prot · GK09116 · 1997-06-09 00:00:00 — Där finns det speciella börsregler somsäger vad en aktieägare får göra i förhållande till enannan. På det gamla tid var det så atthögst av sågtimret skulle gå till statens egnasågverk. Resten skulle gå till köpsågverken i inlandet.Den policyn finns inte kvar längre. Det är inget somjag har medverkat till, men det har iallra högsta grad gjort.Anf. 109 ():Herr talman! Det är riktigt att jag har varit före-språkare för att , när det blev till, ocksåskulle in på börsen, och det har ju utvecklats mycketbra. Men är det ju faktiskt så att det finns skogsrå-vara även på Statens fastighetsverks område somskulle räcka mer än väl. Det är ju ändå så att av den totala skogsråvaran i kom-mun går till den lokala industrin. Jag har besökt ettantal av de här företagen, och jag har också fått in-formation om vilket uttag som vore möjligt. Då visardet sig att det finns betydligt mer än vad man tar ut . Dessutom skulle mer kunna styras till just de härindustrierna i inlandet.Problemet är att man nu har investerat rätt mycketi förädling. Man vill ha en stabilitet när det gällerråvaran. Vågar man anställa fler? Av 35-40 anställdaär drygt en tredjedel i förädlingen i just denindustri som jag har nämnt. Man vet inte säkert hurman skall gå vidare, och det gäller inte bara ett före-tag. Jag har bara nämnt Trä, men det finnsflera.Det är märkligt att de här transporterna skall mö-tas mellan kusten och inlandet. Det ena går en väg ochdet andra går en annan. Jag har tidigare haft en debattmed om de regionala skillnaderna.Då framförde näringsministern att det troligen kom-mer en regionalpolitisk proposition . Då tyckerjag att det vore lämpligt att vidta en sådan här åtgärd.Det är ju inte så att det kostar pengar. Man är bereddatt betala vad det kostar. Denna styrning borde varamöjlig - även om vi har sagt att det är svårarejust när det gäller bolagen.Som jag har uppfattat det, och att döma av de un-dersökningar som jag har gjort, är det inte fråga omatt den här volymen inte finns. Om går ut pårotposter från statens mark, är det kanske svårare fördem som inte har ett sådant system upplagt. De ärköpsågverk och har inte en organisation för att på rättsätt köpa på rot. Då är det naturligtvis svårare.Jag tycker ändå att borde fun-dera på det här inför den kommande propositionen.Det här är en mycket enkel och kostnadsfri åtgärd förstaten. Då borde man också kunna se till att de härarbetstillfällena kan finnas kvar i det inland som an-nars har så stora svårigheter.Anf. 110 Näringsminister ():Herr talman! Jag måste få säga att jag tycker attOlle interpellation är litet märklig. Förstkonstaterar att han vill att vi skallstyra statens innehav av fjällmarker till inlandssågver-ken. Jag har svarat att det gör vi. Vi kan konstatera attför innevarande verksamhetsår går i huvudsak alltstatligt virke till dessa inlandssågverk. Men den vikti-ga frågan är en annan. var en av demest glödande förkämparna för att det statligaskogsinnehavet i inland skulle sättas påbörsen. Därmed omöjliggjordes den styrning av stat-lig skog som nu efterfrågar. Antingenfår man väl säga: Sent skall syndaren vakna. Då är detju bra - om syndaren vaknar. Eller så kan det varavärre än så. Det kan nämligen vara så att han känneratt han har varit med om något som han egentligeninte ville och försöker täcka detta.Anf. 111 ():Herr talman! Nej, , det är abso-lut inte så. Det är bara så att den här volymen råvarafinns i inlandet. Det är bara fråga om viljan att styra idet här fallet. Sedan säger näringsministern själv attnär var statligt skötte vi det här ochstyrde det. Varför skulle det inte gå att styra det ,fast det är ett annat affärsverk? Det finns ingen logik inäringsministerns resonemang.Självklart har man möjlighet att göra det här. Jagkan väl tänka mig att det också kan bli något i denriktningen. Men jag vill säga att ärdet av den volym som jag talar om somgår till industrin inom kommun. Alltsåfinns det möjligheter att utöka väsentligt. Om viljan ärgod, så tror jag att det här också är möjligt. Jag hop-pas att tar det här med sig. Jag vetatt också industrierna har bearbetat, eller i varje fallskickar in skrivelser till, regeringen om det här. Dethär betyder ganska mycket. Det kan handla om 30-40anställda i olika delar av inland.Överläggningen var härmed avslutad.17 § Svar på interpellation 1996/97:314 omsvensk glasindustri och glasrikets framtidAnf. 112 Näringsminister ():Herr talman! har frågat mig delsom jag är beredd att vidta åtgärder för att bevara detsvenska glashantverket, dels på vilket sätt jag kommeratt agera för att motverka den negativa utvecklingst-renden med nedläggningar och minskad sysselsättningi glasriket, dels hur jag avser att agera för att upprätt-hålla glasbruken i glasriket som en levande svenskturistattraktion.Näringspolitikens främsta roll är att skapa ett ge-nerellt gott näringsklimat. För att den skall bli fram-gångsrik, måste tillväxtförutsättningarna i hela landettas till vara och hänsyn tas till olikheterna mellanolika regioner. Regeringen har därför bl.a. initierat enny tillväxtorienterad regional näringspolitik under1996. Den utvecklas nu successivt. Landshövdingarnai bl.a. och län har inom ramen fördenna engagerat ett stort antal aktörer i länen för atttillsammans utarbeta förslag till regionala initiativ förökad tillväxt och sysselsättning och därmed ocksåmildrade effekter av eventuella friställningar i nä-ringslivet.Vad gäller glasriket ankommer det således bl.a. pålänsstyrelsen, , kommuner-na och näringslivets organisationer att medverka utveckling av näringslivet i regionen dels genomatt stärka hantverkstraditionerna i glasriket, dels ge-nom att ta till vara andra utvecklingsmöjligheter föratt skapa ett mångsidigt näringsliv. Regeringen har förinnevarande budgetår anvisat länsstyrelserna i Krono-berg och län 12 respektive 38 miljoner kronori s.k. länsanslag och därtill 7 respektive 12 miljonerkronor för småföretagsutveckling.När vi marknadsför utomlands som turist-land, finns glasriket med som en viktig turistattrak-tion. Den glasindustrins traditioner ochkultur är ett viktigt mål för många utländska turister.Detsamma gäller för många semestrande svenskar.Det vilar ett stort ansvar på de företag som är engage-rade i branchen att vidmakthålla hantverkskunnandetinom glasindustrin. Staten medverkar till att utveckladet svenska hantverks- och designkunnandet inomglasområdet bl.a. genom utbildning. För att bevaraoch utveckla intresset för svenskt glas, spelar dengemensamma marknadsföring som genomförs avstaten och turistnäringen en betydande roll. Den stat-liga satsningen på en internationell marknadsföring avSverige som turistland har ökat kraftigt genom insat-serna i sysselsättningspropositionen.Vad gäller sista fråga menar jagatt alla parter har ett ansvar föra att utveckla glasriket.Samhällsorgan måste, liksom stora och små företag,medverka för att stärka näringslivet. Jag utgår därförsjälvfallet från att ägarna till glasbruken känner sittavgörande ansvar för glasriket och vad det står för.De borde väl känna till den glasindustrinsbetydelse som turistattraktion och därmed dess värdeför regionen och landet. Jag hoppas att dagens ägareagerar som långsiktiga industriella ägare som har föravsikt att vidareutveckla företagen. Självklart kan jagdock inte besluta över deras agerande, och inte helleröver ägandet i företagen.Jag vill också säga att jag själv kommer att besökaglasriket för att skaffa mig enstörre kunskap om verksamheten på ort och ställe.Anf. 113 ():Herr talman! Jag ber att få tacka för svaret frånnäringsministern. Jag tycker att det är ett bra svar, ochman kanske inte kan begära så mycket mer. Jag tyckeratt näringsministern har rätt när han säger att närings-politikens främsta roll är att skapa ett generellt gottnäringsklimat. Det är också bra att länsstyrelserna harfått resurser i länsanslag och s.k. småföretagsutveck-ling.Näringsministern lägger ett visst ansvar också pålänsstyrelserna, , kommunerna och näringslivetsorganisationer för stärkande av bl.a. hantverkstradi-tionen i glasriket.Dessa mer allmänna inriktningar för att utvecklanäringslivet i svaga regioner, vilket det är fråga omhär, är bra och riktiga. Men när det gäller att räddaoch utveckla den svenska glasindustrin och det svens-ka glaskunnandet är nog dessa satsningar knappasttillräckliga. Jag tror att näringsministern träffar rättnär han säger:"Jag utgår därför självfallet från att ägarna tillglasbruken känner sitt avgörande ansvar för glasriketoch vad det står för. "Vidare säger han:"Jag hoppas att dagens ägare agerar som långsik-tiga industriella ägare som har för avsikt att vidareut-veckla företagen. "Det är naturligtvis så det borde vara.Fackliga organisationer och människor i glasriketmisstänker emellertid att det inte finns någon gemen-sam långsiktig strategi för de tre ägargrupperna. De har uppenbarligen ganska olikamening om hur glasindustrin och glasriket skall ut-vecklas. Att det är något som inte står rätt till kan mankonstatera när man ser hur glasindustrin i sökerarbetskraft också i . Norska intressen, nu se-nast , har också köpt anrika Johansfors glas-bruk. Förhoppningsvis påverkar satsningar iJohansfors också Orreforsgruppen.I Orreforsgruppen har vd:n an-nonserat sin avgång. Men man får väl säga att det ärtur att han sitter kvar i avvaktan på en ny vd.Jag tror att vi befinner oss i ett läge som motiverarett visst direkt agerande från Näringsdepartementet.Självfallet har ägarna ansvaret, men ibland kan detbehövas någon utifrån som stöter på för att något skallhända. Den påtagliga låsningen hos ägarna måstelösas upp.Jag vill fråga näringsministern om han kan tänkasig att bjuda in ägarna till en allmän och bred diskus-sion om den svenska glasindustrins framtid. Initiativ-rätten måste vi ändå kunna ha.Ett annat problem i glasriket är ägargruppensovilja att öppna för konkurrens. Det har t.ex. funnitsintresse från de anställda, nu senast vid , att överta ägandet. Att detta kan vara en möjligväg bevisas av utvecklingen i , som är mycketpositiv. Det kan ju faktiskt vara på det viset att denmanuella glasindustrin skall bestå av just många småglasbruk med egna nischer. Åtminstone måste det blien ganska betydande del av glasindustrin i framtiden.Det tycker jag också är en typisk fråga för diskussionmed ägarna, dvs. om de är villiga att öppna för kon-kurrens även om det naturligtvis ställer till vissa pro-blem för den nuvarande ägargruppen.Anf. 114 ANN-MARIEFAGERSTRÖM (s):Herr talman! Glasnäringen är mer än en industri,mer än en näring. Glaset är en viktig del av vårt kul-turarv och vår nationella identitet. Därför räcker detinte med att hänvisa till industrins ansvar. Det är ettnationellt intresse att den svenska glasnäringen över-lever och ges möjlighet att utvecklas. Jag delar därförnäringsministerns uppfattning om att detta är ett sam-lat ansvar för många aktörer såväl lokalt som regio-nalt och nationellt. , och är namnsom är lika internationellt kända som , ochEricsson. Det fanns länge ett uttryck som löd: Vadsom är bra för är också bra för . Jagtror t.o.m. att det var den tidigare finansministernGunnar Sträng som myntade uttrycket. På samma sättborde dagens regering kunna uttrycka att det som ärbra för glasnäringen är bra för Sverige.Herr talman! Även om människorna i bygden ochbygdens överlevnad är beroende av denna näringhandlar det inte endast om arbetstillfällen och regio-nal utveckling även om detta är av största betydelse ien landsända som drabbats hårt av företagsnedlägg-ningar och hög arbetslöshet. Men stödet till glasin-dustrin handlar i första hand om yrkeskunnande ut-vecklat under generationer, om nationell stolthet, omkulturell identitet som är så ofantligt mycket starkareän den som vi känner för microchips eller spindelle-der. Det är viktigt att staten medverkar till att utveckladet svenska hantverks- och designkunnandet inomglasområdet, bl.a. genom utbildning och, som statsrå-det säger, genom att glasnäringen marknadsförs i våraturistsatsningar. I det senare fallet vill jag nog dockhävda att det är tvärtom, nämligen att mark-nadsförs genom att vi internationellt berättar om glas-bruken. Jag menar att mer borde kunna göras frånregeringen, t.ex. att satsa på turismen och kulturen iområdet, att bidra med medel för att presentera dennaturistnäring i andra länder, att staten tar på sig ansva-ret och ser till att denna näring blir ett riksintresse ochatt ansvara för en samordning genom att ta fram ettnationellt handlingsprogram för denna näring.Mina frågor lyder:Är näringsministern beredd att verka för att rege-ringen skjuter till statliga pengar för att presenteradenna turistnäring för andra länder och på så sätt lyftafram betydelsen av glasindustrin som har en starkturistisk potential?Jag undrar också om det kan finnas ett intressefrån staten att ta fram en nationell handlingsplan ochpå så sätt samordna insatserna på detta område.Anf. 115 (m):Herr talman! Två frågor står i fokus, för det förstaproblemet för glasindustrin och för det andra vad mangenerellt kan göra för att utveckla goda förutsättning-ar för regionen och näringslivet.Om man ser på glasindustrin kan man säga att denär en liten men lysande eller skimrande del av svenskindustri vars sysselsättningseffekter är långt större änden egna branschen, t.ex. som turistattraktion, vilkethar nämnts både i svaret och i tidigare anföranden.Glasriket är en av de tio största turistattraktionernamätt i antalet besökare . Den är också en mark-nadsförare av svensk industri i övrigt. Genom årtion-den har många svenska företag säkert använt svensktglas och svensk formgivning som ett väldigt angelägetoch viktigt instrument för att visa svenskt konsthant-verks och svensk designs höga nivå.Det är alltid en arbetsfördelning mellan vad statenkan göra och vad näringen kan göra. Då är det ganskarimligt att det är näringen som har huvudansvaret. Detär den som måste finna en struktur, och de ägare somsitter i denna struktur måste självfallet ta sitt långsik-tiga ansvar utifrån de värderingar som de har. Mendet är klart att det innebär att det blir väsentligt störreförutsättningar för att denna struktur skall kunna ut-vecklas på ett bra sätt och att ägarna är beredda attsatsa långsiktigt om de känner att det generellt sättförs en politik som gagnar den typen av långsiktighet.Satsningar på utbildning har nämnts både i svaret ochav övriga debattörer. Det är viktigt att vi på olika sättockså kan få något utflöde av den intensiva formgiv-ningsprocess som finns inom glasbruken och att denkan spilla över på annan typ av utbildning. Vid t.ex.högskolan i planeras det för designutbildning ikoppling och närhet med andra företag. Det tycker jagär utomordentligt bra.Jag tror också att det är viktigt att man på alla sättunderlättar för glasindustrin med olika former avexportsatsningar. Man kan säga att staten, utifrånresonemanget att det är fråga om ett svenskt kulturarv,har betydande möjligheter via sina utrikesrepresenta-tioner - inte bara de som sitter och äter med produkterdärifrån. Men det finns också en utomordentligt stormöjlighet, kanske ännu större än - på en delställen görs det betydande insatser, det är jag medve-ten om - på de utrikes beskickningar som vi har.Riksdagens revisorer, där jag är vice ordförande,granskar utrikesförvaltningen. Utan attföregripa resultatet av granskningen kan jag säga attdet finns anledning att titta närmare på hur andraländer via sina beskickningar ännu mera kraftfulltmarknadsför olika kommersiella produkter. En hel delgörs, och det skall inte förringas. Men ytterligareinsatser skulle kunna göras. I stället för att resoneraom hur litet gåvor, antalet gåvor eller hur små gåvorsom skall ges kunde göra en insats. Det ärju saligare att giva än att taga. Jag pläderar inte för attpraktpjäser skall överlämnas när olika beskickningarär ute och reser. Men på något sätt skulle vi kanskegöra en insats, inte bara pengamässigt utan också påett sådant sätt att det blir ett visst symbolvärde omriksdagen på ett trevligt sätt visar att det är roligt attvara en glad givare och att det finns många vackrasaker att ge. Det skapar också en speciell status. Därhar staten möjligheter via och, givetvis, viautrikes representationer.Avslutningsvis några ord om den generella politi-ken. Jag är helt övertygad om att det finns betydandemöjligheter att göra satsningar ute i de olika regioner-na via landshövdingeuppdrag. Men vi i våra landamä-ren i sydost tycker nog att det borde kunna finnasutrymme för att ge oss en betydligt större andel avpengarna, som vi i söder tycker kanske litet välmycket går åt norr.Anf. 116 Näringsminister ():Herr talman! Jag skall försöka svara på frågornahelt kort. Jag vill avvakta med att ta initiativ till attbjuda in ägarna till en diskussion tills jag själv harbesökt glasriket. Det kommer jag, som sagt, att göra iaugusti månad i samband att jag under ett par dagarbesöker det området.En fråga att då diskutera med ägarna, ifall jag fin-ner det nödvändigt, är frågan om nya företagskonstel-lationer mera generöst skall få gå in och ta över verk-samheter som man själv vill avveckla. Så långt mittsvar på frågorna från vill jag säga följande.Rätt mycket av de statliga pengarna används faktiskttill att stödja glasindustrin. Vid ett par olika tillfällenunder min tid som minister har vi gått till riksdagenmed förslag om ökade anslag när det gäller turism ochmarknadsföring av . Detta område får en väl-digt stor del av marknadsföringen av . Det ärnämligen en näring som vi tror på och som har ettstort attraktionsvärde utanför vårt land.Däremot har jag inte själv grubblat över behovetav att göra en nationell handlingsplan för just dennabransch. Över huvud taget är väl den typ av bran-schprogram som vi jobbade med någotsom jag inte är så våldsamt intresserad av. Jag sernaturligtvis att det finns ett behov av att satsa på olikaindustriella system, men de är betydligt bredare ochstörre jämfört med en bransch som glasindustrin.Erfarenheterna av den typen av branschprogram ärinte särskilt goda.Anders G Högmark talade egentligen om två sa-ker. Dels handlade det om kangöra mera - alla kan säkert göra mera. Dels handladedet om att det regionala utvecklingskapitalet skallfördelas på ett sådant sätt att regionen i fråga får enstörre andel av samlade utvecklingskapital.Jag tycker kanske inte att det är argument för att byg-ga fördelningen av det regionala utvecklingskapitaletpå de problem som finns inom glasindustrin. Detbehövs nog en något bredare karaktär än så.Jag vill understryka att staten gör rätt mycket pådet här området dels genom det regionala utveck-lingskapital som går till regionen, dels genom deutbildningsinsatser som görs - Utbildningsdeparte-mentet har bidragit till den utbildning av glasblåsaresom just nu äger rum i - och dels genom de-signutbildning och en satsning på design. Där harstaten tagit ett stort ansvar. Slutligen handlar det ock-så om våra kraftiga satsningar på turismen. Dettahindrar inte att det kan behövas ytterligare åtgärderfrån statens sida. Det är mitt skäl till att åkaned för att besöka området.Anf. 117 ():Herr talman! Det är väldigt bra att näringsminis-tern tänker besöka glasindustrin på ort och ställe. Detär bästa sättet att få riktig information från alla olikahåll.Jag kan instämma i det mesta som mina debatt-kamrater här har sagt. Möjligen ställer jag inte heltoch hållet upp på resonemanget om att mera resursergår norrut jämfört med vad som går söderut i dennasituation.Glasindustrin har drygt hundraåriga traditioneroch är hårt koncentrerad till . Glasindustrin spelar en väldigtviktig roll - jag tror att varinne på det - både nationellt och globalt. Tänk på allatillfällen då viktiga pjäser delas ut! Pjäser från justOrrefors, och brukar vara mycket populä-ra.I dag finns ca 1 500 anställda kvar i glasindustrininom den här regionen. Glashantverket finns kvar iglasriket. I andra länder är det ofta så att man gåttifrån hantverket och fortsatt med maskinellt industrig-las. Det är naturligtvis en styrka att ha kvar denna bit.Det tar väldigt att utbilda t.ex. glasblåsareoch glasslipare. Man blir litet orolig. Medelåldern ärhög i och med att det varit fråga om få anställ-ningar. I stället har det handlat om uppsägningar.Dessutom tar det att utbilda nya glasarbetare.Risken är uppenbar att kunskapen om glastillverkningförsvinner, framför allt i nuvarande i glasriket. Det ärju minst sagt svårt att motivera ungdomar att utbildasig för framtida glasarbete.Glasindustrin och träindustrin har sina problem.Träindustrin har efterfrågeproblem. Inom glasindustrin, somtillhör de traditionella viktiga svenska näringarna, ärdet uppenbart att det just nu är ägarfrågan som är detstora problemet. Jag tycker att näringsministern hargett oss ett svar och jag vill tacka för diskussionen.Jag förutsätter att departementet efter ministerns be-sök tar vissa initiativ för att lösa upp deknutar som just nu finns vad gäller glasindustrinsframtid. Detta får inte ta . Jag hoppasverkligen att man då åtminstone kan tillsätta en nyverkställande direktör för som ärberedd att ta tag i frågorna . Oavsett dettatror jag att det är väldigt viktigt att departementetagerar i den här frågan. 118 ANN-MARIEFAGERSTRÖM (s):Herr talman! Av svaret att döma är det av betydel-se att den svenska glasnäringen överlever och gesmöjlighet att utvecklas. Detta är av nationellt intresse.Jag vill på detta sätt än en gång framföra till nä-ringsministern att det är viktigt att fundera över statli-ga samordnade insatser och över en handlingsplan fördenna näring.Precis som vill också jag tacka nä-ringsministern för hans svar. Jag utgår från att det ärett löfte om att verka för en framtid för glasriket.Därför räknar jag med att jag kan åka hem och pre-sentera detta för berörda. hälsar jag nä-ringsministern välkommen till och glasriket.Anf. 119 (m):Herr talman! Självfallet är det av stort värde attnäringsministern besöker trakten och får en ännubättre bild av läget där. Att det är värdefullt kan allavara ense om.Det är självfallet också av central betydelse - detgäller praktiskt och det har även ett symbolvärde - snart får fram en ny vd. Det ger klara signalerbåde inåt och utåt, med tanke på den betydelse somkoncernen har. är det viktigt att framhållaatt vi gärna ser en mångfald, flera hyttor och bruk,och att den sämre sidan av brukskulturen - att manslår vakt om det man har och inte riktigt bejakar detnya - stävjas. Det har ju inte varit brukssamhälletsgoda sida att försöka låta bli att sluta sig. I ställethandlar det om att försöka uppmuntra och stimulerabåde avknoppare och nyetablerare. På det sättet ska-pas en större konstnärlig mångfald, till gagn även fördem som kanske får viss konkurrens.Man kan föra ett långt resonemang om detta mednorr och söder. Det är kanske ingen större hemlighetatt alla anser sig få för litet pengar. Men det råderingen tvekan om att den som gödslar klokt , när detskall hushållas med gödselmedel, givetvis gödslar därgödslingen gör största nyttan. I finns detmånga potentiella nyetablerare och mycket klurighet,vilket inte heller är en nyhet. Dra nytta av detta!Sedan till en sak som har bäring på ett annat vik-tigt politikområde, nämligen tillgången till godakommunikationer, tillgången till flyget.Delar av KOMKOM:s betänkande blir litetskrämmande läsning, där man till nöds kan säga flygkan vara bra uppe i och utrikes men i övrigthar det inte någon större betydelse. Jag skulle vilja fåen reaktion från näringsministern på detta. Vi fårgrupper från , och hela världen pånågra timmars besök på glasriket. Utan tillgång tillnationellt flyg med kopplingar till lärbesökssiffrorna för de internationella turisternamycket snabbt minska. Jag tycker att det skulle varaväldigt bra om näringsministern kunde markera justflygets stora betydelse i de här sammanhangen.Herr talman! Låt gärna tusen blommor blommaoch låt glaset få en fortsatt chans att utvecklas utifrånsina förutsättningar.Överläggningen var härmed avslutad.18 § Svar på interpellation 1996/97:315 omförsvarsindustrins villkorAnf. 120 Näringsminister ():Herr talman!