gäller också underprissättningsutredningens för-slag till lagstiftning. Detta har jag också klargjort förberörda parter.Anf. 27 ():Fru talman! Jag skall börja med att tacka för sva-ret, även om det gör mig litet bekymrad och förvånad.Svaret visar att ingenting alls görs för att förbättraföretagandets villkor, när det väl kommer till handlingoch det inte bara gäller ord och fraser. Detta är ettproblem. Hälften av anmälningarna till gäller offentliga aktörer. Offentliga aktörerdumpar priserna med hjälp av skattepengar. Offentli-ga aktörer gynnar egna bolag och förvaltningar i stäl-let för att låta enskilda företag konkurrera på likavillkor. Det drabbar solarieägare, gymägare, träd-gårdsanläggare, åkare, korvtillverkare, tvätterier ochhotell. Det drabbar en mängd små och stora företag.Det beror inte på att de är dåliga som företag utan påatt de tvingas konkurrera på olika villkor.Min frågeställning sönderfaller i två delar. För detförsta handlar det om ifall vi skall konkurrensutsättaverksamheter. För det andra gäller det om konkurrensskall ske på lika villkor, när vi konkurrensutsätterverksamheter.Jag kan i någon mån förstå ministerns svar när detgäller den första delen, även om jag inte delar hansuppfattning. Jag menar att det finns betydande effek-tiviseringsvinster att hämta hem vid en upphandling ikonkurrens. Vi skall upphandla i konkurrens, omnågon så begär. Vi skall öppna en större del av dentotala ekonomin för företagsamhet och konkurrens.Det skulle gynna kvinnligt företagande. Det skulleskapa förutsättningar för en mängd nya, små företag.Jag beklagar den ideologiska låsning och den dogma-tism som statsrådet gör sig till tolk för.Den andra delen av min frågeställning handlar omatt ge företagen lika villkor, när man väl har bestämtsig för upphandling i konkurrens. Jag begriper intealls näringsministerns ställningstagande i den delen.Det borde vara självklart att vi gav aktörerna likavillkor, att gymägaren inte skall drabbas av att detkommunala gymmet sänker priserna med hjälp avskattepengar, eller att tvätteriet inte skall drabbas avatt landstingstvätten dumpar priserna. Man gör detinte därför att man är duktig på att tvätta, utan därföratt man har tillgång till skattepengar, som används föratt subventionera verksamheten. Jag skulle gärna viljaha ett tydligare svar från statsrådet. Detta berörs intealls i interpellationssvaret. Vilka är skälen till attstatsrådet inte vill ge företagen och det offentligasamma villkor?Varför skall man inte tävla på lika villkor? Är detrimligt att tvätterier konkurrerar ut priva-ta tvätterier, inte därför att de är duktiga, utan därföratt de använder skattepengar för att sänka priserna?Varför kan vi inte ställa krav på särredovisning närdet offentliga ägnar sig åt näringsverksamhet?Anf. 28 Näringsminister ():Fru talman! Det två frågor som tarupp - och jag tycker att han gör det på ett bra sätt -och två principiella resonemang. Den första frågan är:Skall vi ha en lagstiftning där vi säger att all verksam-het i princip skall konkurrensutsättas? På den frågansvarar jag nej. Jag anser inte det.Jag anser att , kommunfullmäktige ochlandstingsfullmäktige skall kunna säga att det finnsvissa områden där medlet konkurrens inte är det bästamedlet att åstadkomma det bästa samhället. Det finnsområden där det finns andra verktyg som man kanjobba med. Det accepterar vi inom vissa områden. Viaccepterar det t.ex. när det gäller eldistribution. Denskall inte utsättas för konkurrens. Där har vi en sär-skilt lagstiftning.För är konkurrens ett utmärkt verk-tyg för att klara sådana mycket svåra frågor sombarnomsorg och äldreomsorg, men däremot inte närdet gäller polisväsende. Jag har själv litet svårt meddetta. För mig är medlet konkurrens för att hanterabarnomsorg inte entydigt och tydligt ett bra verktyg.Det kan finnas andra verktyg. Därför menar jag att viinte i enlighet med förslaget från underprissättningsut-redningen skall reglera på ett sådant sätt att vi direkteller indirekt får en situation där konkurrensen äröverordnad och blir mål i stället för medel.Det är mitt svar på den första frågan. Där har viskilda uppfattningar. Man kan fundera över vem somär dogmatisk. Vi är ideologer båda två, jag. Så till vida är det rätt. Men frågan är vemsom är dogmatisk. Är det den som säger att konkur-rens är målet, eller den som säger att konkurrens ärmedlet? Jag anser att det är den senare, som säger attdet är medlet, som står för det sunda, och att den somsäger att konkurrens är målet är den som står för nå-got slags dogmatism.Den andra frågan är: Finns det behov att genomfö-ra förändringar och förbättringar i det regelverk somfinns som gäller de verksamheter som vi kon-kurrensutsätter? Mitt svar på den frågan är: Det finnsbehov att göra det. Hur vi skall reglera det sitter vijust nu och resonerar om med de berörda parterna,näringslivets företrädare och Kommun- och Land-stingsförbundet.Det som är glädjande är att det i botten hos finns en väldigt enty-dig syn, redovisad i ett gemensamt dokument utformatav , om hur man ser på konkurrens.Där för man just detta principiella resonemang, sombygger på att om vi konkurrensutsätter skall spelreg-lerna vara lika och hållbara.Jag tror att man kan komma fram på väldigtmånga olika sätt. Underprissätttningsutredningenshuvudförslag är inte det som jag i första hand reflek-terar över. På den andra frågan tror jag nog att vi kanvara väldigt överens, men inte på den första.Anf. 29 ():Fru talman! Näringsministern konstaterar att detfinns områden som inte lämpar sig för konkurrens.Den uppfattningen delar jag. Det är väl ingen tillfäl-lighet att nätverksamheten vad gäller eldistributionligger i olika former av monopol. Däremot har jaglitet svårare att förstå varför vi inte skulle kunna låtaföräldrarna välja barnomsorg utan i stället ger politi-kerna monopol i en fråga som borde ligga allra när-mast föräldrarna och familjen.Om vi uppehåller oss litet mer vid frågan om attge olika verksamheter lika villkor, vill jag återigenfråga: Är det rimligt att landstingsägda tvätterier kon-kurrerar ut privata företag, inte därför att de är dukti-gare på att tvätta, utan därför att de kan sänka prisernamed hjälp av skattepengar? Är det rimligt att vi an-vänder skattepengarna på det viset? Är det rimligt attvi har ett regelverk som tillåter det offentliga att slå utprivata företag?Är det inte i stället rimligt att vi inför en lagregle-ring som hindrar det offentliga att underprissätta ochkonkurrera ut små företag när det beror på att mananvänder skattepengar till det? Jag tror att det vore attsända en mycket god signal till företagsamheten att vivill ge näringslivet möjligheter att utmana det offent-liga, att vi vill ge näringslivet goda spelregler, att viinte accepterar korssubventionering och att vi inteaccepterar kommunala bolag som tillverkar korv medskattepengar. Det förekommer faktiskt.I dag har vi den situationen att det är politikernasom bestämmer när företagarna skall få ställa upp itävlingen vid konkurrensutsättning. Det är politikernasom bestämmer hur stort försprång den offentligaaktören skall få i den tävlingen. Det är det offentligaoch politikerna som bestämmer sig för om man villflagga av efter halva loppet och konstaterar, att efter-som den offentliga aktören var litet dålig på attspringa flaggar vi av, avbryter upphandlingen ochlåter honom ändå få anbudet. Det kan göras i och medatt det är möjligt att avbryta upphandlingen utan reellaskäl. Det är också möjligt - eftersom det är politiker-na som avgör - att bestämma om den offentliga aktö-ren skall få åka taxi under halva maratonloppet medhjälp av skattepengar för att därigenom vinna påupploppet.Jag menar att detta inte är rimligt. Vi måste få ettregelverk som gör att aktörerna tävlar på hyggligt likavillkor inom ramen för de regler och det regelverksom dagens konkurrenslag syftade till, men som inteär tillämpligt mot den offentliga sektor. Näringsminis-terns tal om ett gott näringsklimat och ett gott före-tagsklimat saknar trovärdighet när man väljer attskjuta problemen framför sig. Man konstaterar: Dettagör vi ingenting åt, trots att problemen ökar alltmeroch vi ser dem alltmer. Varför händer det inget pådetta område?Anf. 30 Näringsminister ():Fru talman! diskuterar vi återigen den andrafrågan. När det gäller den första frågan kan vi konsta-tera - och det blir jag ännu mer övertygad om - attOla har väldigt enkelt att bestämma sig för,att när det gäller upphandling av eldistribution går detinte att utsätta verksamheten för konkurrens. Men närdet handlar om omsorgstjänster är konkurrensutsätt-ning utmärkt och perfekt. Där är konkurrens ett fan-tastiskt medel. Det skall t.o.m. lagstiftas om att dettamedel skall vara överordnat alla andra medel. Dettycker jag är dogmatism.Alla som har sysslat med upphand-lingar, vilket flertalet av oss ändå har hållit på med,vet hur oerhört svår en upphandling är när man skallupphandla sådana enkla saker som att bygga ett hus,en väg eller någonting annat, eller köpa en maskin.När man skall upphandla någonting så kompliceratsom hur man bäst bryr sig om sina egna barn, tror jagalla som har suttit i en inköpsfunktion någon gånginser att detta medel faktiskt har sina begränsningar.Det är synd att inte ser det.Den andra frågan, om när verksamhet väl skall ut-sättas för konkurrens, är det delvis som . Det finns problem där den offentliga sektornhar det för lätt, men det finns också motsatsen. Denkommunallag vi har innebär att det inte är möj-ligt för en kommunen, om vi tar det exemplet, attvinna stordriftsfördelar och producera tjänster i områ-den som är större än sin egen geografi, sin egenkommun.Det bekymrar kanske inte så mycketatt lagstiftningen inte är konsekvent inom de olikaområdena. För mig är det intressant att försöka hittaen uppgörelse där vi hittar ett konsistent regelverksom, där vi skall ha konkurrens, uppnår just det somOla efterfrågar - lika konkurrens. Man skallinte använda konkurrenslagstiftningen som ett sätt attförsvåra all statlig och offentlig verksamhet, och så attsäga se till att den privata åker taxi och den offentligamed kollektivtrafiken. Man skall ge bägge områdenasamma möjligheter.En sådan dialog pågår . Näringsde-partementet driver den, och näringen och kommuneroch landsting är inblandade. Den är helt utan dessadogmatiska övertoner, och samtalet fungerar ganskabra. Om detta landar i en lagstiftning eller i någontingannat som kan ha samma innebörd vet jag inte. Detfår vi se. Däremot är jag faktiskt inte beredd att införaen lagstiftning som likställer upphandling av plåt,maskiner och byggnader med att ta hand om småspäda barn.Anf. 31 ():Fru talman! Jag börjar förstå varför alltfler social-demokratiska politiker ser trötta och grå ut, när debekymrat funderar över den komplicerade upphand-lingen av barnomsorgen. Jag inser kanske först nuvarför det socialdemokratiska samhällsbygget ser utsom det gör, om man offentligt skall reglera sådanahär mycket komplicerade frågor.Jag håller nämligen med om att det är kompliceratatt handla upp barnomsorg och äldreomsorg, och detmåste vara alldeles synnerligen besvärligt att handlaupp det när man låter brukarna, konsumenterna, avtjänsterna stå utanför. När man inte lägger över upp-handlandet på dem som berörs av det blir det natur-ligtvis oerhört komplicerat och knepigt att landa i ettbra resultat. Jag håller alltså med om att detta ärkomplicerat, och därför skall vi lägga ut det på bru-karna och konsumenterna. Det är också ytterligare ettskäl till att vi skall ha konkurrens, så att man skallkunna väga olika alternativ mot varandra och intebara ha en enda enhetslösning. Jag tror att det voremycket lättare att handla upp plåt än att handla uppbarnomsorg i monopolform. Inom barnomsorgenbehövs verkligen konkurrens.Jag konstaterar att jag inte har fått något beskedfrån statsrådet om det är fel att landstingsägda tvätte-rier konkurrerar ut privata verksamheter. Jag tolkardet som att statsrådet accepterar detta och tycker attdet är helt i sin ordning.Jag konstaterar också att jag inte har fått någotsvar på frågan om särredovisning och snabb lagstift-ning för att ge möjlighet till konkurrens på lika vill-kor.Anf. 32 Näringsminister ():Fru talman! Jag måste säga att jag är väldigt för-vånad över det som nu säger. Det äralltså inte brukarna eller konsumenterna, dvs. föräld-rarna - för det är väl dem som avses med detta språk-bruk - som skall få bestämma, utan man skall vid enkonkurrenslagstiftning sitta någonstans och avgörahur vård, omsorg och utbildning skall utformas. Skallföräldrarna få välja t.ex. en offentlig skola, utbildningeller barnomsorg oavsett om priset är en krona uppeller ned? Det är väldigt lätt att titta efter hur det serut i .