prot · GK09118 · 1997-06-11 00:00:00 — Det går lättare att svara om man åtmins-tone lyssnar på vad jag säger.Varför säger man ja till de 90 miljonerna som baraplockas bort av något slags besparingsskäl direkt fråndet regionalpolitiska området? För att inte tala omsjuklöneperioden.Jag kan förstå mycket av regeringens politik. Jagkan förstå en hel del av den socialdemokratiska poli-tiken, men jag är djupt kritisk till den. Men det härbegriper jag ärligt talat inte. har jag tagit upp ettantal för kära frågor, och ni bara svikerdem. Ni verkar knappt inse vad ni gör när ni stöderregeringens förslag. Jag skulle gärna vilja ha ettmuntligt svar, så att jag inte i det här fallet behövervare sig postgång eller telekommunikation. Ett raktsvar här i salen skulle sitta bra.Anf. 178 () re-plik:Herr talman! Frågan om utbildningsbidragen är juegentligen väldigt knepig. Det handlar om hur manjämför olika grupper med varandra. Skall en del avdem som utbildar sig ha en hög ersättning, medankamraten som sitter bredvid i samma utbildningslokalfår låna pengar för att kunna försörja sig?Det här är ett sätt att skapa likvärdiga villkor somgör att det inte lönar sig att gå via arbetslöshet ocharbetsmarknadspolitiska åtgärder i stället för att gådirekt på utbildning.De här jämförelserna mellan olika grupper somdeltar i olika åtgärder har varit föremål för mångaprövningar och omvärderingar , ochdet är ett stort problem. Jag är inte hundraprocentigtsäker på att vi har hamnat helt rätt, men jag tror det.Låt oss följa utvecklingen och se vad som händer.Lönebidragen tar också upp. Detär ett ämne som vi diskuterat åtskilliga gånger. Ettproblem är att det inte finns ekonomiska resurser attvara alla goda gåvors givare i alla sammanhang. Vihar nu ändå fått fasta spelregler när det gäller löne-bidragen. Det har varit oerhört rörigt . Vi hargjort tillfälliga ingripanden i taget för atträdda folk från att bli uppsagda inom den ideellasektorn osv. har vi åtminstone fått klara spelreglersom jag uppfattat tagits emot positivt bland handi-kapprörelsen, som representerar många av de männi-skor som arbetar med lönebidrag. Man kan alltidönska att man skulle ha större volymer och mer resur-ser till allting. Tyvärr finns det ekonomiskabegränsningar som gör att vi inte kan göra allt som vikanske skulle vilja göra.Anf. 179 ():Herr talman! Under trycket av massarbetslöshethåller samhället på att förändras. Klassklyftorna ochutanförskapet växer. Regeringen har sanerat landetsbudget. Det var nödvändigt. Det har man gjort i entakt och på ett sådant sätt som gjort att massarbetslös-heten permanentats år efter år.Enligt många bedömare är en högkonjunktur pågång. Förhoppningsvis kommer det att sätta sina spårså att arbetslösheten går ned. Men högkonjunktur ochtillväxt kommer inte ensamma att lösa arbetslöshets-problemet. Vi menar att det är hög tid att vidta kraf-tåtgärder för att minska arbetslösheten. Vi delar rege-ringens uppfattning att den kommunala sektorn måsteha mer pengar både för verksamheten och för arbets-tillfällenas skull. Vi menar att det regeringen föreslår ivårbudgeten är bra men inte tillräckligt.Vi i menar att det behövs mångaåtgärder för att komma till rätta med arbetslösheten.Det handlar om näringslivspolitik, pengar till offentligsektor, om att sänka skatten för låginkomsttagare ochfinansiera det med en skattehöjning för höginkomstta-gare. Det handlar vidare om att långinkomsttagaremåste ges ett rejält konsumtionsutrymme, om tillväxt iekonomin och också om en arbetstidsförkortning. Vihar länge drivit den frågan. Vi gör det av jämställd-hetsskäl. 40 timmars vecka och sattes i ett samhälle där en i familjen, ofta man-nen, arbetade. När kvinnorna gick ut i arbetslivet fickstora grupper betala sin egen arbetstidsförkortning,eftersom två i ett hushåll knappast kan arbeta heltidoch hinna med ett familjeansvar. För-värvsmönstret i samhället förändrades, men arbets-tidsmönstret bestod. Det är dags att ändra på det.Vi driver frågan om en arbetstidsförkortning avlivskvalitetsskäl för att människor skall ha tid och orkatt leva likväl som att ha en rätt att arbeta. Vi driverfrågan därför att vi anser att det är dags att omfördelaarbetstiden så att de som har jobb och som arbe-tar alltmer får kortare arbetstid och de som lång-tidsparkerats i arbetslöshet får återvända till arbetsli-vet.Alltfler inser nödvändigheten av en arbetstidsför-kortning. Senast var det som i sin val-plattform föreslog det. Alltfler fackliga organisationerdriver frågan både avtalsvägen och lagstiftningsvä-gen. Det är bra. Jag kan bara beklaga att samtidigtsom frågan drivs av alltfler väljer att viafamösa påhopp, både i och utanför denna kammare,profilera sig partiegoistiskt i stället för att delta i arbe-tet med att samla goda krafter och driva sakfrågan.Barbro vet mycket väl att Vänsterpartietlänge har drivit den här frågan sakligt. En arbetstids-förkortning skall genomföras i två steg: och 30 timmars vecka på andrasida . har i ett replikskif-te tagit fasta på en rubrik i en tidning där rubri-ken är: 6 timmars dag . Förhoppningsvis läsermänniskor hela tidningen där det framgår att rubrikenkompletterats med förslag till både tillvägagångssättetoch hur det skall genomföras. Jag hoppas att det härär väldigt tillfälligt som kommer att klinga av närkongressyran inom lagt sig och vi återtillsammans kan delta i sakliga debatter om hur viskall genomföra en arbetstidsförkortning.Vänsterpartiet har motionerat om att införa 35timmars vecka med målet att nå 30 tim-mars arbetsvecka på andra sidan sekel-skiftet. Detta skall ske lagstiftningsvägen. Sedan skallparterna i vanlig ordning förhandla om förläggningoch löneutrymme på det sätt som vi alltid genomförtgenerella arbetstidsförkortningar i . Vi hargjort det förr, och vi kan göra det nu.I den politiska debatten menar socialdemokraternaatt en arbetstidsförkortning är önskvärd och skallinföras avtalsvägen. Om detta inte går och om detskulle medföra uppenbara orättvisor är man beredd attåterkomma med en lagstiftning.Avtalade arbetstidsförkortningar har alltid lett tillorättvisor. Stora förbund med högt löneläge och star-ka konfliktvapen, ofta manliga, har klarat av att för-korta arbetstiden medan förbund med låga löner ochsvagt konfliktvapen, ofta kvinnliga, har halkat efter.Vi menar att det inte finns någon anledning att taomvägen över orättvisor när det gäller att genomföraen generell arbetstidsförkortning.Vi vet också att avtalade arbetstidsförkortningarofta sker i små steg. Metall är ett tydligt exempel. Därär arbetstidsförkortningen , ochdet ger inga sysselsättningseffekter. Vi menar att detär dumt att frånhända sig sysselsättningseffekterna viden arbetstidsförkortning. Är det något en samlad fors-karvärld är enig om är det just att om en arbetstids-förkortning skall ge sysselsättningseffekter måste dentas med rejäla kliv.En arbetstidsförkortning måste betalas. Därför harvi föreslagit att man skall utreda Rocards modell, somockså ställt sig bakom. Modelleninnebär i korthet att man kraftigt sänker arbetsgivar-avgiften för de första och höjerden rejält för de tillkommande timmarna. Det skulleskapa utrymme för bibehållen lön vid en arbetstids-förkortning och dessutom skapa ekonomiska incita-ment som motverkar övertidsuttag. Det skulle inte allsstimulera till deltidsarbete om man kombinerade detmed att sänka för arbetstid generellt i enlagstiftning. Tvärtom skulle det stimulera till att för-länga deltiderna och få ned övertidsuttaget. Det tål atttänka på!Modellen bygger också på att minskade utgifter iarbetsmarknadspolitiken finansierar minskade intäkterfrån arbetsgivaravgifterna. Vi menar att modellen ärintressant att utreda och utveckla ur ett svenskt per-spektiv.Vi föreslår också en utökad försöksverksamhetmed arbetstidsförkortning för att vi skall få erfarenhetoch kunskap om sysselsättningseffekter, hälsoeffekter,produktivitetseffekter m.m. från olika sektorer ochbranscher. Vi kan konstatera att här ligger Sverigelångt efter vårt grannland , där man genomförtoch ofta permanentat arbetstidsförkortningar inom enrad industriföretag och där förkortningarna finansie-rats av produktivitetsökningar genom förlängddriftstid. Det har resulterat i nyanställningar. Där harman också utbredd försöksverksamhet inom offentligsektor, där den förkortade arbetstiden ersatts medungefär av nyanställningar, allt enligt en repre-sentant från finländska arbetsmarknadsdepartementet.Arbetstidsförkortningarna i initierades avden finländska regeringen utifrån insikten att ökadtillväxt inte skapade nya arbetstillfällen i tillräckligomfattning. Trots växande BNP kvarstod massarbets-lösheten. modell bygger också påinsikten om att en ökad produktivitet måste mötasmed arbetstidsförkortningar, om vi vill undvika mas-sarbetslösheten.Jag hyser stor förhoppning om att den här insiktenskall växa också i . Jag är, som sagt, ganskahoppfull. Jag vet att vi håller på att få en majoritet iparlamentet för att på ett eller annat sätt lotsa i land enarbetstidsförkortning. Jag hoppas bara att det intedröjer alltför länge innan vi är där.Herr talman! Andra har redan för Vänsterpartietsräkning yrkat bifall till reservation nr 5, som innehål-ler våra förslag till arbetstidsförkortning. Jag nöjermig med att instämma i det yrkandet.Anf. 180 () re-plik:Herr talman! Jag måste gå upp i svaromål på Ing-rid generalangrepp. Självklart är det, IngridBurman, bra om man kan samarbeta, men när IngridBurman i detta sammanhang tar upp hela citat måstejag svara.Att har gått ut mot be-ror naturligtvis på att er partiledare uttalat att ien genomförd enkät svarat att man valde hellre än högre lön. Bakgrunden ärden att ville lagstifta om arbets-tidssänkning med bibehållen lön. Det är i realiteten ettlönelyft om . Det är inte på den vägen vi skallsamarbeta för att komma till målet.Ingrid har själv uttalat att man skall ge-nomföra den här arbetstidsförkortningen snabbt. och sade att det intekan gå så fort, men jag hoppas att fast vid att man skall agera snabbt.Vad gäller den modell som har gåttut med vill jag peka på att SEKO-undersökningenvisade att valde kortare arbetsvecka.Vänsterpartiet ändrade detta till att gälla två timmarkortare arbetstid per dag. Om man går ut med ensådan argumentation tycker vi att man fördärvar sam-arbetet.Anf. 181 () replik:Herr talman! Jag skall börja med den tidning somBarbro hänvisar till. Det är sant att detfanns ett slarvfel i vårt referat av en undersökningsom hade gjort. Samma slarvfel fanns i enartikel som publicerades i , un-dertecknad av bl.a. , riksdagsle-damot för . Jag tänker inte därför säga attMarianne är populist eller något sådant,men jag konstaterar att det är något udda att ena da-gen stå bakom ett felcitat och angripa andrasom anför samma felcitat. Det är beklagligt med felci-tat.I frågan hur vi skall genomföra en arbetstidsför-kortning vet mycket väl att Väns-terpartiet år har motionerat om en generelllagstiftad arbetstidsförkortning i veckani ett första steg. Så sent som för två årsedan motionerade om en arbetstidsför-kortning som skulle vara genomförd , . har , tack och lov,närmat sig och begär inte att en arbets-tidsförkortning skall vara genomförd ens inom sju år.I stället räknar man , 1997, in besparingar på enarbetstidsförkortning för 1998.Jag skulle tro att arbetstidsfrågan skulle drivasbättre, om man närmade sig när detgäller både ett genomförande av det här med litet avperspektiv och sättet att finansiera det hela.Anf. 182 () re-plik:Herr talman! Jag blev faktiskt glad när IngridBurman sade att det var fråga om ett slarvfel. Dettahar redovisats i många sammanhang, och jag tyckeratt det är bra. Det erkändes dock inte av er partisekre-terare i en radiodebatt med mig att det var fråga omett slarvfel, utan han vidhöll påståendet att vi ville attarbetstiden skulle sänkas med bibehållen lön. Det harvi aldrig sagt, utan vi vill att arbetstidsförkortningargenomförs med timlöner som motsvarar produktivi-tetsökningen.Det är dock bra om vi kan närma oss till varandra.Vi är naturligtvis glada för erkännandet att de avVänsterpartiet publicerade uppgifterna bygger på ettslarvfel.Anf. 183 () replik:Herr talman! Det vore bra om också MarianneSamuelsson kunde medge att slarvfel är beklagliga.Det är jag säker på att hon tycker.När det gäller genomförande av en arbetstidsför-kortning med bibehållen lön vill jag säga att vi i Sve-rige alltid genomdrivit arbetstidsförkortningar på detsättet. Att förkorta arbetstiden med reducerad lönskulle innebära att man skulle lagfästa deltidsarbete.Vi tror inte att det är rimligt. Däremot skall vi göra såsom vi alltid har gjort, dvs. sänka för deltids-arbete i arbetstidslagen. Sedan skall parterna i vanligordning förhandla om förläggning och om vilket lö-neutrymme som finns.Om vill bryta den traditionen, harman ett nytt sätt att se både på lönebildning och påhur arbetstidsförkortningar genomförs. Men Miljö-partiet är ju känt för att pröva nya modeller.Jag tror att både och arbetstidsfrågantjänar på att vi både försöker vara seriösa och ha välunderbyggda förslag i debatterna om arbetstidsför-kortning. Man blir inte trovärdigare i sakfrågan av försöker blåsa upp rubriker eller lösryckta citat.Jag beklagar att har agerat på det härsättet, och jag förväntar mig att vi i stället kan drivasakfrågan tillsammans med socialdemokrater, center-partister och de fackliga organisationerna. Fråganförtjänar en bättre hantering.Anf. 184 HANS ():Herr talman! Jag vill först bekantgöra för kamma-ren och för världen i övrigt att årliga fot-bollsmatch slutade med en 2-0-seger för Helge-andspojkarna. Det var deras 23:e seger.Därefter vill jag tacka arbetsmarknadsutskottetoch finansutskottet för den positiva behandlingen avmotion A47 om arbetsförmedlingsnämndernas roll,väckt av mig och mina socialdemokratiska kolleger påÖrebrobänken.I en motion med ungefär samma lydelse, Fi85, gerMarie Wilén, , uttryck för en liknandeinställning till arbetsförmedlingsnämnderna som denvi har. Svaret på motionerna är, som jag tolkar det, sånära ett bifall man kan komma utan ett tillkännagi-vande till regeringen.Herr talman! Jag tillåter mig att citera ett avsnitt urarbetsmarknadsutskottets yttrande:"delar den uppfattningsom kommer till uttryck i motionerna, nämligen attdecentraliseringen av arbetsmarknadspolitiken är ettviktigt inslag i bekämpningen av arbetslösheten. Enstörre handlingsfrihet på den lokala nivån och enklarare rollfördelning mellan AMV och de lokalaaktörerna är därför önskvärd. Arbetet på att förenklaoch harmonisera dagens arbetsmarknadspolitiskaåtgärder måste därför fortsätta. Reglerna skall givetvisvara enkla och lättolkade för alla berörda parter för attmissförstånd och eventuella orättvisor skall kunnaundvikas. Inte minst är det viktigt att de arbetsför-medlingsnämnder som får ett allt större ansvar förden lokala arbetsmarknadspolitiken känner att deverktyg som de hanterar kan användas så effektivtsom möjligt. "Herr talman! Vi hade inte kunnat säga det bättresjälva.Arbetsmarknaden har genomgått dramatiska för-ändringar . Sysselsättningen har fallitfrån till . Gruppen som aldrig efterfrågas på arbetsmark-naden växer. Människor som tvingats ut från arbets-marknaden tror inte på möjlighe-ten att återvända. Jag tror att det är just det som är detstora hindret för att på nytt nå full sysselsättning -människor tror inte att det är möjligt.Sedan regeringsskiftet har stora an-strängningar gjorts för att vända utvecklingen. Mendet har varit trögt. Trots en kraftfull politik mot ar-betslösheten har t.o.m. antalet arbetslösaökat.På den borgerliga kanten har diverse företrädaretagit denna utveckling till intäkt för att påstå att visocialdemokrater inte klarar arbetslösheten. Som svarpå det tycker jag att det räcker med att konstatera attingen regering i modern tid på så har tappat såmånga jobb som regeringen : 500 000 färre jobbpå . Jag undrar om någon någonsin kommer inärheten av detta bottenrekord. - Nog om detta.Vill man diskutera arbetsmarknaden seriöst skallman ödmjukt konstatera att ingen har något enkeltuniversalmedel mot arbetslösheten. Centralstyrdaåtgärdsprogram fungerar inte, och marknadskrafternakan inte ensamma lösa massarbetslösheten.Därför är det så viktigt att den lokala kraften tastill vara. Det finns på många håll runt om i landetmassor av engagemang, idérikedom, lust att prövavingarna. Men då måste vi våga ge människor lokaltförtroende att pröva sin idéer. Det är bra med natio-nella mål. Det är bra med likartat uppträdande frånarbetsmarknadsmyndigheterna var man än verkarlandet. Men motverkar ett likartat uppträdande ochnationella mål möjligheten att få människor i arbete ärdet likafullt fel. Goda ansatser blir det bästas fiende.Herr talman! Vi satsar stora summor pengar på enbra arbetsmarknadsförsäkring, på en kraftfull arbets-marknadspolitik och ett omfattande studiestöd. Sam-mantaget rör det sig om belopp i storleksordningen100 miljarder. Det är en mycket stor del av statsbud-geten. Dessa pengar måste vara så effektiva som detnågonsin är möjligt. De måste kunna användas där deger bäst resultat. Med lokala fackliga företrädare, detlokala näringslivet och kommunernas företrädare, iarbetsförmedlingsnämnder med rejält manö-verutrymme, kan vi öka effektiviteten i dessa 100miljarder avsevärt. De steg vi nu tar är steg i rättriktning. Det kan behövas fler sådan steg - kanske tillhösten, kanske senare.Bifall till utskottets hemställan i finansutskottetsbetänkande nr 20!Anf. 185 ():Herr talman! Jag beklagar att jag på grund av oli-ka omständigheter inte kunde delta i partirundan tidi-gare om arbetsmarknadspolitiken. Men bättre sent änaldrig! Dessutom blir mitt anförande nu betydligtkortare än det var tänkt, och det kan kanske glädjaherr talmannen.Det land som inte förmår identifiera och uppmunt-ra drivkrafterna till företagande, innovationer ochutveckling kommer aldrig att lyckas i sina målsätt-ningar när det gäller ekonomisk utveckling och lågarbetslöshet. På den punkten finns det mycket attönska när det gäller en förändring av den nuvarandepolitiken.Vi har från sida lagt fram ettomfattande batteri med förslag som skulle få fart påtillväxt och företagande och därmed ge förutsättningarför nya jobb. Vi har budgetmässigt finansierat ettpaket på 15 miljarder. Det är en sådan satsning somkan sätta fart på . Det programmet har presen-terats tidigare under dagens debatt, varför jag inte gårin på det i detalj.När det gäller arbetsmarknadspolitiken är våraståndpunkter kända. Vi vill föra ned beslutsfattandeoch resurser till samverkan mellan kommun, arbets-förmedling och försäkringskassa. Det var ju någotsom efterlyste.Vi vill bryta de rigida regelsystemen och se mertill kvalitet än till kvantitet när det gäller åtgärderna.Satsning på arbetshandikappade är en annan viktigprofilfråga för oss kristdemokrater, liksom lärlings-system och ungdomslöner för att tillförsäkra ungdo-mar fotfäste på arbetsmarknaden.Det krävs en omläggning av företags- och nä-ringspolitiken för att få fler jobb, och det krävs enreformering av arbetsmarknadspolitiken för att denskall återfå sin rätta plats som smörjmedel vid för-ändringar på arbetsmarknaden.Herr talman! Regeringen lade fram en nä-ringspolitisk rapport. Av den framgår att den positivakurvan för nyetablering av företag som fanns vidregeringsskiftet har brutits. Sedan regeringenPersson hade tillträtt tappade 51 000platser i sysselsättningen. Enligt AMS prognos tappas46 000 i sysselsättningen . Hans Karlssonnämnde en del siffror från förra regeringsperioden.Man kan faktiskt säga att den nuvarande regeringennärmar sig också de talen.Vi har fått en ökande arbetslöshet. I AMS senasteveckorapport meddelas att 355 359 personer är öppetarbetslösa. Totalt står nu 726 165 personer utanförden ordinarie arbetsmarknaden. Och i SCB:s rapportför maj redovisas en öppen arbetslöshet på . Vidmotsvarande tidpunkt handlade det om7,- en kraftigt ökad öppen arbetslöshet på ett år.Också långtidsarbetslösheten har ökat.Den här verkligheten försöker regeringen medsnart sagt alla medel dölja. I stället för att bedriva enpolitik för företagande och nya arbetstillfällen försö-ker man få bort de arbetslösa ur statistiken och sopaproblemen under mattan med olika konstlade åtgär-der.Sveriges huvudproblem är arbetslösheten,och regeringen, som snart haft på sig, förmårinte få ned arbetslöshetstalen. Och det varändå på den frågan Socialdemokraterna vann valet1994: Man skulle få ned arbetslösheten, sätta folk iarbete och därmed åstadkomma tillväxt, företagande,framtidstro. Vi kan konstatera att den socialdemokra-tiska regeringen har misslyckats på denna punkt underden långa tid som man har haft makten hittills.Men arbetsmarknadsministern gör väl något? Förett halvår sedan sade så här i denarbetsmarknadsdebatt som vi då hade: "kan vi seatt en skördetid kommer. står vi , dåpolitiken kommer att bära frukt också vad gäller flerarbeten. "Och hur är det nu då - har fåtträtt? Dessvärre inte - tvärtom. sadearbetsmarknadsministern att vi skulle vänta på attåtgärderna som vi då beslutade om skulle träda i kraft.Nu har de gjort det, och vad är resultatet? Ökad ar-betslöshet, dessvärre. Ingenting av det som då sadesfrån ministerns sida har stämt, kan vi konstatera när vinu ser utfallet.Jag måste säga att den socialdemokratiska riks-dagsgruppen är mer tålmodig med arbetsmarknads-ministern nu än under förra mandatperioden. Då vardet arbetslöshet, och man krävde dåvarande ar-betsmarknadsminister avgång. Och hurlänge kan arbetsmarknadsministerns riksdagsgruppvänta innan man i konsekvensens namn väl ändåmåste kräva att någonting händer? kan ge ett svar på den frågan - det var hansom ställde det här kravet under den förra mandatpe-rioden.Det är många frågor man skulle kunna ställa omarbetsmarknadspolitiken. Jag skall koncentrera mig påen enda. Den handlar om feriearbete. I samband medpresentationen av budgetpropositionen lovaderegeringen att alla ungdomar skulle få feriearbetenunder , alltså denna sommar. Kommerdetta att uppnås, eller vilket är läget när det gällerferiearbeten? Skolloven har börjat eller börjar nu idagarna. Frågan är: Får de skolelever som då önskarett feriearbete? Regeringen har lovat. önskar jagett svar. Det är , ordförande i arbets-marknadsutskottet och regeringens representant, sombör svara på den frågan. Kommer ungdomarna att fåferiearbete denna sommar, något som regeringen harlovat?Sist, herr talman, vill jag säga att jag var i Hagforsi . Det är en av deorter som har drabbats hårt av arbetslöshet och somhar ett bekymmersamt läge också fortsättningsvis.Man har vänt sig till regeringen, och regeringen harvarit där. Man har vänt sig till andra partier för att deskall agera. Jag vill ta det som ett exempel. Vad manvill där är att få möjlighet att på den lokala nivån självhantera arbetsmarknadspengarna - de pengar somfinns till åtgärder - i samverkan mellan det lokalanäringslivet, arbetsförmedlingen och kommunen. Manvill ha flexibilitet. Man vill använda åtgärderna på detsätt som man tror är bäst för och för utveck-lingen där. Man vill också pröva att disponera en delav a-kassemedlen.För vår del har vi sagt att det är detta vi måstepröva. Vi vill föra ned arbetsmarknadspolitiken påden lokala nivån.Jag skulle vilja ha ett svar på den frågan frånJohnny . Det gäller de orter där man harinitiativkraft och vilja att hantera arbetsmarknadsmed-len så som man tycker är bäst för orten. Varför ger nidem inte den möjligheten fullt ut? Varför har vi fort-farande denna centralstyrning och detta rigida regel-system, som vi vet inte passar? Det kan vara olika påolika orter och i olika regioner. Varför för ni inte nedarbetsmarknadspolitiken på den lokala nivån och låterde människor som har att hantera den praktiska verk-ligheten göra det? Jag tror att de i långa stycken klarardetta bättre än andra, med tanke på det sätt som ar-betsmarknadspolitiken fungerar i dag.Anf. 186 () replik:Herr talman! Det är många frågor som tar upp. Det är frågor som egentligen gäller detinterna regeringsarbetet.