prot · GK0973 · 1997-03-05 00:00:00 — Flera partier har lyft fram frågan ombehovet av ett aktivt arbetsvärderingssystem, behovetav översyn av lönediskrimineringslagstiftning osv.Det är också ett sätt att arbeta att stödja den opposi-tion som finns i arbetsmarknadsutskottet och somkänner samma otålighet som när detgäller att nå de mål som vi båda vill nå fram till.Anf. 77 () replik:Fru talman! Som sade delar vi sy-nen på kvinnorna inom den offentliga sektorn. Jag tarockså för givet att vi får en del lösningar i propositio-nen . Man kan inte fortsätta att tala om att hal-vera arbetslösheten för kvinnorna, om man inte går inför satsningar inom den offentliga sektorn. Vi räknarmed att sådana kommer.Frågan om arbetsvärdering verkar nästan vara somett rött skynke för många. När vi liksom säkerligenockså är ute och pratar om det härverkar det sitta en propp någonstans, och det gäller juplånboksfrågor. Om vi, som jag är inne på, skall höjakvinnors status i alla yrken över hela arbetsmarkna-den, måste andra grupper stå tillbaka. Jag vet att detarbetsvärderingssystem som vi bygger hela vårlönesättning på inte har kommit till av något slagselakhet utan har långa traditioner.Detta är den politik som vi måste föra. Jag tror attdetta arbete måste drivas på varenda arbetsplats ochinom varje facklig organisation.Det går inte på något slags propå uppifrån, utandet måste byggas nedifrån. Det måste föras en inten-siv diskussion, som vi får hjälpas åt med tillsammansmed de fackliga organisationerna.Anf. 78 () replik:Fru talman! Naturligtvis måste arbetet med atthitta ett arbetsvärderingssystem som inte är könsblintske på många håll och på många nivåer, och även deprocesser som sker på arbetsplatser är viktiga. Deprocesser som sker högre upp i hierarkin är ocksåviktiga. Men det är också viktigt att lagstiftaren, sam-hället och uttalar en klar och tydlig vilja.Det kan man göra på många sätt. Man kan göradet genom att ha utredningar som visar på fenomenoch ger underlag för att processerna skall sätta i gång.Man kan göra det genom att se över lagstiftning ochge indikationer. Det finns många redskap vi kan an-vända oss av.Vad jag menar - som vi också har funnit i denfackliga rörelsen, och som vi har jobbat med ganskakonkret vid lönesättning under ett tiotal år - är att vinu har väntat väldigt länge på dessa processer skulledra i gång långt nere. Jag känner en viss otålighet,eftersom jag inte har sett någon förändring. I ställetväxer lönegapen.Jag skulle önska att vi använde fler redskap för attfå i gång processerna. Därför har vi lagt fram konkre-ta förslag. vädjade till utskottet. Jagvill upprepa min vädjan att och s-kvinnorna bidrog till opinionsbildningen genom attstödja opinionen i för att detta skall gånågot fortare.Anf. 79 () replik:Fru talman! Det som är det mest positiva inomdetta område är att kvinnorna ute på arbets-marknaden på varenda jobb är arga. De ser ju attinnan man uppvärderar deras tjänster, innan de får enannan status och en annan nomenklatur, kommer dealdrig att få de löneökningar som vi tycker att de hargjort sig förtjänta av. Jag märker någon slags ilska utebland alla de kvinnor som ser detta. Vid varendaavtal, varenda gång det skall tecknas nya avtal centraltoch när man skall ha lokala förhandlingar på jobbenbörjar man märka detta.Jag tycker också att det går för långsamt. Menman kan inte pracka på arbetsmarknaden olika värde-ringar. Det är en fråga om attityder. Man kan t.ex. sepå förslag att man skall satsa på de lågav-lönade kvinnorna. Då säger brandmännen: I så falltänker vi lämna . Det är litet grand av denattityden som vi har . Det är därför som vi måstepröva olika system. Vi måste låta gå före, somnu säger att det ger extrapoäng vid tillsättningen omman har varit pappaledig. Så måste vi systematiskt gåigenom hela arbetsmarknaden.Det är attityder det handlar om, och vi har mångaemot oss. Om vi börjar att höja kvinnornas lönerbetyder det att andra grupper får stå stilla och attandra inte kommer att få de löneökningar de vill ha.Detta är frågor som förändrar hela arbetsmarknadenoch hela den struktur vi har. Jag tror att vi där har ettgemensamt mål.Anf. 80 () re-plik:Fru talman! Jag måste sätta ett litet frågetecken in-för matematiska övningar. Varjegång man positivt särbehandlar någon är det någonannan individ som blir negativt särbehandlad. Omman nu i jämställdhetsdebatten ondgör sig så mycketöver att kvinnor har blivit negativt särbehandladetidigare kan man inte stå upp och tala för att män nuskall bli negativt särbehandlade. I min värld skallingen få särbehandlas negativt på grund av kön. Dethör inte hemma i ett rättssamhälle, och här brister detlitet grand i logiken.Det brister också i logiken när man från sida går ut och hävdar att ett av de störstaproblemen är att så många kvinnor bara får jobbadeltid. Man tror att man löser det problemet genom attmed ett Alexanderhugg kortar arbetstiden till 35 tim-mar eller . Då har alla kvinnorplötsligt heltid, och så har man löst problemet. För deallra flesta kvinnor som talar om ärinte problemet att de vill jobba fler timmar. Många avdem håller redan på att jobba ihjäl sig, när man läggertill hem och barn.Det verkliga problem som ni socialdemokraterförsöker dölja för kvinnorna är att de har fastnat i ettberoende av den offentliga sektorn i låglöneyrken.Dessutom betalar de världens högsta skatter på sinalåga inkomster. Det spelar egentligen ingen roll hurmycket löneökningar ni kan kriga fram. Det blir ändåinte kvar så många kronor i portmonnän så att de kanklara sig på sin lön. De kommer för alltid att varaberoende av bidrag som utfyllnad. Working poor ärett faktum i , och det är en skandal.Anf. 81 () replik:Fru talman! Menar på fullt all-var kvinnorna inte är kompetenta? Jag trodde att vialla var helt överens om att orsaken till att vi talar omatt vi behöver en positiv särbehandling av kvinnornaär att de är mer kompetenta än de män som får tjäns-terna. Jag trodde inte längre någon av oss talade omatt kvinnorna inte är kompetenta för de jobb de söker.Det trodde jag tillhörde 60-talet eller 70-talet. Det ärså självklart. Kvinnorna har stått tillbaka trots att deär mer kompetenta.Vad sedan gäller frågan om deltid och heltid, harChristel inte läst sitt eget utskotts materi-al? Där står att vi har kvinnor som har enofrivillig deltid. Det säger , som har gjort under-sökningar, och det har vi kunnat läsa av betänkandetfrån det utskott som sitter med i.De kvinnorna vill ha mer tid, och de får inte det där-för att arbetsgivaren av ekonomiska skäl har minskatderas arbetstid.I dag jobbar av kvinnorna i den offentligasektorn, . Jag vet inte någonstans inäringslivet där man säger: Välkommen, de 100 000kvinnor som behöver anställas för att man skall halve-ra arbetslösheten! Kom till näringslivet! Vi tar emoter med öppna armar! Om man tror det är man naiv.Därför menar jag att kvinnorna på kort sikt måste fågå tillbaka till den offentliga sektorn. På lång siktskall vi finnas på hela arbetsmarknaden.Anf. 82 () re-plik:Fru talman! Jag må ha missuppfattat saken helt,men såvitt jag förstår är definitionen på positiv särbe-handling att en kvinna skall ha företräde till ett jobbom kvinnor är underrepresenterade inom det berördaområdet, i sådana fall det finns manliga sökande medlikvärdiga eller bättre kompetens. Det är detta somligger i begreppet positiv särbehandling.Om man däremot behandlar alla människor lika,vilket jag förespråkar, erkänner man att kvinnor harmycken kompetens och att de därför klarar sig allde-les utmärkt bra utan kvotering eller positiv särbe-handling. Att över huvud taget ta till sådana metoderär att nedvärdera kvinnors kompetens och möjligheteratt själva skapa sig en position i samhället.Anf. 83 () replik:Fru talman! Vi behandlar inte alla lika ,. Kvinnor särbehandlas inte för attdet har att göra med kompetensen utan därför att de ärkvinnor. Det måste väl också de moderata kvinnornaha upptäckt? Det är därför att det är så viktigt att vitar till positiv särbehandling. Vi skall ge kvinnornasamma rättigheter som männen har.Jag ställde frågan om inte att kvinnorna är lika kompetenta på detjänster de söker. Det trodde jag att vi var överensom. När man jämför i de fall tjänster skall tillsättas ärkvinnorna lika kompetenta, men man tar mannenändå. Det är detta som är diskrimineringen av kvin-norna.Sedan handlar det naturligtvis också om att vimåste uppvärdera kvinnors arbete. är kvinnorsarbete lägre värderat än mäns, och det är därför somkvinnorna har en lägre lön. Jag trodde att vi allihopvar överens om det är kompetensen som gäller, ochkvinnorna är kompetenta.Anf. 84 ():Fru talman! Det har med rätta klagats en del på fi-nansutskottet och våra betänkanden. Jag skall ändåkomma med ett litet, försiktigt försvar.I vårt betänkande om årets budgetfinns faktiskt ett särskilt jämställd-hetsavsnitt i den inledande, övergripande diskussio-nen. Där konstaterar vi att jämställdhet inte är någondelfråga för ett visst utgiftsområde. Jag tolkade ocksåstatsrådet som att hon sade att man inte kanse jämställdhetspolitiken separat från annan politik.Därför tror jag inte heller att man kan säga somMartin gjorde här , attjämställdhetspolitiken har lyckats. Då måste man seden i perspektivet av hela den samlade politiken, inteminst den ekonomiska politiken. Gör man det är jagrädd att man inte kan säga att den har lyckats.Det är naturligtvis bra att regeringen driver fråganom jämställdhet i EU. Tag gärna in ett särskilt kapitelom jämställdhet i fördraget. Men det skulle nog varaännu bättre om regeringen drev arbetstidsfrågan likahårt som exempelvis socialistkollegan iFrankrike. Han kommer förresten hit , dåman kan lyssna på honom.Framför allt borde regeringen inse att EMU fak-tiskt är den i särklass viktigaste jämställdhetsfrågan iEU. EMU:s starkaste makt blir den nya europeiskacentralbanken. Efter att ha besökt dencentralbankens föregångare, det monetära institutet,tror jag att det finns en mycket stor risk att styrelsenför den nya inte kommer att ha en endakvinna.En svensk EMU-utredning har kommitmed ett antal bilagor, och satte jag mig ochräknade bland dem som varit med och skrivit. Detvisade sig att det var 31 män och eventuellt två kvin-nor. Det är ett namn som jag är osäker på om det är enkvinnas eller en mans. Om personen är en man var detbara en kvinna. Jag har också letat efter jämställd-hetsavsnitt i den utredningen men har i princip intelyckats hitta någonting.Mot den här bakgrunden anser jag att det är högstberättigat att fråga utskottsmajoriteten varför man intevill granska EMU ur ett jämställdhetsperspektiv.En som faktiskt har förstått att jämställdheten ochkönsrelationerna har en mycket stor betydelse förEMU är chefen för den tyska , herrTietmeyer. Honom träffade vi i finansutskottet . Han konstaterade att det största hindret förden nödvändiga anspassning av arbetsmarknaden somEMU kräver handlar om attityderna till inte minsthemarbetet. Vad han egentligen ville säga till oss varmycket tydligt. Vi, och framför allt de svenska kvin-norna, måste förstå att de måste anpassa sina attitydertill sådana som är nödvändiga för att skallkunna vara med i EMU.Någon har sagt att EMU kräver att en svenskskogsarbetare måste vara beredd att med kort varsel taett jobb i en sydeuropeisk vingård. Man kan nog till-lägga att det inte räcker med det. Skogsarbetarens fru,sjuksköterskan, måste också bara beredd att bli hem-mafru eller kanske piga till vingårdens ägare. Demåste också vara beredda att skicka sina barn till enskola där barnen kanske får lära sig att familjen ärinstiftad av . I allra värsta fall tvingas de kanskeläsa det avsnitt i där det står att mannen skallvara sin kvinnas huvud.Varför saknas då jämställdhetsperspektivet spe-ciellt just i EMU-frågan och andra ekonomiska frå-gor? Det har en hel del att göra med att det ekonomis-ka tänkande som är helt dominerande, inte bara iSverige utan också i hela världen. Ironiskt nog kallasdet mainstream economics. Därför börjar man funde-ra på om mainstream verkligen är ett bra begrepp ijämställdhetsdiskussionerna. Detta tänkande präglasav en falsk könsneutralitet. Man kan säga att jäm-ställdheten, könsrelationerna, liksom klassrelationer-na, är helt borta från detta tänkande.Det är därför man utifrån den här ekonomiska te-orin t.ex. inte kan förklara varför männen har 41 tim-mar lönearbete och oavlönat arbete, medankvinnorna har lönearbete och 33 timmaroavlönat arbete. Detta redogjorde förtidigare. Man kan inte förklara detta av den enklaorsaken att den ekonomiska teorin behandlar hushål-let, familjen, som en enhetlig vilja. Ett slags diktatur,skulle man kunna säga.För att citera i hennes tidigareinlägg skulle man också kunna tala om att den härteorin bygger på det naturliga urvalets princip. Detsom gäller är den vinst- eller nyttomaximerande enhe-ten, oavsett om det är företaget eller hushållet, famil-jen, som fattar alla dessa beslut utan någon som helstoenighet mellan parterna. Det är motsatsen till denindividualitet talade om tidigare.Det är en kollektivistisk maktpyramid som fattar be-sluten, och därmed har man sopat bort varje könsrela-tion och varje relation mellan samhällsklasserna.Därför är det en mycket stor och väsentlig uppgift,kanske framför allt för oss som sysslar med finans-politik och ekonomisk politik, att verkligen klara avatt få vårt tänkande genomsyrat av ett könsperspektiv.Vi har en väldig, teoretisk tradition att kämpa emotför att klara det.Jag är fullt enig med och om attdetta i högsta grad är en mansfråga. Kanske är det enviktig fråga framför allt för oss äldre män. Jag besöktepolisen i en heldag för inte så länge sedan.Där sade man att av de unga grabbarna sombegick brott hade ensamma mammor. Man sade att defrämst saknade manliga förebilder, manliga vuxen-kontakter. Man drev nu ett projekt där man försökteleta reda på morfar eller farfar i stället för pappan somnästan alltid var försvunnen ur bilden.Detta visar var problemets kärna finns. Lösningenär alltså inte den som tyvärr ganska många talarom, den gamla sortens familj. Man vill driva tillbakakvinnorna till hemmen och få tillbaka den "starka"mamman som tar hand om familjen. Det är ingenlösning. Lösningen måste vara att vi män - och spe-ciellt vi äldre som är uppfostrade i en annan, reaktio-när tradition - erövrar den feminina kompetensen, omman får kalla det så. Det är den avgörande frågan attklara av för oss män.Anf. 85 () replik:Herr talman! Jag vill instämma i mångt och mycket avdet sade. För att börja med det sist-nämnda tror jag att det är viktigt att män får ett merframskjutet ansvar i jämställdhetspolitiken och fram-för allt tar ansvar för arbetet i hemmen. Vi kan semånga positiva tendenser på det området. Vi ser detkanske inte ännu fullt ut när det gäller uttag av föräld-raledighet och sådana saker, men vi ser det i föränd-rade attityder och värderingar, och det viktigt.Jag tror också, och det har uppmärksammats i ut-skottet, att det finns en snedfördelning i fråga omtraditionella områden. Vi kan se att män har merframskjutna positioner inom ekonomi och juridik, ochkvinnor mer inom exempelvis den sociala sektorn.Det är ju en ambition att försöka bryta detta.Såvitt jag förstår försöker också regeringen att göradet i praktiska åtgärder. Då är det självklart negativtom inte har klarat av att uppfylladetta varken när det gäller sammansättning eller närdet gäller betänkanden.Nu inväntas ju remiss på , ochdet är klart att jämställdhetsaspekten kommer att varaen avgörande del i regeringens avvägande och i detsocialdemokratiska partiets avvägande i fråga omEMU. Jag kan lova att så är fallet.Anf. 86 () replik:Herr talman! Jag önskar att jag kunde dela MartinNilssons värdering att det är mycket positivt somhåller på att hända. Det är riktigt, det var statsrådetinne på tidigare, att det finns ett ökande antal ungamän i generation som kanske harförstått att det är viktigt att dela på hemarbetet ochställa sig positiv till ökad jämställdhet. Men det finnsockså andra tendenser. Det har framför allt mycket attgöra med massarbetslösheten. Djupt reaktionära tan-kar dyker lätt upp hos dem som möter de allra svåras-te situationerna.Jag hänvisade ju till det besök jag gjorde hos . Det var många unga poliser som pra-tade just utifrån det fruktansvärda som sker. Mängdenvåld har inte ökat totalt sett, men det har blivit grövre.De unga poliserna talade om att vi måste ha tillbakaden gamla sortens stabila, patriarkala familj. Detdrömde de om. Det är absolut ingen väg att gå, det vetju vi båda. Det är alltså inte så entydigt positivt somMartin säger.Därför kan man inte heller säga att jämställdhets-politiken har lyckats på det sätt som . måste vara mer ödmjuk på denpunkten.Anf. 87 () replik:Herr talman! Om jag sade det så där väldigt tyd-ligt, skall jag be om ursäkt för det. Såväl i utskottetsbetänkande som i regeringens skrivelse framgår detbåde att jämställdheten tydligt har gått framåt och attdet fortfarande finns brister och problem. Det behövergöras många saker.Vi ser det t.ex. när det gäller våld mot kvinnor.Det är ett oerhört avgörande problem som fortfarandefinns kvar. Där finns det ingen tendens till förbättring,utan det behövs uppenbarligen klara och tydliga åt-gärder, något som regeringen återkommer till. Jag villhålla med om beskrivningen att det behövs fler åtgär-der på ett antal områden. Men det finns också, dettycker jag att man skall ha med i bakgrunden, enattitydförändring, en värderingsförändring som igrunden är positiv vad gäller ansvaret för barnen,familjen och hemmet. Männen tar i större utsträckningdet ansvaret. Jag tycker inte att man helt skall glömmabort att det finns en sådan utveckling.Anf. 88 () replik:Herr talman! Jag vill ta fasta på det positiva somMartin sade i sin förra replik, nämligen atthan tycker att det är riktigt att EMU skall granskas urjämställdhetssynpunkt. Jag tolkade det så. Då kanMartin börja med att rösta för bifall till vårreservation.Framför allt förväntar jag mig att den avgörande som skall hållas iEMU-frågan verkligen bidrar till att ta fram vad EMUbetyder ur jämställdhetssynpunkt. Jag förväntar jagmig att han som socialdemokratisk talesman i arbets-marknadsfrågor och sådana här frågor, verkligendriver frågan om vad EMU betyder ur jämställdhets-synpunkt.Gör han det, och får genomslag för det, är jagövertygad om att Socialdemokraterna kommer attsäga nej till ett svenskt EMU-medlemskap i höst.Anf. 89 ():Herr talman! Motion A9 är undertecknad av soci-aldemokratiska kvinnor från alla stift i . Vioroas av att ännu inte gerkvinnor och män möjlighet att verka på samma vill-kor. Vi har betonat behovet av att kyrkan främjarjämställdheten och att den aktivt verkar för fler kvin-nor med ledande uppdrag. Kyrkans ordning är tydlig.Kyrkomötet har jämställt kvinnor och män i prästäm-betet. Lika klar är den svenska allmänhetens ochkyrkobesökarnas inställning. De vill se både kvinnoroch män på alla nivåer i kyrkan.1958 vigdes en kvinna till präst iSvenska kyrkan. Av omsorg för de äldre präster somdå hade svårt att ta till sig den nya tidens syn på kvin-nor och män, genomfördes kvinnoprästreformenmjukt. Manliga präster fick tjänstgöra utan att sam-verka med sina nya kvinnliga kolleger. Den mjukaövergången genomfördes utifrån övertygelsen attkvinnoprästmotståndet hörde den gamla tiden till ochatt det skulle växa bort i takt med att unga kvinnoroch män växte in i kyrkans arbete.Så var det också till en början. Men dagens verk-lighet visar att det inte blivit så. har tusen-tals unga män utexaminerats från de teologiska fakul-teterna. De allra flesta förstår värdet av samverkanmed kvinnor inom kyrkan, men alltför många har gåttin i prästämbetet utan att respektera sina kvinnligakolleger. Flera av dem har öppet deklarerat sitt mot-stånd och ändå kunnat avancera både till kyrkoherdaroch till kontraktsprostar i . Någrapräster har bildat en särskild organisation som aktivtverkar för att i strid med ordningmotverka kvinnoprästämbetet. Det allvarliga är attden tas på allvar.Så sent som anordnade någ-ra präster i omröstning om s.k. sär-vigning. Deras kvinnliga kolleger tvingades att delta ien förödmjukande omröstning. Den genomfördes påbetald arbetstid under ett s.k. prästmöte. Det är ingenenstaka företeelse. Det förekommer fortfarande för-nedring av kvinnliga kolleger och brist på respekt förde beslut om jämställdhet som fattats på olika nivåerinom både kyrkan och samhället i övrigt.Trots att det snart är den första kvin-nan prästvigdes, har ännu inte en enda kvinna be-funnits värdig en biskopsstol. har de formellaskälen varit att kvinnorna saknat akademiska meriter,i andra fall har de akademiska meriterna vägt lätt ochdisputerade kvinnliga kolleger har passerats av mänutan dessa meriter. Samma mönster finns på kon-trakts- och församlingsnivå. I några stift finns det inteen enda kvinnlig kontraktsprost.Kyrkans ledningsorganisation spelar sannolikt enstrategisk roll för jämställdhetsarbetet. Bristen påkvinnliga ledare är en signal om att kyrkan inte fullt utrespekterar kvinnor på samma villkor som män. Ris-ken är stor att de dubbla budskap kyrkan givit är ettav skälen till att kvinnoprästmotståndet kunnat levakvar inom . Därför ärdet bra att arbetsmarknadsutskottet är så tydligt ibetänkandet. Det är av stort värde att utskottet i sittsvar på vår motion skriver att man delar uppfattningenatt aktivt bör verka för att kvinnligateologer rekryteras till ledande befattningar. Utskottetskriver vidare att kyrkan mot bakgrund av dess sär-skilda ställning i samhället med kraft bör verka för attuppnå en jämn könsfördelning.Av utskottstexten framgår också att JämO inlett engranskning av hur uppfyller kraven ijämställdhetslagen. Det är , herr talman! Manhar inlett en stickprovsvis granskning av sex storaarbetsplatser i två stift. Det är viktigt. Kvinnor far illainom kyrkan. Då är det JämO:s uppgift att säkra attkyrkans arbetsplatser tar sina jämställdhetsplaner påsamma allvar som andra arbetsgivare.Slutligen herr talman, vill jag säga att spelar en viktig roll för svenska folket. Deallra flesta av oss är medlemmar. Vi vill känna stolt-het och glädje över den svenska folkkyrkan. Därför ärdet så viktigt att också kyrkan kan leva upp till jäm-ställdhetsmålen. Därför känns det så angeläget att dekvinnor som verkar i kyrkan, skall ha samma möjlig-heter att verka som kvinnor på andra arbetsplatser.Därför är det också angeläget att inte kyrkans verk-samhet och budskap fördunklas av en snedvridenkvinnosyn.Att män som inte klarar sin egen könsroll använ-der teologin som redskap för att underordna kvinnor.Herr talman! Utskottstexten är bra. Jag vill yrkabifall till hemställan i betänkandet, även om betän-kandet inte innehåller ett formellt tillkännagivandemed anledning av motionen.Anf. 90 ():Herr talman! Som sade i sitt anfö-rande genomsyrar jämställdhetsarbetet praktiskt tagetsamtliga områden i samhället, och det råder en bredpolitisk enighet om det övergripande målet med jäm-ställdhetspolitiken, nämligen att kvinnor och mänskall ha samma rättigheter, skyldigheter och möjlighe-ter inom alla väsentliga områden i livet.Jag tänker enbart beröra den motion som s-kvinnor skrivit om en översyn av jämställdhetslagen.Herr talman! Vi tar i vår motion upp tre punkterdär en översyn behöver göras.Den första punkten är att vi anser att särskildadomförhetsregler i Arbetsdomstolen i jämställdhets-mål bör införas. I all dömande verksamhet är detviktigt att domare av bägge könen deltar. I den månkvinnliga domare har deltagit har de påfallande oftahaft en annan uppfattning än de manliga domarna. Fördomstolens förtroende hos allmänheten är det därförangeläget att bägge könen finns någorlunda jämntföreträdda i domstolen.Utskottet säger i betänkandet att det är angelägetmed en jämn könsfördelning bland domarna i liksom i övriga domstolar och samhällsor-gan. Detta gäller oavsett vilken måltyp som behand-las.