prot · GL0940 · 1997-12-04 00:00:00 — Det beror dels på att regeringen inte vill användadelar av det utredningsmaterial som finns att tillgå -jag tänker bl.a. på utredningen om de allmännyttigabostadsbolagens framtida ställning - dels på resultatetav den bostadspolitiska utredningen, vars direktivomöjliggjorde en grundlig analys av bostadspolitikensekonomiska bekymmer. Hela utredningen skulle an-passas till ett mycket kortsiktigt perspektiv, nämligenatt passa in budget.Den djupgående analys som krävdes av skatterefor-mens betydelse för boendekostnaderna liksom av denpågående budgetsaneringens effekter fick inte behand-las. Det blir då självklart så att man misslyckas medatt skapa långsiktiga stabila spelregler för den fortsat-ta bostadspolitiken. Trots detta finns det naturligtvismånga goda förslag och synpunkter i utredningen attta fasta på. Men de ekonomiska slutsatserna vilar påen mycket bräcklig och delvis felaktig grund. De somutsett till utredningsminister i ställtför inrikesminister har naturligtvis inte helt fel. Dess-utom har han misslyckats med utredningsdirektiven,och det är minst lika oroväckande.Inom borgerligheten är man inte heller nöjd. Därskjuter man dock in sig på andra slutsatser än de somjag och drar. För borgerligheten ärfastighetsskatten den stora boven. Det är en mycketförenklad bild av verkligheten. Dessutom är den intekorrekt. Fastighetsskatten är ett problem i många fall,men inte ett generellt problem. För hyran i en lägen-het motsvarar den av kostnaden. För en tre-rummare som kostar motsvararalltså fastighetsskatten ca . Det är en icke för-aktlig summa, men den är naturligtvis inte avgörandeför att hyresnivån totalt sett är så hög.När det gäller bostadsrättsinnehavare och egna-hemsägare är kostnaden väldigt varierande eftersomden är avhängig det taxeringsvärde som fastighetenbetingar. För många kan detta skapa problem, meninte generellt, och inte för någon särskild grupp avmänniskor.Det som dock kan konstateras, och som inte denbostadspolitiska utredningen fick syssla med, är attpolitiska beslut, som skattereformen, drabbat de olikaboendeformerna väldigt orättvist. I en debattartikel iDagens Industri skriver , Byggnadsordförande, och LO-ekonomen : "Atthyresgästerna fått sämre utveckling av boendekostna-derna än andra boende är inte bara en rättvisefråga;det skadar också samhällsekonomin. --- Bostads-kostnaderna i hyresrätten har sedan skattereformenutvecklats betydligt ogynnsammare än i övriga upplå-telseformer. Bostadskostnaderna för egnahem ... harökat , det vill säga i taktmed konsumentprisindex - i hyresrätten har de ökatmed ! "Det skall bli intressant att se vilka slutsatser rege-ringen drar av detta i den kommande bostadsproposi-tionen. Att då, som de borgerliga partierna gör, enbartskjuta in sig på fastighetsskatten, är en grov förenk-ling av problematiken och, som jag ser det, ett led ikraven på skattesänkningar generellt. Jag skall dockge er rätt på en punkt. Om regeringen fortsätter attavveckla den statliga bostadspolitiken är det natur-ligtvis inte möjligt att fortsätta den här politiken medavseende på fastighetsskatten heller.Vänsterpartiet vill dock utveckla - inte avveckla -den statliga bostadspolitiken. Det gör att vi har en heltannan utgångspunkt för våra idéer om bostadspolitik.Vad Socialdemokraterna vill i den här frågan får välden kommande bostadspropositionen visa.Kommunerna får ett allt större ansvar för bostads-politiken, men de skjuter över ansvaret på de kommu-nala bostadsbolagen. Marknadsanpassningen blir allttydligare och visas alltmer öppet. De kommunalabostadsbolagen ses numera som vilka bolag somhelst. Krav på avkastning till ägarna, kommunerna, ärviktigare än möjligheterna att föra en social bostads-politik. Den bostadspolitiska debatten i kommunernasfullmäktigeförsamlingar är död. Frågorna hänvisas tillde kommunala bostadsbolagens styrelserum. De ärinte öppna för insyn eller föremål för diskussion.De privata fastighetsägarna skall med frivilligaöverenskommelser övertygas att lämna ifrån sig ettvisst antal lägenheter. Följande exempel hoppas jagskall få er att vakna till. Jag skall citera ur ett brev tillStockholms bostadsförmedling från den privata fas-tighetsägargruppen . Följande krav ställspå blivande hyresgäster:"Hyresgästen skall ha fast inkomst som står i rim-lig proportion till den hyra som skall betalas, eller påannat sätt kunna påvisa tillräcklig betalningsförmågaför aktuell lägenhet. Beroende av hjälp från socialamyndigheter för att klara hyran är ej acceptabelt.Om hyresgästen, eller dennes familj/umgänge, harsociala problem av sådan art att störningar i boendetriskeras, är det ett tungt vägande skäl att ej accepterahyresgästen.Hyresgästens familjestorlek skall stå i rimligt för-hållande till storleken på den sökta lägenheten.Hyresgästen får inte ha bestående betalningsan-märkningar eller ha andra ej uppklarade betalnings-förpliktelser.Hyresgästen måste acceptera de principer som lig-ger till grund för LjungbergGruppens förvaltning,med ett starkt fokus på nära kommunikation mellanhyresgäster och hyresvärd, och även kommunikationoch grannsamverkan mellan hyresgäster. ochförmåga till interaktion och kommunikation är alltsåviktigt.Hyresgästen måste även lämna referenser, helstfrån såväl arbetsgivare som tidigare hyresvärd.Är vi osäkra på hur väl lämpad en eventuell hy-resgäst är, undersöker vi alla tänkbara aspekter för attförsöka ta reda på om så är fallet - för såväl vår somhyresgästens skull. Detta kan t ex innebära att vi ivissa fall gör hembesök hos hyresgästen. "Är detta 1998? Det kan man ju fråga sig.Är det inte dags att återupprätta den sociala bostads-politiken?Detaljerna i det lagda budgetförslaget för 1998känns inte särskilt meningsfulla att diskutera eftersomramen redan är fastställd. När den finanspolitiskadebatten avslutats, där utskottsledamöter med liteneller ingen kännedom om bostadspolitikens villkor ärde som har avgjort utgiftsramens storlek, känns dis-kussionen om sakinnehållet överflödig. Det är eneffekt av den nuvarande budgetprocessen, som mankan prata länge och mycket om, men den kan vi tyvärrinte påverka här och nu.Det blir inte bättre av att regeringen i budgetpro-positionen betänkligt slarvar med budgetbeskrivning-arna på flera håll. Det gäller bl.a. besparingarna påräntebidragen och verksamhet. Detkan inte vara möjligt att riksdagsledamöterna skallbehöva uppträda som budgetdetektiver och försökafinna ut vad som är rätt och fel i beslutsunderlagetfrån de olika departementen. Detta bör föranleda enskarp reprimand från sida mot regeringenssätt att arbeta.När det sedan gäller de olika sakanslagen är rege-ringens anslag till bostadsbidragen naturligtvis otill-räckligt. Det bör förstärkas på flera sätt. Stora barn-familjer bör få behålla nuvarande regler för det fjärdeoch femte barnet oavsett om flerbarnstillägget återin-förs eller inte. Studerande bör få bostadsbidrag oav-sett ålder och ungdomsbostadsbidraget bör göras omså att det även passar för dem som har låga inkomstermen inte studerar och inte är berättigade till studielån.I dag får de gå till för att över huvud tagetkunna bo.Vänsterpartiet vill införa det som den bostadspo-litiska utredningen sade sig vilja införa, nämligen ettstöd för nyproduktion av bostäder - men med krav påhyrestak och starka miljökrav. Vi vill också införa ettombyggnadsstöd med miljöinriktning. Där finns detett enormt behov över hela landet.Nybyggnation är bara aktuell i vissa storstadsom-råden och några högskoleorter. Socialdemokraternalägger sina investeringspengar i en ekologisk om-ställningsfond som skall administreras av regeringenoch delas ut med ett ganska stort mått av godtycke.Hur mycket som skall gå till direkta investeringar iform av bostadsbyggande är väldigt osäkert eftersomde flesta ansökningar från kommunerna berör en radandra områden. Det finns alltså inga garantier för dennödvändiga ombyggnadsprocessen till ett långsiktigthållbart boende.Till slut vill jag uppehålla mig vid utvecklingsfrå-gorna runt bostadspolitiken. vill attkommunerna skall upprätta obligatoriska boendepla-neringsprogram där man redovisar på vilket sätt manvill lösa boendemiljöfrågor, segregationsfrågor ochplaneringsfrågor. Det betyder att man måste samarbe-ta över sektorsgränserna på ett helt annat sätt än vadsom görs . Fysiska planerare, trafikplanerare,socialt och ekonomiskt ansvariga skall, tillsammansmed berörda fastighetsägare och inte minst de boen-de, utforma detta i samråd med politikerna. Dettakrävs för att se helheten i problematiken.På den statliga nivån måste man göra detsamma.Antingen samlar man de bostadspolitiska frågorna iett departement - och det naturliga i detta fall är Inri-kesdepartementet - eller så får berörda ministrar bildaen ledningsgrupp som håller samman dessa frågor påett övergripande sätt. Rätten till en bostad är ytterst ettsamhällsansvar och inte en marknadsfråga. Den s.k.marknaden kommer aldrig att klara detta med en brabostad i en god miljö till ett rimligt pris. Den som trordet tror på en myt.Härmed, fru talman, yrkar jag bifall till reservatio-nerna 12 och 28.Anf. 199 PER ():Fru talman! Eftersom förslag till an-slagsfördelning inom utgiftsområde 18 förutsätter ennågot större ram än regeringens och jag inte kan fö-reslå en ny anslagsfördelning som ligger inom denram som fastslagit, har jag inte kunnat deltai utskottets anslagsbeslut; allt enligt den nya bered-ningsordningen. Däremot kan jag redovisa för ossviktiga ändringsförslag för utgiftsområdet som vibeskriver i vår partimotion.Trots att vi anser att förslaget om stödet till lokalainvesteringsprogram för ekologisk hållbarhet är ettutmärkt förslag har vi två viktiga invändningar.Den ena invändningen gäller helhetsgreppet.Kommunernas frihet att utifrån ett Agenda 21-perspektiv välja de mest angelägna projekten måste,enligt , kombineras med möjlighet tillbästa miljökompetens. Det gäller forskning och inven-teringsarbete, hur detta borde prioriteras och vilkaåtgärder som borde prioriteras i förhållande till be-gränsningarna av de olika projekten.Naturvårdsverket, som är det centrala kompeten-scentret för miljöfrågorna, har "avlövats", dvs. drabbats av kraftiga anslagsneddrag-ningar, och därmed förlorat möjligheterna att upprätt-hålla en viktig nationell miljökompetens. utgör också det naturliga hemvistet för det somi propositionen kallas för . Det ärmed hjälp av och länsstyrelsernasmiljöenheter som de enskilda kommunerna skall kun-na få rätt hjälp med bakgrundsinformation, invente-ringar, råd och stöd för det praktiska genomförandet.Kommunerna har ingen möjlighet att själva uppbringasamma information. Agenda 21-samordnarna, därestdessa fortfarande finns kvar, har ofta inte den särskil-da kompetens som kommer att behövas. Inte heller ärdet lätt att skapa den i ett fristående kompetenscent-rum.Miljöpartiet anser därför att resurserna till kraftigt skall ökas. För att vi skall lyckasmed att genomföra omställningen till ett långsiktigthållbart samhälle måste vi satsa på att utveckla deinstitutioner som redan har förutsättningar att bidramed avgörande forskning och information. Miljöpar-tiet har därför valt att från anslaget Stöd till lokalainvesteringsprogram för ekologisk hållbarhet lyftaöver , 300 miljoner kro-nor och till ettutökat stöd för verksamhet.Den andra invändningen handlar om en, anser jag,välgrundad farhåga. Det gäller då tillägget om syssel-sättningaspekten vid urvalet av projekt. Så här står deti betänkandet: "Därutöver nämns särskilt att statsbi-draget i första hand skall gå till investeringsprojektsom bidrar till ökad sysselsättning." Det innebär,såvitt jag kan förstå, att bra sysselsättningsprojektkommer att gå före bra miljöprojekt. Risken finns attdet blir många mindre bra miljöinsatser ute i kommu-nerna, ursäktade just av att de ger extra arbetstillfäl-len. Förhoppningsvis är min farhåga felaktig. Dethade varit mycket enklare om sysselsättningsaspekteninte sköts i förgrunden och man i stället fokuserade påmiljönyttan. Självklart innebär det också enpositiv effekt på sysselsättningen.I vår partimotion följer vi också upp en tidigaresatsning som vi anser vara avgörande från folkhälso-synpunkt. finns det mycket stora behov avallergisanering i skolor, daghem och bostäder. Dentidigare överenskommelsen mellan regeringen ochMiljöpartiet - det handlar där om 1,8 miljarder kronor- reducerades och fullföljdes sedan inte av regering-en, trots stora och ökande behov. Det finns nu anled-ning att peka på vikten av att kommunernas planer påallergisanering fullföljs.I stället för att satsa på rena ROT-åtgärder väljerMiljöpartiet att under de tre närmaste årenöverföra till fortsatta allergisa-neringsåtgärder. Syftet är att göra de s.k. sjuka husenfriska och att hjälpa den redan nu så hårt ansattabarngruppen vad gäller allergier och överkänslighet.Hur långt skall det gå innan vi tar varningssigna-lerna på fullt allvar? Skall vi behöva passera 50 %allergidrabbade i barngruppen för att få till stånd enverklig prioritering? Barnen borde gå före allt annat.Därför skall vår föreslagna satsning ske under flera år.I den mån anslaget till lokala investeringsprogramomfattar saneringsåtgärder av s.k. sjuka hus kan såda-na åtgärder bli ett bra komplement till det fortsattaallergisaneringsarbetet.Vi i har också föreslagit 10 miljonerkronor extra till radonsanering, utöver regeringens 12miljoner kronor. Det är inte rimligt att kända radonfäl-lor tillåts vara kvar, trots att det är klar-lagt att radon i byggnader och i dricksvatten varje årleder till ett stort antal människors för tidiga död. Härbehövs det stora informationsinsatser och generösareregler för att vi skall kunna komma till rätta medproblemet. Detta tror jag att vi i denna kammare,åtminstone principiellt, är helt överens om.Fru talman! Jag skall nu gå över till andra delar ibetänkandet som särskilt vill uppmärk-samma. Först vill jag säga att vi alla väntar på denbostadspolitiska proposition som av inrikesministernvar lovad till oktober men som lär komma i februari.Det har, tyvärr, blivit något av "en väntan på Godot".För min egen del, och det är säkert så för flera andra,har detta inneburit att jag under den allmänna mo-tionstiden avstod från att motionera om sådant somjag räknar med tas upp i propositionen.En bred majoritet stod bakom den bostadspolitiskautredningen. De flesta av de frågor som trots allt harsamlats i det här betänkandet kommer att ånyo tas uppi propositionen - och förstås fler, om jagvågar utgå från kommitténs arbete. Detta är vi nogalla både överens och medvetna om; därav behand-lingen av motionerna i betänkandet.Det finns ett antal motioner och yrkanden som jagsärskilt sympatiserar med. I flera fall har jag ju tidiga-re själv motionerat om samma sak. Det gäller bl.a.miljöaspekter på byggande och boende. Vi har nuockså att vänta på slutredovisningen av Boverketsuppdrag om miljöriktigt byggande och boende somkommer i mars 1998.Jag vill därför i stället, fru talman, lyfta fram etthelt nytt förslag i min motion 1997/98:Bo228 somvälvilligt omnämns i betänkandet men som avstyrks.Det handlar om att utreda möjligheten att bygga enhelt ny stad, för högst 25 000 invånare. Staden skallbyggas så "ekologiskt rätt" som möjligt från början,med utrymme för förbättringar genom nya kunskaperoch med möjligheter att placeras så att invånarna hartillgång till odlingsbar mark. Vidare handlar det omatt transporterna inte medför giftiga utsläpp, att ener-gianvändningen minimeras och att enbart förnybaraenergikällor används. Det gäller alltså att göra rättfrån början, vilket innebär att försiktighets- och sub-stitutionsprinciperna blir ledande, att - med all vårtids kunskap och teknik - tänka efter före, att planeraväl och att göra långsiktigt hållbara, sociala, ekolo-giska och ekonomiska lösningar där småskalighetensoch mångfaldens fördelar nyttjas.Det finns många tankar och förslag, mer ellermindre realistiska, om en sådan här tätort eller fram-tidsstad. En del idéer har redan, det har jag hört, del-vis praktiserats, bl.a. i . Med tanke på attbyggmarknaden i stort sett står stilla och utsik-terna inte är så ljusa kunde ett stort projekt som dettaskapa en nytändning inom branschen.Jag föreslår en tävling som skulle få stadsplanera-re, arkitekter och byggingenjörer - och även mångaandra - att utveckla spännande varianter på det socia-la, hälsoriktiga och ekologiska temat. Också place-ringen av en helt ny tätort eller stad med dessa spe-ciella förtecken skulle vara en utmaning för allakommuner, inte minst de kommuner som vill kalla sigekokommuner. Projektet skulle rikta världens allasamhällsbyggarögon mot och också snartgenerera liknande byggprojekt runt om i andra länder.Här kan det faktiskt finnas möjligheter att realiseraalla idéer om och erfarenheter av det lokala Agen-da 21-arbetet. Uppdraget för genomförandet av täv-lingen föreslår jag går till i samarbete medandra myndigheter, t.ex. med ,och kulturinstitutioner.Jag kanske inte lyckas övertyga majoriteten ikammaren - jag noterar positivaintresse - men jag återkommer i denna fråga. Det kanni vara säkra på. Om den här idén förverkligadesskulle detta, det är jag övertygad om, betyda mycketmer för , både på kort sikt och på ,än t.ex. stora idrottsevenemang som eller VM.Fru talman! vill jag nämna propositionenom allmännyttiga bostadsföretag, som behandlas i dethär betänkandet och som handlar om en fortsatt till-lämpning av begränsningsreglerna vad gäller utför-säljning.För ett år sedan ställde , med mycketstor tvekan, upp på en temporär "broms" i avvaktanpå utredning och på ett mera långsiktigt förslag. Ut-redningen blev färdig , men regering-en har sedan inte kunnat ta sig samman och läggafram ett rejält förslag. I stället väljer man att fortsättamed den temporära lösningen till 1999.Det borde ha funnits möjligheter, anser jag, för re-geringen att - om den så önskat - lägga fram förslagom de kommunala bostadsföretagen i den bostadspo-litiska propositionen . Ett sådant uppläggskulle kunna motivera en kortare förlängning, , av de nu gällande särskilda överlåtelse-reglerna. Men att skjuta problemet framför sig i två årär inte acceptabelt och visar inte på tillräcklig vilja.Eftersom jag är säker på att min egen reservation intevinner gehör i kammaren, kommer jag, för att sparakammarens tid, att i stället stödja reservationen av deövriga borgerliga partierna kd, fp, c och m som ocksåföreslår avslag på propositionen.Fru talman! Med anledning av vad jag sagt ombehandlingen av motionerna och den kommandebostadspolitiska propositionen yrkar jag härmed bifallenbart till reservationerna 3 och 15, men som medre-servant till reservationerna 26 och 30 stöder jag gi-vetvis också dem.Anf. 200 ():Fru talman! Jag skall koncentrera mig på någramycket anmärkningsvärda beslut som fattats i den härkammaren av Socialdemokraternamed stöd av . Besluten berör grundläggandeförändringar av bostadsbidragen som på ett olyckligtsätt drabbat många familjer och ensamstående medbarn, som just för barnens skull och av livskvali-tetsskäl valt ett eget boende i småhus.Dessa olyckliga regler permanentas nu genom detbudgetförslag avseende Utgiftsområde 18 som liggerpå bord. Min förhoppning har tidigare ståtttill att den utlovade bostadspolitiska propositionenskulle komma att innebära att man rättade till situa-tionen på bostadsbidragsområdet. Men tyvärr tycksden utebli. Den bostadspolitiska utredningen uttrycktetydligt och klart att åtgärder för att stärka de svagastehushållen via utökade bostadsbidrag måste vara enhögt prioriterad åtgärd. Man pekade dessutom pånödvändigheten av en sänkt fastighetsskatt.Varför tillåter man att barnfamiljer drivs från husoch hem? Trots att reglerna varit i bruk sedan den1 kommer fortfarande nödropsskrivelserfrån familjer som är drabbade av uteblivna ellersänkta bostadsbidrag, ofta i kombination med höjdataxeringsvärden och höjd fastighetsskatt. Bostadsbi-dragen är ju ändå avsedda att stödja de svagaste hus-hållen.Är detta verkligen rätt sätt att göra besparingar?De små justeringar som gjordes för att lindra skador-na, efter hård press av verkligheten, blev inget annatän propagandistiska luftballonger och möjligen ett sättför socialdemokrater och centerpartister att döva ettdåligt samvete.Fru talman! Egen härd är guld värd, lyder ettgammalt känt ordspråk. Jag undrar: För vem? Jo, förstaten, som redan innevarande år kammar in betydligtmer pengar från bostadssektorn än vad man ger i olikatyper av bidrag. Det är således dags att utöverhöjda bostadsbidrag också våga ta itu med fastighets-skattefrågan.Bakgrunden är att bostadsbidragen har vuxit framgenom en hel rad av reformer . En stor del av bostäderna i tätorterna var då såusla att de inte gick att försvara från hygieniska ut-gångspunkter. Särskilt för barnfamiljerna var dentekniska standarden ett allvarligt problem. Redan1935 beslutade om särskilda stödåtgärderför att bereda mindre bemedlade, barnrika familjer istäder och tätorter billiga hyresbostäder. Bidragensom innebar en hyresreducering utgick till hushållmed minst tre barn. Bostaden i de s.k. barnrikehusenskulle bestå av minst två rum och kök och vara full-värdigt utrustade. vidgades sedanmöjligheten till familjebidrag och bostadsanskaff-ningslån till egnahem, och det gällde då även familjerpå landsbygden. Familjestödet, det var ett familjestöd,utvecklas för att 1986 få målsätt-ningen att hushåll med bostadsbidragets hjälp skullekunna efterfråga en bostad med eget rum för varjebarn.Historiskt fanns alltså familjen i centrum. Svenskbostadspolitik har kännetecknats av attfamiljen stått i centrum. Vid sidan av åtgärder för attavskaffa arbetslösheten efter kriget och dessutomsatsningen på den yttre miljön satsade man på famil-jen. I Hem och familj-utredningen sågs desmå nära gemenskaperna som avgörande för helamänniskans utveckling. Familjen sågs som centrumför samlivet, arbetet och konsumtionen. Barnfamiljer-nas situation togs särskilt upp till granskning medförslag till åtgärder som syftade till att avskaffa trång-boddhet och dålig boendestandard. Kriget hade ocksåväckt frågan om hur man kunde stödja utvecklingenav en demokratiskt sinnad människotyp, och familjer-na sågs i ett nytt sociologiskt perspektiv som denviktigaste primärgruppen.I dag, , två generationer senare, harfamiljernas boendestandard höjts betydligt, fråntrånga och omoderna bostäder till stora och modernalägenheter eller rymliga småhus, ofta med eget rumför varje barn.Men, fru talman, de politiska strömningar som un-der senare tid påverkat utformningen av boende- ochfamiljepolitiken i vårt land har i stor utsträckningbyggt antingen på ett socialistiskt, kollektivistisktsynsätt eller på ett liberalt, individualistiskt synsätt.Båda dessa strömningar tonar ned familjens och denlilla gemenskapens betydelse. Familjen uppfattas somett hot mot den kollektiva solidariteten - inte som entillgång.Senare års regelförändringar innebär ett trendbrotti den bemärkelsen att bostadsbidragen inte längre iverkligheten svarar mot de uppställda målen.De kraftiga bostadsbidragsminskningar som ibudgetpropositionen permanentas och somdrabbar många barnfamiljer innebär att målet, attfamiljer skall kunna efterfråga en bostad där varjebarn under åtminstone skolåren har ett eget rum, sermycket avlägset ut.Vart tog egentligen familjen vägen? Med de nyabostadsbidragsreglerna är snart den sista spiken sla-gen i kistan mot en familjevänlig politik. Med indivi-duella inkomstgränser som grund för bidraget marke-ras tydligt ett ideologiskt inslag, som vi mött tidigare.Den sista möjligheten för de föräldrar som vill väljaatt under några viktiga år stannahemma med barnen dras nu undan. Det handlar san-nerligen inte om någon valfrihet. Det kan lätt kännasigen som gammal socialdemokratisk förmyndarpoli-tik, nu stödd av Centern.Detsamma gäller reglerna om begränsning av denbidragsgrundande bostadsytan. Det slår hårt mot barn-familjer som ofta, av naturliga skäl, är beroende avstörre bostadsytor.