prot · GL0944 · 1997-12-10 00:00:00 — Vi har inget uppdrag från regeringen attgöra miljömässiga prövningar av de här garantiernautöver de prövningar vi måste göra för att just faststäl-la den ekonomiska risken, alltså endast risken attkunden inte betalar.Hur kan det komma sig att deltar i bi-ståndsprojekt som vi aldrig hade tillåtits utföra inomSveriges gränser? Och en logisk följdfråga när detgäller de svenska företag som får krediter till verk-samheter inom utvecklingssamarbetet utomlands:Varför finns det inga krav på miljökonsekvensbe-skrivningar och socialkonsekvensbeskrivningar förderas projekt? Det måste de ju lämna i Sverige.Att bekämpa fattigdomen finns som målsättning iFN:s multilaterala bistånd, liksom i bilatera-la och multilaterala utvecklingssamarbete. I budgetentar man upp den privata sektorns roll i biståndet. Mantalar om samarbete med svenskt näringsliv, bran-schorganisationer, fackföreningar och enskilda före-tag. Och man framhåller den ekonomiska tillväxtensnödvändighet för att ett utvecklingssamarbete skalllyckas i ett fattigt land.Miljöpartiet har alltid hävdat att frågan är vad förslags tillväxt det handlar om. Det finns tillväxt somökar de sociala klyftorna i stället för att minska dem.Om landets finanser blir så goda att man kan bygga desjukhus och skolor man länge önskat får det inte bliinstitutioner som bara kan utnyttjas av den som harpengar nog och kan betala.Biståndsramen ligger även i årets förslag från re-geringen kvar på, som redan har nämnts här, skam-mens gräns. saknas det en plan för åter-gången till enprocentsmålet, som flera av riksdags-partierna har krävt. föreslår en trestegs-höjning med för , för 1999och för . De extra pengar vi anger ärinte finansierade med höjda skatter utan med minsk-ningar inom budgetens ram.Vi menar att nu när de flesta internationella bi-ståndsgivare har minskat volymen på sitt biståndborde det vara en för att höja sitt bi-stånd i stället.Jag yrkar bifall till reservation 6.Anf. 49 ():Fru talman! Under den här avdelningen ber jag attfå yrka bifall till reservation 6, som gäller enpro-centsmålet.Klyftan mellan fattiga och rika i världen fortsätteratt växa. har inte utgjort något undantag.Biståndet till utvecklingsländerna kan naturligtvis inteav egen kraft rätta till dessa skevheter och orättvisor,men det är ett viktigt instrument i arbetet för att skapaen långsiktigt hållbar utveckling med framtidstro ochhopp för alla människor i alla länder och kulturer.Alla människor är lika mycket värda, och vi bäralla ett gemensamt ansvar för varandra. Vi måstegemensamt förvalta vår jords begränsade resurser sårättvist som möjligt. Solidariteten med de svaga ärdärför det allra viktigaste argumentet för en generösbiståndspolitik, enligt vårt sätt att se.Även för vår egen räkning är det angeläget att bi-dra till bättre levnadsförutsättningar i andra länder.Ekonomiska och sociala orättvisor leder förr ellersenare till oro och utgör en latent risk för inre, och iförlängningen även mellanstatliga konflikter. Ju mervi kan främja en demokratisk, social och ekonomiskutveckling i världen, desto mindre blir risken förväpnade konflikter. Demokratistöd och konfliktföre-byggande verksamhet kan effektivt bidra till att stabi-lisera nyblivna men ännu svaga demokratier och där-med också bidra till fred.Även befolkningsfrågan är starkt länkad till de sä-kerhetspolitiska aspekterna. Det finns olika uppgifterom hur snabbt världens befolkning kommer att hafördubblats. Sådana prognoser är alltid vanskliga.Men vi vet att den största ökningen kommer att ske ifattiga länder. Vi vet också att vi kan starkt bidra naturlig nedgång av denna ökning om människorfår det bättre. Då föder man inte så många barn, dethar vi sett på många håll i världen. För att förhindraatt väpnade konflikter uppstår måste stora satsningarpå förebyggande åtgärder vidtas med en särskild fo-kusering på kvinnors hälsovård och utbildning.Ytterligare ett skäl till ett generöst bistånd är attSverige genom den s.k. har för-bundit sig att verka för barnens rätt till en drägligtillvaro oavsett nationell tillhörighet. I artikel 4 står att"konventionsstaterna ska sträva efter att till det ytters-ta av sina resurser söka förverkliga barnens rättighe-ter. När resurserna inte räcker till krävs internationelltsamarbete". välkomnar därförregeringens uttalade inriktning att det svenska bistån-det skall stödja och hjälpa fattiga barn i u-länderna.Jag kommer tillbaka just till barnens situation i senareanföranden.Mot denna bakgrund är det tragiskt att konstateraatt världens samlade bistånd harsjunkit till den lägsta nivån i modern tid, från 0,33 %till av BNI.Sverige har haft en biståndsnivåsom i global jämförelse varit bland de högsta blandvärldens givarländer. Det har inneburit en hög bi-ståndsprofil och att vårt land tjänat som föredöme förandra givarländer. Enprocentsmålet, dvs. målsättning-en att skall ge av sin BNI till fattigaländer, har sedan fattade beslutet varitgrundstenen i biståndet.Hela idén med att låta det internationella biståndetuppgå till av BNI, i stället för att låsa det till ettbestämt belopp, är att en procentsats automatisktinnebär en anpassning till den ekonomiska situationsom råder. ansågs rimligt med tanke på den storaklyftan mellan de rika och fattiga länderna. Därför kan man inte säga att ett visstbelopp räcker till. Under goda ekonomiska förhållan-den då BNI ökar hamnar biståndet på en högre nivå,om man upprätthåller målet på . När läget där-emot är kärvt anpassas också då biståndet genomenprocentsregeln till den minskade förmågan. Attgodtyckligt ändra målet till anser vi är attavvika från den tanke som ligger till grund för beslu-tet om enprocentsregeln, som har fattats avriksdagen.Bara , 1982 och 1992, har bistån-det i verkligheten nått denna nivå. Jag talar då omutbetalt bistånd. Vid båda dessa tillfällen leddes fak-tiskt av icke-socialistiska regeringar.Sedan regeringsskiftet har biståndsnivånminskat från fyrpartiregeringens nivå på 1994till dagens nivå på . Det är en sänkning somhistoriskt sett är den största någonsin och som utgören av de största posterna i regeringens besparingspro-gram. Det är en besparing som drabbar de absolutfattigaste och mest utsatta människorna i världen.Enprocentsmålet verkar ha förpassats till historie-böckerna, även om man säger annorlunda. Dessafarhågor bekräftas av den närmast obefintliga ökning-en på av biståndsbudgeten somandel av statsbudgeten som man föreslår för de när-maste tre åren. Den skall komma först år 2000.Med en sådan takt skulle biståndsbudgeten uppnå1 % av BNI först om ett halvt sekel. Man skulle ha endel sänkningar däremellan, sedan skulle det stå stilla iflera år och därefter skulle man ta ett litet hopp uppåtpå 0,02 %.Nu får vi hoppas att det inte blir så galet, men detkan vi inte veta. Därmed skulle vårt land inte längreföregå med gott exempel - det kan man inte medbästa vilja i världen säga. Det finns en stor risk attvåra sänkta ambitioner påverkar även andra ländersbiståndsvilja.Jag har i det här sammanhanget två frågor tillstatsrådet har för det första kunnat gå medpå större nedskärningar i biståndet än vad som harskett på andra anslagsområden? Varför har inte bi-ståndsministern stått upp till försvar för sitt eget såangelägna område?För det andra vill jag fråga: Varför ser inte PierreSchori till att det blir en snabbare återhämtning nu närekonomin enligt alla socialdemokratiska påståendenbefinner sig i balans igen? I utskottet talar man ju omatt när ekonomin kommer i balans, skall man göranågonting åt det här. Hur är det egentligen: Är den nui balans eller inte?Jag hoppas att jag får svar på de här två frågornatill har för att försöka komma någorlunda rätt närdet gäller enprocentsmålet föreslagit en höjning underdetta år och de två följande åren med totalt 7,2 mil-jarder jämfört med regeringens förslag. Vi menar attdetta blir en god avstamp mot målet att återigen nåenprocentsnivån i början av nästa sekel.Vi har klart för oss att man inte ens med denna storasatsning kommer , men vi menar att manredan nu måste påbörja vandringen tillbaka mot detmålet.Jag menar att detta också har med biståndsviljanatt göra. Jag har naturligtvis klart för mig att densänkning av biståndsviljan som vi kan konstatera ochsom vi har hört talas om harmånga orsaker. Bl.a. har naturligtvis den ekonomiskalågkonjunkturen och den höga arbetslösheten spelatin.År 1991 kunde man konstatera att tyckte attbiståndet hade en bra nivå eller att det skulle ökas. År1994 hade denna andel sänkts till . Det kan sä-kert vara en förklaring till att vi då tvingades sänkabiståndet något. Enligt mitt förmenande sänktes det dåför mycket, men om vi hade följt socialdemokraternasförslag i krisuppgörelsen, hade biståndet vid det till-fället sänkts med 3 miljarder. Det vet jag med säker-het. Det blev hälften av detta, och sedan ökades bi-ståndet redan året därpå. Vi började alltså när detekonomiska trycket lättade något att för-söka återgå.Jag menar att de signaler vi som politiker skickarut, inte minst från regeringen, har stor betydelse ocksåför biståndsviljan. Det skall naturligtvis också tillinformationsinsatser. Det finns många olika sätt attöka biståndsviljan.Jag skulle här vilja ta upp frågan om beräkningenav asylkostnader. Trots att antalet asylsökande i Sve-rige har minskat allteftersom t.ex. förutsättningarnaför en varaktig fred i det förbättrasinnebär förslag i årets budgetproposition att avräk-ningen ökar. Detta är märkligt. Motiveringen är vill ha reserver för det fall att antalet asylsökandeplötsligt skulle öka.Det bedrövliga i sammanhanget är dock att omdetta inte sker och vi alltså inte behöver dessa pengar,återförs dessa inte till biståndsbudgeten. Härigenomkommer vi när räkningen är avslutad inte att kommaupp i . Är det verkligen som gäller förnästa års budget?Anf. 50 HANS () replik:Fru talman! Jag skulle bara mycket kort vilja frågaIngrid , om hon har några synpunkter påmoderaterna och den politik som de har redovisat häri dag, med tanke på att såvitt jaghar förstått önskar ett samarbete med ,om valresultatet skulle falla ut så olyckligt. Är IngridNäslund med tanke på det starka moraliska tonfallet idessa frågor beredd att för sitt partis räkning varamycket ultimativ på den punkten och för att försökauppnå någonting för världens fattiga men också för attförsvara biståndsviljan i säga: Det är intefråga om en politik av visst slag eller om att stå still ivolymen.Anf. 51 () replik:Fru talman! Jag vill tala om att hotet om att sänkabiståndet under den förra regeringsperioden inte iförsta hand kom från utan från socialde-mokraterna. Jag får hålla räkning för attde lyssnade på biståndsministern och att det inte bleven sänkning med 3 miljarder utan i stället med 1,5miljarder. Detta visar också att vi hade ett ganskastort inflytande.För att nu inte i första hand titta på den sänkning-en vill jag säga att ett av de år när vi satt i regerings-ställning tillsammans med kom detsvenska biståndet . Så har skett vid tvåtillfällen. Det gällde utbetalt bistånd. Det förekomalltså inte en massa reservationer, som skulle ha gjortatt man inte kommit upp till 1 %.Jag tycker att detta är svar nog. Låt våra handling-ar få tala i stället för eventuella tomma löften.Anf. 52 HANS () replik:Fru talman! Jag frågade om budgetpolitik, inte omvilka utbetalningsutfall som det skulle bli. Jag pratadeinte heller om löften eller om tomma löften, utan jagtalade om en positionsbestämning. Jag talade vidareinte heller om vad som hade hänt tidigare eller om hurmycket det var socialdemokratins fel att den borgerli-ga regeringen sänkte biståndet.Är det ett ultimativt krav vid en framtida eventuellregeringsdiskussion eller en diskussion inför valrörel-sen om ett gemensamt program från kd:s sida att bi-ståndet skall höjas? Ni skulle därmed alltså inte allstro på det som här har pratat om, utandet skall mer uppfattas som ett litet retoriskt skämt,som möjligtvis av populistiska skäl kan gå hem hosekonomiskt tyngda svenskar.Anf. 53 () replik:Fru talman! Om jag uppfattade Hans Anderssonrätt talade han i den förra repliken om vad som skulleske, om mer eller mindre en olycka skulle hända så attvi skulle få ett regeringsskifte. Vad gäller biståndetkan man klart konstatera att det senaste regeringsskif-tet har varit en olycka. Jag tycker faktiskt att utfallett.o.m. är intressantare än budgeten. Vi försöker nualla att hålla budgeten. Vi tycker att detta är viktigt,och vi har fått stramare regler för detta. Jag är dockfortfarande mer intresserad av vad som händer än avutfallet.Vi och har inte samma åsikter i alltsom gäller biståndet, men jag har funnit att de tidigarehar lyssnat på oss. De har när de kommit i bra säll-skap uppfört sig bra på biståndsområdet, och jaghoppas att de gör det också i fortsättningen.Anf. 54 ():Fru talman! Låt mig börja med att säga att utskot-tet i det här betänkandet tillstyrker regeringens förslagtill nivå för biståndsramen i relation till BNI för 1998.Vi uttalar också vårt stöd för regeringens ambition attåter uppnå enprocentsmålet så snart de statsfinansiellaförutsättningarna för detta föreligger.Biståndets långsiktiga mål preciserades förstagången . De mål som under ledninglades fast var att vidga handeln, lindra nöden, förmed-la kunnande och tillföra kapital. fastställdesdet s.k. enprocentsmålet. utveckladesprincipen med programländer, som innebar att Sveri-ge tillsammans med mottagarlandet planerade ut-vecklingsprojekt inom ramen för en anslagen summa,den s.k. landramen.Under senare år har strävan varit att sätta in bi-ståndet i dess bredare ekonomiska och politiska sam-manhang. Ord som strukturanpassning, givarsamord-ning och good governance har använts. Det har bl.a.inneburit att fredsbevarande insatser och katastrofbi-stånd utgjort en stor del av biståndet, liksom stöd tillmottagarländernas uppbyggande av stabila och funge-rande samhällsinstitutioner och främjande av demo-krati och mänskliga rättigheter. Näringslivets ochhandelns betydelse för ländernas möjlighet till ut-veckling har också betonats alltmer.Trots biståndets förändrade karaktär, vilken inne-burit dialog med mottagarlandet om övergripandepolitik, givarsamordning och projekt som byggt pågoda incitament sitter många länder fast i sitt bi-ståndsberoende. I många fördes en ekonomisk politik som förryckte marknads-krafterna, och länderna blev alltmer sårbara för enogynnsam världsekonomi.Många reformer har genomförts, men få länder harlyckats bryta biståndsberoendet, skapa tillväxt ochminska fattigdomen. Skuldbördan utgör ett av-görande utvecklingshinder i många av de fattigasteländerna. Det är därför positivt att under långtid har varit ett av de länder som mest aktivt agerat förinternationella skuldlättnadsprogram för dessa länder.Det av och igångsatta s.k.HIPC-initiativet är det mest långtgående inter-nationella programmet för skuldlättnad. Det är ett brainitiativ, och det bör utgöra ramen också för svenskaskuldlättnadsåtgärder. Det gäller att säkra en sund ochhållbar ekonomisk politik och inte öppna möjligheterför nya skuldsättningar som återigen skulle hindrabåde tillväxt och utveckling.De av beslutade målen, resurstillväxt,ekonomisk och social utjämning, ekonomisk ochpolitisk självständighet samt demokratisk samhällsut-veckling, formulerades, som jag tidigare nämnde,. Därefter har miljömålet och jämställd-hetsmålet fastställts.Jämställdhetsmålet innebär att jämställdhet mellankvinnor och män har införts som ett nytt biståndspoli-tiskt mål. Jag tror att vi alla är överens om att omverklig förändring skall komma till stånd bör alltbistånd utgå från både kvinnors och mäns situationoch bidra till att både kvinnor och män kan påverka,dra fördel av och själva bidra till utvecklingen. Detkan även ses som en konsekvent uppföljning av beslu-ten vid 1995.De av fastlagda målen kompletterar ochförstärker varandra i det övergripande syftet att mins-ka fattigdomen och skapa rättvisare levnadsvillkor författiga människor. Den tidigare stormaktsrivalitetenförsvårade internationellt samarbete på många olikaområden, och det slut har kommit attinnebära nya möjligheter till global samverkan. Förframtiden är det viktigt att skapa bred uppslutningkring behovet och inriktningen av det internationellautvecklingssamarbetet, och liksom tidigare bör bi-ståndet framför allt koncentreras på stöd till de fatti-gaste länderna och på insatser som inte kan finansie-ras på annat sätt. Den långsiktiga fattigdomsoriente-rade inriktningen av det svenska utvecklingssamarbe-tet skall förstärkas.Huvudmålet för den svenska biståndspolitiken äralltså att höja de fattiga folkens levnadsnivå. Begrep-pet levnadsnivå kan naturligtvis diskuteras, men förmig handlar det om människors möjligheter att på ettförutsägbart och säkert sätt livnära sig, att ha godhälsa och tillgång till utbildning och annan socialservice. Framför allt handlar det om människors ochsamhällens förmåga att själva utforma sin egen ochkommande generationers framtid.I det sammanhanget vill jag kommentera en del avden debatt som har förts tidigare. Det går inte att sättalikhetstecken mellan utveckling och ekonomisk till-växt. Om man bara ser till den ekonomiska tillväxtentar man inte hänsyn till fördelningsaspekterna. Det ärinte alltid givet att det blir en bra fördelning.De sex biståndspolitiska delmålen samverkar föratt nå det övergripande målet för svenskt utvecklings-samarbete att angripa fattigdomens orsaker. De bi-ståndsfinansierade insatserna bidrar dessutom till attsäkra fred, åstadkomma demokrati, bistå människor inöd och på olika sätt främja en globalt hållbar ut-veckling.Fattigdom har globala dimensioner och bidrar tillpolitisk instabilitet, stora flykting- och migra-tionsströmmar, miljöförstöring, narkotikaproblem ochterrorism. På grund av detta måste fattigdomen angri-pas globalt, nationellt och lokalt för att åstadkommaen samlad politik för fred, säkerhet och utveckling.Konfliktförebyggande insatser prioriteras genom enförstärkning av samarbetsformerna mellan FN:s olikadelar, givare, utvecklingsbankerna och enskilda or-ganisationer.Det förhållandevis starka stödet till multilateraltutvecklingssamarbete är en lång svensk tradition somvi i utskottet ser positivt på. Det bidrar bl.a. till kon-fliktlösning och konfliktförebyggande, och det ärviktigt att detta arbete präglas av en klar fattigdom-sinriktning som syftar till att förbättra levnadsvillko-ren för fattiga grupper av människor.Vi anser därför att regeringens föreslagna åtagan-den beträffande FN:s frivilligfinansierade verksamhetoch kapitalpåfyllnader i angivna finansieringssituatio-ner är lämpliga. FN:s ekonomiska och sociala verk-samhet bör intensifieras och inriktas på en ökad gradav effektivisering, större effekt på landnivå, ett finan-sieringssystem som ger långsiktighet och förutsägbar-het och en rättvis bördefördelning mellan givare.Genom medlemskapet i EU har fått till-gång till en ny och viktig samarbetsform i biståndet.Biståndet har funnits som en del i EU:s politik sedantillkomsten av gemenskapen 1957. Det begränsadestill att börja med till olika former av stöd och samar-bete med 18 av de ursprungliga EG-staternas f.d.kolonier. Biståndsverksamheten har emellertid nume-ra utsträckts till att omfatta flertalet utvecklingsländeri tredje världen.I dag är biståndet en integrerad del av gemenska-pens utrikes- och handelspolitik. De övergripandemålen för EU-biståndet överensstämmer också välmed svenska målsättningar. Det har funnits brister närdet gäller effektiviteten i EU-biståndet, och det arbetesom pågår inom EU för att höja kvaliteten och effek-tiviteten i det gemensamma biståndet är därför mycketpositivt.Det bilaterala utvecklingssamarbetet bygger på enhelhetssyn på utveckling. Fattigdomsinriktningen ärviktig liksom anpassning till varje lands unika förut-sättningar och att öka samarbetslandets engagemang iprocessen. De resultat som uppnås skall vara vägle-dande vid landval, inriktning, utformning och om-fattning av framtida utvecklingssamarbete.Det har i budgetpropositionen klart angivits attlångsiktigt bilateralt utvecklingssamarbete främst börkoncentreras till länder som har vilja och förmåga attbedriva en framgångsrik politik mot fattigdom. Enförutsättning för en långsiktigt hållbar fattigdomsbe-kämpning är demokrati och respekt för mänskligarättigheter. Det är därför positivt att demokratifrågor-na står i fokus för den syn som präglar det svenskaarbetet kring fattigdomsproblematiken. Det skaparförutsättningar för de fattiga ländernas folk att självalösa sina problem.Eftersom en stor del av världens fattiga bor pålandsbygden har biståndet en viktig roll att fylla närdet gäller landsbygdsutveckling. God makroekonomi,stabila spelregler när det gäller t.ex. äganderätt, godutbildning, fungerande infrastruktur samt insatser föratt höja jordbrukets produktivitet är förutsättningarför en framgångsrik landsbygdsutveckling.Fru talman! Med detta yrkar jag bifall till utskot-tets hemställan i betänkandet i sin helhet och avslagpå samtliga reservationer.Anf. 55 ()replik:Fru talman! började med att sägaatt enprocentsmålet skall uppnås så snart det statsfi-nansiella läget så tillåter.Föreligger ett sådant statsfinansiellt läge el-ler ej? Jag ställer frågan med tanke på att Socialde-mokraterna i andra sammanhang ofta framhålleratt ekonomi är i balans, och att det finns 16egna, ej lånade, miljarder för reformer.Anf. 56 () replik:Fru talman! I ett antal motionsyrkanden från bl.a.Folkpartiet har det hävdats att mycket snabbtborde återgå till enprocentsmålet. Men vi socialde-mokrater har inte ansett det ändamålsenligt att läggafast bestämda planer för hur detta skall ske. Så snartläget föreligger räknar vi med att kunna återgå tillenprocentsmålet.Anf. 57 ()replik:Fru talman! Jag får inte riktigt resonemanget att gåihop. Socialdemokraterna säger att ekonomiär i balans och att det finns extra miljarder som mannu skall satsa på reformer. Har man den utgångspunk-ten finns det alltså ett läge där man kan välja ochprioritera. Eftersom man prioriterade nedskärningar ibiståndet mycket snabbt när det gällde att komma tillrätta med ekonomi är frågan: Varför är maninte lika snabb att återgå och höja biståndet när detnu, som det påstås, finns ett läge och ett utrymme?Det är det som är frågan. Vilken prioritering gör So-cialdemokraterna?Anf. 58 () replik:Fru talman! Från regeringens sida prioriteras attSverige så snabbt som möjligt skall återgå till enpro-centsmålet. Men man anser sig inte ha möjlighet attgöra det i dag.Anf. 59 () replik:Fru talman! Vi moderater var först ut med att talaom fattigdomsutrotningen som det övergripande måletför det svenska biståndet. Vi välkomnar naturligtvisatt det har kommit en fattigdomsskrivning från rege-ringen. Vi har diskuterat frågan mycket med vårasocialdemokratiska vänner.Vad vi däremot aldrig kan komma överens om ärtillväxtfrågan. Den är på något vis väldigt besvärligför och andra socialdemokrater. Vimenar att tillväxten är nödvändig för att man skall haråd med fattigdomsutrotning, med hållbar utvecklingoch med en god miljö. Men varje gång vi vill föra ettresonemang om betydelsen av tillväxten får vi alltidett nej från socialdemokraterna. Jag undrar vad detberor på.Visst är en bra fördelning viktig. Det är ju därförvi vill stärka demokratin och MR-frågorna - det ärfrågor som vi har drivit hårt från moderat sida. Det ärjust detta som är förutsättningen för att den ökningsom tillväxten skapar kommer folket till godo.Dessutom är tillväxt beroende av marknadseko-nomi i alla länder utom i de rika oljeländerna. Kan detvara marknadsekonomin som är storaoro?Anf. 60 () replik:Fru talman! Vi socialdemokrater är inte oroligaför marknadsekonomin. Vi har alltid hävdat frihan-deln.Det som förvånar mig är att så hård-nackat driver kravet på ekonomisk tillväxt. Det är junågot som man ansåg vara det allena sa-liggörande för att skulle utvecklas. Maninsåg efter att ekonomisk utveckling ochekonomisk tillväxt inte var det enda som behövdes.Det räckte inte med att man industrialiserade ochpumpade in kapital. Det behövdes också andra insat-ser.Anf.