prot · GK0953 · 1997-01-22 00:00:00 — I andra europeiska länder varierar den gene-rella arbetstiden, och i många länder har arbetstidernasänkts. ligger nu i topp som vårarbetslöshet är rekordhög. I första hand bör arbets-marknadens parter kunna komma överens om stegvisaminskningar av arbetstiderna. Det har tidigare talatsom Växjös exempel. Jag anser att våra kommunpoli-tiker bör eftersträva att ha liknande system i sinakommuner.Centerpartiet har ett mål: 30 timmars arbetsveckasom ger utrymme för sex timmars arbetsdag. En gene-rellt förkortad arbetstid underlättar flexibla lösningar.Arbete skapar möjlighet till välfärd, men tillgängligvälfärd måste fördelas rättvist.Anf. 204 () replik:Herr talman! sade att markna-den inte gillade vänstersamverkan 1994 och att mark-naden inte gillade paketet på 114 miljarder kronorsom skulle gälla till 1998. Men samarbetet med Cen-tern gillas tydligen av marknaden. Vad är det Centernhar tillfört samarbetet för att det skall gillas av mark-naden? Det som händer ute i kommuner och landstingär att uppsägningarna fortsätter. Den statliga servicenhar blivit sämre. Det är precis motsatt politik i förhål-lande till vad - fortfarande, hoppas jag -egentligen vill, nämligen att hela landet skall leva, attglesbygd och landsbygd skall ha möjligheter att fort-sätta överleva och att vi skall slippa den centraliseringsom vi ser i dag.Anf. 205 () re-plik:Herr talman! Först vill jag instämma i att vi måstearbeta för ett välfärdssystem och en trygghet för allamänniskor i hela vårt land. En förutsättning för dettaär en stabil ekonomi som har marknadens förtroende.Att marknaden inte hade förtroende för det samarbetemed Vänstern som fanns och framtill , visade sig i oerhört höga räntor, ensvag krona och en hög inflation. Detta kunde interättas till förrän samarbetet mellan Socialdemokrater-na och började. Det har givit en stabilgrund för att nu gå vidare och försöka finna formerdär välfärden kommer att gälla alla.Vi har fått höra från att sane-ringen har gått så bra att det nu finns tio miljarderkronor för att t.ex. värna vård, omsorg och skola.Anf. 206 () replik:Herr talman! Tyvärr gör nog enlitet för positiv tolkning av de egna insatserna. Skill-naden mellan 114 miljarder och 126 miljarder är intesärskilt stor. Problemet är naturligtvis att den s.k.marknaden, om det nu var den, jag är mycket tveksamtill det, inte hade tålamod att vänta och se hur detgick. Det har man ju inte när det gäller sådana saker.Tyvärr har det uppstått många problem till följd avde fortsatta nedskärningar som Socialdemokraternaoch varit överens om. säger manplötsligt: Det kanske inte var så bra. skall vi ta ochrätta till alla fel. Det handlar om fel som egentligeninte hade behövt göras från början.Anf. 207 () re-plik:Herr talman! Min bedömning av den ekonomiskastabiliteten utgår från hur marknaden reagerar på denpolitiska situationen och de politiska uppgörelserna.Varken eller kan ensam-ma tala om för marknaden hur den skall reagera. Denreagerar genom att visa sitt förtroende, och det är detvi ser exempel på.Anf. 208 () replik:Herr talman! Jag har några frågor till . driver alltså nu förkortad arbetstid,det hörde jag att sade. Då undrarjag: Vill ni lagstifta om en sådan? Är det inom denhär mandatperioden ni kan tänka er förkortad arbets-tid eller kommer ni att komma med något annat för-slag?Anf. 209 () re-plik:Herr talman! antog ett program på en partistämma enligt vilket måletär 30 timmars arbetsvecka. Det ger utrymme för ensextimmarsdag och för flexibla arbetstider. Detta harinte alla i drivit, de flesta har varit väl-digt dåliga på det. Det är i huvudsak kvinnorna somhar drivit det.Nu försöker vi, framför allt från Centerkvinnornassida, visa de positiva effekterna av att arbeta för enförkortad arbetstid. Det leder inte bara till att fler kanfå arbete, vilket har visat, utan dethandlar också om livskvalitetsfrågor och fördelnings-frågor. Den välfärd och de arbetstillfällen vi har fårfördelas när vi nu inte har arbete åt alla. Framför alltär det dock av jämställdhetsskäl som det är viktigt attdriva detta.Anf. 210 () replik:Herr talman! Detta är både glädjande och litetdeprimerande. Självklart har en förkortad arbetstidmånga kvalitativa fördelar. Det är en komplex fråga.Men att har drivit frågan, ochinte så kraftfullt, gör att jag vill fråga: Varför inte tachansen nu och tillsammans med andra partier, t.ex.Miljöpartiet, samla kraft och driva frågan med litetmer kraft så att vi kan få ett resultat inom ?Anf. 211 () re-plik:Herr talman! Först vill jag säga att vi redan servissa resultat. Jag tror själv att det är oerhört viktigtatt arbetsmarknadens parter driver detta i avtalsför-handlingar om det löneutrymme som finns. Kan vi nufå att fungera som en våg över helalandet, så kan det ge tusentals redan under den härmandatperioden. Jag vill inte ha lagstiftning , där-emot kan jag inte utesluta det på sikt.Jag håller med om att det är tragiskt att inte flerdriver det här aktivt, men vi måste hjälpas åt. Vi harju faktiskt haft en gemensam debattartikel med fors-kare, fack och representanter från parti,mitt parti och . Jag hoppas att det nästagång blir ännu fler partier, ännu fler fack och ännufler personer som är med.Anf. 212 ():Herr talman! Jag ser fram emot när hela Center-partiet tillsammans med hela driver för-kortad arbetstid.Nu vill jag gå från stort till smått, till dessa våraminsta, till barnen. Med sorg i hjärtat måste jag till-kännage att jag och tre må-naderna, den tid som jag har varit förtroendevald tillSveriges riksdag, inte kan påminna mig att riksdagenfattat ett enda politiskt beslut som gynnat barnen. Jagönskar att den som vet eller kan påminna sig bättre änjag rättar mig.Om vi inför barnkonsekvensbeskrivningar, dvs. attvi prövar politiska beslut utifrån barnets bästa, blir detlättare att se beslutens konsekvenser.Samhället förändras just nu mycket fort. De sam-mantagna effekterna av en rad politiska beslut medföratt ett ökande antal människor lever under ekonomiskstress. Det här påverkar självfallet barnet, det säger desjälva till PBU, skolsköterskor och föreningsliv.Lyssna på barnen!Det finns inga ensamstående föräldrar - varje barnhar en mamma och en pappa. Däremot finns det väl-digt många ensamförsörjande föräldrar. I en färskrapport där , , , , , , och Sverigejämförs vad avser samhällets stöd till barnfamiljervisar det sig att ger lägst stöd till just ensam-försörjande föräldrar. Endast det svenska systemet är iprincip helt neutralt i förhållande till försörjningssi-tuation. Det här är ju anmärkningsvärt. Just ensamstå-ende familjeförsörjare har drabbats extra hårt av depolitiska ekonomiska prioriteringar som har gjortsinom den här mandatperioden.Jag undrar hur det känns att vara barn och behövanya glasögon och veta att det medför att det inte blirnågon semesterresa heller. Vi kan ju fråga barnen.Vi är eller borde åtminstone vara överens om attden grundläggande resursen i vårt samhälle är detmänskliga kapitalet. Skolan är ett samhälle i miniatyr,anförde en tidigare talare. Dagens skola är fortfarandestarkt hierarkiskt uppbyggd, med rektor i toppen ochmatbespisningspersonal i botten. Jag vill påstå attskolan är en kvarleva av en form av institution därbarnet inte kan växa. Kunskapsklyftorna i samhällethåller på att förstärkas, som en del företagarbetar för platta organisationer, delaktighet och ge-mensamt ansvarstagande.Herr talman! Generellt sett vill jag påstå att barnär utvecklingsoptimister. För oss, vi som är här ochute i samhället, är det självklart att skolan är till förbarnen. Men känner barnen att skolan är till för dem?När klasserna görs större försvinner möjligheter förvarje barn i en klass att framstå som en egen individ.När maten försämras i skolan märker barnen självfal-let det, och en del skolor är nu nere i en portionskost-nad på . Andra skolor, allt färre, prioriterar i dagannorlunda, utifrån kunskap om att en god kvalitet påråvara liksom tillagning kostar. En gång i tiden drevSocialstyrelsen på utbildning om vikten av god kost-hållning. har också dessa utbildare bantats bort -eller kommer det en ny utbildningskampanj? Barnetsbästa kräver det.När barnen skall börja röra sig själva i samhället,hur ser då utemiljön ut? Samhällsbygget har helt tap-pat fotfästet bildningsmässigt sett, och är detbilens framfart som först vägs in. Barnet blir ett pro-blem när det vill förflytta sig själv. Begränsningar irörelseutrymme tillhör vardagen, inte undantagen.Bilsamhället stärker också sina positioner ytter-ligare. Barnets uterum och möjligheter till fri lekbegränsas alltmer. Våld mot bil bestraffas hårdare änvåld mot barn.Jan anförde ly-riskt att inget barn skall behöva vara rädd för att blimobbat när det går till skolan. Ja, det är väl självklart.Det håller väl alla människor med om. Men faktum äratt det finns bostadsområden där barnen själva ut-trycker att just våldet i skolan och är derasstörsta problem, att rädslan ständigt är närvarande.Möjligheten att känna tillit bygger ju på tillit. Annarsblir det svårt. Jag undrar vad ordföranden i finansut-skottet har för svar att ge de barnen.Tillväxt för en hållbar utveckling kräver folkligtdeltagande, och om de små skall vilja vara med somfolk när de blir stora krävs att vi prioriterar om ochprioriterar dem. Det gjorde i diktenLyckans minut ur från 1920.Herr talman!Är det sant att jag håller ett barn på min arm ochser mig själv i dess blick?Och fjärdarna gnistrar och jorden är varm ochhimlen utan en prick.Vad är det för tid, vad är det för år?Vem är jag, vad bär jag för namn?Du skrattande knyte med solblekt hår, hur fick jagdig i min famn?Jag lever, jag lever, på jorden jag står. Var har jagvarit förut?Jag väntade visst miljoner år, på denna enda mi-nut.Herr talman! Regeringen har precis beslutat om enkraftig satsning på kunskap om FN:s barnkonvention.Bra! Jag anser att vi skall börja med oss själva ochlyssna på barnen.Tack!Anf. 213 ():Herr talman! Vi kommer laddade till , sade , FN-ambassadör, när intog sin plats i säkerhetsrå-det. Den laddningen behövs i allra högsta grad, förrunt om i världen ser vi många kriser, både öppnakriser och sådana som är i sin linda, alla väntande påsin lösning. har inte bara laddat utan ocksåförberett sig med både program och uttalade ambitio-ner samt lång erfarenhet av internationellt arbete.Redan från start finns en konflikt på dagordning-en, nämligen den i kring , och några sjöar till. De länder somberörs är främst , och det land jag självnyligen hade möjlighet att besöka, nämligen Burundi.Inget land i regionen har undgått att påverkas avkonflikterna, och flyktingströmmarna är det påtagli-gaste beviset på detta.Trots att världen känner till detta kan jag framförmig se ett scenario med ett storkrig kring de storasjöarna och ett internationellt samfund som är förla-mat av fransk-amerikanska motsättningar. Den språk-strid som återigen kom vid valet till general-sekreterare i vill man gärna le åt, men med dentyp av allvarliga frågor som det internationella sam-fundet står inför finns det inte plats för någon sådangrabbig tuppfäktning.Vi har ännu bara sett de första akterna i detta dra-ma, där ansvaret vilar tungt på regionens ledare. Mendetta är också ett drama där vi vet att objudna inte kanhålla sig på avstånd utan gärna hjälper till med egen-nyttans regi i kulisserna.Olika fientliga intressegrupper har börjat utkris-tallisera sig, med mentorer från och tidi-gare kolonialmakter, stater som har fått härjaalldeles för ostörda i , medan vi här iNorden av naturliga skäl har lagt vår kraft och tyngd-punkt på engagemanget i södra och kampenmot apartheid.Nu måste fokus i Afrikahjälpen flyttas norrut påkontinenten, till regionen kring de . Sve-rige kan i det sammanhanget spela en strategisk roll iden nödvändiga försoningsprocessen. Vi betraktassom en pålitlig och objektiv partner och får därige-nom lättare förtroende hos båda sidor i konflikten.Kristina gjorde tidigare och gör nu ett viktigt arbete där nere i Burundi.Pingstmissionens u-landshjälp bör också nämnas påvår plussida.Komplexiteten i konflikterna och grymheten i detlidande som når oss via medierna kan paralysera, menvi måste förmå oss att se bortom etniciteten och istället tydligt synliggöra dem med anspråk på ellersnarare ovilja att dela med sig av makt och pengar,vilket är konfliktdrivande även här och denna gång.Regionen är på gränsen till sammanbrott. Människorutsätts för svält, flykt, förföljelse och övergrepp, dö-das ja rent av slaktas. fordras ett helhetsgrepp föratt åstadkomma en varaktig lösning. Isolationism äringen framkomlig väg. Vår och omvärldens säkerhetkan aldrig byggas med andras orättvisor som grund.Vid mitt besök i besökte jag , en SIDA-stödd organisation som arbe-tar med att bygga upp förstörda byar och ge männi-skor tillbaka deras hem. Dessa byggprojekt bedrivs avhutuer och tutsier i samverkan - rent bokstavligt byg-ger de nu upp freden tillsammans.Ett annat exempel på bistånd är det som går till detnumera sargade burundiska parlamentet och dessparlamentariker, varav många har dödats och andrahar tvingats fly inom och utom landet.Trots att det finns bistånd och att det, fast i litenskala, finns utomstående som befinner sig i landetbehövs det fler oberoende ögon och öron när logikenär satt ur spel, ögon och öron som kan bekräfta allaotroliga men sanna händelser men även dementerafabricerade lögner. Officiella observatörer på FN:suppdrag skulle enligt min bedömning fylla en dubbelfunktion. De kan rapportera och medla, och de kanockså visa det internationella samfundets intresse fören positiv utveckling. Det finns nämligen en utbreddrädsla för att landet likt och skall blilämnat åt sitt öde. Att som låta kanske hela700 000 flyktingar driva omkring utan hjälp inne iZaire ökar inte tilltron till hjälp utifrån.Många länder i är skapade av kolonialmak-ter. Så är inte fallet med . har genomårhundradena varit ett organiserat kungadöme innanman blev en tysk och sedan enbelgisk koloni. Den draksådd som då såddes är en stordel av det som vi nu ser skördas. Att belgarna har fåttEU:s förtroende att stötta det rättsväsende man tidiga-re aktivt har bidragit till att bryta ner ger föga trovär-dighet. , som inte heller utmärkt sig för sinopartiskhet i regionen eller dragit sig för att stödjaledare med talang för kleptomani, fick polisen på sittansvarsområde, medan åtog sig ungdomsfrå-gorna.Det har förekommit flera kupper, men mellan dekupperna har det pågått en demokratiseringsprocesssom också måste få fortsätta. Jag vill dock varna fören övertro på demokrati av västerländsk modell somproblemlösare om det inte först finns en folklig för-ankring, en folklig resonansbotten. Vi måste ha störrerespekt för lokala uppfattningar, inte minst somkomplement, om politiskt deltagande. Kvinnornas rollmåste vi också bättre ta till vara. Då kommer manlängre i demokratiseringsprocessen.Grannländerna reagerade på kuppen medekonomiska sanktioner. En kraftig reaktion från om-världen var motiverad. Men återigen kan vi se svårig-heterna med att få sanktionsvapnet att träffa rätt.Det som skulle undantas från sanktionerna, främsthumanitär hjälp och konstgödsel, har av administrati-va skäl haft svårigheter att ta sig in i landet, medansmugglingen är framgångsrik. Den är framgångsrikför den som ändå kan betala eller som rent av tjänarpengar på sanktionerna. Värst drabbade är de sombäst behöver omvärldens stöd, flyktingar, internflyk-tingar och de fattigaste. Sanktionerna riskerar att bliytterligare ett vapen i fel händer och därigenom för-stärka förtrycket i stället för att nå avsedd verkan.Herr talman! Avslutningsvis vill jag säga att detbehövs en översyn av sanktionsvapnet och ett störreengagemang för krisområdet Centralafrika.Anf. 214 ():Herr talman! Inför denna något begränsade för-samling kommer jag att koncentrera mig till ener-gifrågan.Om man skall döma efter den bild av de pågåendeenergiförhandlingarna som man får i massmedierna såär förutsättningarna inte särskilt stora för att resultatetskall bli en proposition som riktar in den svenskaenergipolitiken mot en hållbar utveckling, utan snara-re mot en fortsatt förvirring. Denna allvarliga ochmycket långsiktiga fråga verkar ha reducerats till ettsällskapsspel om regeringsmakten efter nästa val därfrågan om vem som får vem och när blivit huvudsa-ken.Världens klimatforskare är så gott som helt enigaom att de industrialiserade västländerna måste reduce-ra sina koldioxidutsläpp avsevärt och snabbt om inteallvarliga klimatförändringar skall inträffa undernästa sekel. En global temperaturhöjning kan medföraen kraftig lokal temperatursänkning i ioch med att påverkas. Växthuseffektenär ett globalt problem och användningen av fossilabränslen måste reduceras kraftigt i världen.Häri ligger den stora energipolitiska utmaningenför oss i de industrialiserade västländerna. Men iSverige skall vi, som det nu ser ut, i stället avvecklasäkra kärnkraftverk som producerar elkraft utan attsläppa ut koldioxid. Fortsatta svenska satsningar påinternationell klimatforskning och ökade svenskaansträngningar för att inom EU och FN vinna ökadförståelse för betydelsen av att reducera fossilbränsle-användningen känns för mig mera angelägna.Biobränslen är en möjlighet att minska växthusef-fekten. Andelen biobränslen för uppvärmning harockså successivt ökat i och ersätts oljaoch kol med biobränslen i en takt av ,alltså i en mycket hög takt. Vår svenska nisch i ut-vecklingen av ett hållbart energisystem kan varaforskning och utveckling kring biobränslenas produk-tion, förbränningsteknik, utsläppsreduktion, avfalls-hantering m.m. Ett brådskande forskningsområde ärriskerna med utsläppen av hälsovådliga ämnen vidförbränning av biobränslen.Investeringar i energianläggningar av olika slag äroftast mycket långsiktiga. Därför är stabila ekonomis-ka spelregler av största vikt. I nuvarande osäkra lägekommer inga investeringar i gång utan kraftiga statli-ga subventioner. I har den politiska majorite-ten ökat skatter och avgifter på energi mycket kraftigtoch på olika sätt . Skatterna ärömsom miljörelaterade och ömsom rent fiskala.På den avreglerade nordiska elmarknaden sned-vrider en del av dessa skatter konkurrensförhållande-na till svenska producenters nackdel. Behovet av enskattereform på energins område är därför akut. Bl.a.borde rent fiskala skatter läggas i konsumentledet ochmiljöavgifter i producentledet. Skatteväxlingskommit-téns arbete är här en bra grund att utgå från.Herr talman! Om regeringen lägger fram förslagom förtida nedläggning av , vilka är det dåsom vinner och vilka är det som förlorar på det? Envinnare framträder tydligt. På kortsikt får sälja mer elström från sina kolkraft-verk och på lång sikt mer fossilgas i den befintligaledningen. Eleffekten i måste näm-ligen ersättas med effekt i närområdet. Det går inte attförlita sig på norrländsk vattenkraft när det kniper tilloch blir kallt. Därtill är överföringskapaciteten för lågoch tillgången för knapp, åtminstone under torrår.Förlorare blir i första hand miljön och de anställdapå och på Vargön-Alloys och andraelintensiva industrier, och i andra hand skattebetalar-na och elkonsumenterna i . Det är alltid tillsyvende och sist medborgarna som får stå för notan.Jag har inget otalt med danskarna, men jag anser attsvenska medborgares pengar kommer till bättre an-vändning inom skola, vård och omsorg än om deanvänds för att köpa elkraft och fossilgas från Dan-mark. Dessutom är varje arbetstillfälle värt att slå vaktom.Den svenska kärnkraften tillhör den mest säkra ivärlden. Inom vårt närområde har vi reaktorer somtillhör de mest osäkra. En stor kraftinsats för att höjareaktorsäkerheten i och , ett sam-verkansprojekt mellan den svenska kärnkraftsindust-rin och staten, ser jag som ett väsentligt inslag i enkommande energipolitik.Herr talman! Som folkpartist anser jag att ettenergipolitiskt beslut skall grundas på marknadseko-nomiska principer. Då blir det hållbart och trovärdigt.Att som näringsministern i gårdagens interpellations-debatt tala om att en planerad avveckling är att före-dra framför en snabb avveckling "när grejerna är slut"är att omyndigförklara både elkonsumenterna och deelproducenter som byggt och som driver våra säkrakärnkraftverk. Planhushållningens tid är förbi.Som jag ser det har en energipolitik för hållbarsamhällsutveckling på en internationellinriktning och ett dynamiskt perspektiv.Anf. 215 () replik:Herr talman! Jag har en fråga till pratar om säkra kärnkraftverk.Men den processen ingår i en helhet. Man skall brytauran som är en ändlig resurs och man diskuterar fak-tiskt mycket de miljöproblem för människor och natursom finns runt det. Det finns också ett avfall som viskall ta hand om, och problematiken kring det har viinte löst. Det är också så att den här processen inteingår i det naturliga kretsloppet.Anser inte att det är några pro-blem med hela proceduren runt kärnkraften?Anf. 216 () replik:Herr talman! Världen är full av problem, ochkärnkraften är naturligtvis inte något undantag. Dethar gjorts hyllmeter av utredningar kring riskerna medolika energiproduktioner och de kostnader som helaprocessen för med sig, från gruvbrytningen av urantill avfallshanteringen. Man har jämfört med oljeut-vinning, med kolbrytning och även med vattenkraft. Ialla de här utredningarna har man kommit fram till attkärnkraften står i en klass för sig, med ytterst lågakostnader sett i proportion till produktionen.Anf. 217 () replik:Herr talman! Jag betvivlar de kostnadsberäkning-arna. Vi har ju faktiskt inte något facit när det gällerkärnkraften. Det går inte att beräkna kostnaderna föravvecklingen och för den lagerhållning av avfallspro-dukterna som vi nödvändigtvis måste ha. Vem kan göra sådana beräkningarutan att det blir en lek med siffror?Anf. 218 () replik:Herr talman! Jag kan hålla med attdet naturligtvis inte finns några exakta beräkningar.Detta är svårt att beräkna.Det är också mycket svårt att räkna på vad växt-huseffekten ställer till med. Därför har man när manhar jämfört kol, olja, uran, vattenkraft, osv. uteslutitväxthuseffektens kostnader, eftersom de är för svåraatt bedöma.I dessa jämförelser kommer kärnkraften, som jagtidigare sade, i en särklass med mycket låga totalakostnader. Vattenkraften har betydligt högre riskkost-nader på grund av de stora dammolyckor som före-kommer med det kraftslaget och de många olyckorsom sker vid utbyggnaden av vattenkraften. Det är förmig förvånande, men det är ett faktum i dessa utred-ningar.Anf. 219 ():Herr talman! En hållbar utveckling innebär förmig och en världsordning där denkapitalistiska marknadsekonomin ifrågasätts, därmänniskors behov av en rättvis fördelning respekterasoch där en ekologiskt hållbar resursanvändning ärgrunden för produktionsvillkoren. Dagens kapitalismdär pengarna styr efterfrågan innebär att avjordens befolkning i de rika delarna av världen utnytt-jar av jordens resurser.Produktionsprocessens villkor är viktiga. Mark-nadskrafterna tar inte hänsyn till helheten. På mark-naden styr pris, tillgång och möjligheter till efterfrå-gan på produkterna konsumtionsmönstren. Politikenmåste vara med och styra produktionsvillkoren för attinriktningen mot det hållbara samhället skall kunnastakas ut. Jag skall ge två exempel på när marknads-krafterna inte fungerar utifrån denna helhetssyn.Fru talman! Vi svenskar gillar bananer. Efterfrå-gan på bananer är stor. Men kunskapen om derasursprung och produktion är liten, eller tas ingen hän-syn till. I en tidning om miljöfrågor som blev ett resul-tat av ungdomens miljöriksdag kan man läsaföljande fakta: Med och person äter visvenskar mest bananer i världen. De billigaste bana-nerna är definitivt inte de miljövänligaste. Jättelikaregnskogsområden skövlas för att ge plats åt banan-plantager. Plantornas rötter dränks med kemikalier,och plantagen sprutas för hand och med flygplan.Varje bananstock växer i en plastpåse fylld med be-kämpningsmedel. Gifterna hamnar i floder ochgrundvatten. Plastpåsarna hamnar i havet där jät-tesköldpaddor tar dem för maneter, sväljer dem ochkvävs.