prot · GL0944 · 1997-12-10 00:00:00 — Dessa annonser som Sida gårut med är upplysningar om exakt det som vill se, nämligen enskilda organisationers hängiv-na arbete i biståndet. Det är exempel efter exempel.Det är bl.a. den här upplysningen och den här kun-skapshöjande insatsen som man vill åstadkomma medannonserna. Jag håller helt med om attdet bästa är ett bra bistånd. Naturligtvis är det så. Mendet vill också till en hel del upplysning på området.Det är alldeles uppenbart.Anf. 37 () replik:Fru talman! Det är bra att vi får den här debattenhyfsad. Att ha som övergripande mål innebär attutbetalningar är det enda som krävs för att målet skalluppfyllas, och det är ett mycket trubbigt mål.Sida har gått över till att prata om enprocentsmed-let. Då är diskussionen nere på en rimlig nivå. Detviktiga är vilket resultat vi åstadkommer i de länder visamarbetar med. Målet måste vara att utrota fattigdo-men och att göra det på ett effektivt sätt.Jag tror att det för biståndsviljan hade varitmycket bättre om pengarna hade kanaliserats helt ochhållet genom enskilda organisationer och om denreklam som Sida gör hade varit en beskrivning avvilka enskilda organisationer man stöder och vilkeninsats de gör. Såsom reklamen nu är utformad blir detbara förvirrat.Anf. 38 ()replik:Fru talman! arbetar för utsatta barni på såväl barnhems- som lagstiftningsnivå.Naturskyddsföreningen arbetar med kunskapsöverfö-ring till den ryska miljöorganisationen , somarbetar för bevarandet av ur- och naturskogarna.Svenska kyrkans mission bekämpar barnprostitution iFilippinerna.Detta är bara tre exempel på enskilda organisatio-ners arbete som Sida berättar om i dessa annonser.Om studerar de här annonserna nogaskall han få se att det är just detta som han för en litenstund sedan och igen understryker, nämligen en-skilda organisationers viktiga arbete. t.o.m. så långt att han säger att allt bistånd skallkanaliseras via sådana här kanaler. Det är ingen snut-tifiering, det är inga små saker som görs. Det är en avgrunderna för det svenska biståndet.Återigen till enprocentsmålet. När beslutet engång fattades här i var tanken att avBNI skulle säkras, medan vi själva skulle behålla99 % av BNI för att göra det vi önskar. fann rege-ringen att vi inte orkade med denna enda procent,utan vi skall ha själva och skall gå tillbistånd. Det är en felaktig utveckling, enligt min me-ning.Anf. 39 () replik:Fru talman! har regeringen i sam-arbete med fått ordning på ekonomin.Det var det som tillsammans med parti misslyckadesmed: att hålla ordning på kronor och ören när vi satt iregering tillsammans med och kristde-mokraterna. Jag och tycker att det harvarit angeläget att få ordning på landets ekonomi.Då frågar mig varför det ärSida som skall få uppdraget att planera en återtagningav enprocentsmålet. Det finns en ganska enkel för-klaring. Det här måste ske på ett sätt som gör att vibibehåller kvaliteten och inte fyller på reservations-anslagen genom att ge en stor summa pengar . Det är oerhört viktigt att behålla kvaliteten.Det är den enkla förklaringen. Det är också därför viinte anger några konkreta summor i fråga om huråtertagningen skall ske.Jag skulle vilja ställa en fråga till . En anledning till att man håller ett sådantanförande som gjorde tidigareär att man själv håller fanan högt. Sanningen är dockatt också sparar på biståndet och har sågjort /95. Men ni sparar inte lika mycketsom regeringen och . Därmed kan nihålla den här typen av tal och be oss stå med skam-mens rodnad på kinderna.Anf. 40 ()replik:Fru talman! Varför skall vi fråga Sida om en plan?Vem frågade när man gick ned till ? Manbara klippte till, och Sida fick anpassa sig efter densituationen. Man skulle kunna göra precis likadant nu:höja biståndet och låta Sida tackla det problemet.Dessutom vill jag påminna om att Sida i sin anslags-framställning hade en höjning som rege-ringen inte tog. Sida är alltså redan berett att höjabiståndsanslagen.Det är riktigt som säger att vi till-sammans med socialdemokraterna skar 1 miljard1993. Det var fel. Jag sade det då, och jag säger detnu: Det var fel. Menar att vi inteskulle kunna sanera svensk ekonomi utan att göra dekraftiga nedskärningar som gjorts på biståndsområ-det? Inget annat anslagsområde har fått vidkännas såkraftiga nedskärningar som biståndet.Nu säger liksom socialdemokra-terna att ekonomin är i balans. finns det egnapengar. Man har egna pengar att dela ut till kommu-nerna. Men varför är man så långsam när det gällerbiståndet?Anf. 41 () replik:Fru talman! När talade omsaneringen av ekonomin och besparingarna på bistån-det använde han uttrycket "klippte till". Det visade sigfaktiskt finnas så pass stora reservationsanslag att detgick att göra en besparing på biståndet utan att deviktiga projekten skadades. Det kan ju vara väldigtkänsligt att göra sådana här snabba besparingar.Jag vidhåller vad jag har sagt om Sida.Jag och tror att det vore väldigt bra omSida fick göra en plan så att vi kan se hur man kangöra ett återtag och hur snabbt det kan göras. Vi kanha olika informationskällor när vi diskuterar medSida, men det har också funnits en oro för att Sida omdet blir alltför stora summor inte kan bibehålla denkvalitet och långsiktighet som vi förväntar oss avSida.Sedan säger att det var felatt spara 1 miljard 1993. Men återigen, Karl-GöranBiörsmark: Ni fortsätter ju att spara på biståndet, menni sparar inte lika mycket som regeringen och Center-partiet.Anf. 42 ()replik:Fru talman! Jag tar den sista frågan först. Vi harett påslag i vårt budgetförslag, som Socialdemokra-terna och har sagt nej till, på 1 ½ miljard. Omvi fick igenom det skulle det innebära att vi liggeröver . Vi skulle alltså med sådana steg de när-maste tre åren kunna komma i början av2000-talet. Med den utveckling som ni föreslår ochstår bakom dröjer det tills långt in , kan-ske 2020 eller 2030, innan man är framme där. Det ärdet som är skillnaden. Vi tar inte ett kliv -det klarar vi inte av i vårt budgetalternativ. Men viklarar det , och det är en viktig informa-tion.Sedan säger att det fanns sådanareservationsanslag att det inte var några problem förSida att klara detta. Det är inte riktigt sant. Först ochfrämst är en del av dessa reservationsanslag inteckna-de för framtida åtgärder. vet vi också attenskilda organisationer blev mycket hårt drabbade ibesparingsskedet när man gick ned till . Detblev direkt en 20-procentig nedskärning i enskildaorganisationers budgetar. Många organisationer hadeplanerat flera projekt som man bara skar bort, plöts-ligt och abrupt, för att klara av den situation somuppstod i och med den kraftiga nedskärningen. Detfinns många exempel på detta. Underskatta alltså inteden svårighet som uppstod vid den här nedskärningen.Faktum kvarstår. Vi har olika syn på det här. Vihar tacklat problemen litet olika. Jag tror också, somjag har sagt tidigare här i talarstolen, att det här ärviktigt för informationen utåt och den bild vi ger avbiståndet och biståndsviljan.Anf. 43 HANS ():Fru talman! "The world has enough for everyone'sneed, but not for everyone's greed." Det tycker jag ärett viktigt citat av . Det sätter ljusetpå hur mycket som finns, dvs. resurserna, men fram-för allt på hur man fördelar det. Att täcka behov -riktiga behov, mänskliga behov - är en sak; att täckade giriga behoven är en annan sak. Hur fördelningenser ut är till stor del en maktfråga.Vänsterpartiet har i andra sammanhang föreslagiten internationell transaktionsskatt på kapitalrörelser.Hade vi haft en sådan beskattning på en halv procentskulle vi ha haft intäkter motsvarande tredjevärldens samt östländernas skuldbörda.Vi kan också titta på världens militärutgifter, 800miljarder US-dollar. Man brukar säga att knappt 10miljarder dollar skulle räcka till att få fram vatten tillkvinnorna på landsbygden i hela världen. skulle räcka till att få fram mödra- och barna-vårdsprogram för alla fattiga över hela världen.Det är i hög grad en fråga om fördelning. Afrikahar betalat av ungefär dubbelt såmycket på sin skuldbörda som man har förbrukat påutbildning och sjukvård. Det är sådana jämförelserman måste göra. Som K-G Biörsmark sade harOECD-länderna nedbringat sin biståndsvolym till0,25-0,av BNP. Det är skamligt - det är Väns-terpartiets uppfattning.Bistånd handlar naturligtvis om en liten del av detsom måste ske för att vi skall bekämpa fattigdomenoch få en dräglig värld att leva i. Vi har en oerhörtojämn utveckling. Den globala kapitalismen skördarmånga offer, som vissa regioner dras med ien tillväxt som skapar möjligheter till en bättre väl-färd - men också stora klassklyftor, social utslagningoch marginalisering.Den nyliberala, globala kapitalismen har fått starkhjälp av många av de strukturanpassningsprogramsom Bretton Woods-organen har genomfört. Jag harsjälv på många håll, framför allt i , settde brutala effekterna av dessa omstöpningar.När lägger fram sin moderata synhör jag verkligen cynismerna vina genom salen. Visstfinns det vanstyre, visst finns det korrupta politiskasystem. Men man kan inte skylla världens fattigdompå vanstyre och på att man inte har tillsatt tillräckligtdugliga politiker utan att säga ett ord om kolonialis-mens folkmord, om hur med brutalt våld rita-de om kartorna, drog sina gränser som man ville,exploaterade naturresurserna, dödade tio miljoner,kanske hundra miljoner människor under seklernasgång. Inte ett ord sägs om att bomba tillbaka ländertill stenåldern, inte ett ord om hur de kapitalistiskamarknadskrafterna skövlar miljön och de socialavillkoren för många människor. Jag har mött det härår ut och år in i ett arbete bland mycket fattiga männi-skor runt om i , , och jagblir förvånad när jag hör det omdömet.Det verkar så lätt. Bara man gör som några länder- jag förmodar att det är några av de asiatiska tigrarnasom åsyftas eller kanske , som har en helt annanbefolkningsstruktur och tradition - är det ingen konst.Snabbt, utan stöd eller insatser tar man sig ur fattig-domen. Det är en felsyn. Det finns inga enkla lösning-ar, lika litet på det här problemet som när det gällerarbetslösheten i , där också troratt det räcker med en avreglering och en skattesänk-ning. Sedan fixar det sig.Skall vi få en värld att leva i krävs det oändligtmånga insatser i den allmänna ekonomiska politikenoch i handelspolitiken. Man måste avveckla skuld-bördan, nedrusta, få en annan maktstruktur i FN ochandra organ. Då krävs det ett mycket större socialtintresse, ett ekologiskt intresse, ett riktigt intresse förriktiga människors mänskliga rättigheter än vad mo-deraterna har förmåga att uppbringa.Låt mig också säga att många av de här frågornaär verkliga maktfrågor, inte bara mellan länder, intebara mellan klasser inom länder utan också mellankön. Om jag tittar närmare på hur fattigdomen ärstrukturerad ser jag hur kvinnor verkligen är dubbeltdrabbade i de fattiga länderna. Man brukar säga attkvinnor gör två tredjedelar av världens arbete. De fåren tiondel av världens inkomster och besitter ägande-rätten till en hundradel av världens tillgångar.I den omfattande ekonomiska internationaliseringvi har står de 500 största bolagen, de transnatio-nella företagen, för av världshandeln. Denmakt som det här ger uttryck för är också ett problemsom måste lösas. Det är en maktomfördelning sommåste till om vi på allvar skall komma till skott medatt bekämpa fattigdomen för alla människor på allakontinenter.Det här är en av förklaringarna till att jag vill yrkabifall till reservation nr 8, ett nationellt råd förVärldsbanksfrågor. Det handlar om de organ, BrettonWoods-institutionerna, som genomför de brutalastrukturanpassningarna. är det viktigt meddessa strukturanpassningar, men de måste ske på ettsätt som man har förtroende för i landet, som gynnardemokratiska krafter som i sin tur gynnar ett sam-hällssystem som kan få bukt med korruption ochmissbruk av resurser. Att låta svenska enskilda orga-nisationer och parlamentariker från alla partier delta iett råd för att kommunicera med regeringen inför dediskussioner som förs i Bretton Woods-institutionernavore ett rejält steg framåt. Det vore ett steg mot attfokusera några av de viktigaste frågorna för att fåbukt med fattigdomsproblemen i världen.Jag vill också yrka bifall till reservation 6. Jag ärdå inne på biståndet som naturligtvis är en mindre del,som man brukar säga, av det som måste till för att fåbukt med fattigdomsproblemet. Men det är så viktigt.Jag skall med kraft vända mig mot den process vi harhaft, där vi har droppat vårt volymmål från nedtill . Jag håller med om det han engång sade, att det var en skammens gräns.De flesta länder i världen är inte i närheten ens avde . Men det är inget skäl för att Sverigeskall svika sitt åtagande. Om man har lovat kyrkan sitttionde, inte säger man väl då: tyckte jag att detblev litet för dyrt med julklappar, det var litet jobbi-gare att betala skatten, så det blir en femtondel i år.Det är motsvarande de . Inte kan mansäga så. Det är omoraliskt.Inte kan man, , spekulera i vad somhänt med kronkursen . När den gickned första gången rasade den verkligen. Det är klartatt kronkursen fluktuerar. Därför är det reala innehål-let av det vi lovar att ge i bistånd fluktuerande. Detberor på vår tillväxt och det beror på vår valutakurs.Självklart, eftersom vi framför allt betalar i annanvaluta. Det är därför det är så viktigt att veta ochkunna lita på att vi är beredda att avstå inte ett tiondemen en hundradel.Det är en del för mycket för , somgrinar så illa över de inhemska skatterna. Det är enavgrund mellan oss, . Men tyvärr ocksåtill . Det går inte att hävda att målet inteär så viktigt. Effektiviteten är oerhört viktig. Det kaninte vara viktigare. Vi skall få ut så mycket som möj-ligt av pengarna. Men åtagandet att kunna avstå enhundradel skall stå fast.Det regeringen i budgetpropositionen kommermed är att ingenting händer , ingenting händer1999 och kommer vi . Då harman överträtt skammens gräns, tycker jag, när mansamtidigt signalerar den oändliga optimismen om densvenska tillväxten och den svenska ekonomins till-frisknande. är i det här fallet ett exempel. Jaghar mött så många människor ute i världen som harnoterat att gav upp en solidarisk målsättning.När det gäller målsättning och metoder är det, somjag sade tidigare, inte lätt att få ett bra utvecklat sam-arbete i partnerskap med underifrånperspektiv somgynnar den demokratiska utvecklingen med de bi-ståndsmål vi har. Men från sida delarvi den strategi som regeringen har mejslat ut och detär ett långsiktigt arbete. Kan det bara konkretiseras påett riktigt sätt tror jag att återigen skall kunnabli ett föregångsland, om vi åtminstone tar tillbakavolymmålet.Anf. 44 () replik:Fru talman! Det är alltid besvärligt när Hans An-dersson inte hör på vad man säger. Jag framhöll allde-les särskilt slaveriet, kolonialismen och socialismen.Jag framhöll också roll när det handlade omslaveriet, kolonialismen och socialismen och denstora betydelse som planekonomi och socialism harhaft när det gällt att skapa fattigdom i u-världen.Jag kan när man talar om tillägga attt.ex. och mellan krigen faktiskthörde till världens fem rikaste länder. De har alldelespå egen hand tagit sig ned i fattigdomen bl.a. medhjälp av planekonomi och protektionism.Lösningen skulle enligt vara To-binskatten. Om man tittar på vad den skulle innebäraför t.ex. , som har itransaktioner, finner man att en Tobinskatt skulledrabba med en lika stor summa som hela detsvenska biståndet.Sedan säger att han vill lösa fat-tigdomsproblemen. Vi säger från vår sida att vi villutrota fattigdomen i världen, därför att fattigdomen ärvärldens största gissel. Jag tror att målsättningen ärdensamma. Det som skiljer är att vi tycker att manskall vara utomordentligt effektiv i de insatser vi gör.Hans Andersson står kvar vid det gamla utbetal-ningsmålet.Anf. 45 HANS () replik:Nej, fru talman, jag står kvar vid utbetalningsmå-let, men också vid ett kostnadseffektivt bistånd.Visst drabbades , och avproblem. Men de är väl inte våra biståndsmottagare.Det jag talade om var det jag tyckte att jag hördemycket väl, men vi får väl titta i protokollet, nämligenatt starkt skyllde fattigdomen i världenpå vanstyre och oförmåga att tillsätta regeringar. Menhan lyckades inte med ett enda ord ta upp vad somfaktiskt har pågått , kolonialis-tisk och imperialistisk utsugning, utplundring ochmiljöförstöring. Man har utnyttjat korrupta regimeroch pådyvlat dem oerhörda skuldbördor, inte minstför att köpa vapen som tillverkas i industriländerna.Jag tycker inte att förstår de meka-nismer som har bidragit till den ojämlika utvecklingeni världen - vilka som makten haver och vilka somegentligen inte har någon. Handlar det bara om fråganatt vi skall vara överens om att ha ett effektivt svensktbistånd är det inga problem. Men det jag ser i prakti-ken, , talar emot det. Det är stora ideo-logiska, moraliska och ekonomiskt sakliga klyftormellan oss.Anf. 46 () replik:Fru talman! Om man tittar på de länder som har destora problemen är det vanligen så att de har drabbats- har drabbats trefalt - av samtliga dessa treproblem. Det finns andra länder som inte har drabbatsav kolonialism, som bara har drabbats av vanstyre. Vikan ta eller som exempel. Det viktiga äratt dessa länder får demokrati, mänskliga rättigheteroch marknadsekonomi. Det är detta vi skall verka för.Det är inte gåvobiståndet som är det viktiga för att viskall få en utveckling på det sätt som skett i Stillahav-sasien. Där kan vi se att man har kunnatgå från absolut fattigdom till relativt välstånd. Det ärerfarenheterna därifrån som vi tycker att man skall tatill vara.Anf. 47 HANS () replik:Fru talman! Det är därför detta är så svårt. Manskall åstadkomma en ekonomisk utveckling, en till-växt, som inte exploaterar miljön, som inte marginali-serar människorna och som inte slår ut människornasocialt. Jag har varit i , som gillade förut, och jag har aldrig sett så mångagatubarn, fattiga människor, människor som inte fårgå i skolan, prostituerade småflickor på gatorna som . Det är den okänsligheten hos närhan bedömer världen som jag inte riktigt förstår.Vi säger ja till mänskliga rättigheter, demokratioch tillväxt, men också till att kunna klara de socialtallra viktigaste tingen, nämligen skola till barnen,bekämpande av analfabetismen, få upp folkhälsan ochfå ned barnadödligheten. Med dessa sociala indikato-rer är ett mycket bra exempel, med det finnsandra demokratiproblem där. Vi skall kanske åter-komma till det i nästa debatt. har entendens att bortse från den sociala sidan av fattig-domsbekämpningen. Därmed tycker jag att han har enorealistisk uppfattning om världen.Anf. 48 ():Fru talman! Den nya hotbilden i världen visar intelängre arméer, bombplan och vapenarsenaler. Stabili-tet och fred skapas inte med starka militära försvarutan genom en oförtruten kamp mot fattigdom ochsociala orättvisor. De nya stora hoten mot jordensbefolkning är kopplade till de ökande klyftorna mel-lan rika och fattiga, den snabba folkökningen, överut-nyttjandet av jordens naturresurser och den oavbrutnaförstöringen av vår miljö och natur.Det har gjorts prognoser över säkerheten i världensom visar att kommer orsaken till att ett krigbryter ut att vara miljösituationen i världen, och tillmiljön hör t.ex. jordens vattenresurser. Det är en sfärdär biståndsarbetet varit aktivt, byggtpumphus och borrat brunnar. har viemellertid en vattenbrist i ett trettiotal län-der. Brist på vatten betyder brist på mat. Brist på matbetyder konflikter som mycket snabbtkan förändras till väpnad kamp.Det land som ligger uppströms en stor flod hargod tillgång på vatten till människor, till djur och tillsina fält. Men landet som ligger längs nedströms fårkanske inte tillräckligt. Historien kan berätta ommånga sådana konflikter.År 1994 hölls i en internationell konfe-rens om low intensity conflicts. Det kan väl fritt över-sättas med konflikter av låg intensitet. Under konfe-rensen gjorde man en dataskiss som fick namnetVärldens hotbild som datalandskap. Den visar enkonstruerad hotbildsutveckling till år2010. Tanken var att man med kunskap om de över-hängande hoten skulle kunna planera konfliktföre-byggande åtgärder innan de stora kriserna, katastro-ferna och konflikterna slår till.Dataskissen fick bl.a. fram två nya stora hotbilder.De här två skilde sig mycket från de övriga. Denförsta stora hotbilden handlade om regionala konflik-ter, etniska oroligheter och spridning av massförstö-relsevapen, dvs. atomvapen, biologiska vapen ochkemiska vapen. Den andra handlade om resurser ochekologiska hot och därmed sammanhängande mass-flykt och migration, dvs. det som oftaframhållit - blir miljöflyktingar en realitet.Människor som inget hellre vill än att bo kvar i sinahemländer måste fly därför att de kanvistas där av miljö- och hälsoskäl.Säkerhetsrådet fastslog att icke-militära källor till instabilitet inom de ekonomiska,sociala och ekologiska områdena har blivit ett hot motfreden.Därmed har jag kommit fram till vad iolika sammanhang drivit, nämligen att vattenfrågan ärett säkerhetsrådsärende. Det framhåller vi också iMiljöpartiets biståndsmotion.Vi vill med detta säga att även om solidaritet medmänniskor i utsatta positioner är den största drivkraf-ten för för att arbeta med utvecklings-samarbete så är det ingen tvekan om att bistånd ochutvecklingssamarbete kan bli ett verktyg i de interna-tionella relationernas, säkerhetspolitikens, fredens ochmiljöns tjänst.Ordet bistånd har fått en negativ klang när detgäller relationer mellan ett i-land och ett u-land. Detgamla, uppifrån givarens horisont styrda, biståndetfinns förhoppningsvis inte längre. Man talar nu hellreom utvecklingssamarbete för att beteckna att det gäl-ler att stödja människor i deras egna ansträngningaroch på deras egna villkor. Man talar om att världenhar genomgått en snabb och dramatisk ekonomiskglobalisering, alltför snabb verkar det ibland om manser på vissa länder i . Man talar om biståndspro-jekt som i fortsättningen skall finansieras av den pri-vata marknaden, och det är nytt.Miljöpartiet vill framhålla att stora pengar fordrarstort ansvar. Det dröjde länge innan den med rättahårt kritiserade tog sitt ansvar ochförstod att konsekvensbeskrivningar är ett måste. Omvästvärldens marknader slår sig ned i utvecklingslän-derna får det inte bli en klipparnas marknad så attföretag och kapital går in och hämtar hem stora vins-ter som man försvinner med . Förutomatt man har slagit ut den inhemska marknaden lämnarman kanske efter sig sociala problem och förstördanaturresurser. Det måste finnas spärrar, konsekvens-beskrivningar på lån och krediter och varför inte vill-korade ansvarsåtaganden i någon form också efter detatt företaget är borta. Innan det s.k. kapitalmarknads-biståndet startar behövs fasta ramar och ett fungeran-de regelverk. är ett varnande exempelpå hur det kan gå om man bortser ifrån vilka följderett bistånd kan få.Till inspektionspanel, som instifta-des , kommer ständigt nya anmäl-ningar. Den sista kom , och undersökningpågår just nu om skador orsakade av kolkraftverketSingrauli i . Liksom i dammprojekten harmänniskor inte heller här fått tillräcklig kompensationför den jord de tvingats lämna.Världsbanken har arbetat hårt föratt förbättra sitt dåliga rykte. Men om man nu föränd-rar sin policy och ambitiöst försöker göra både socialaoch miljömässiga konsekvensanalyser före sina åta-ganden hjälper det inte mycket om man inte har sam-ma policy i hela . Då tänker jag påMIGA, Organisationen för multilaterala investerings-garantier.IFC, FN:s internationella finansieringsbolag, stäl-ler miljökrav i sin kreditgivning numera. Det är tydli-gen alldeles nytt. kommer jag till min fråga tillbiståndsministern. Hur kan det komma sig att Sverigeinte ställer sådana krav när man ger statsstödda ga-rantier och krediter som t.ex. till det stora dammpro-jektet i ?Svaret från chef när hanfick den frågan var: Vi har inte rätt att säga nej avmiljöskäl.