prot · GL0949 · 1997-12-17 00:00:00 — Vi måste se till att det inte är tek-niker som styr, utan att användarvänligheten sätts iförsta hand. Kvinnors kunskaper kommer att bli avgö-rande när det gäller att förändra den synen.I går var jag på en regeringskonferens om IT-frågor i . Där visade man bl.a. hurden svenska sjukvården alltmer väver in informations-tekniken för att höja kvaliteten. Med hjälp av IT kanman både medicinskt och operativt följa och ta del aven patients situation i olika delar av landet. Det blirmöjligt att logga in en medicinsk expert 10, 50 eller500 mil bort som kan ge råd, lyssna eller praktisktutföra praktiska saker.Herr talman! Just sjukvården är ytterligare ett ex-empel på hur kvinnors erfarenhet och kunskap måstetas till vara i det nya samhället.IT har en lyskraft av spänning och en vision om ettförändrat samhälle. Men ett samhälle som till stor delbygger på kunskap och förmåga att hantera storamängder information riskerar lätt att utvecklas till ettsårbart samhälle, med växande klyftor mellan olikagrupper av människor, ett samhälle där starka kanhöras och se till att deras frågor blir belysta.För att informationssamhället inte skall utvecklastill ett klassamhälle, med ökade klyftor mellan demsom har kunskap och möjligheter att använda infor-mationstekniken och dem som ställs vid sidan av, börvi använda denna IT-satsning för utbildning av demsom annars inte hade fått den möjligheten. Det ärdärför av största vikt att kvinnorna särskilt prioriterasi arbetsmarknadssatsningen på ett nationellt programför IT-utbildning. Jag vill passa på att fråga arbets-marknadsminister hur urvalet kommer attske till denna utbildning.Herr talman! Vi har inte råd att inte ta till varakvinnors kunskaper, engagemang och vilja att lära signågot nytt.Anf. 134 ArbetsmarknadsministerMARGARETA ():Herr talman! Jag kan passa på att svara MonicaGreen. Den IT-satsning som vi undertecknade i går,dvs. avtalet mellan oss och , betyderatt 10 000 personer skall utbildas. Det är inskrivet i avtalet att särskiltkvinnor - men också invandrare och arbetshandikap-pade - skall prioriteras, detta som ett led i att brytaden könsuppdelade arbetsmarknaden.Anf. 135 () replik:Herr talman! Det var ett mycket glädjande besked.Det visar på hur vi i praktisk handling snabbt kan setill så att kvinnorna kan ta den nya tekniken till sigoch använda den kunskapen. Det var ett mycketglädjande besked vi fick här . 136 ():Herr talman! Jag har ett par motioner som behand-las i det här betänkandet, och jag vill kommenteradem med ett par ord.Det gäller speciellt det s.k. volymmålet, som inne-bär att arbetsförmedlarna måsteverkställa att minst 228 000 människor skall finnas iarbetsmarknadspolitiska åtgärder. blir detnågot färre. Det är åtgärder som syftar dels till att gearbetssökande en ny a-kasseperiod, dels till att hållade öppna arbetsmarknadssiffrorna nere. Det är frustre-rande för de arbetssökande att gå i en till synes evigrundgång mellan olika åtgärder, och det är deprime-rande för arbetsförmedlarna att inte främst få arbetamed sina egentliga arbetsuppgifter.Glädjande nog har utskottet börjat förstå det här. Ibetänkandet finns ett tillkännagivande. Utskottet skri-ver: Om regeringen skulle finna att volymmålet inne-bär en faktisk begränsning vad gäller de ekonomiskamöjligheterna att anordna utbildningar bör volymmå-let få stå tillbaka. Utskottet anser att om en sådansituation skulle uppstå bör regeringen vara fri attändra det uppsatta målet.Det är bra, och bättre blir det om ministern dele-gerar det beslutet till länsarbetsnämndernas styrelser,som kan fatta beslut anpassade till det regionala nä-ringslivet och till de sökandes utbildningsbehov. Rik-tigt bra skulle det vara om regeringen helt och hållettog bort volymmålet. Då kunde arbetsförmedlingenoch länsarbetsnämnden med sin styrelse verkligenarbeta med sina grundläggande uppgifter och se till attde arbetssökande får en god service som leder tillarbete eller kompetenshöjande insatser som ger möj-ligheter till arbete.Det avtal som ministern slöt i går om utbildningav 10 000 personer inom IT-området är bra, men jagär litet orolig för att det är en central åtgärd, som iförsta hand kommer att vara till hjälp och stöd förStockholm och . Ute i landetbehöver man kunna ge en mix av olika utbildningsin-satser som är anpassade till de väldigt många männi-skornas i högsta grad varierade behov av både teore-tisk utbildning och yrkesutbildning.Jag vädjar därför till ministern: bort volymmå-let! Det skulle ge betydligt många fler ett eget, riktigtarbete, och det skulle ge arbetsförmedlarna derasegna, riktiga arbetsuppgifter tillbaka. Självkänslanoch glädjen i arbetet skulle de också få tillbaka. All-deles för många arbetsförmedlare mår dåligt.För många klarar inte sin nuvarande arbetssituation,att inte få göra det de egentligen skall göra. Mångaslutar, förtidspensionerar sig om de är i den åldern,och många söker sig faktiskt andra arbetsuppgifter.En av de åtgärder som finns för att hålla männi-skor i sysselsättning är jämställdhetsåtgärder, dvs. attmän sätts i kvinnoyrken och kvinnor i mansdominera-de yrken. Det ger väldigt dåligt resultat, men det tarkraft och tid från arbetsförmedlarna att anordna. Jagtycker att det borde vara en helt naturlig arbetsuppgifti det dagliga arbetet med att förmedla jobb att försökafå in kvinnor i mansdominerade yrken och män ikvinnodominerade yrken. Det borde vara så naturligtatt man inte skulle behöva ha den här typen av spe-ciell åtgärd.Regeringen har också överfört ännu mer ansvarför arbetslösa på kommunerna. AMS egen personal,främst arbetsförmedlarna, har reagerat med att kännasitt arbete nedvärderat. De har utbildning och kompe-tens, men deras arbetsuppgifter kan utan vidare över-föras till kommunalanställda, som ofta saknar bådeden utbildningen och den kompetensen.Det senaste är utvecklingsgarantin, som skall geungdomar i åldern en aktiverande och ut-vecklande insats på heltid. I mitt hemlän, i Timråkommun, har vi en hög ungdomsarbetslöshet, trots attkommunen har givit en speciell ungdomsgaranti omsysselsättning till ungdomar mellan . Dehär ungdomarna kommer nog aldrig att kunna få ettriktigt jobb om den nuvarande arbetsmarknadspoliti-ken fullföljs. De har nämligen en dålig utbildning.Många av dem har inte ens fullföljt . Deär i desperat behov av att få kompletterande utbild-ning, både teoretisk utbildning och yrkesutbildning.Några av dem ser naturligtvis som en möjlig-het, men även för jobb i behöver man utbild-ning, och man behöver kompetens för de arbetsupp-gifter man skall utföra.Arbetsförmedlarna har den kunskap som behövsför att tillsammans med den sökande finna den yr-kesutbildning eller den kompetenshöjande insats sombehövs för att vederbörande ungdom över huvud tagetskall kunna söka ett jobb. De här ungdomarna måstefå den här möjligheten. De skall inte flumma bortflera år av sitt liv med vad som kallas "aktiverandeoch utvecklande verksamhet". Det finns jobb ,men tyvärr finns bland de arbetssökande inga som ärkompetenta och behöriga att söka de jobben.Jag säger därför: Ta bort volymmålet, och ge ar-betsförmedlarna tillbaka möjligheterna att arbeta medmänniskor, att sätta de arbetslösa i centrum och gedem möjligheter att få ett jobb!Anf. 137 (mp):Herr talman! Jag har en motion som har behand-lats i detta betänkande, AU1. Jag tycker att den är litetmalplacerad i den här stora debatten, som ju gällerarbetslöshet och förslag om att fixa fram arbeten. Denhandlar om lag som begränsar ljudnivån.En lag som begränsar ljudnivån är ett nödvändigtförslag. Det här är ett problem som har accelererat.Många ungdomar som besöker diskon och kon-serter får bestående skador för hela livet, t.ex. tinnitusoch hörselnedsättningar.Detta är vad motionen handlar om. Den modernaljudtekniken gör att ljudtoppar på 130-140 decibelkan förekomma på publikplatser vid pop- och rock-konserter och diskon. Smärtgränsen för örat ligger vid125 decibel. Ofta är basfrekvenserna kraftigt förstärk-ta för att få fram en känsloupplevelse av musiken.Tekniken i fråga om högtalaranläggningar har utveck-lats så att musik kan framföras vid mycket höga ljud-nivåer utan att låta sprucken eller oren.Flera studier har visat att ljudnivån successivt höjsvid en konsert eller en diskoteksafton. Ljudnivån vidrockgalor och på diskotek är så hög attrisk föreligger för både tillfälliga och permanentahörselnedsättningar. De ungdomar som skadas avdetta tidigt i livet får ett socialt handikapp. De kan fåen sådan överkänslighet att t.o.m. löv som prasslar inaturen blir något smärtsamt för dessa ungdomar.Nu har motionen med det här innehållet styckatssönder och lagts in i detta betänkande, vilket är enlitet konstig behandling av en motion. Bara ett yrkan-de har tagits upp. Det är yrkande 2, där jag vill attarrangörer och diskjockeyer skall få en kurs i hur mansköter ljudanläggningarna. Det gäller alltså inte baralagstiftning, utan det finns också detta yrkande.Det här är nödvändigt. Det är nämligen mångasom inte känner till grundfakta och därför inte görnågot åt detta. Det borde vara ett baskrav attdiskjockeyer som ger sig ut med sina stora anlägg-ningar får en sorts körkortsutbildning i att sköta atti-raljerna, och även arrangörer, fritidsledare, lärare,ljudtekniker osv.Det finns en ideell organisation i som hartagit tag i de här problemen och som arrangerar kur-ser, men en liten ideell organisation orkar inte med attsköta det här. Det behövs en rikstäckande verksamhet.Utskottet har dock klumpat ihop motionen ochbrutit ned det till ett yrkande, och det blir helt konstigtalltihop. Dessutom säger man i texten att det finns enhandlingsplan mot buller. En proposition från1993/94 handlar om mål och inriktning för denna.Man skriver att buller ägnas speciella branschvisatillsynsinsatser på flera yrkesinspektionsdistrikt. Ef-tersom även frågan om buller på arbetsplatser haruppmärksammats av berörda tillsynsmyndigheteranser utskottet det obehövligt med det tillkännagivan-de som begärts, heter det.Sedan har det här klumpats samman i reservation15 under mom. 46, som jag yrkar bifall till.Frågan är angelägen. Jag tycker inte att någonborde ha något emot att denna kunskap spreds så attvi kunde bespara våra ungdomar det lidande som fleroch fler får genomgå. Men det är tråkigt att helheten imotionen inte har kommit fram, och det är tråkigt medden behandling som sker av motioner från den all-männa motionstiden.Anf. 138 () replik:Herr talman! Vi har diskuteratvolymmål på andra nivåer, men det har inte berört detsom tar upp i sin motion.Anledningen till att vi har gjort den här behand-lingen är att vi har tagit upp den del som rör arbets-miljöproblem i det här betänkandet och inget annat.Vi har nog inte förstört motionen på det sättet. Motio-nen berör att det är ett arbetsmiljöproblem för demsom sköter högtalarna och anläggningarna. Det ärdem vi beaktar när vi säger att det finns en utredningoch tidigare förslag från regeringen om detta.Min rekommendation till är inför nästa allmänna motionstid skriver motio-nerna på ett sådant sätt att det går att utläsa vad mankräver som motionär.Anf. 139 (mp) replik:Herr talman! Det är inte så svårt att läsa motionenoch förstå vad jag menar. Det är väldigt tydligt ochklart uttryckt, och sedan är det tre yrkanden som fak-tiskt hänger ihop.I den mån detta är ett arbetsmiljöproblem drabbardet alltså dem som sköter musikanläggningen. Mendet är ju inte de som är de numerärt viktiga, utan detär alla de ungdomar som vistas i lokalen. Därför för-vånar det mig att det här har blivit behandlat som enarbetsmiljöfråga. Det är det jag tycker är felaktigt.Anf. 140 ():Herr talman! Jag vill ta upp behandlingen av tremotioner som jag har varit delaktig i tillsammans medandra kolleger.Först handlar det om behandlingen av motionA211, Försäkringsskydd för deltagare i ALU-verksamhet. Motionens syfte är att de som deltar iALU-verksamhet skall ha samma försäkringsskyddsom arbetstagare på den reguljära arbetsmarknaden.Det är rimligt inte minst med tanke på de arbetsupp-gifter de har.Jag delar arbetsmarknadsutskottets bedömning närdet utgår från att regeringen noga följer denna fråga.En vädjan till regeringen är att ta denna fråga påstörsta allvar, till gagn för de många ALU-arbetarna.Herr talman! I nästa motion, A241, handlar det ommöjligheten att använda sin arbetslöshetsersättningunder för att delta i volontärtjänst i utlandetsamt under utbildningen för volontärtjänsten hemma iSverige.Arbetsmarknadsutskottet framhåller att slutsatser-na i motionen i och för sig vällovliga men att volon-tärtjänst mera framstår som biståndsverksamhet, attdet är sådan verksamhet som inte kan ske inom ramenför de s.k. interpraktikstipendierna samt att det intekan komma i fråga att mera generellt uttala sig föranvändning av de arbetsmarknadspolitiska medlen försådana ändamål.Jag menar att kontakt mellan människor ofta gerlivslång personlig vänskap över gränser och ökarförståelsen för varandras kulturer och beteende. Detger en ökad förståelse för våra olika levnadsstilar ochmotverkar rasism och våld. Ett sätt att uppnå dessaviktiga mål är att ge människor möjligheten att genomsamhällets försorg få göra frivilligarbete ute i världen,s.k. volontärtjänst.Speciellt för unga personer skulle detta vara enviktig insats och erfarenhet - att göra världen bättreför kommande generationer. Vi skulle i fåmånga goda "ambassadörer" som med bred erfarenhetoch kunnande från världens olika hörn på ett sakligtsätt berikar samhällsdebatten här hemma i vårt egetmångkulterella land.Motionens syfte är just att ge ungdomar en chansatt få uppleva något annorlunda. Den är också ettförsök till vad vi skulle kunna kalla ett nytänkande.Här borde vi också tänka vidare och genom EU-samarbetet jobba vidare med ungdomsfrågorna. Vihar en besvärande ungdomsarbetslöshet inom unio-nen, och detta måste vara och är en högprioriteradverksamhet.Sverige har intagit en bra position vad gäller ung-domsfrågorna på ministermötet nere i Bryssel.Min förhoppning är att det även skulle vara möjligt attha denna typ av frågor kring volontärtjänst med sig ibagaget när vi diskuterar möjligheter, både inom EU-samarbetet och här hemma.Herr talman! Den tredje och sista motionen ärA210 som tar upp frågeställningar om vuxenmobb-ning. Det är både en arbetsmiljöfråga och en rela-tionsfråga oss människor emellan.När vi talar om mobbning är det vanligt att det ärbarn och ungdomar vi tänker på. Men mobbning är ettutbrett problem även på våra arbetsplatser. Omkring22 000 vuxna slås ut från arbetsplatserna pågrund av mobbning. Vem som helst kan råka ut fördetta, och ofta kan det vara kompetenta personer somvill förändra arbetsförhållanden som blir utsatta.Kränkande särbehandling av någon eller någraanställda är vanlig på arbetsplatser där ledningen intefungerar och ökar i tider av omstrukturering och ned-skärning, då konkurrensen hårdnar. Någon utses tillsyndabock och beskylls för alla problem på arbets-platsen. Den "enkla" lösningen blir då att få bort den"besvärliga" personen från arbetsplatsen. Den mob-bade får ofta problem med sviktande självförtroendesom sakta men säkert bryts ned.Möjligheterna till rehabilitering är inte så stor somdet vore önskvärt, och forskningen omkring vuxen-mobbning är begränsad. Ett större forskningsprojektkring vuxenmobbning, som skulle ge tillförlitligakunskaper att spridas bland dem som i sitt arbetekommer i kontakt med detta problem, vore mycketönskvärt.Herr talman! Jag håller inte för uteslutet att ävendenna arbetsplats - riksdag, förtroendevalda ochpersonal - är i denna farozon och kan råka ut förvuxenmobbning. I massmedierna kan man läsa ompolitiker som redan står i fokus i personvalskampan-jer. Sköts inte detta på ett bra sätt, med etik och mo-ralbegreppen högt i kurs, är det risk att vi blir dåligaföredömen för andra. Allmänhetens förtroende förpolitiker kommer att få en törn i sidan, och politiker-föraktet kommer att spädas på. Jag påstår inte att detblir så, men jag menar att risken finns. Detta kanockså bli en form av vuxenmobbning.Det är viktigt med forskning kring dessa frågor,och jag hoppas innerligt att denna kommer mer uttalattill stånd. har en bra skriv-ning. Jag skulle önska att man tog steget fullt ut ochföreslog forskning på detta mycket viktiga område.Avslutningsvis, herr talman, har jag inte några eg-na yrkanden. Jag har bara tyckt att det var viktigt attföra ut dessa frågor till debatt.Tack för ordet!Anf. 141 HANS ():Herr talman! Jag har heller inte yrkat bifall tillmotion A211 av , men jag delar desynpunkter som framförs där. Jag var väl litet slarvignär vi i det kaos som rådde gjorde uppdelningen avvad som skulle in i reservationer och vad som skullein i särskilda yttranden. Mina synpunkter om ALU-försäkring hamnade i det särskilda yttrandet och därkom inte motionen att nämnas. Det finns på s. 217kan jag säga till delar uppfattningen och det är oerhört viktigtatt försäkringsskyddet blir bra, särskilt nu när man gårfrån beredskapsarbete till API och ALU som voly-måtgärder. Beredskapsarbete var täckt av kollektivav-tal, och AMF var klara. är de inte klara. Det finnsett flertal exempel på människor som har råkat illa utoch förlorar ganska rejält ekonomiskt vid skada. Dethär har också lett till att vissa inte vill delta i arbets-marknadspolitiska åtgärder för de upplever sig somoskyddade.Vi hade en lång diskussion i utskottet, och denskrivning som blev resultatet tycker jag inte är till-fredsställande alls. Man noterar bara att det är ettsämre försäkringsskydd, och man förutsätter att rege-ringen följer frågan. Men min uppfattning i en inter-pellationsdebatt som jag hade medMargareta var att åtminstone MargaretaWinberg inte såg några riktigt bra skäl till att inte haett fullgott försäkringsskydd. Ekonomiskt är detdessutom en mycket liten fråga.Samtidigt som jag instämmer i det som stod iA211 hoppas jag att vi gemensamt skall få fram ensituation där de arbetslösa även i de här åtgärdernahar ett fullgott försäkringsskydd.Anf. 142 ():Herr talman! Det är riktigt som Hans Anderssonsäger att det här är en mycket viktigt fråga. Det varjust motionens syfte att framhålla att det vore mycketrimligt att ALU-arbetarna hade samma försäkrings-skydd som arbetstagare i den reguljära arbetsmarkna-den. Jag utgår också från, som arbetsmarknadsutskot-tet har skrivit i sin bedömning, att regeringen mycketnoga följer denna fråga. Det innebär också att rege-ringen stannar upp, lyssnar och tar det här till sig. Jagutgår från det. Det är av den anledningen som jag intespeciellt har yrkat bifall till motionen.Med detta hoppas jag att vi är många som hjälpsåt att bevaka den här frågan framöver. Den är viktigoch betyder mycket för de människor som är i den härtypen av åtgärder.Tack!Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 11 §. )11 § Regional utjämning och utvecklingFöredrogsArbetsmarknadsutskottets betänkande 1997/98:AU2Utgiftsområde 19 Regional utjämning och utveckling(prop. 1997/98:1 delvis)Anf. 143 ():Herr talman! Jag skall diskutera regionalpolitik, enpolitik som kännetecknas av en kaskad av bidrag ochstöd. Den verkar inte ha någon särskilt hög prioritetför den socialdemokratiska regeringen. Likt SvartePetter skickas ansvaret mellan Arbetsmarknads- ochNäringsdepartementen. sitter näringsministerAnders med regionalpolitiken. När jagapropå sitter tittar mig omkring här saknar jag AndersSundström. Det underbygger väl litet av det jag sägeratt den socialdemokratiska regeringen inte tycker attdet är särskilt viktigt när näringsministern inte kannärvara vid debatten.Ser vi tillbaka litet historiskt tog regionalpolitiken från Industridepartementet tillArbetsmarknadsdepartementet. Det var ungefär 1987.Därefter kom den tillbaka till Industridepartementet ijanuari 1990. åter till Arbetsmarknads-departementet, för att nu vara hos Näringsdeparte-mentet sedan våren 1996.Jag vill med detta visa med vilken tveksamhet re-gionalpolitik har bedrivits. Det har blivit en blandningmellan arbetsmarknads- och näringspolitik.Någon egentlig anpassning till den snabba för-ändring vi ser i har inte skett. Mest har kos-metiska namnbyten och en del nya bidragspåfundkarakteriserat regionalpolitiken.Meningen var att regeringen skulle ta sig sammanoch presentera någon sorts nytänkande i samband medbudgetpropositionen . Det kom ingenregionalpolitisk proposition. Regeringen klarade intebravaden, utan aviserade i stället propositionen tillfebruari 1998.Det vi nu upplever är något av: Regionalpolitik,var god dröj! På fråga efter fråga i betänkandet hänvi-sas till den kommande propositionen i vår. Det kännsnågot svårt att få till stånd en debatt om regionalpoli-tiken när regeringen inte har någon meningsfull poli-tik inom området.Vi har från oppositionen - och däri räknar jag allapartier förutom - begärt en parlamentariskutredning för att försöka finna en något så när sam-stämmig linje för en uthållig och verkningsfull regio-nalpolitik. Regeringen och har tyvärr block-erat frågan trots att arbetsmarknadsutskottet har utta-lat sig för en parlamentarisk utredning i betänkandet1996/97:AU2.Jag beklagar att denna utredning inte kom tillstånd. tappar vi tempo och får dras ytterligare entid med ett regionalpolitiskt misslyckande. Det är enbidragspolitik som i ringa grad har gagnat glesbyg-den. Stödberoendet har blivit viktigare än utvecklingoch tillväxt.Som exempel på bidragspolitik kan tas ett företagsom är ensam producent i och har en godekonomisk ställning. Det är ett stabilt företag och haren god potential att växa. Detta företag erhåller ettantal miljoner i utvecklingsbidrag. Skall detta verkli-gen vara nödvändigt? Borde detta företag inte kunnautvecklas på egna meriter utan skattebetalarnas stöd?Ett annat exempel på bidragssökandet är ett före-tag som först får regionalt stöd på en ort för att efternågot år flytta till annat stödområde och får nya regi-onala bidrag.I stället för att koncentrera företagsamheten påframtida tillväxt har i stor omfattning företagen lagtned arbete på att optimera sina stöd. Detta har lett stagnerande utveckling och ett konserverande avbefintlig företagsstruktur. Det finns naturligtvis ävenexempel på att de regionala stöden kortsiktigt haft enpåverkan på företagens investeringsvilja. På lång siktser vi dock betydande nackdelar. Att så verkligen harskett går att utläsa av statistiken för glesbygdslänen. INorrlands inland bor det ungefär 420 000 personeroch där verkar över 30 000 företag. Människor flyttarfrån inlandet i till kustkommunerna, somgenerellt har en bättre arbetsmarknad och bättre ut-bildningsmöjligheter. Än värre är kanske att vi ser enavtappning av människor från kustlandet. Ungdomenflyttar söderut i landet. Särskilt gäller det unga kvin-nor, som även stannar på den ort de flyttar till.En annan tendens som kan registreras är att antaletpensionärer ökar, vilket för med sig att den ekono-miska situationen förvärras för många inlandskom-muner. Obalansen mellan olika delar av landet för-stärks och avfolkningen av glesbygden fortsätterFöretagen i inland visar en sämre lön-samhetsutveckling i jämförelse med riket och kustlan-det. En slutsats kan dras av detta. När regeringenförsämrar för företagsamheten drabbar detta i förstahand de mer sårbara små glesbygdsföretagen. Omregeringen hade fört en mer företagsvänlig politik ochen helt annan skattepolitik, som gjort att människorkunnat leva på sin lön, hade de svaga glesbygdskom-munerna haft betydligt bättre förutsättningar att kunnabehålla arbetskraft och framför allt de unga.Med den politik för företagande som vi moderaterförespråkar är jag övertygad om att glesbygden hadehaft en betydligt bättre utveckling, dvs. en politik sombygger på mindre krångel för företagen, förändradarbetsrätt och sänkta skatter.Då kapitaltillförseln för glesbygdsföretagen kanvara ett problem är säkert garantier i stället för bidragen bättre väg att gå.