prot · GK0955 · 1997-01-28 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1996/97:55Tisdagen den 28 januariKl. 14.00 - 16.35Det justerade protokollet beräknas utkomma --------------------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollen för ,2 § Meddelande om frågestundTredje vice talmannen meddelade att vid fråge-stunden skulleföljande statsråd närvara:Försvarsminister , justitieminis-ter , finansminister , ar-betsmarknadsminister , kommuni-kationsminister och kulturministerMarita Ulvskog.3 § Meddelande om fördröjt svar på interpel-lationTill hade inkommit följande skrivelse:Interpellation 1996/97:102Till riksdagenInterpellation 1996/97:102 av ()om asylsökande i Sverige.Interpellationen kommer att besvaras tisdagen den11 februari 1997.Skälet till dröjsmålet är utlandsresa.Stockholm den 23 januari 1997Pierre Schori4 § Svar på interpellation 1996/97:87 om ökadeFN-insatser på ÖsttimorAnf. 1 Utrikesminister ():Herr talman! har frågat mig hur jagavser att agera för att bidra till en lösning av konflik-ten i . Vidare har frågat migvad jag avser göra för att stärka respekten för mänsk-liga rättigheter i samt vilka initiativ jag avseratt vidta för att åstadkomma en ökad FN-närvaro påÖsttimor.Jag har i interpellationssvar till samt i skriftliga svar till BerndtEkholm och gett regeringens all-männa syn på Östtimorfrågan. Denna innebär i korthetatt aldrig har accepterat införlivan-de i . Vi har betonat att befolkningen självbör få välja sin framtid.Sverige stöder därför de samtal som sedan flera årtillbaka pågår mellan och underledning av FN:s generalsekreterare. Den senastesamtalsomgången skulle ha ägt rum i december 1996men uppsköts på grund av generalsekreterarskiftet.Jag betraktar dessa samtal som den mest realistiskavägen att nå framsteg.Sverige försöker på olika vägar att bidra till att re-spekten för mänskliga rättigheter på stärks.Tillsammans med övriga EU-länder uppmanade Sve-rige vid det senaste mötet med FN:s kommission förde mänskliga rättigheterna attsnabbt vidta åtgärder för att förbättra respekten för demänskliga rättigheterna samt att frige alla politiskafångar. I ett uttalande av ordfö-rande sades det att kommissionen understryker viktenav att bl.a. friger de östtimoresersom hålls fängslade. Om inga framsteg sker bör enligt regeringens uppfattningfrågan om de mänskliga rättigheterna i in-klusive frigivandet av de politiska fångarna tas uppvid kommissionens nästa möte i mars.Genom stöd till Internationella Rödakorskommit-téns humanitära verksamhet och till stöder vi också konkret verksam-het som syftar till att främja respekten för de mänskli-ga rättigheterna såväl i som i Indonesien.Regeringen är beredd att fortsätta att utöka stödet tillsådan verksamhet.Vad gäller ansträngningarna för att öka FN:s när-varo på vill jag hänvisa till det senaste mötetmed . Där kom Centret för mänsk-liga rättigheter och preliminärt överens omatt undersöka möjligheten att placera en tjänstemanfrån FN:s center för mänskliga rättigheter vidUNDP:s kontor i med uppgift att också beva-ka frågor kring mänskliga rättigheter i . Dettaarrangemang har ännu inte kommit till stånd. Rege-ringen ser det som viktigt att FN ges möjlighet attfölja utvecklingen avseende mänskliga rättigheter påÖsttimor. Har ingen lösning uppnåtts inom den när-maste framtiden bör även denna fråga tas upp vidnästa möte med kommissionen.Anf. 2 ():Herr talman! Jag vill tacka utrikesministern försvaret på interpellationen. Svaret andas att det i någonmån skulle vara onödigt att återigen ta upp en debattom , eftersom utrikesministern deltog i ensådan . För mig och många andrasom aktivt arbetar för sak känns det väldigtangeläget att ta upp den frågan. I samband med fred-sprisets utdelande och i samband med biskop till var läget oerhört spänt ochmycket oroligt. Många bedömde det som att i stortsett vad som helst kunde ha hänt. Biskop liv harockså varit i fara, och människor i hans omgivning harmördats. Därför finns det all anledning att återigen taupp frågan.Till detta hör naturligtvis att läget på ärav stor symbolisk betydelse, eftersom det rör sig omen kvarvarande koloni som är ockuperad av en ocku-pationsmakt. Dessutom beter sig denna ockupations-makt som den diktatur den är.Östtimor är trots sin litenhet ett viktigt exempel.Andra kringliggande öar och folk har sett Östtimorsom toppen av ett . Händer det något i positivriktning för kan händelseutvecklingen för-ändras och respekten för mänskliga rättigheter även iandra delar återupprättas. Därför tyckte åtminstoneinte jag att det var onödigt att ånyo skullediskutera vad vi kan åstadkomma för att bidra till enlösning för befolkning.Även om frågan om vapenexporten inte togs upp iinterpellationen är den i högsta grad närvarande i alladiskussioner om och . Underförmiddagen talade jag med från kristnafredsrörelsen och från . De besökte Östtimori januari. De berättade om hur upprörda många män-niskor är över att - som man uppfattar det - Sverigedirekt lägger sig i en väpnad konflikt genom att se tillatt den ena parten, nämligen , får tillgångtill svenska vapen. Man undrade om det var så attregeringen hade för avsikt att bistå även den andraparten med vapen. Jag vill understryka att det är minönskan att regeringen varken skall göra det ena ellerdet andra. Man bör genast se till att ingen typ av nyaleveranser eller följdleveranser bör ske till Indonesi-en.I den interpellation som jag har ställt väcks mångafrågor. En fråga gäller FN-närvaron. Många bedömerdet som svårt att få den FN-närvaro som skullevara önskvärd och som skulle betyda mycket.Det har även lagts fram andra förslag som skalldiskuteras närmare, t.ex. om folkrörelserna från Sve-rige, , m.fl. länder skulle kunna biståmed fredsobservatörer. Det skulle kunna vara ett sättatt möjliggöra en sådan närvaro. Då undrar jag: Vadär utrikesministerns inställning till detta? Skulle detvara en möjlig väg?Jag vill också ställa en fråga om MR-kontoretsom, vilket utrikesministern konstaterade, ännu intehar kommit i gång. Jag fick bekräftat av MartinHolmberg och att så var inte fallet. Detfinns inget sådant kontor på och ingentinggörs. Frågan är då hur vi skall agera i FN:s . Jag tycker ändå att tonen från rege-ringens sida är väldigt lågmäld. Man säger att manskall ta upp frågan på nytt , om ingen förbätt-ring har skett. Sanningen är ju att det har skett enförsämring. Därför behövs det nya åtgärder för att fåIndonesien att agera.Anf. 3 ():Herr talman! Jag vill också tacka för svaret på in-terpellationen. Det är riktigt att vi här i kammarenganska har debatterat frågan om situationenpå , och alla de tre frågor som har ställt diskuterades då också. Det var frågor omhur kan bidra till lösningen av konflikten påÖsttimor, vad man kan göra för att stärka respektenför mänskliga rättigheter på ön och vilka initiativ somkan åstadkommas och vad vi kan hjälpa till med frånsvensk sida för att få till stånd en ökad FN-närvaro.Men frågorna är ju lika aktuella fortfarande, ochdet är viktigt att vi från svensk sida inte släppertrycket på den indonesiska myndigheten. Jag skulleönska en mer aktiv hållning. Jag utläser av svaret attom inga framsteg sker , t.ex. närdet gäller att frige fängslade politiska östtimoreser,kanske frågan om mänskliga rättigheter tas upp igenvid nu i mars.Jag tycker att det är självklart att den situationentas upp, att driver den frågan, att vi driverkravet att alla politiska fångar skall släppas och att visärskilt trycker på att Xanano Gusmão skall frisläp-pas.FN-närvaro på är oerhört viktig för skall kunna upprätthålla respekten för mänskligarättigheter och öka tryggheten för östtimoreserna. Detär väldigt oroande att det nu har skett attentatsförsökmot fredspristagaren biskop . Det är viktigt att vifrån svensk sida nu också tar bilaterala kontakter medindonesiska myndigheter, där vi protesterar mot att deindonesiska myndigheterna inte värnar om alla östti-moresers trygghet och säkerhet på ön. Det gäller na-turligtvis också den företrädare som östtimoresernaser som sin, nämligen biskop är inte bara placeringen av en tjänsteman påFN:s center för mänskliga rättigheter vid UNDP:skontor i som säkrar situationen. Det är ocksåoerhört viktigt att det finns en FN-närvaro på ön. Vimåste återigen kräva och följa upp att det sker etttrupptillbakadragande från ön . De uppgifter jaghar fått är att det går fem indoneser på varje östtimo-res. Så tät är närvaron av indoneser på ön, och deflesta har anknytning till det militära.Det bör alltså ställas ett direkt krav att denna frågatas upp igen i för mänskliga rättig-heter i i mars.Anf. 4 ():Herr talman! Jag är alltså det vittne som har varitdär. Jag kände igen mig när jag kom till Dili. Jagkände igen känslan från när det var ockupe-rat, när jag var där och det var folkomröstning. Manhade embarkerat sig i parlamentet och alla tillfartsvä-gar var avstängda. Jag kände igen känslan när jagkom från Mururoa till , när det hade uppståttkravaller och folk började bränna ned kinesiska ochfranska restauranger och hotell osv. Man hade flugitin soldater, som fanns i varje gathörn och satt i öppnajeepar för att inge respekt hos folket så att de inteskulle våga göra någonting.Samma känsla fick jag direkt när jag kom till Öst-timor. Jag kände mig illa till mods och totalt lamsla-gen.Det sägs att tre skepp har skeppat in soldater. Påvarje större skepp går det 15 000 man och på det lillaskeppet 6 000 man. Det skulle innebära 36 000 solda-ter, som har kommit till efter det att händel-sen med biskop inträffade. Det mystiska är attmånga säger att det inte kan vara något mordförsök.Varför skjuter man rakt in när det står så mångamänniskor runt omkring? Men blev ocksåskjuten. Varför skjuter man rakt in i en massa? Detkonstiga är att man inte undersöker fallet. Man under-söker en chefspolis som blev nedslagen och skadad,men inte det här fallet, där en människa dog av skadorav de tillhyggen som folkmassan tog till. Varför inte föra upp det i dagsljuset? Vad var det somvar så mystiskt? Man säger att han hörde till hemligapolisen, osv.Detta skulle behöva utredas, likaväl som att manborde fortsätta utreda för femår sedan.Jag har träffat mycket seriösa människor frånmänskliga rättighetsorganisationer. Jag har träffatbiskop , haft kontakter med gerillan och träffatvanliga människor, som lever under existensmini-mum. Vad de säger är: Vi har ingen röst.Biskop är väldigt försiktig. Han är iakttagenoch vaktad, upplever jag det som. Han kunde ändåsäga så mycket som att indoneserna provocerar framvåld. De vill att grupperna skall ta till våld, för attkunna motivera att det finns så många soldater där.De ungefär 1 000 ungdomar som har grupperatsig, ofta illitterata ungdomar, i Garda Paksi utgör ett hot igen. Man vet att det var besvärligt 1995,och det har återupprepats.Jag är inte ensamt vittne, utan vi är ett par trestycken som på svenska ambassaden i har talatom att det är på det här viset.Vad vi vill är att nu skall gå in mycketaktivt. Eftersom vi har varit delaktiga med omatt ge fredspriset är det vår skyldighet. Vad man berom är en underkommission för mänskliga rättigheter iÖsttimor. Det är den katolska förgreningen Justiceand Peace Commission som ber att få en sådan un-derkommission från FN stationerad i vet också att det när det gäller bistånd i daghos Sida ligger en ansökan på , somär öronmärkta genom för att man skall kunnagå in och jobba med barn- och mödravård. Det be-hövs verkligen, därför att barnen är undernärda ochdet är väldigt låg standard för östtimoreserna.Som sade förut, är det mångasom har transmigrerat hit, som javaneser, sulaweser,kineser osv. De får flyta ovanpå, men folket har detmycket bevärligt.Anf. 5 Utrikesminister ():Herr talman! Vi är helt överens om att läget påÖsttimor är oroande på grund av en stark militarise-ring. Den humanitära situationen är också oroande.En politisk lösning saknas. Jag tycker mot den bak-grunden att det som lämnades till biskopBelo och är en angelägen påminnelseom en olöst och allvarlig konflikt.När jag i svaret hänvisar till våra tidigare debatterhär i kammaren och skriftliga svar som jag har givit ärdet inte för att säga att den här debatten är onödig. Jagtycker att det är bra med en viss kontinuitet i riks-dagsdebatterna och ville därför ge en hänvisning imitt svar till vad som har förekommit tidigare.Nu har vi uppehållit oss mycket kring bety-delsen av närvaro i , och det är viktigt. Jaghåller med om att någon sorts FN-närvaro självfallet är en möjlig väg. finnsredan där, så det innebär en viss närvaro. Men ävende andra försöken skall vi naturligtvis gå vidare med.Det andra är enskilda organisationer, och det ärmycket välkommet om också de kan ha en närvarodär. Enskilda organisationer gör ju biståndsinsatser,men jag vet att det är litet si och så med möjligheternaatt arbeta på plats.Allt detta kräver också godkännande av den indo-nesiska regeringen, men jag hoppas att den skall kän-na att den vill samverka på det sättet. Det vore natur-ligt, tycker jag.FN:s kommission för de mänskliga rättigheternatar upp frågor om befarade kränkningar av mänskligarättigheter och konstaterar om sådana också sker. Detär då naturligt att kommissionen tar upp frågor omÖsttimor, om det inte har skett en förbättring. Detgäller t.ex. de fängslade östtimoreser som vi har talatom tidigare och som vi har ställt krav om hos denindonesiska regeringen, liksom möjligheten att arbetavia FN:s center för mänskliga rättigheter i föratt också bevaka situationen i . Mitt uttrycks-sätt kan ju också tolkas precis tvärtom, därför att ompåtagliga förbättringar skulle ske är det ju inte likaangeläget att ta upp frågan i FN:s kommission för demänskliga rättigheterna.Jag tror att vad vi skall arbeta med är dels fråganom en nationell närvaro i på något av demöjliga sätt som här har nämnts, dels stöd och biståndtill människorna i för att bevaka mänskligarättigheter och allmänt underlätta den humanitärasvåra situationen. Sedan är det naturligtvis viktigt attdet blir en politisk lösning. Det är i alla fall ingenhittills som har hittat någon bättre kanal än de samtalsom FN:s generalsekreterare har med ochPortugal. Skulle det behövas någonting annat, är jagnaturligtvis öppen också för detta.Anf. 6 ():Herr talman! Jag är glad över utrikesministernspositiva besked vad gäller möjligheten till ökat bi-stånd till frivilligorganisationer. I dessa inbegriper jagnaturligtvis organisationer som arbetar tillsammansmed katolska kyrkan, som är den huvudorganisationsom kan vara verksam i . Om vi inte på kortsikt får till stånd en direkt FN-närvaro vid sidan avUnicefs närvaro, kanske vi ändå rätt omgående skullekunna få till stånd observatörer från folkrörelsesidan.Det tycker jag skulle vara ett steg i positiv riktning.De samtal som förs i FN mellan ochPortugal skall naturligtvis fortsätta, för de är grunden.Det är viktigt att de drivs på och att vi från svensksida gör vad vi kan för att bidra. Men jag menar attSverige borde ta upp saken i säkerhetsrådet. Förragången diskuterades här i varSverige ännu inte medlem i säkerhetsrådet. Det var dåsvårt för utrikesministern att exakt tala om vad manskulle kunna ta upp. Men har vi åtminstone enmånads erfarenhet. Jag anser att borde varaen av de frågor som aktivt tar upp, eftersomvi har en helt annan roll än . Jag har förståttatt inte har för avsikt att göra det. Men Sve-rige, som inte är direkt part i samtalen utan står utan-för, skulle självfallet kunna göra det.Så till frågan om i somträffas . Vi kanske uttrycker oss olika om sakeroch ting, men det kan väl ändå inte råda något tvivelom att det inte har skett en tillstymmelse tillförbättring vad gäller respekten för mänskliga rättig-heter. Att det är självklart att frågan skall tas upputgår vi alla från. Men jag tycker inte att det räcker.Sverige måste också ställa väldigt konkreta krav ochkräva att skall uppfylla vissa krav. Vadgäller andra länder har vi utsett FN-rapportörer. IColombia, som vi har diskuterat vid andra tillfällen,finns nu ett som bevakar mänskliga rättig-heter.Det måste finnas andra sätt att visa inte på egen hand kan ockupera ett litet land ochdessutom med militärmakt förtrycka hela dess be-folkning, hålla den i armod och förtryck. Detta ärnågonting som inte bara har skyldighet att taupp utan måste också väldigt aktivt visa att detta ärnågot som världssamfundet inte accepterar.Anf. 7 ():Herr talman! Jag tror nog att vi är ganska överensom vad som behövs. Utrikesministern sammanfattadedetta ganska väl med att det krävs en FN-närvaro, enförbättrad situation när det gäller mänskliga rättighe-ter, mer humanitärt stöd och att det behövs en politisklösning.När det sedan gäller att tolka vad som krävs för attfrågan skall tas upp i MR-kommisionen , ärfrågan hur pass mycket optimister vi är. Jag är opti-mist i själen, men är jag realist. Jag tror inteatt alla politiska fångar i har släppts till imars. Om utrikesministern delar denna något pessi-mistiska bedömning, finns det alla skäl att nu aktivtverka för att frågan tas upp och drivs i för att få till stånd en förbätt-ring. Något som måste ske parallellt med detta ärbilaterala samtal, där vi från svensk sida uttrycker våroro över situationen på öarna och kräver att attentats-försöken utreds, som var inne på. Det börockså påtalas att de indonesiska myndigheterna måstehållas direkt ansvariga för eventuella nya attentatsför-sök mot folket men framför allt mot biskop . 8 ():Herr talman! Jag vill säga till utrikesministern atthoppet står till oss - , , , väst-världen. Tyvärr är man väldigt besviken på t.ex. Aust-ralien och , som talar om mänskligarättigheter men som skickar vapen ellerskriver feta handelskontrakt. I tränar ocksåindonesiska soldater. Just nu pågår en rättegång mot130 människor som har flytt från till Aust-ralien. Anledningen är att de har ockuperat ambassa-der. Om de blir fällda, kommer man att säga att manaldrig kommer att skydda någon från som tarsin tillflykt i . De skickas med automatik tillPortugal. Detta är alltså ett prejudicerande fall. Dettaär väldigt allvarligt.Jag försökte att komma till ett fängelse i ,men där tar man bara emot familjemedlemmar ochendast . Möjligen hade jag kunnat klä utmig till för att hälsa på ,som jag träffade . Han är motsva-righet till . Han står inför rätta just nu.Man kan inte finna någon anklagelse mot honom, sådet går inte att få honom fälld. Men ändå sitter han ifängelse. Han säger att man måste höja böndernaslöner sjufaldigt. tjänar de ungefär 330 kronorper månad, och existensminimum ligger på ungefär1 per månad.Jag vill än en gång upprepa att man måste försökaatt få till stånd en underkommission för mänskligarättigheter till , med ständig närvaro. Rödakorset arbetar febrilt där. Man jobbar bra med vatten-projekt. På så vis kommer man ut i obygden utanförallfarvägen och får kontakt med befolkningen, ochbefolkningen litar på Röda korset. De kan också göraen anmälan till Röda korset om någon i familjen harförsvunnit, vilket gör att de känner säkerhet. MenRöda korset behöver också utökas. Där arbetar baratre tjänstemän. Som sagt var tycker jag att också Lä-kare utan gränser och skall få större chans attjobba med barn och med mödravård.Anf. 9 Utrikesminister ():Herr talman! Det som man ofta hör av östtimore-ser är positivt. De känner att det i och i Norgefinns ett stort engagemang för deras sak, även om viinte har någon direkt del i detta . AttPortugal har ett engagemang beror ju på speciellaomständigheter som tidigare kolonialmakt. Naturligt-vis skall vi motsvara deras förväntan. Vi försöker attgöra det med de direkta kontakter som vi har medIndonesien. Vi försöker att göra det i EU, där vi sam-ordnar oss, och multilateralt, framför allt via FN.Att ta upp frågan i FN:s kommission för mänskli-ga rättigheter är någonting som man gör om man baraser någon möjlighet till resultat. Det behöver i och försig inte bli ett resultat som gör att man är säker på attdet blir ett beslut i , för i så fallvore det många länder som inte skulle kunna nämnasdär. Det är ju dessvärre inte så enkelt att få till ståndbeslut i kommissionen. Men man måste ändå kunna fåtill stånd en så pass stor manifestation att det faktisktblir positivt för saken, och inte tvärtom.Det görs här en pessimistisk förutsägelse om attantalet östtimoresiska fångar i indonesiska fängelserinte kommer att minska så kraftigt att frågan intelängre är aktuell . Jag tror inte helleratt det blir på det viset. Det kommer säkert att finnasanledning för oss att arbeta aktivt med frågan.I säkerhetsrådet måste man vara mycket varsamvad gäller generalsekreteraren och hans uppdrag.Dessutom handlar det om att undersöka om det finnsnågra andra möjligheter. Behöver generalsekreterarennågon annan typ av stöd? Det är vi naturligtvis öppnaför. Vi skall vara klara över att man inte går till säker-hetsrådet för att vifta med plakat och vara duktig närdet gäller att ta upp frågor. Vårt sätt att arbeta i säker-hetsrådet är att lagarbeta - att arbeta tillsammans medandra - för att uppnå resultat. Det är inte ett demon-strationsforum, detta säkerhetsråd.Anf. 10 ():Herr talman! Utrikesministern säger att säkerhets-rådet inte skall vara ett forum för plakatpolitik. Jagtror inte att någon av oss här är ute efter det. Vi skallmotsvara de förväntningar som har ställts i detta fallfrån östtimoreser när det gäller deras legitima rätt attsjälva bestämma sitt öde, precis som utrikesministernsjälv sade. Just därför inser vi att det finns olika sättatt ta upp frågan på och driva den framåt. Det bådeIngbritt Irhammar, och jag och många and-ra som är engagerade i denna fråga i och utanför riks-dagen efterlyser är att verkligen ansträngersig i alla dessa forum. Det kan vara svårt för oss att haen överblick över exakt var detta skall ske, men Sve-rige måste agera exempelvis inför eller på möte. Vi måste samla de representan-ter och andra tänkbara personer från andra länder somkan ge stöd, för de finns. Det är ett svårt diplomatisktuppdrag, men jag är övertygad om att vi har denkompetensen inom svenska utrikesministeriet.Herr talman! Jag vill till slut nämna de ord sombiskop yttrade i samband med besöket i :"är det att göra slut på tragedin i engång för alla. konflikt vill folket i dennatidigare portugisiska koloni få lugn och ro, ett slut påvåldet och respekt för de mänskliga rättigheterna - -- Efter så många års lidande vill folk severkliga förändringar. Ett blygsamt första steg skullevara att frige alla östtimoresiska politiska fångar. Ettsådant steg skulle förnya hoppet om fred och bidra tillnästa omgång av de FN-understödda samtalen. "Det är vad jag önskar skicka med utrikesministernoch regeringen i dessa olika samtal. Jag hoppas na-turligtvis på resultat.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellationerna 1996/97:88 och109 om EU:s tullunion med TurkietAnf. 11 Utrikesminister ():Herr talman! har frågat migvilka åtgärder ämnar vidta tillföljd av om utvecklingeni efter tullunionens ikraftträdande. Hon harockså frågat på vilket sätt regeringen avser att ökatrycket på för att bryta den politiska passivite-ten vad gäller demokratisering och ökad respekt förmänskliga rättigheter. Jag tänker förkorta det "MR"fortsättningsvis.Ragnhild Pohanka har frågat mig hur harkunnat påverka vad gäller mänskliga rättighe-ter sedan tullunionen upprättades. Jag avser att besva-ra de två interpellationerna i ett sammanhang.Frågan om en tullunion mellan EU och Turkietdebatterades länge och livligt innan den trädde i kraftden . Bristen på respekt för de mänskli-ga rättigheterna i sågs som det viktigastehindret för avtalet. Turkiska regeringsföreträdaregjorde dock klara utfästelser om att MR- och demo-kratiseringsprocessen skulle utvecklas i positiv rikt-ning. Dessa utfästelser blev avgörande för att såvälministerrådet som röstade för entullunion.I samband med diskussionerna om tullunionensom pågick åtog sig kommissionenatt göra en årlig rapport om relationerna med Turkiet.Den första rapporten presenterades i oktober 1996.Rapporten visar att löftena om en förbättring avMR-läget i inte har infriats. Vi är många somär besvikna över denna utveckling.