prot · GK0985 · 1997-04-08 00:00:00 — Vi har en rad aktiviteter på gång pådetta område, och jag har pekat på detta i mitt inter-pellationssvar. Vi har flera organ som är aktiva på dethär området: , där kommunika-tionsministern är ansvarig, Toppledarforum, där jagsjälv sitter ordförande, och Statskontoret, den statligamyndighet som har ett uppdrag att till septemberredovisa sin bedömning av vad som kan behöva görasi den här frågan, en redovisning som skall vara under-lag för regeringens senare ställningstagande.Arbetet bedrivs i god takt, och jag menar att vi haren tillfredsställande kontroll över utvecklingen. Jagkan också litet efterklokt säga att det säkert hade varitbra om vi, och för den delen också andra länder ochaktörer, hade uppmärksammat den här problematikentidigare. Det är möjligen ett kollektivt fel som de allraflesta har gjort sig skyldiga till i den här frågan. ärdet som det är, och vi skall trots allt inte kasta yxan isjön och tro att det är för sent att hantera den härproblematiken.Samordning kan vara bra ibland, och jag är natur-ligtvis ingen motståndare till en sådan, men jag ser förnärvarande inget behov av att bygga upp några nyaorgan. Vi har goda kontakter också med det privatanäringslivet i de här frågorna, och det skall vi fortsättaatt ha.Sedan kommer jag till en fråga där jag nog ändåhar en litet annan syn än Per , och det gäller kost-naderna för den här omställningen och hur de skalltäckas. Det är naturligtvis oerhört vanskligt att ha ensäker uppfattning om detta . Man kan få höra alltifrån å ena sidan fantasieggande belopp med oerhörtmånga nollor till å andra sidan en uppfattning att dethär i stort sett inte kostar någonting - det är lätt attprogrammera om några datorer, och sedan är sakenklar.Det finns ingen anledning att hemfalla åt vare sigglädjekalkyler eller domedagsprofetior. Vad det härkostar i slutändan vet ingen av oss säkert . Engod regel som jag har lärt mig är att man skall varaganska kallsinnig när statliga myndigheter kommermed krav på kompensation för den ena eller andrauppgiften som dyker upp. Detta måste i de flesta fallklaras inom normala budgetar. Det är ju så att andrakostnader faller bort, och man skall kunna rationalise-ra verksamheten.Jag är alltså ganska kallsinnig till att utlova någrapengar på det här området. Jag kan inte låta bli attställa följande fråga: Om det nu handlar om kostnaderpå 30-90 miljarder, som Per säger, hur skall dåPer och andra moderater hantera detta i sinakommande motioner? Ni brukar ju normalt föreslånedskärningar av utgifter i den statliga sektorn. Skallvi nu få se en kovändning med förslag till kraftigaökningar för att täcka den kommande millennieom-ställningen? Det vore intressant att få höra en kom-mentar på den punkten.Anf. 33 PER ():Herr talman! Jag tycker att det är bra att vi kan fö-ra debatten på den här nivån. Jag tycker också att enhel del bra saker har gjorts. t.ex. hargjort ett mycket bra jobb, Statskontorets arbete - detlilla man kan se som utomstående - ser bra ut och detman får ut i tryckt skrift från Toppledarforum är ock-så bra.Men jag har litet svårt att förstå varför man måsteanvända det gamla vanliga politisk-byråkratiska sättetatt driva frågan. Det här är ju en av de få frågor - omdet tror jag vi kan vara överens - där det finns ettabsolut slutdatum. är den sistadagen som det går att fixa allting: Sedan är det fak-tiskt kört. Därför tycker jag att man kunde ha ettmycket bredare, annorlunda sätt att försöka tackladessa frågor, så att är mer involverad, op-positionen har större insyn och så att vi inte först skallhålla på och utreda och sedan skall sitta i hemliga rumi månader så att går utan att någontinghänder. Det är mindre än tusen dagar kvar, och då ärlördagar och inräknade. Det börjar bli väl-digt bråttom.Redan i dag är det ju så att många av systemenbehöver 2000-anpassas för att fungera , efter-som man inte bara pratar utan många år.Ibland är de problem som uppstår lustiga. Man kan fåett bensinkort som inte fungerar därför att det går ut2002 och datorn då uppfattar det som 1902 och därförspärrar kortet. Sådant kan ju te sig litet lustigt, mennär det väl börjar hända på allvar är det inte lustigt.Det är därför jag tycker att den gamla vanliga lång-samma vägen då man skall göra allting svåråtkomligtför allmänhet, intresserade och opposition kanske inteär det klokaste sättet. Så fort materialet kommer in,eller medan det kommer in, måste man i stället gå utoffensivt och visa vad det är för information somkommer in, så att vi kan få en ordentlig debatt i helasamhället om vad detta kommer att innebära.En sak är ju helt säker. Ju senare vi kommer igång, desto dyrare kommer det att bli och desto flersystem kommer att sluta fungera, och de enda somkommer att bli riktigt rika och glada av detta är olikadatakonsulter. Jag tror även här att finansministernhåller med mig om att deras tjänster inte kommer attbli billigare 1998 och 1999 om köerna ärenorma för att få systemen att fungera.Det är därför jag tycker att det är viktigt att fi-nansministern tittar på den engelska samordningsidén.Säg att vi hamnar i den situationen att vi inte kommeratt hinna klara alla system. Då misstänker jag att vimåste börja prioritera. Då kanske fårhögre prioritet än någon annan myndighet, och kanske också skall komma högt upposv. Det är här det är viktigt att komma i gång snabbt.Det är därför jag vädjar till finansministern om att vifår en bredare debatt och kanske hittar ett annat sättatt få ut och få i gång diskussionen. Ansvaret kommeratt falla ganska tungt på den som segdrar detta.Sedan får vi se. Eftersom vi får vänta på finans-ministerns proposition får också finansministern väntamed spänning på att läsa den moderata motionen. Detär möjligt att det finns något där.Anf. 34 Finansminister ():Herr talman! Det finns de som har sagt att millen-nieskiftet ställer så stora krav på anpassningar i våradatorer och dataprogram, och att den kommandegemensamma valutan ställer så stora krav på anpass-ningar av datorer och dataprogram, att ett europeisktland på sin höjd kan klara det ena av dessa båda pro-jekt. Man klarar inte av att genomföra båda två, ochdet är bara att välja vilket man skall satsa på. Detta ärinte nödvändigtvis min uppfattning, men det kan varaen illustration till att vi står inför stora utmaningarsom i båda fallen kräver stora anpassningar.Detta skall naturligtvis tas på allvar, men jag villändå fortfarande varna för alarmism. Vi skall jobba påi god takt och vi skall vidta alla nödvändiga förbere-delseåtgärder, men vi skall inte onödigtvis måla uppatt detta är ett så oerhört gigantiskt projekt att dethotar att stiga oss över huvudet. Återigen: Jag ärmycket kallsinnig inför dessa beräkningar och de kravpå kompensation som bygger på dessa beräkningar.Det talas om mångmiljardbelopp för kostnader somskall drabba myndigheter och företag. Jag kommer attförhålla mig mycket avvaktande till det, skall jagsäga.Jag ser med stor förväntan fram emot den modera-ta motion som kommer efter min proposition, om detblir någon i den här frågan, och som beskriver hur de30-90 miljarderna skall finansieras och hur en sådanutgiftsökning skall komma till stånd. Detta är onekli-gen ett omtänkande av det större slaget.Vi har tittat på frågan om en gemensam anpass-ningsberedning i , och vad vi kan fåfram finns det ingen sådan gemensam anpassningsbe-redning, utan britterna har separata stöd till den priva-ta respektive offentliga sektorn. Man har alltså intevalt en samordningsmodell av det slag som Per Billförordar. Men jag måste säga att jag i denna frågakänner mig mycket avspänd. Jag är inte alls främman-de för att om det behövs öka samordningen på det härområdet. Jag är oerhört pragmatisk där, och skallnaturligtvis med stort intresse ta del av de ytterligaresynpunkter och idéer som bl.a. Per kan framföra iden här frågan.Anf. 35 PER ():Herr talman! Jag har försökt hålla mig borta frånjust domedagsprofetior. Alla som är EMU-skeptikerser naturligtvis i detta ytterligare ett skäl till att säganej till EMU. Samma sak gäller naturligtvis alla somhar gått och drömt om en flat tax och alla som tyckeratt man skall ha ett moratorium på politiska beslut:Alla sådana åsiktsschatteringar får naturligtvis enmöjlighet, en ny liten krok, att hänga upp sina oftaganska gamla tankar på. Jag har därför försökt hållamig borta från sådant och i stället diskutera.Om finansministern hade varit med på hearingenhade han fått lyssna på ett stort antal mycket kunnigapersoner, både från näringslivet och från olika delarav staten i dess olika roller, och han hade hört hurpass oroliga de var. Jag delar finansministerns åsiktatt man inte skall sätta av ett stort antal miljarder förden här frågan i den kommande budgeten, därför attdå finns det en uppenbar risk att man så att säga gårefter gratispengarna i första hand och försöker görarationaliseringar i andra hand. Men det måste ändåfinnas en beredskap och en insikt om att det kan gå såhär om det går riktigt illa. När man börjar revideraupp siffrorna till det dubbla i utlandet måste vi nogändå ha en liten beredskap redan till den kommandebudgeten.Det gläder mig att finansministern har en pragma-tisk syn på samordning, och jag hoppas att vi kan föravidare diskussioner i olika forum och att vi kan kom-ma fram till ett bra system. Var det någonting somnästan alla på hearingen var överens om så var det attdet behövs någon typ av samordning.Anf. 36 Finansminister ():Herr talman! Jag vill tillägga en sak. Samordningoch centrala initiativ i all ära, men det är mycket vik-tigt att ledningarna ute i de olika statliga myndighe-terna - och på samma sätt naturligtvis ledningarna ienskilda företag, de som är ansvariga i kommuner ochlandsting osv. - känner ansvar och tar tag i de härfrågorna. Det gör man på vissa håll men inte på andra.Ingen får tro att någon regering eller central instanskommer och löser dessa aktörer från deras ansvar ochproblem, utan detta måste till mycket stor del hanterasute på fältet. Situationerna varierar, problemen ärolika och lösningarna ser olika ut.Detta utesluter naturligtvis inte att det också kangöras, och görs, vissa insatser på central nivå. Jag serfram mot fortsatta debatter och idéer från Per Billsoch andras sida i denna viktiga fråga.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 1996/97:245 om åt-gärder mot valutaspekulationför att underlättalönebildningenAnf. 37 Finansminister ():Herr talman! har frågat statsminis-tern om han avser vidta åtgärder mot valutaspekula-tion för att underlätta lönebildningen. Arbetet inomregeringen är så fördelat att jag skall svara på frågan.Lönnroths första fråga gäller huruvida regeringen,i syfte att underlätta lönebildningen, avser att ta"initiativ som kan dämpa vinster och aktieutdelningarfrån de rika exportbolagen".Efter kronans fall har svenskekonomi kännetecknats av en tudelning där exportsek-torn blomstrat, medan privat konsumtion och övriginhemsk efterfrågan utvecklats svagt. Detta är bak-grunden till dagens höga vinstnivå i exportindustrin.Den höga vinstnivån har i höggrad varit önskvärd, inte minst för att bygga upp denkapacitet som slogs ut i den konkurrensutsatta sektornunder . Denna vinstnivå kan dockbetecknas som tillfällig. I takt med att förtroendet förden förda ekonomiska politiken har stärkts har kronanstigit i värde. I takt med kronförstärkningen har ocksåtudelningen av ekonomin minskat. Exporttillväxtenhar mattats av och den inhemska efterfrågan stigit.Under de senaste månaderna har trenden vänt ochkronan försvagats. Det finns anledning att följa dennautveckling med vaksamhet. En svag krona riskerar attförvärra tudelningen av ekonomin.Varken regeringen eller har kronkur-sen som ett mål för sin politik. Icke desto mindrefinns det anledning att notera att kronutvecklingenförefallit omotiverat svag mot bakgrund av den fun-damentala utvecklingen i ekonomin. Jag kan ocksåkonstatera att kronkursen ligger utanför det intervallsom bedömt vara förenligt med långsiktigjämvikt i ekonomin.Det är ett långsiktigt och mödosamt arbete attåterskapa förtroendet för svensk ekonomisk politik. Idetta sammanhang vill jag försäkra att de ekonomisk-politiska åtgärder som kommer att vidtas framöver föratt uppnå regeringens mål om halverad arbetslöshetkommer att rymmas inom ramen för de budgetpolitis-ka målen. Endast med starka statsfinanser kan manuppnå låga räntor och en högre investeringstakt samtskapa förutsättningar för att komma till rätta medarbetslösheten.Jag är övertygad om att den nu fastlagda politikenkommer att vinna ökat förtroende. Då kommer kronanåter att förstärkas och vinsterna i exportindustrin attnärma sig normala nivåer. Initiativ för att på annat sättdämpa vinstnivån i exportindustrin skulle enligt rege-ringens uppfattning kraftigt försvåra möjligheterna atthalvera arbetslösheten och måste därför bestämt avvi-sas.Johan efterlyser i sin andra fråga initia-tiv för att "öka det demokratiska inflytandet övervaluta- och penninghandeln". Med det avses, eftervad jag förstår, införande av en transaktionsskatt påvalutahandeln.Det finns starka skäl att avstå från att införa natio-nella lösningar på detta område. Om infördeen transaktionsskatt skulle handeln snabbt flytta tillandra marknadsplatser med lägre transaktionskostna-der. har erfarenheter av en sådan utvecklingfrån perioden med omsättningsskatt på aktiehandeln.Även införandet av en global omsättningsskatt ärförenat med mycket stora problem, vilket ocksåkommissionen framhöll. Först och främst är det intesannolikt att man får till stånd en global tillämpning.Tvärtom kan försök att införa en global skatt medföraatt handeln flyttar till s.k. skatteparadis.Risken är att skulle drabbas särskilt hårtav införande av en sådan skatt. Valutahandeln skulletroligen koncentreras till ett fåtal viktiga handelsvalu-tor och öka kostnaderna för små, mindre frekventhandlade valutor, t.ex. svenska kronor. Då ihög grad är beroende av utrikeshandel och är en storlåntagare på den internationella kapitalmarknaden,kan man anta att skulle höra till de länder somblir hårdast drabbade av en skatt på valutatransaktio-ner. Skatten kan medföra högre kapitalkostnader,minskade kapitalinvesteringar, lägre ekonomisk till-växt och sysselsättning.Frågan om en global transaktionsskatt på valuta-handel har studerats i en rad sammanhang, t.ex. inomramen för de internationella finansiella organisatio-nerna. Som noterar i sin interpellation dis-kuterades den också i den s.k. Carlssonkommissio-nens rapport. Detta var ett bland flera förslag på enlång lista med tänkbara framtida finansieringskällorför globala insatser. Dessa studier har pekat på attinförandet av en skatt är förenat med stora problem,så också . Jag tror därför skall ha en realistisk inställning till möjligheternaatt komma vidare på denna väg.Anf. 38 ():Herr talman! Orsaken till att jag ställde frågan tillstatsministern och inte till finansministern är den attstatsministern har uttalat sig en hel del i dessa frågor.Det var ett tag sedan han uttryckte åsikten att vi intefår komma i ett beroendeförhållande till de unga her-rarna i . Jag minns inte vad det var för uttryckhan använde sig av. Han har också sagtatt det är dags för regeringen att återgå till gammalgod socialdemokratisk politik, någonting i den stilen.I den gamla goda socialdemokratiska politiken ingårockså att man är oroad över den vinstutveckling ochde stora utdelningar som tycks ske i vår. Självklartrespekterar jag att det är finansministern som har denegentliga kompetensen att svara på frågan.Vi är helt eniga om att tudelningen är ett oroandefenomen. Men jag tycker att finansministern är alltföroptimistisk och tar för lätt på frågan. Konjunkturinsti-tutets färska rapport pekar närmast på att vi får enpermanentning av tudelningen. Finansministern sägeratt initiativ för att dämpa vinstnivån skulle försvåramöjligheterna att halvera arbetslösheten.Sedan interpellationen väckts har LO skrivit tillregeringen. Man säger i sin skrivelse bl.a. att en stabillönebildning vid höga vinstnivåer förutsätter exem-pelvis att man får möjlighet att avsätta medel tillkompetensutveckling. Jag underförstår LO:s skrivningdär att man tänker sig någon typ av vinstavsättningar.Man tar i LO-skrivelsen också upp villkor och lö-ner för det man kallar makteliten. Det är också enbetydelsefull faktor i lönebildningen. Det är självklartpsykologiskt oerhört svårt för LO att få en allmänacceptans för ansvarsfull lönebildning om man sam-tidigt ser de enorma lönerna, styrelsearvodena osv.som förekommer i den svenska storfinansen. Eftersomjag antar att finansministern träffar de här herrarnamer än vad jag gör förutsätter jag faktiskt att finans-ministern tar upp denna problematik med dem. Jagefterlyser en förståelse för att åtgärder och ett meransvarsfullt beteende från de här direktörerna är bety-delsefullt för möjligheterna att få fram en ansvarsfullfacklig politik.Jag hinner inte diskutera så mycket den andra frå-gan, som gäller demokratisk kontroll över penning-och valutahandel. Det framgår av interpellationen attdet inte bara är transaktionsskatter jag diskuterar. ICarlssonrapporten nämner man också regler och nå-gon organisation inom FN som bevakar penninghan-del och spekulation. Jag är fullt medveten om svårig-heterna att införa det på nationell nivå. Jag är ocksåhelt medveten om alla problem och att det kräveröverstatliga beslut. Man måste kunna tvinga praktiskttaget alla länder på denna jord. Men det var ändå ettviktigt element i det socialdemokratiska Europapro-grammet 94. att man skulle göra någonting på det härområdet. har ändå lagt framdet här som förslag. Därför tycker jag att finansminis-terns totala passivitet och ovilja att göra någonting pådet internationella planet är oroande.Anf. 39 Finansminister ():Herr talman! För sedan fick professor i uppdrag av arbetarrörelsens ekonomiska råd,som är socialdemokratin närstående, att se över defrågor som tar upp i sin andra fråga.Han gav ut en rapport som heter Att hantera valu-takriser. Tiden medger inte att jag går igenom deintressanta bedömningar som görs i rapporten. Menjag kan inte låta bli att citera en mening: "Endast enmyntunion ger garanti mot valutaattacker." Det är påsitt sätt litet paradoxalt. Vi har ett projekt i , EMU. En sådan union ger definitionsmässigtinom sig en garanti mot valutaattacker, eftersom manhar en gemensam valuta. Det ger naturligtvis ingengaranti mot valutaattacker gentemot andra valutor,men inom myntunionen har man undanröjt den risken.Det är en metod som fungerar, men jag förstår att ivart fall inte är intresserad av den. Dåfår man diskutera andra metoder som innebär en långrad svårigheter, vilka jag har pekat på i mitt svar.Jag har inget emot att man inrättar organ somövervakar den internationella penninghandeln. Menatt det på ett avgörande sätt skulle få bukt med speku-lation eller kraftiga kursrörelser tror jag inte att manskall förvänta sig. Det är bara att inse att detta skulleförutsätta att 160 nationer är ense, och det är de inte.Och jag är inte säker på att det skulle fungera ens omalla de 160 nationerna enades om en ordning. Inte ensdå tror jag att det skulle fungera.Den andra frågan känns mera jordnära och aktuellatt diskutera, nämligen lönebildningen i . Detär en fråga som ligger mig mycket varmt om hjärtat.Lönebildningen har en mycket stor betydelse. Detfinns många aspekter på lönebildningen varav JohanLönnroth tar upp några. Att avsätta medel för kompe-tensutveckling kan naturligtvis vara en tänkbar ingre-diens i framtida löneavtal. Det är litet för tidigt att nutala om innehållet i de avtal som skall träffas för 1998och framåt. Men om parterna är intresserade av att tamed det som en beståndsdel är det förvisso någontingsom regeringen kommer att förhålla sig positivt till.Det skall naturligtvis inte vara någonting som vi hind-rar, utan det är tvärtom någonting som vi bejakar.Att också de höga lönerna och kanske ännu merafallskärmar och andra villkor som en del höga befatt-ningshavare framför allt i näringslivet har sticker iögonen på folk och väcker mycket starka negativareaktioner är jag mycket väl medveten om. Det finnsall anledning att rikta strålkastarljuset på sådana före-teelser och se till att de begränsas så mycket sommöjligt . Regeringens möjligheter att ingri-pa när det gäller det privata näringslivet är ju ganskabegränsade. Vi kan inte göra mycket annat än attbedriva opinionsbildning. Men när det gäller de stat-liga bolagen har jag själv tagit initiativ till en mycketomfattande kartläggning och till skärpta regler somskall tillämpas i alla statliga bolag. Det är en viktigmarkering att vi inte tillåter excesser på det här områ-det. Jag är övertygad om att de brister som tidigarehar funnits kommer att rättas till i framtiden.Anf. 40 ():Herr talman! Av LO:s skrivelse framgår detmycket tydligt att man är medveten om att man självhar ett ansvar i dessa frågor. Men själva poängen medskrivelsen till regeringen är att man vill att ocksåregeringen skall göra någonting. Av det som finans-ministern säger här får man närmast det intrycket attdet helt och hållet är parternas ansvar att klara löne-bildningen. Jag förutsätter ändå att regeringen ärberedd att göra någonting för att underlätta den.Jag nämnde i interpellationen att det har varit enmycket stark uppgång av aktiekurserna under de se-naste 1½ åren. har det varit en tillfällignedgång, men det är bara en liten krusning på ytanjämfört med den väldiga förmögenhetsuppbyggnadsom har ägt rum. Det verkar också som att utdelning-arna kommer att slå alla rekord. Detta är uppenbaraproblem för den framtida lönebildningen.Statistiken visar att det inte bara är förmögen-hetsklyftorna som ökar i . Också inkomstskill-naderna, klassklyftorna, ökar dramatiskt. Finansminis-tern måste ändå vara medveten om att det är ett oer-hört svårt problem när det gäller inte bara för att fåfackföreningarna utan att få hela svenska folket att taett totalt ansvar och ställa upp på den nödvändigabudgetsanering som har gjorts i det här landet.Jag tycker att det är oroande att det enbart är kul-turministern - såvitt jag har förstått - som har vågatsig på offentliga rejäla angrepp på direktörerna somsedan anser sig kunna gå till generalattack på rege-ringens hela ekonomiska politik, vilket de gjordehäromveckan. Regeringen är på något sätt passiv.Man kan ibland nästan få intrycket att det finns ettslags undergivenhet och ett slags rädsla för att dessaekonomiska makthavare har sådana hot till sitt förfo-gande att man inte vågar gå till motattack.Jag kan bara hoppas att det som finansministernnyss här sade är ett tecken på att han och andra rege-ringsledamöter nu kommer att ställa upp på kultur-ministerns sida och verkligen gå till generalattack motde eländiga excesserna i form av extremt stora höj-ningar av styrelsearvoden och löner.Också jag har läst lilla skrift. Den ärmycket intressant. är för övrigt mycketkritisk mot hela den konstruktion som finns i EMU,t.ex. den ensidiga inflationsbekämpningen. Det ärsjälvklart att jag liksom finansministern inte har någraillusioner om att det handlar om någon enkel process.Vi är överens om att det är en oerhört långsiktig ochen på gränsen till utopisk tanke. Men vad som ändå äranmärkningsvärt i finansministerns hållning i den härfrågan är att det inte är någonting som tycks skiljahonom från kollegerna i , ochFrankrike där man kategoriskt ställer sig avvisande.Finansministern tillhör ändå ett parti där man är djuptoroad över de demokratiska aspekterna när det gällerden enorma makt som de stora penningägarna och deninternationella storfinansen har skaffat sig. Man sökerefter metoder att skapa en motmakt till detta. Menfinansministern tycks inte vara beredd att med enstavelse instämma i att detta är ett väldigt problemoch i att vi måste diskutera vad som skall göras åtdetta djupa demokratiska problem.Anf. 41 Finansminister ():Herr talman! Jag är förvisso mycket beredd attdiskutera dessa frågor. Det handlar mycket om makt-frågor.Avvägningen mellan politik och marknad är ett fa-scinerande ämne.