prot · GK0973 · 1997-03-05 00:00:00 — Jag hoppas att det skall kunna bliverklighet.Det duger inte att, som utskottsmajoriteten gör,säga att man precis som motionärerna tycker att detskulle vara av stor värde att en konsekvensanalys avhur förslag påverkar kvinnor och män presenteras ipropositionerna och att man förutsätter att ett sådantarbete pågår. Vad då "sådant arbete pågår"? Presente-ras konsekvensanalyserna eller ej? Det är ju lätt attkonstatera när man tar del av propositionerna. Detbrister alltså väldigt i logiken här. Det som står i denena meningen följer inte logiskt på det som har stått iden föregående.Ett sådant här arbete kan väl inte pågå utan att detmärks? Finns det någon anledning att regeringen inteskulle presentera de analyser som man har gjort omman verkligen har gjort dem? Inte om man har låtitdem påverka förslagen. Men om man har gjort analy-ser och funnit att något inte är bra ur jämställdhets-synpunkt, då vill man naturligtvis dölja det. Endaskälet att man inte skulle presentera analyserna, omman har gjort dem, är att resultatet av dem inte blivitdet man ville. Om det blivit positiva resultat, om detvisat sig i de olika analyserna att det här är bra urjämställdhetssynpunkt, varför skulle man då inte be-rätta det i propositionerna? Varför skulle man dra påsig fullständigt onödig kritik? Man har gjort det, menman har inte talat om det. Man har inte visat det.Jag hoppas att debatten här skall klargöra,jag hoppas att , eller åtminstone stats-rådet , skall klargöra om analyserna hargjorts. Om de har gjorts, varför har de inte presente-rats i propositionerna?Jag kommer att inrikta mig helt på att få framsanningen när det gäller konsekvensanalyserna. Var-för är detta så otroligt viktigt? Jo, därför att om vi intejobbar på det sätt som vi har sagt att vi vill jobba pånår vi inte de resultat som vi vill uppnå. Då blir detlitet åtgärder hit och dit, och det blir inte en main-streaming, man får inte in allt i huvudfåran som vi harsagt att vi vill. Därför kan jag inte på något sätt backai fråga om detta. Jag hoppas att en majoritet av riks-dagen bifaller reservation 38 . Jag yrkar alltsåbifall till reservation 38.Jag har inte mycket tid kvar, men jag vill även yr-ka bifall till reservation 19, där vi kristdemokrater harett yrkande som innebär att vi vill komma till rättamed den segregerade arbetsmarknaden. Mycket skullenaturligtvis kunna sägas om detta. Tiden medgeremellertid inte att jag gör det. Som jag ser det är dettanågot av det allra viktigaste som vi kan ägna oss åtnär det gäller jämställdhetspolitiken. Många av debrister som finns beror på att vi har en så segre-gerad arbetsmarknad i vårt land.Jag vill också mycket kortfattat uttrycka vår kritikmot regeringens utnämningspolitik. Vi framför ennyanserad kritik. Vi påvisar de förbättringar som harskett men framför stark kritik när det gäller regering-ens sätt att utnämna högre chefer, generaldirektöreroch landshövdingar. Jag skulle tro att om regeringenskall uppnå sitt mål att somhelhet utse minst hälften med nya kvinnor får mannog ta hela den tid som är kvar till att utse bara kvin-nor, vilket är en olycklig situation att hamna i. Det haralltså varit dåligt när det gäller utnämningspolitiken.Och regeringen förtjänar kritik på den punkten.Anf. 7 ():Herr talman! Jämställdhet handlar om, som mångaandra har sagt, att ge alla människor i samhälletgrundläggande rättigheter, att ge alla ett lika värde,lika möjligheter och lika ansvar. Men jämställdhethandlar lika mycket om att ett samhälle skall ta tillvara de resurser och den kompetens som ryms i sam-hället. De samhällen som misslyckas, och där männi-skor på olika sätt förvägras dessa grundlägganderättigheter, är samhällen som brister i civilisation ochsom accepterar olika former av förtryck och diskrimi-nering.Under lång tid var detta förtryck synliggjort främsti samhället när det gäller klass. Under de senasteårtiondena har förtrycket baserat på kön alltmer upp-märksammats, synliggjorts och blivit föremål förpolitiska åtgärder. Diskrimineringen har främst tagitsig uttryck i, som många har beskrivit här, att kvinnorhaft mindre politisk och ekonomisk makt. Som enföljd av detta har fördelningen av samhällets produk-tion ofta styrts till nackdel för kvinnor. Denna negati-va särbehandling är inte bruten. Ännu diskrimineraskvinnor i samhället genom att få lägre löner, genomatt inte få sin del av den politiska och ekonomiskamakten och genom att bli utsatta för ett manligt våld.Herr talman! Politiken måste sträva efter ett sam-hälle där fler får chansen att utvecklas. Målet förjämställdhetspolitiken måste därför vara att bryta debarriärer och hinder som fortfarande möjliggör för-tryck och diskriminering av kvinnor.Jämställdhetspolitiken har ändå på många områ-den och i stort lyckats. Framstegen är stora och störreän vad många hade kunnat ana eller vågat hoppas på.Kvinnors oberoende har stärkts genom deras inträdepå arbetsmarknaden. Män har kommit att ta en alltstörre del i jämställdhetsarbetet och ansvar t.ex. förarbetet i hemmen.I politiken har kvinnors inflytande ökat kraftigt.Den svenska är ett unikt parlament vadgäller jämn könsfördelning. Den ,statliga myndigheter och ämbetsverk är på mångaområden internationella föregångare när det gällerkvinnlig representation.För bra redovisade regeringenhär i kammaren utvecklingen när det gäller könsför-delningen i statliga styrelser. I centrala styrelser ärkvinnorepresentationen nu . Målsättningen om50 % män och kvinnor i statliga styrelser ford-rar en rejäl fortsatt politisk kraftsamling. Inte minsterfarenheterna från regionala styrelser visar på detta.Spelar då en jämnare könsfördelning någon roll,eller är det som både i sin motion och idebatten här uttrycker det, nämligen att regeringen harvalt att lägga en överdriven vikt vid kvinnorepresen-tation? Jag tror inte det. Jag tror att en jämnare köns-fördelning är själva grunden för ett jämställt samhälle.Utan kvinnor och män vid makten blir samhället ochbeslutsfattandet mindre representativt och mindrebenäget att bekämpa de orättvisor och det förtrycksom finns baserat på kön. Vi socialdemokrater skämsinte för att andra partier tycker att vi lägger överdri-ven vikt vid denna maktfråga. Vi kommerinte att nedvärdera betydelsen av kvinnorepresenta-tion.Vi tror på olika metoder, däribland inkluderandekvotering och positiv särbehandling. Den första linjeni form av information och kunskapsspridning har visatsig otillräcklig. Det behövs emellanåt sådana åtgärderför att bryta de manliga maktstrukturer som finns isamhället.Ett av vårt samhälles största myter är att den snedamaktfördelningen skulle bero på kompetens. Det ärangeläget att veta att kompetensen som begrepp inteär könsneutral eller något vetenskapligt. I själva ver-ket är bedömningen av kompetens alltid färgat avbedömarens värderingar.Om värderingarna rörande begreppet kompetensär präglade och färgade av århundraden av manligtstyre blir det naturliga att använda sig av kvoteringoch positiv särbehandling som en metod.Det är sorgligt att se att det finns partier som serdessa maktstrukturer men som inte är beredda attanvända sig av metoder för att göra samhället merjämställt, särskilt som det finns så mycket kvar attgöra på området. Det finns så många manliga, och ivissa fall också kvinnliga, bastioner att bryta - ettnäringsliv där de privata bolagsstyrelserna till 97 %består av män, en akademisk värld där professorernatill är män, men också en barnomsorg där alltförfå män jobbar, och där alltför många kvinnor finns.Christel har fel i fråga om detta. Omhon läser skrivelsen ser hon att det finns ett flertalprojekt också för att bryta den könssegregationen påarbetsmarknaden.För den socialdemokratiska regeringen är denpositiva särbehandlingen en fortsatt viktig metod, ochdet är därför som vi driver frågan med stor prioritet iförhandlingarna med Europeiska unionen.Herr talman! Det finns ändå en bred uppslutningkring den svenska jämställdhetspolitiken. Behand-lingen av regeringens skrivelse och motionerna visaratt det finns en stor samstämmighet vad gäller rikt-ningen och målsättningen för jämställdheten.Med undantag för visar alla partierpå olika punkter upp krav på åtgärder som är merlångtgående och som kräver snabbare resultat. Mankan på många sätt känna sympati för önskan omsnabbare resultat och direkta politiska insatser var ändiskrimineringen uppstår.Samtidigt finns det en risk i detta betraktelsesätt.Detta politikerområde präglas av en vilja attjämställdheten mellan kvinnor och män skall genom-syra alla politikerområden. Att tänka jämställdhetskall vara lika naturligt som att tänka ekonomi ellermiljö eller regionalpolitik. För att lyckas med dennamainstreaming redovisar regeringen ett antal insatseri riksdagsskrivelsen. Tjänstemän i utredningar, rege-ringskansli och på regional nivå har fått utbildning ijämställdhetsarbete. Statistik och faktamaterial skall iolika utredningar vara könsuppdelade.Skrivelsen redovisar vidare inom flera politi-kerområden på konkreta åtgärder för ökad jämställd-het. Inom försvaret, utbildningsområdet, det socialaoch närings- och regionalpolitiken drivs nu jämställd-hetsfrågorna aktivt av respektive minister och avrespektive myndighet. Alltfler engageras i jämställd-heten som ett viktigt samhällsmål. Inom dessa områ-den visar också skrivelsen på tydliga framsteg.Att i det läget föreskriva statliga myndigheter ochföretag exakt hur jämställdhetsarbetet skall bedrivasvore olyckligt. Utskottet avvisar därför kravpå detaljreglering för exempelvis styrda anslag. Re-geringen har naturligtvis - det följer av arbetet medmainstreaming - ett ansvar för att följa upp jäm-ställdheten och de uppsatta jämställdhetsmålen, somju är en viktig metod att konsekvent tillämpa main-streaming.Regeringen beskriver i skrivelsen flera av de åt-gärder som kommer vad gäller jämställdhetspolitiken.Det handlar om en översyn av jämställdhetslagensregler om sexuella trakasserier och de regler somfinns om skadestånd. Det handlar om att frågan omgrupptalan bereds i . Det handlar omen utvärdering och uppföljning av det s.k. för arbetsvärdering. Det handlar om attavvakta och se mer av den rättstillämpning i fråga omden lönediskrimineringslag som inte alls har funnits i20-30 år, ! Vi vill där se fler fall. Vihar också sett till att JämO fått mer resurser för attsnabbare kunna få fram fall. Det kommer också slut-satser om vad som behöver göras beträffande lagen.Utskottet avstyrker därför motionskrav inom dettaområde som bygger på temat mer och snabbare; dettafaktiskt i avvaktan på att vi får fram väl underbyggdaförslag från regeringen.När det gäller sammansättningen i Arbetsdomsto-len har regeringen gjort förnyade ansträngningar föratt få en jämn könsfördelning. Vad gäller de ledamö-ter som regeringen själv utser råder det redan en jämnkönsfördelning. gäller det främst att med och föradiskussionen vidare om en bättre könssammansätt-ning. Utskottet tycker att det är viktigt med en jämnsammansättning i alla frågor i Arbetsdomstolen, alltsåinte bara utpräglade jämställdhetsfrågor.Vidare avser regeringen att kommamed en bred proposition om frågor som rör våld motkvinnor.Herr talman! Det råder bred enighet om jämställd-hetspolitikens inriktning. Det har ju framgått av debat-ten här, dock med ett undantag: Moderata samlings-partiet. På punkt efter punkt avfärdar man politikensom arbetsmetod. Det är attitydförändringar hosmarknaden och i den lilla världen som skall formulerajämställdhetspolitiken. Således väljer man vad gällerfrågan om representation att motsätta sig alla formerav positiv särbehandling, kvotering och politiskaåtgärder. Det är begreppet kompetens som förväntasstyra.Att man därmed, genom att acceptera den snedamaktfördelningen, säger att kompetensen i dagenssamhälle är ojämnt fördelad därför att kvinnor gene-rellt sett är mindre kompetenta att sitta i bolagsstyrel-ser och inneha professurer tycks bekymra mindre -dvs. att det vi ser skulle vara en reell bild och reellbeskrivning av kompetensfördelningen i samhälletoch att kvinnor därigenom skulle vara mindre kompe-tenta. Sanningen är att det nuvarande urvalssystemetmissgynnar kompetensen. Man tar inte till vara denkompetens som kvinnor utgör i samhället.Jag tror på politikens möjligheter. Det gör jag närjag ser hur utfallet varit, när jag ser att utfallet ärbättre när det gäller kvinnorepresentation i statligastyrelser och inom den offentliga sektorn jämfört medhur det är inom den privata sektorn. Jag tror att detbehövs mycket av attitydförändringar, men ocksåmycket av politiska insatser.Situationen är inte bättre hos . vill så litet inom jämställdhetspolitiken berordels på ideologin - den kända oviljan att på något sättkritisera utfallet på en marknad - dels på bristen påkvinnor inom Moderata samlingspartiet. Den är välmanifesterad här i riksdagen.Det finns dock självinsikt också inom Moderatasamlingspartiet. Ordföranden för det moderata kvin-noförbundet, , hävdade i DagensNyheter att hon är långt ifrån nöjdmed jämställdheten i partiet och att hon - hör ochhäpna! - kan tänka sig kvotering som en metod förökad jämställdhet. Jag skulle vilja fråga om har fel. Är beskrivningenicke korrekt?Det är klart att den moderata jämställdhetspoliti-ken blir därefter. Det är därför som man - det är ock-så just en man som är hos -prioriterat att med hjälp av offentligt stöd, det s.k.vårdnadsbidraget, ge valfrihet när det gäller att orga-nisera arbetet så att män slipper ta sin del av ansvaretför hemarbete. Det är därför som man prioriterardenna valfrihet före kvinnors möjligheter till yrkesar-bete och därmed till oberoende från statliga bidragsom vårdnadsbidrag och till oberoende från sina män.Vi vill se ett samhälle där även kvinnor kan levapå sin lön, men på område efter område ställer Mode-raterna sig vid sidan om. Passivitet präglar politiken.Debatten här har gett exempel på det. Man kan geoändligt många exempel. Ett exempel är att medanalla partier här diskuterar hur man kan komma tillrätta med lönediskrimineringen förnekar Moderaternaatt en sådan över huvud taget existerar. Man hänvisartill en rapport från ett partsintresse på arbetsmarkna-den som har som ett av sina främsta mål att verka förökad lönespridning i samhället. Det är inte specielltradikalt.Herr talman! Svensk jämställdhet präglas avframsteg, men inte av sig själv och inte utan insatser.Visst finns det problem på vägen. Det tidiga 90-taletpräglades av en försvagad offentlig ekonomi. Dåminskades möjligheterna att utjämna med hjälp avden offentliga sektorn. , med en sanerad offentligekonomi, finns det större möjligheter till offensivapolitiska insatser för jämställdheten.Svensk jämställdhetspolitik präglas av att fler en-gageras i kampen för ett jämställt samhälle. Regering-ens skrivelse visar att mainstreaming fått ett allt störregenomslag.Svensk jämställdhetspolitik präglas av aktivitet.Regeringen återkommer , för att nu ge ettexempel, med ytterligare åtgärder mot våld mot kvin-nor.Herr talman! Med detta yrkar jag bifall till hem-ställan i utskottets betänkande och avslag på samtligareservationer.Anf. 8 () re-plik:Herr talman! Jag vill att ärligt ochsant svarar på frågan om konsekvensanalyser hargenomförts som visar hur förslagen påverkar kvinnoroch män. Av någon outgrundlig anledning har maninte presenterat detta i propositionerna.Anf. 9 () replik:Herr talman! Huruvida det gjorts konsekvensana-lyser av regeringsförslag är en fråga som skall ställastill regeringen, inte till utskottet. Jag tror att man, somutskottet skriver, på olika departement har kommitolika långt när det gäller förmågan att ta fram kon-sekvensanalyser. Det finns ju områden där man ipropositionen har diskuterat och studerat jämställd-hetsanalyser. Inte minst förslaget om arbetsrättenförra året har beskrivits oerhört utförligt i ett jäm-ställdhetsperspektiv.Det är säkert så som tidigareförsökte antyda, nämligen att man har kommit olikalångt. I vissa fall har jämställdhetsanalyser gjorts ochdå har de också presenterats. Men den automatiskakopplingen här - om det inte finns jämställdhetsana-lyser i varje proposition skulle gjorda jämställdhet-sanalyser visa på ett negativt utfall - tycker jag är ennågot konstig slutsats. Jag vet inte vilka konsekven-serna skulle bli när det gäller den gamla fyrpartirege-ringens propositioner, men det kan kanske redovisa. Fanns det jämställdhetsanalyser ialla de propositionerna? Om inte undrar jag om detvar så därför att jämställdhetskonsekvenserna var sånegativa. Jag tror inte det. Jag tror, som sagt, att manhar kommit olika långt.Vi bedriver ett aktivt arbete och utskottet ställerkrav på regeringen. Sådana här konsekvensanalyserskall genomföras. Såvitt jag förstår har regeringen enpositiv inställning där och kommer att genomförakonsekvensanalyser.Anf. 10 () re-plik:Herr talman! Jag konstaterar att litet. Han "tror" att det är som utskottet skri-ver. Men står ju bakom utskottetsskrivning i dess helhet och yrkar, såvitt jag förstår,avslag på reservation 38.Martin säger att min fråga inte skall ställastill utskottet utan att den skall ställas till regeringen.Men det är ju utskottet som skriver och talar om hurdet är. I stället säger att man i vissafall antagligen har gjort konsekvensanalyser och att dedå har presenterats.Det innebär att slutsatsen måste bli att alla gångerman inte har presenterat någonting har man inte gjortsådana. Vad är då problemet när det gäller trovärdig-het? Jo, den här regeringen har utlovat att man skullegranska alla förslag ur jämställdhetspolitisk synvinkel.Jag kan beklaga att fyrpartiregeringen inte gick utmed ett sådant löfte. Men er regering har lovat detta.Trovärdigheten kräver att man också redovisar hurman gjort, står för det och lever upp till sitt löfte.Anf. 11 () replik:Herr talman! Jag kan inte låta bli att tycka att dendiskussion som för är en pseu-dodiskussion. Det är en uppenbar intention från såvälutskottsmajoritetens som regeringens sida att görajämställdhetsanalyser. Det verkar vi för. Utskottetförutsätter att så också görs. Vi kan inte lova att det ialla fall har gjorts. Det beror på den parlamentariskaåtskillnaden mellan utskott och regering, vilket gör attutskott inte i alla delar har insikt i vad regeringen gör.Men hos regeringen finns en tydlig intention, och detär viktigt att komma ihåg. Precis som Rose-MarieFrebran sade har denna regering en intention och enambition att nå upp till sitt löfte. I den gamla fyrparti-regeringen fanns inte den ambitionen och intentionen.Vi är på väg. Anklaga inte dem som är på rätt vägutan se till att stödja dem i stället, !Anf. 12 () replik:Herr talman! Jag måste börja med lönediskrimi-nering. Det är riktigt, , att lagen intefunnits så länge men väl lönediskrimineringen - dess-värre. Vad som hände var att lönega-pen minskade, men har de vid-gats på många områden.Martin säger från talarstolen att det helakommer att ses över. Det stämmer vad gäller gruppta-lan och sexuella trakasserier. Vad jag dessutom hörMartin säga är att detta skulle inkludera lageni dess helhet. Är det sant blir jag ytterst glad.I betänkandet säger man: Lönediskriminering:Nej, avstyrks. Statlig utredning om arbetsvärdering:Nej, avstyrks. Jämställdhetsrevisioner: Nej, avstyrks.Jämförelsepersoner: Nej, avstyrks.Min fråga från talarstolen är i varje fall för migytterst motiverad: Hur länge skall vi vänta? I utskotts-betänkandet sägs nej, avstyrks. Lönediskriminerings-frågan är fortfarande på tapeten. Frågan om hur längevi skall avvakta är också fortfarande adekvat.Martin säger vidare att kvinnors oberoen-de har stärkts. Ja, över ett långt tidsperspektiv har detstärkts, men har vi råkat ut fören backlash. Det gäller både tillgången till lönearbeteoch tillgången till olika ekonomiska stödformer, somhar krympts och som kvinnor har varit mer beroendeav än män. Över har oberoendetstärkts, men i det korta perspektivet har det försva-gats. Jag tycker att det är tråkigt om inte delar den insikten.Anf. 13 () replik:Herr talman! Jag ber om ursäkt för att jag vänderryggen åt . Det är litet oartigt mensådan är konstruktionen i den här kammaren.Visst har kvinnors oberoende och kvinnosituatio-nen försämrats . Jag skall inte förnekadet på något sätt. Men faktum är att det har mänsoberoende också gjort beroende på att vi haft enökande arbetslöshet på 90-talet.Den ökade arbetslösheten skapar förstås ett ökat be-hov av offentliga stödfunktioner. Det är ingenting atttycka speciellt bra om i vare sig det ena eller det and-ra fallet, men har oberoendet fak-tiskt ökat därför att kvinnors sysselsättning har ökat.Det är viktigt att säga att ett jobb är en grundläggandeförutsättning för att vara oberoende. Där tror jag att vioch vänstern har en samsyn, men det präglar uppen-barligen inte alla andra partier i denna kammare.Då kommer jag in på frågan om hela lagen skallses över. Jag hoppas att jag inte uttryckte mig så, jagtror inte att jag gjorde det. Vad regeringen och ut-skottsmajoriteten tydligt säger är att vi vill se en fort-satt tillämpning av en lag som varit i kraft i ett par år.Vi vill se fler exempel på vad lönediskrimineringenkan innebära, hur långt den nuvarande lagstiftningenräcker och gäller. Det är också därför vi har gettJämO mer resurser för att kunna driva de här frågor-na. Jag tycker att har ett något felaktigtsynsätt.Ingrid sade tidigare att vi inte lämnat någ-ra konkreta förslag för att komma till rätta med kvin-nors deltidsfällor, vikariatssituationen i offentlig sek-tor osv. Det är fel, det är just i de här områdena detfanns konkreta förslag om arbetsrätten, där vänsternallmänt sett ställer sig vid sidan om och inte vill med-verka. Det är en felaktig verklighetsbeskrivning IngridBurman gav i sitt anförande tidigare.Anf. 14 () replik:Herr talman! Det är just verklighetsbeskrivningensom är problemet i dialogen mellan Socialdemokra-terna och - målet har vi gemensamt.Jag vill åter understryka det.Uppfattade jag rätt från början beträffande lag-stiftningen kring lönediskrimineringen, att Sverigeskvinnor får fortsätta att vänta och se, frågan utreds?Jag tycker att det är tråkigt om det är så.När det gäller tillgång till arbete och att vara eko-nomiskt oberoende är det sant att det är enbacklash för alla i samhället. Men vad vi vet är att detär kvinnor som pressas ned under fattigdoms-strecket i större utsträckning än män. Vi vet att kvin-nor i större utsträckning än män har varit beroende avde bidragssystem som vi har haft. Här handlar det omallt ifrån bostadsbidrag till andra former av stöd.Detta är alltså inte ett ideologiskt tyckande, utan dettahar faktiskt redovisats. Backlashen är större för Sve-riges kvinnor än för män.Vad vi också vet är att kvinnors arbetslöshet sti-ger, att den inte ens synliggörs i fråga om deltidsar-betslösa, som de nya arbtstillfällena ofta gårtill männen. Där ser vi också en tydlig skillnad, enkönssegregering. Det är alltså en backlash. Jag skullegärna vilja att kommenterade detvidare. Jag tror ändå att det är viktigt att vi ser pro-blemen, när vi nu gemensamt skall arbeta mot etticke-könsdiskriminerande samhälle.Anf. 15 () replik:Herr talman! Det är inte så att regeringen och ut-skottsmajoriteten vill fortsätta att vänta och se. Detfinns en lagstiftning. Vi vill att den lagstiftningenskall kunna tillämpas och prövas. Vi vill att den skallkunna ges reella möjligheter. Det är möjligt att detfinns brister, men låt oss då först pröva lagen ordent-ligt innan vi säger att det finns brister för att se vilkabristerna är. Det är inte fråga om att utreda, vänta ochse utan om att tillämpa en lagstiftning som finns.Jag är beredd att dela den uppfattning som IngridBurman ger uttryck för, att det på många områdenfinns en problematisk situation för kvinnor, på ar-betsmarknaden och på ett antal andra områden. Dethar varit jobbiga år på arbetsmarknaden som en kon-sekvens att det dåliga ekonomiska läget. Vi har fåttfatta många tuffa beslut. Trots en prioritering av verk-samheter framför transfereringar och bidrag har of-fentliga verksamheter drabbats. Det har fått syssel-sättningskonskvenser.