prot · GK0953 · 1997-01-22 00:00:00 — Jag var på en konferens i därnäringsminister medverkade. Detvar bra att han var där. Näringsministern fick då frånSkogsarbetareförbundets ordförande i i klar-text höra att just förändringen av sjuklöneperiodenslängd "motverkar att nyanställningar sker". Det varsäkert nyttigt att en socialdemokrat - av en annansocialdemokrat - fick höra en sådan sanning. Attsanningen kom från en person som dessutom arbetarute i den s.k. verkligheten försämrade inte läget. Detsom ändock gav en liten ljusning i den frågan var attnäringsministern inför alla lovade att "titta på annatalternativ". företagare väntar med spänning,och det är mycket bråttom.Herr talman! Det sägs nu vara halvtid i den s.k.matchen. Många har fått känna på hur det är att återha Socialdemokraterna vid makten, och få männi-skor - om några - känner igen sig från vad som sadesi valet. "Halvering av arbetslösheten" är ord som allaminns.Läget just , enligt den minister som jag tidigareciterade, är en "spännande och bra situation". Detsade han vid sitt besök i mitt hemlän. Jag tror att fådelar hans uppfattning att situationen är bra. Vi vet attarbetslösheten i är den tredje högsta i landet,och visade arbetslöshetskurvan all time high -något som oroar.För att återknyta till tal om matchen,"första halvlek" och att situationen är "bra och spän-nande" ligger det nog nära till att några får röda kort.Hur länge som helst kan det inte heller hålla - vihar hört det i debatten - att säga att denborgerliga regeringen gjorde si eller så och att det ärgrunden till att man nu tvingas göra si eller så, särskiltdå man ständigt gör uppgörelser med ett av de partiersom just gjorde "si eller så". Nej, det är dags att deivriga röda spelarna, påhejade av de gröna, sparkarbollen framåt.Det finns mycket att säga om skolan, äldreomsor-gen, landstingens underliga prioriteringar av sinapengar, änkepensioner och underhållsbidrag, samti-digt som vi skaffar oss högre partistöd.Slutligen vill jag säga några tänkvärda ord som jaghörde på den konferens som jag tidigare refereradetill: Framtidstron skapar tillväxt. 117 ():Herr talman! Jag vill spinna vidare på den debattsom förts här i kammaren de senaste timmarna ochlägga till ett perspektiv.Hur skall vi få ett uthålligt samhälle, ett samhälledär människor känner sig delaktiga? När nu densvenska ekonomin så sakteliga börjar komma i balanshar vi en större handlingsfrihet . Denhandlingsfriheten måste användas på ett klokt sätt såatt vi inte återigen hamnar i samma sits som i börjanpå . Den måste också användas så att vimotverkar negativa strömningar i samhället och sti-mulerar det positiva.Vilka problem och behov har människor ?Råder det brist på mat, kläder, prylar och bostäder?Egentligen inte, även om många har det ekonomisktknappt . Detta är både positivt och innebär pro-blem, konstigt nog. Det var inte så svårt att mobiliseraalla krafter i samhället på att uppnå bättre materiellaförutsättningar. Människor hade något mycket tydligtatt kämpa för. När dessa behov inte är lika tydliga hosmänniskor minskar drivkraften, och andra länder medmycket större materiella behov går förbi oss. Vi kanbara se den enorma utveckling som pågår i t.ex. Syd-ostasien.De största behoven och bristerna i i daghar en annan dimension: Meningsfullt arbete, innehålloch mening i livet, upplevelser, stimulans och glädje,delaktighet och trygghet inför varandra, omsorg, attkänna sig behövd och efterfrågad, ett rättssäkert sam-hälle där människor känner förtroende för myndighe-terna och för demokratin, ett samhälle utan våld ochfrämlingsfientlighet, en skola utan mobbning som tarvara på och utvecklar varje barns förmåga, en säkeroch god miljö, vård om man blir sjuk, fredlig samex-istens - kort sagt livskvalitet. Alla de problem männi-skor känner kräver engagemang av andra männi-skor för att minska. Vad kan vi som politiker göra iform av opinionsbildning och beslut för att minskadessa problem?Vi talar så mycket om behovet av tillväxt och före-tagsamhet för att klara arbetslösheten. Vi diskuterarhur vi skall underlätta företagandet och ta bort hind-ren för entreprenörer. Det är bra. Men hur skall vi ökaentreprenörandan, hur skall vi skapa engagemangetför det som människor i verkligheten behöver och hurskall vi få en ökad köpkraft för dessa värden? behöver något att kämpa för, att engageras av.Allt det jag pekat på här kräver engagemang ochmänskliga insatser - mycket meningsfulla arbeten.Jag har mer och mer börjat fundera över att vi be-höver ett nytt ekonomiskt tänkande, ett tänkande somkopplar ihop ekonomi, ekologi och människors in-nersta behov - precis det som beskriveri ekohumanismen, ett ord som många har svårt attförstå. Det ekonomiska systemet måste helt enkeltvärdera människor som de resurser de i verklighetenär.Det område som utan tvekan tydliggör dennakoppling allra tydligast är kultursektorn. Man kansäga att kultursektorn är den nya industrin för att mötanutidsmänniskans behov. Vi i har en radexempel på enskilda konstnärer och musiker som i sigsjälva omsätter mer än stora industriföretag och bidrareller har bidragit till inkomster till landet. Jag kannämna , , och Ace ofBace. Det finns också en rad exempel på satsningarpå kultur i ett område eller en på en ort som lett tillutveckling, arbetstillfällen, optimism, framtidstro ochdärmed nya idéer.Satsningar på kulturprojekt leder ofta till lönsam-ma investeringar. Att kultursatsningar genererar in-komster och ger ett starkt bidrag till den lokala eko-nomin är en syn som gradvis vuxit fram och fått starktgenomslag internationellt. , som var kultur-huvudstad 1990, brukar nämnas som ett bra exempel.I den tyska delstaten gjordes enstudie över kulturens betydelse som ledde till att poli-tikerna där började kalkylera med kulturen som eninvestering som kan generera arbetstillfällen, pengaroch välstånd. Där bedrivs nu en offensiv kulturpolitikmed stora positiva effekter.I går fick vi i kulturutskottet ett meddelande frånEU-kommissionen som visar på kulturens potentialför ökad sysselsättning, inte minst ute i regionernaoch på landsbygden. Här beskrivs en rad projekt inomramen för strukturfonderna. Vad man bl.a. pekar på äratt stöd till kulturen som är billigare än andra investe-ringar, t.ex. i infrastruktur, kan bidra lika mycket somdessa till att förbättra den lokala och regionala drag-ningskraften. I kulturpropositionen, som vi behandla-de , står också många vackra ord om kulturensom motor för utveckling i hela landet och för att gemänniskor redskap att tänka, ifrågasätta, söka kun-skap och finna nya lösningar och nya arbeten.En kommuns eller regions kulturella dragnings-kraft är viktig för att få människorna att stanna, att fådem att våga skapa sig en framtid på den plats där debor och lever, men också för att dra till sig investe-ringar och välutbildad arbetskraft. Jag menar att enkulturell infrastruktur är lika viktig som utbildningoch kommunikationer. Vi i måste ta lärdomav detta och våga satsa mer på kultur. Då får vimycket för pengarna. Jag vill inte säga att kulturenskall vara en sorts städgumma som bara skall använ-das för att avhjälpa alla de problem jag pekade på ibörjan. Kulturen har ett värde i sig, men jag är över-tygad om att satsningar på kultur får bieffekter sombidrar till att avhjälpa de stora samhällsproblem somvi har , och till att ge framtidstro och minskaarbetslösheten.Nästa stora investeringsområde måste bli kul-turområdet. Jag är övertygad om att det är det mesteffektiva sättet att lösgöra all den kraft hos de enskil-da människorna som behövs för ett långsiktigt uthål-ligt samhälle där alla behövs.Anf. 118 () re-plik:Herr talman! Jag återkommer till frågan om sjuk-löneperioden. sade att det ärviktigt att ha bra underlag för bra företagande. Jag villbara kort och gott fråga: Hur ser på den utökade sjuklöneperioden? Är detett hinder för företagen, är det ett problem för företa-gen? Har det kommit till känna?Anf. 119 ()replik:Herr talman! Det är en fråga som diskuteras ochdebatteras mycket. Jag är väl medveten om att det kanmedföra problem för företagsamheten. Det är oerhörtviktigt att följa upp frågan mycket noga. Jag är med-veten om att det är ett problem.Anf. 120 () re-plik:Herr talman! Kan man t.o.m. få ett löfte av Cen-tern att man arbetar för att få en förändring till stånd?Näringsministern antydde att han kunde tänka signågot sådant. Kan man tänka sig att ställerkrav? Man är ju van att höra från talarstolen minst engång vilket stort ansvar tar. Kanman tänka sig ett stort ansvarstagande gentemot små-företagen även här?Anf. 121 ()replik:Herr talman! Småföretagsamheten är en fråga somengagerat oss i under alla år. Det ärsjälvklart att vi kommer att följa den frågan mycketnoga. Jag vågar säga att vi är villiga att arbeta för enförändring när det gäller den här frågan.Anf. 122 ():Herr talman! står inför ganska stora sam-hällsförändringar. Jag tycker att det framgår tydligt avden debatt som förts att i många av destörsta frågorna famlar vi allihop. Det finns inget facitoch vi kan inte använda de gamla värderingarna. Vikan inte använda de gamla traditionella metoderna föratt lösa de problem vi står inför. Vi skall vara ärligaoch erkänna det. Det krävs en helt annan dimensionav politiken i dag.Jag tänker diskutera trafikfrågan ganska mycket.Trafikfrågan är en av de centrala delarna i miljöfrå-gorna, och miljöfrågorna är ju en av de centrala de-larna i den hållbara utvecklingen.Trafikfrågorna är inblandade i majoriteten av demiljöhot vi står inför. Det är också ett område därman inte ser något framtidsperspektiv. Det är snarareett område där vi återigen ser bakåtsträvande metoder.Energiförbrukningen ökar, koldioxidutsläppen ökarosv. Jag tror att vi alla känner till åtminstone destora linjerna i problemen.Trafikpolitiken har alltid varit och är fortfarandeväldigt konservativ. Vi har trott att man kan byggamotorvägar och lösa stora konflikter. Delvis har vilöst en del problem, men vi har skapat andraoch så mycket större problem, som vi inte kanhantera och som vi inte heller kan åtgärda - vikan inte rädda det som en gång har blivit förstört; detär ju det som är problemet med miljöfrågorna.Som jag ser det har vi en konkret möjlighetatt bryta det här mönstret. Vi har faktiskt enmöjlighet att förändra vårt beteende. Om vi inte bör-jar nu kommer vi aldrig att komma fram till någontingannat.Statsministern sade att det nu finns enmöjlighet att utökat budgeten, för nu står vi friaregentemot kapitalet. Jag hoppas att han har rätt. Det ärsynd att regeringen har varit så tam som man har variti de här frågorna. Visserligen är det sant att den somstår i skuld inte är fri, men den passivitet som jagtycker att regeringen har visat har varit en svaghet.Men om inte förr finns det en möjlighet att ocksåförändra politikens innehåll, därför att vi står friaregentemot kapitalet. Jag hoppas verkligen att vi kom-mer att utnyttja den möjligheten. Det är nödvändigtmed politisk handlingskraft.Kapitalismen och marknadsekonomin har ytterstbegränsad förmåga att lösa framför allt miljöproble-men. Företag och industrier går aldrig längre än vadsom är nödvändigt. Jag tycker att jag ser exempel pådet överallt. Vi får inte vara naiva och tro att företa-gen ensamma kommer att lösa de problem som vi stårinför. Industrier är totalt ovilliga att förändraproduktionen i grunden. Låt oss ta t.ex. bilindustrinsom exempel. Där slåss man med näbbar och klor föratt bevara arbetstillfällen, men man kan inte tänka sigatt förändra sin produktion, utan det är bilar som skallproduceras. Man kan egentligen inte heller tänka sigatt utveckla de bilar man producerar speciellt mycket.Vi har fortfarande väldigt hög bensinförbrukning perbil i Sverige.Man kan då fråga sig om det finns ett självända-mål i att producera bilar. Jag tycker inte det. Jag tyck-er att vi skall vrida och vända på det och produceraandra saker - människor som producerar bilarhar kunskap som kan användas till helt andra områ-den. Det är på så sätt vi skall kunna gå vidare.Om vi jämför bilindustrin med data- och IT-tekniken tror jag att vi ganska tydligt ser skillnaden.Det behövs tydliga spelregler för att de här företagenoch industrierna skall få incitament att förändra sinproduktion, och de styrmedlen finns inte . Det ärdärför vi måste ha mer politik än vi kanske vå-gar ha men som det är mycket möjligt att ha.Per sade i debatten att folketnästan alltid har rätt. Det må vara sant. Men för attfolket skall kunna ha rätt behövs det kunskap hos alla.För att veta vad som är rätt behöver vi få funderatillsammans, vi behöver få information, men vi behö-ver också ekonomiska möjligheter att göra de sakersom är rätt, att agera rätt i samhället. Vi behöver de-mokrati i samhället för att kunna göra det som är rätt.Jag menar att dessa tre saker faktiskt egentli-gen inte finns i vårt samhälle. Vi lever inte solidarisktmed andra delar av världen, vi har mycket störreförbrukning än andra. Det handlar om energi, mat ochövrig konsumtion. Det handlar om att vi utnyttjartredje världen för våra egna personliga intressen, ochdet handlar om miljöskulden.Att utveckla miljösektorn får konsekvenser för ossalla. Vi måste förändra vår livsstil, vi måste spara - vimåste tänka efter mycket mer - och vi måste användaden nya tekniken. Där är vi dåliga i dag.Jämställdhet och jämlikhet är en förutsättning föratt kunna göra den positiva utveckling som jag tror attvi alla vill ha möjlig. Men då behöver vi inse att re-surserna skall fördelas rättvist.Jag tror inte att någon av oss sitter inne med allalösningar på alla problem. Det måste vi erkänna.Däremot vet jag en hel del vägar som jag inte vill gå,en hel del vägar som vi gemensamt måste stänga avför att kunna gå vidare till det hållbara samhälle somvi söker.Politikernas roll är att erkänna att facit intefinns. Därför måste vi vara lyhörda - vi måste lyssnapå vad andra människor har att säga. Vi måste kunnabe om hjälp men också ta emot den. Därför är detviktigt att alla människor ges möjlighet att aktivt deltai samhället. Det är vår roll , och den tycker jaginte att vi tar.Anf. 123 (mp):Herr talman! Det finns minst 20 000 kemiskaämnen och ungefär 60 000 kemiska produkter enbartpå den svenska marknaden, och det tillkommer fleratusen varje år.På 30 år har de kemiska ämnena ökat 40 gånger,och kunskaperna om hur produkterna påverkar miljönär i de flesta fall bristfälliga. Det finns tillfredsställan-de toxikologiska data för . Data omskador på miljön finns för . Endast endel av kemikalierna kan identifieras genom analyser.Ett stort antal ligger under detektionsgränsen ochutvecklar giftverkan utan att vi vet om det. Nedbryt-ningsprodukterna är i regel okända.Samtidigt är många av våra värsta miljö- och häl-sostörande kemikalier mycket effektiva och funktio-nella. Skonsammare ersättningskemikalier är ofta intelika effektiva men duger bra ändå. Vikan nöja oss med det näst bästa! Men nyttan ochbekvämligheten för människan tycks vara det endaviktiga. Valfrihet till döds! Den förorenade människanär själv borta efter en mansålder, men denna sam-hällsutveckling är inte uthållig.Vad vi med säkerhet vet är att allting sprids, ochingenting försvinner - det säger entropilagen, som ären naturlag. Kemikalierna finns i dricksvattnet, födan,avloppsslammet, inom- och utomhusluften och påver-kar naturen och människans hälsa. Det finns farligakemikalier i växter, djur, människor, äggstockar,spermier och bröstmjölk, och en ytterst liten del kansamlas in och återanvändas. Det är en angelägenuppgift att radikalt minska kemikalieflödet, och denkemisk-tekniska industrin måste begränsas.Herr talman! Det hjälper inte att försöka begränsautsläppen vid produktionen! Det är förbrukningensom radikalt måste stoppas. Även om det vore nollut-släpp och slutna processer vid fabrikerna körs lastbil-slaster ut genom fabriksgrindarna och sprids.Hälsa och miljö är brickor i ett ekonomiskt spel.Multinationella kemijättar släpper ut nya kemikaliersom de registrerar efter att själva ha testat dem. Efterett antal år kanske det uppstår misstankar om att äm-net är hälso- eller miljöfarligt. Det tar då ungefär tioår att lära sig analysera ämnet och därefter ungefär tioår att driva igenom förbud, om det över huvud tagetgår. Vid det laget har den kemiska industrin bytt utämnet mot en ny okänd substans.Några exempel är förbuden mot PCB och DDT. Istället för PCB kom klorparaffiner och bromeradeflamskyddsmedel, som har visat sig ha stora hälsoef-fekter. I stället för DDT kom nonylfenoletoxilaterna,som har tre fyra gånger så kraftig östrogeneffekt.Forskningen har visat att mäns spermieproduktionhalverats . I vatten, som ärvattentäkt för hela , finns nonylfe-noler. har satt upp ämnet på en begränsnings-lista, och det betyder att önskemål finns om frivilligtbeslut att av användningen skall upphöra till år2000. Efter det blir det kanske lagstiftning. Men kanSverige självständigt lagstifta om kemikalier efterEU-inträdet? Det är den stora frågan.EU:s miljögaranti pratades det mycket om. Ettland skall kunna säga nej till import av en vara medhänvisning till att den är skadlig för miljön. Menförbud betraktas som handelshinder. I EU är dettaalltså inte miljöpolitik utan handelshinder! Sverigetvingas och kan tvingas att ac-ceptera gifter som förbjöds . Vad är vikti-gast - att kemiindustrin får sälja sina gifter eller att ettenskilt land får skydda sin miljö? Det som är tillåtet iett land skall tillåtas i alla. Det sämsta landet blirnorm. Säg i stället: Giftiga ämnen som är förbjudna iett land blir automatiskt förbjudna i hela har utvärderat miljöeffekternainom det svenska jordbruket efter EU-medlemskap, och verket konstaterar att bruket avbekämpningsmedel nu ökar. Medlen har trängt ned ivårt grundvatten. Gång på gång får vi bekräftat genomprovtagning att det är på detta vis, och ändå kan maninte analysera alla bekämpningsmedel. Laboratoriernaklarar inte heller av det.EU:s regler och lagar verkar i stället säkra en fort-satt svensk användning av kemiska medel. Förbudetför trikloretylen har överklagats av 60 företag. Läns-rätten gav dem rätt och sade att bekräf-tar att man kan överklaga, därför att ett land inte fårgå före. kar Kemikalieinspektionen överklagat tillnästa instans. Det skall bli mycket spännande att sevad som sker där. Stämmer länsrättens dom blir detprocessande. Företag och den fria marknaden har intedet ansvaret. Det ser vi när 60 företag överklagar. Detmåste finnas regler och stränga bestämmelser fördetta.Kemikalieinspektionen säger att bekämpningsme-del inte är ett prioriterat område nationellt.Anf. 124 ():Herr talman! För att vårt land skall få en hållbarsamhällsutveckling på måste vi anta mångautmaningar. Jag säger hellre "anta utmaningar" än"lösa problem", för jag tycker att vi behöver en posi-tiv grundton. Vi politiker har ett ansvar för att ingeframtidshopp.En stor utmaning att klara är välfärden. Välfärd ärekonomiska ersättningar när den egna förmågan tillförsörjning sviktar tilfälligt eller permanent. Välfärdär också offentliga tjänster och service. Men välfärdoch trygghet är mycket mer.Den offentligt finansierade välfärden är därför be-roende av flera fundament. Välfärden är beroende aven etisk grund - en sammanhållen etik och en gemen-sam känsla för rätt och fel, där goda dygder som per-sonligt ansvarstagande, hederlighet, att göra rätt försig, att hushålla med resurser, att dela med sig osv.måste få bli allmänna ideal igen.Välfärden är vidare beroende av en stark ideellsektor som kan skapa trygghet, närhet och gemen-skap. Familjer, föreningar, organisationer och frivil-ligcentraler skall därför stöttas i sina roller som nät-verksbyggare.Välfärden är dessutom utomordentligt beroendeav en stark privat sektor som genererar de resursersom behövs för att finansiera den offentliga välfärden.Ingen annanstans ifrån än från näringslivet kommerresurserna som kan finansiera ett uthålligt välfärdssys-tem. Företagandet måste därför få goda långsiktigavillkor. Entreprenörskap och företagaranda måsteuppmuntras i hela landet. Det leder till ekonomisktillväxt, vilket för oss kristdemokrater inte är någotmål utan ett medel för att skapa välfärd.I dag har dessa välfärdens fundament brister.Även själva välfärdssystemen har stora brister. Da-gens socialförsäkringssytem är inte tillräckligt robustaför att skapa ekonomisk trygghet, som är en viktig deli ett välfärdssamhälle.Sedan 1990 har ungefär 330 förändringar genom-förts i systemen. De utgör inte heller precis någonöversiktlig helhet. 1995 fanns det 47 olika ersättning-styper i dessa system, som regleras i ett femtontallagar och administreras av ett tiotal olika huvudmän.Det spretar alldeles för mycket.De är inte heller effektiva. Dels administration,dels fusk, överutnyttjande och systembrister slukar12-14 miljarder kronor . En stor brist är ocksåatt inte alla medborgare omfattas av systemen. Ca10 % står utanför.Inför framtidens utmaning att bygga hållbaratrygghetssystem måste en insikt växa fram om att detinte längre håller att fortsätta lappa och laga. Vi kaninte addera ytterligare ett hundratal eller ett par hund-ra förändringar under resten av 90-talet till de 330 viredan har. Vi måste i stället gemensamt över parti-gränserna ta ett större grepp på systemen, där sam-ordning, renodling och förenkling måste bli ledord.I de överväganden som måste göras när det gälleratt starta denna mödosamma väg mot hållbara systemvill vi kristdemokrater bidra också med ett flertalvägledande principer. Systemet måste vara ekono-miskt robust. Det måste vara politisk robust, och detmåste råda bred enighet. Det måste vara skyddat motdagspolitik, innehålla goda incitament, ha bra kopp-ling mellan inbetalda avgifter och förmåner, varaflexibelt osv.Förutom en insikt om brister och förändringsbe-hov kommer det att krävas vilja och mod av oss poli-tiker för att ta det samlade grepp som behövs - likamycket vilja och mod som pensionsuppgörelsen harkrävt.Min förhoppning är att de motigheter som hardrabbat genomförandet av det reformerade pensions-systemet i stället för att avskräcka skall få sporra osstill nya stordåd genom gemensamma tag. Det, herrtalman, är inte bara önskvärt; det är nödvändigt.Anf. 125 ():Herr talman! "En hållbar samhällsutveckling pålängre sikt" - det är en rubrik som tilltalar mig. Den andas framtidstro och en vilja tillförändring och förnyelse.I vår huvudstad finns det framtidstrooch vilja. För att klara av en hållbar samhällsutveck-ling på är dock frågan om förståelse ocksånödvändig.Staden präglas av stora skillnader i boende, häl-sosituation, social tillvaro och inte minst arbetstillfäl-len, vilket ofta också är karakteristiskt för en storstad.I det fallet är inte något undantag. Kost-nadsläget i är också högre än i andra regi-oner i landet, vilket inte är så svårt att se när mantittar t.ex. på prisnivån på våra bostäder.Jag vill ändå, herr talman, inte anslå någon gnälligton vad beträffar utvecklingen av storstaden. Iblandtycker jag att det i debattsammanhang och i debattin-lägg närmast förekommer en tävlan om vem som hardet sämst. Jag vill på intet sätt ställa mig i den kören.Stockholm är en bra och vacker huvudstad, men denkan också bli bättre. Jag vill att landet i övrigt skall hadraghjälp av Stockholm.Därför vill jag med kraft motarbeta alla tendensertill ökad splittring mellan landets olika delar. Vi vill istället se en diskussion om hur en nationell arbetsför-delning skall se ut mellan regionerna.Stockholm ligger långt fram på infor-mationsteknikens område, och målet är att göraStockholm till IT-huvudstad. Det förutsättersjälvfallet att resurser och möjligheter för att genom-föra detta inte går i stöpet.Framtidens arbetsmarknad blir mer och mer kun-skapsintensiv. Det behövs omställningar i arbetsor-ganisationer, högre utbildning, vidareutbildning, kun-skapsöverföring osv.Men för att minska klyftorna mellan fattiga och ri-ka behövs också utbildningsinsatser på gundskole-och gymnasienivå. Låt mig bara ta ett exempel på hurdet ser ut i i dag:Endast 4 200 utländska medborgare i åldern är registrerade som öppet arbetslösa.