prot · GK0985 · 1997-04-08 00:00:00 — Det blir också möjligt att utnyttja alla olika per-sonalkategoriers kompetens på ett bättre sätt. Då blirdet en omställningsperiod innan man har lärt sig attutnyttja detta och lärt sig att t.ex. nya datasystem kanavlasta och kan vara en bra hjälp. Detta tar tid, ochdet ingriper i personalens vardag i vårdarbetet.Så här rörigt är det just nu och måste kanske varadet tills man har hittat de nya arbetsformerna.Men det händer otroligt mycket, och jag är mycketpositiv till detta utvecklingsarbete. Det som vi fråncentralt håll har gjort är att vi har kommit överensmed sjukvårdshuvudmännen om hur vi skall användaen del av Dagmarpengarna för att stötta den processsom pågår, för att få fram nya och spännande arbets-metoder och för att också bli effektivare. Jag vet attdet händer mycket för att man effektivare skall kortaköerna och för att man skall hitta ett sätt att utnyttjaockså de specialister som vi har, bl.a. kirurger, så attde verkligen får göra det som de är bäst på.Anf. 22 ():Herr talman! Det är jättebra. Vi tycks även i dennafråga vara väldigt överens i grunden. Men jag trorändå att det finns vissa delar i den struktur och denorganisation som vi har som är svårare respektivelättare att röra vid. Jag är inte säker på att allt utveck-lingsarbete runt om lokalt sätter tummen just på detta.När man har kommit in i en viss jargong kanske mandiskuterar vissa saker men inte andra. Det har t.ex.diskuterats väldigt mycket när man tvingas säga uppmänniskor vilken personalkategori som skall sägasupp. Det är inte många som har föreslagit att de somhar högst lön skall sägas upp, utan det är de som kan-ske av tradition har varit lättast att säga upp.Beträffande t.ex. vården i livets slutskede, som ären vård som jag tror att alla i vill prioritera,är det omvårdnadspersonalen som är mest angelägen.Men läkarna har det konsultativa ansvaret. För attkunna skapa dessa utrymmen tror jag att man måstetitta mycket ekonomiskt på att vi alla gör det som viär bäst på. Jag brukar säga att en ekonom som verkli-gen kan det här gör saker och ting mycket fortare änen som är ännu mer kompetent men inte på dettaområde. Det är mycket viktigt att vi även vågar sedetta och att om det skulle vara så att det finns någotför mycket att vi även vågar rätta till det. Jag vet -och jag vill säga det igen för att jag inte skall bli miss-förstådd - att det finns en rad administrativa uppgiftersom läkarna måste ha. Det gäller kanske även sjuk-sköterskorna. Men jag tror att man skall gå in medöppna ögon och verkligen titta vad som är nödvändigtför läkarna att göra och inte. En del läkare tycker attdet är roligt att arbeta med datorer och administrativauppgifter. Men det är inte alla som tycker det. Det ärdärför viktigt att man kan påverka sin arbetssituationoch lämna över arbetsuppgifter som man i det lägetinte nödvändigtvis måste ha.Jag tror att det är viktigt att vi från statens sida ochfrån sida talar om att vi är medvetna omatt vårdköerna skall minska och att patienterna inteskall behöva vänta. De äldre skall ha rätt till en snabbvård, osv. Då blir ju trycket annorlunda. Det gälleräven primärvården. Sedan jag ställde den här interpel-lationen har jag fått rapporter om att det finns ävenvårdcentraler där man behöver gå igenom dessa ruti-ner för att nå ett optimalt resultat för patienterna.Jag tackar så mycket och ser fram emot ett fortsattagerande på detta område.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1996/97:224 om re-geringens förslag till nedskärningar m.m.Anf. 23 Finansminister ():Herr talman! har frågat statsminis-tern vilka de huvudsakliga skälen är till att regeringensedan valet förelagt ett antal förslag avse-ende nedskärningar, besparingar och skattehöjningar.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jagsom skall svara på interpellationen.Enligt försöker den nuvarande re-geringen medvetet vilseleda svenska folket genom atthävda att den tidigare regeringen bär skulden tilldagens ekonomiska situation. På ovannämnda frågavore det dock mycket vilseledande att svara på annatsätt än med ett konstaterande att skälet till förslagenom nedskärningar, besparingar och skattehöjningarvar det statsfinansiella läge som rådde vid regerings-skiftet hösten 1994.Målet för budgetpolitiken är att underskottet i deoffentliga finanserna skall understiga av BNP i åroch vara 1998. Detta har en bred majoriteti ställt sig bakom. visade de of-fentliga finanserna ett underskott på avBNP, men genom ett kraftfullt konsolideringsprogramhar nu detta underskott minskat för att bli lägre än3 % av BNP.Den snabba förbättringen av de offentliga finan-serna är anmärkningsvärd vid en internationell jämfö-relse och saknar motstycke bland . År1993 hade näst det största offentligaunderskottet bland . ärSverige ett av de länder i som har de starkasteoffentliga finanserna. Denna utveckling har lett till ettmarkant ökat förtroende för den svenska ekonomiskapolitiken och är en avgörande faktor bakom räntened-gången.Saneringsprogrammet omfattar totalt 126 miljar-der och består av en större andel utgiftsminskningarän inkomstökningar. De har fördelats tidsmässigt föratt ge så snabb och påtaglig effekt som möjligt. Be-sparingarna har dessutom i möjligaste mån undvikitvälfärdens kärna, och fördelningsprofilen har varitrimlig; den femtedel av hushållen som har den högstaekonomiska standarden har bidragit med nära 40 %av budgetförstärkningen, medan den femtedel som lägsta standarden har bidragit med ca 15 %.När de offentliga finanserna nu framgångsrikt ärpå väg att stabiliseras återstår andra allvarliga pro-blem att lösa. Det viktigaste just nu är arbetslösheten.Målet att halvera den öppna arbetslösheten till år2000 står fast. Framgången i arbetet med att sanera deoffentliga finanserna gör att vi nu håller på att åter-vinna det handlingsutrymme i den ekonomiska politi-ken som hade gått förlorat. De åtgärdersom regeringen föreslår på detta område kommer attredovisas i vårpropositionen om en vecka.Anf. 24 ():Herr talman! Det är nog ganska många utanfördenna kammare som inte har märkt de positiva effek-terna av de starka offentliga finanserna. Det märker viju varje dag.Varje gång statsrådet, och även andra statsråd,stått i talarstol eller varit ute och rest iSverige och då fått frågor om skälen till besparingar,neddragningar och skattehöjningar har det unisontlåtit: Allt är regeringen fel. Det har handlat omallt från dålig ekonomisk politik till konkursbo. Jagtror t.o.m. att det var finansministern som en gångmyntade det uttrycket.Det här måste väl även drabba . Mankan undra hur mycket stryk tål. Av riksda-gens protokoll framgår att de fyra centerpartistiskastatsråden ställde sig bakom politik ocht.o.m. Men hur hade ekonomisett ut om de förslag hade blivit verklighet som Soci-aldemokraterna i opposition lade fram? Har statsrådeträknat på detta? Jag skall ta några exempel.Carl Bildt föreslog en ökad satsning på infrastruk-turen till ett belopp av under tioår. Socialdemokraterna klämde till med den astrono-miska summan under sammatidsperiod. När man sedan vann valet sjönk den siff-ran och blev mycket mera mänsklig. Ett annat exem-pel - och detta kostade inte direkt pengar rent kon-kret, men det fördärvade ekonomi - var deolika löften om a-kassan som Socialdemokraternaströdde omkring sig. 1993 sänkte regeringa-kassan från till . Det var en stor demonstration utan-för detta hus . Då lovade man , även om man inte hade majoritet, omedelbartskulle lägga fram ett förslag i med en begä-ran om en återgång till . månad komoch man kunde motionera. Då stod det bara: när lägetså medgav. Sedan vann man valet. A-kassan sänktestill , alltså under det procenttal som gällde underCarl Bildts tid.Beror detta på ren populism eller kände man intetill läget? Om man inte kände till det, är då finansmi-nistern beredd att medverka till att oppositionen fårsådana resurser att den kan göra en korrekt bedöm-ning av den ekonomiska situationen?Till sist återkommer jag till min fråga: Har fi-nansministern räknat fram summan av alla de överbudsom Socialdemokraterna i opposition presenterade?Anf. 25 Finansminister ():Herr talman! Jag vill inte i detalj gå in på helahistorien om vad som hände under den borgerligaregeringsperioden. Jag har inget emot den diskussio-nen, för den är ett ganska tacksamt nummer om manvill nagla fast vem som har ansvaret för de utomor-dentligt usla statsfinanser som vi socialdemokraterfick ta hand om hösten 1994.En sak konstaterar jag dock och det är att social-demokratin i den valrörelsen gick ut på ett sätt somtorde vara unikt både i och internationellt iform av konkreta och strama besked om den ganskahårdföra ekonomiska politik som det var nödvändigtatt genomföra för att röja upp i just konkursboet. Ja,jag står för det ordet. Jag tycker att det är en adekvatbeteckning. Socialdemokratin fick också betala ettpolitiskt pris för detta.Det här beskedet, därom råder inget tvivel, bidrogtill ett tapp i opinionsmätningarna som grovt kanuppskattas till . Från att ha legat på50-procentsnivån fick vi betala i form av ett minskatväljarstöd. Ändå fick vi ett starkt väljarstöd - i stor-leksordningen - men vi fick betala ett pris föratt vi var tydliga och uppriktiga och gav besked förevalet. Det gör att den socialdemokratiska regeringenhar ett starkt mandat från väljarna att föra den ofrån-komliga och delvis smärtsamma saneringspolitik somvi nu genomfört. Vi kan nu konstatera att den politi-ken har varit mycket framgångsrik.Till min förvåning hörde jag sägaatt många utanför denna kammare inte har märkt depositiva effekterna av de stärkta offentliga finanserna.Jag är alldeles övertygad om att de flesta människorutanför denna kammare, och för den delen även idenna kammare, märkt att räntorna sedan hösten 1994i det närmaste har halverats, att kronan har stärkts, attinflationen praktiskt taget är borta och att vi håller påatt återvinna en handlingsfrihet som gick totalt förlo-rad, bl.a. till följd av den regeringspolitik som fördesunder ministären Bildt. Det är det som gör att vi nukan diskutera konkreta åtgärder för att stärka syssel-sättningen och få fart på tillväxten på ett sätt somunder inte har varit möjligt.Ansvaret för de ekonomiska problemen i Sverigeligger naturligtvis inte enbart på regeringen . Såhar jag aldrig uttryckt mig och så menar jag inte. Detfinns självfallet också andra delförklaringar till deekonomiska problemen i landet: den internationellalågkonjunkturen och den fastighets- och finanskraschsom förekom i många länder, men som blev särskiltallvarlig i . Det finns en rad förklaringar, mendet utesluter inte att den fördaregeringspolitiken bär en stor del av ansvaret för deekonomiska olyckor som drabbat landet. Håller man irodret och är ansvarig får man naturligtvis ta konsek-venserna när resultatet blir så förödande uselt som detblev under de här åren.Vi har kommit långt i arbetet med att reda uppdetta. Det gör att vi nu har en helt annan situation äntidigare när det gäller att föra en politik som skallstärka sysselsättningen och förbättra, inte försämra,för människor i det här landet och som skall återgelandet och svenska folket framtidstro och optimism.Anf. 26 ():Herr talman! Jag hoppas att det framgått att jaginte sagt att eller hans regering inte hade ettansvar. Detta är väl helt klart. Vad jag frågar om ärvad summan hade blivit om man hade räknat sammanalla motförslag som Socialdemokraterna i opposition iolika utskott lade fram. Det skulle vara intressant attfå veta det, för det var baserat på ren och skär popu-lism.Finansministern, gick ni ut i valrörelsen ochsade att ni skulle sänka a-kassan från till ?Det skulle vara intressant att få se ett sådant referatfrån medierna exempelvis. Jag påstår att ni inte gjordedet. Det är därför som det definitivt finns ett missnöjeutanför detta hus.Statsrådet talar om usla finanser och om ett för-ödande uselt resultat. Men det parti som dagens rege-ringsunderlag grundas på, alltså , var jumed om göra så att finanser förblödde.Kan det vara någon mening med eller poäng i att lutasig mot ett parti som bedrev enpolitik som, enligt finansministern, förde raktnedåt? Jag tycker att det borde ha funnits andra kom-panjoner.Fortfarande undrar jag om statsrådet anser att So-cialdemokraterna i opposition bedrev en överbuds-politik för vilken det inte fanns någon som helst för-ankring i sinnevärlden. Jag tror att den politiken -som ni får betala för när det gäller väljarsiffror -har bidragit till ett, tyvärr, alltför litet förtroende förpolitiker och deras verksamhet. Ska inte det ansvarettill stor del läggas på Socialdemokraterna?Anf. 27 Finansminister ():Herr talman! Det är på sitt sätt litet rörande attSten visar en sådan omsorg om socialde-mokratin och våra opinionssiffror. Han söker förkla-ringen i den påstådda överbudspolitiken och visardessutom bekymmer över detta. Jag är inte van vid attmoderater uttrycker bekymmer över Socialdemokra-ternas opinionssiffror. Jag kan försäkra att vi skallklara av den saken alldeles utmärkt själva.Ibland funderar jag på om det faktum att räntangick upp möjligen var en avspegling avatt hade ökat i en opinionsmätning somkom dagen innan. Det kanske kan vara så att markna-den känner en oro över att i varje fall förtillfället skördar opinionsmässiga framgångar. Mark-naden kan ju komma ihåg hur det har gått till varjegång i modern tid som har suttit i rege-ringsställning. Vi har ju sett mönstret ett par gångerde senaste 20 åren.En borgerlig regering träder till, övertar starkastatsfinanser och lyckas i grunden raseradem och skapa jättelika budgetunderskott. Sedan blirdet den socialdemokratiska regering som tillträdersom får reda upp detta. Det skedde efter den borgerli-ga och det sker . Vihar på nytt kommit mycket långt efter den borgerligaregeringsperioden 1991-1994.Möjligen kan man dra lärdom av detta. Man skallundvika att ha borgerliga och moderatledda regering-ar om man vill ha ordning och reda i statens finanseroch i landets ekonomi. Det blir ett mycket högt prisatt betala när man skall reda upp situationen.Jag kan försäkra att det är ganska meningslöst attaddera förslag som ett oppositionsparti lägger framvid olika tillfällen , eftersom de,tyvärr kan man säga, i hög grad är en avspegling ochen reaktion på regeringsförslagen. En sådan övning ärknappast meningsfull. Det är mer meningsfullt attkonstatera att hade vi haft en socialdemokratisk rege-ring , hade ett så jätteliktbudgetunderskott som vi nu har fått uppleva aldrigtillåtits att uppkomma.Till sist känner en stor omsorg omCentern. Det är en märklig omsorg som visas andrapartier. Jag tror inte att behöver varaorolig på den punkten heller. Vi har ett mycket gottsamarbete med , och det har manifeste-rats även . Jag tror inte att jag går händel-serna i förväg om jag säger att vi är mycket långtkomna när det gäller att göra upp om innehållet i denvårproposition som skall läggas fram om en vecka.Det är ett uttryck för ett samarbete som har fungeratväl i ungefär . Det visar att , tillskillnad från , tar ett stort ansvar församhällsekonomin, för de offentliga finanserna ochför att skapa en god grund så att vi på nytt kan fåtillväxt och sysselsättning i landet. Det skall Center-partiet ha en eloge för. Tyvärr kan jag inte utdelasamma eloge till Moderaterna.Anf. 28 ():Herr talman! Jag vill ta upp det sista först, attCentern har medverkat till stabilitet. Jag tror inte attfinansministern innerst inne tycker att kärnkraftsöver-enskommelsen är bra eller att den kan medverka tillnågon finansiell stabilitet i . En tydlig folkma-joritet, ett enigt näringsliv och flera tunga fackförbunddelar inte den åsikt som finansministerns parti ochCentern har framfört.Jag ber om ursäkt för att jag talat om opinionssiff-ror. Jag vet att det bara är en siffra som gäller, det ärresultatet på valdagen om . Men det finnsen del saker som pekar på att det kanske inte går såbra som statsrådet står här och lovar.Jag fick inget svar på min fråga. Statsrådet när-mast skröt om hur tuff man hade varit i valrörelsenoch sagt: Vi lovar i princip mycket hårda villkor. Vikommer att lägga tunga bördor på medborgarna om vivinner valet. Jag frågade konkret: Gick ni ut i denvalrörelsen och sade att ni skulle sänka a-kassan från80 % till ? Jag påstår att ni inte gjorde det. Mendet var en av de första åtgärder ni vidtog när ni fickmakten. Ändå hade ni innan sagtatt ni skulle återställa a-kassan till så fort ni fickmakten. När de 15 000 människor som demonstreradehär ute åkte härifrån och fattade hur grundligt luradede hade blivit en månad tidigare var de besvikna. Deär fortfarande mycket besvikna. får ni pengar avLO därför att ni ökar a-kassan till den nivå som denbefann sig på när regeringen förlorade valet.Anf. 29 Finansminister ():Herr talman! undrar man litet över syftetmed en interpellationsdebatt. ser dettasom ett tillfälle att allmänt ösa sin galla över social-demokratin och tar exempel från politikens alla områ-den. Allt vi gör och det vi står för är uselt. Det måvara att har den uppfattningen. Det ärsäkert alldeles korrekt. Men jag undrar litet grand vadmeningen är med att föra den typen av diskussionerhär i riksdagen.Vi fick ett mandat av väljare i valrörelsen1994 att föra en saneringspolitik, att reda upp i detkonkursbo som och andra lämnade eftersig. Vi har använt det mandatet. Vi har nått resultat pådet sättet att vi nu står där vi kanägna en mycket stor del av vår kraft och våra resurseråt att stärka tillväxten och sysselsättningen i landet. Idetta ingår också, vill jag påminna , att a-kassan , ja, i själva verketredan från , kommer att uppgå till80 %. Även den förbättringen har vi kunnat genomfö-ra.Detta är inte möjligt att göra med löftespolitik el-ler med allmänt prat. Det är bara möjligt att åstad-komma om man skaffar sig reala grunder genom enstark ekonomi, genom starka offentliga finanser. Detär därför som man inte får tillåta att finanserna för-störs så till den milda grad som skedde under denmoderatledda regeringen. Det är därför vi har haft entung och mödosam uppgift att bringa ordning i kon-kursboet. Det är därför som detta aldrig får händaigen. Om vi kan undvika detta, kan vi ge människornai det här landet en långt bättre utveckling i framtiden.De får jobb, de får en försörjning och de får en väl-färd så att de kan känna sig trygga och känna tillför-sikt inför framtiden.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1996/97:235 om sta-tens kostnader för sekelskiftesomställningenAnf. 30 Finansminister ():Herr talman! Per har frågat mig om jag tagithänsyn till sekelskiftesomställningen i min bedömningav det framtida statliga utgiftsbehovet. Per syftarpå kostnaderna för de statliga informationssystemensanpassning till det nya årtusendet.Per har också frågat mig om det finns planerpå att skapa en gemensam anpassningsberedning fördet allmännas och privatas behov.För att öka medvetenheten och kunskapen om se-kelskiftets konsekvenser för informationssystemen,beslutade regeringen om den förordningPer nämner i sin fråga. Förordningen kräver attalla statliga myndigheter gör analyser och planer förden egna verksamheten samt att vissa myndighetergör en bedömning av anpassningsarbetet inom sitttillsynsområde. Statskontoret kommer att redovisa ensamlad bedömning av läget till regeringen i septem-ber. har rekommenderat sinamedlemmar att vidta liknande åtgärder och väntas göra samma sak. Åtgärder-na skall vidtas inom ordinarie ekonomiska ramar.IT-kommissionen har som en följd av den hearingPer hänvisar till i sin interpellation tagit initiativtill regelbundna samtal i frågan mellan företrädare förolika samhällssektorer. Vid dessa samtal utbyter of-fentlig förvaltning och näringslivsorganisationer erfa-renheter och planerar gemensamma åtgärder.Min uppfattning är att varje samhällssektor ochvarje organisation måste ta ett eget ansvar i dennafråga. De anpassningar som måste göras bör priorite-ras med hänsyn till hela verksamheten. Det är viktigtför samhällets informationsförsörjning att statens,kommunernas och landstingens informationssystem ärförberedda för övergången till det nya årtusendet.Detta gäller självfallet även företag, såväl stora somsmå. Effektiviteten i samhället är beroende av ett välfungerande elektroniskt informationsutbyte. Mångaoffentliga och privata informationssystem är beroendeav varandra. Anpassningen är en angelägen fråga förledningen i varje myndighet och företag.Det finns emellertid ingenting somtyder på att det behövs en formaliserad samverkan fördet allmännas och privatas behov i frågan - utöver detsom görs.Efter det att Statskontoret kommit in med sin re-dovisning bedömer jag att vi har det un-derlag som krävs för att överväga vilka ytterligareåtgärder som kan behöva vidtas.Anf. 31 PER ():Herr talman! Det här är en väldigt viktig fråga. Jaghade trott att vi i lugn och ro och på ett bekymrat ochinsiktsfullt sätt skulle kunna diskutera det här proble-met. konstateradeFinancial Times att de siffror som man hade på vaddet här skulle skulle kosta globalt kanske behöverräknas upp från 600 miljarder till 1 200 miljarder USdollars.Vi har här hemma en regering som sovit väldigtlänge, men jag tycker att den sedan har tagit en delbra initiativ.Man hade exempelvis till den hearing som - omjag minns rätt - hölls samlat många klokapersoner, som samtalade och försökte få ut informa-tion om problematiken. Man hade en mycket bradiskussion. Man kom också fram till ett antal slutsat-ser, och en av dem var att det behövs ett sådant härsamordningsorgan.Jag blev faktiskt litet förvånad när jag fick svaret.Finansministern säger på fråga 1 att det inte behövsnågra extrapengar - det här får varje del av statenklara inom sin egen budget. Posten har räknat med attbehöva lägga ut åtminstone pådetta. utgår från , ochäven Försvaret räknar med ca . Det ärväldigt svårt att få fram siffror på vad det sammanlagtblir fråga om för , men man har räknat med attdet kommer att kosta någonting mellan 50 och 150miljarder.Sverige är, som finansministern vet, en välfärds-stat - om än en sönderfallande sådan - med en andeloffentliga utgifter om . De kostnadersom kommer att falla på stat, kommuner, landstingosv. kommer därför att röra sig om någonting mellan30 och , och finansministern tyck-er att dessa kan tas från befintlig budget. Det är gans-ka ordentliga besparingar som behöver göras för att fåin allt detta.Beträffande samordningen vill jag säga att jag till-hör dem som normalt sett inte tycker att staten skalllägga sig i och försöka att styra och ställa på olikasätt. Men vi har en välfärdsstat som så uppenbartanvänder data som ett skelett för att hålla ihop allting.Det gäller företags inbetalning av skatter, mängder avelektronisk information som förs mellan olika aktöreroch ett stort antal transaktioner mellan skattebetalareoch staten. Det är faktiskt oerhört viktigt med ensamordning mellan de olika systemen, där så mycketär djupt integrerat och samkört.Jag hoppas att vi kan föra en lugn och sansad de-batt om det här, inte en pajkastningsdebatt. Det gällerviktiga saker. Det är dags att börja tänka på vad dethär kommer att kosta. Det är också dags att tillsätta ensamordningsgrupp och att börja fundera kring pro-blematiken om vi skall lappa och laga i de gamlasystemen eller om vi skall köpa nytt.Anf. 32 Finansminister ():Herr talman! Jag delar Per Bills uppfattning att viskall föra en lugn och sansad debatt i den här frågan,utan pajkastning. Det här är en viktig problematik,och jag har ingen anledning att betvivla Per Billskunskaper och engagemang i den. Dock skall jagtillåta mig en liten randanmärkning. Jag tycker att PerBill när han talade om en sönderfallande välfärdsstatanvände en onödig klyscha. Det hade varit bättre omden inte hade blivit sagd. I varje fall var den onödig idet här meningsutbytet. Det finns så många andratillfällen när moderata debattörer har möjlighet attuttrycka sin uppfattning om den svenska välfärdssta-ten.Men jag vill lämna detta och gå över till sakfrå-gan. Vi är i hög grad medvetna om frågeställningenoch vikten av att ha en beredskap inför det .