prot · GL094 · 1997-09-19 00:00:00 — Därförmåste kraven på frikostiga bidrag till än det ena ochän det andra, nya stora utgifter eller ofinansieradeskattesänkningar hållas tillbaka.Framtidsbilden ser ljusare ut än någonsin tidigareunder detta årtionde. Men längs färdvägen framåt bärvi på en tung börda, den stora statsskulden. Visserli-gen sjunker statsskulden som andel av BNP. Menfördelat på varje svensk invånare uppgår ändåstatsskulden till ca per person.På den skulden betalar vi räntor som be-räknas uppgå till i storleksordningen 110 miljarderkronor, eller motsvarande per svensk invå-nare, ung såväl som gammal.Med den vetskapen börman hålla hårt i statens plånbok även . Detfår inte ske en gång till att dras ned i denekonomiska kvicksanden.De satsningar som föreslås i budgeten, efteröverläggningar mellan och regeringen,kan göras utan att göra avkall på att nå målet ombudgetbalans med bibehållet utgiftstak, ett utgiftstaksom dessutom minskar som andel av BNP för denärmaste åren.Från sida är vi självklart nöjda medatt sjuklöneperioden halveras så att företagen nu vå-gar anställa fler, att reseavdragets höjs så att de somhar lång resväg till jobbet inte behöver ställa bilenhemma, att möjligheten att göra ROT-avdrag förlängsså att nya jobb kan skapas inom byggsektorn, attbarnbidraget och studiebidraget höjs och att fler-barnsstödet återinförs, så att barnfamiljernas ekonomistärks.Det vidgar barnfamiljernas valfrihet. kanskeflerbarnsfamiljen får råd att köpa datorn som grabbeneller flickan så länge har längtat efter. De sänkta rän-torna har också bidragit till att lånekostnaderna för desvenska barnfamiljerna har minskat kraftigt.Att pensionärernas bostadsbidrag förbättras är bra,och att vi långsiktigt räddar likaså. Detär också bra att vi får skattebefrielse för biobaseradefordonsbränslen, så att fordonsparken kanköras på mer miljövänliga bränslen.Det är bra att skolan, vården och omsorgen värnasoch att den kommunala kärnverksamheten får möjlig-heter att klara sin personal, att man ser till att degamla får en bra vård och att barnen har en bra skolamed tillgång till lärare och kringpersonal.Dessa åtgärder har vi medverkat till för att uppnårättvisa, välfärd och en bättre sysselsättning. De kanbetalas med egna pengar, inte med pengar som vi harlånat på den internationella finansmarknaden.De senaste veckorna har det talats mycket ompartikongresser och partistämmor. Låt mig därför barai all korthet påminna om kraven från riks-stämma i . Där beslutade attvi skulle verka för en förändring av sjuklöneperioden.Också företagen måste bidra till saneringen under desvåra åren, men när vi ser ljusare tider kan man göraförändringar.Vidare sägs att "med bakgrund av de fakta attbarnfamiljerna fått bära en extra börda i förhållandetill andra grupper skall barnbidraget höjas". Det kännsdärför nu mycket bra, fru talman, att kunna genomföravad Centerstämman beslutade för tre månader sedan.Budgeten , liksom gjorda kalkyler för1999 och 2000, förutsätter radikala förbättringar ilönebildningen och i arbetsmarknadens förmåga tillflexibilitet. Här hyser jag ändå en viss oro.Statsmakten får inte stå handfallen, även om par-terna på arbetsmarknaden har huvudansvaret. Detbehövs ett nytt samarbetsklimat också i relationenmellan arbetsmarknadens parter. Vi kan se vissamindre antydningar i den riktningen. Men det somhittills skett på den här punkten är otillräckligt.Av budgetpropositionen framgår att utredningenav framtidens lönebildning skall lägga fram sitt slut-betänkande . Det ligger som jag serdet en viss fara i det dröjsmålet. Jag vill därför frågafinansministern: regeringen beredd att sätta presspå parterna och få fart på beredningen så att riksdageni höst eller i vår får ta ställning till förslag om exem-pelvis ett förstärkt medlingsinstitut? Jag tror att det ären viktig fråga nu inför stundande avtalsrörelse.I budgeten har och regeringen enats omstora satsningar på utbildning och kompetens. Det harstor betydelse för framtidens sysselsättning. Men detbehövs också mer flexibilitet på arbetsmarknaden.Här tycker jag att den avslutade iSundsvall gav något dunkla besked.Därför vill jag och ha ett besked: Står re-geringen kvar vid uppfattningen att a-kassan skall blien tydligare omställningsförsäkring? Det är enligt vårtsätt att se orimligt att a-kassan skall vara en evig för-sörjningsförsäkring. Är finansministern och jag över-ens på den punkten?Fru talman! Saneringsarbetet har haft sin tid. Nukraftsamlar vi och kan möta framtiden med en starka-re ekonomi. Det ger oss också nya möjligheter.Arbetslösheten är vår tids största gissel. Alla idetta land måste därför engageras i kampen för mins-kad arbetslöshet. Ingen uppgift är därför viktigare änatt leda bort från arbetslöshet och in i en tidför utveckling och nya jobb. Därför behöver Sverigeen stark och hållbar ekonomisk tillväxt.Sverige behöver också fler företag och företagare.Sverige måste bli en nation som uppmuntrar nytän-kande och innovationer. Gamla tiders lösningar påsysselsättningsproblem eller när det gäller produkter,osv. Vi måste ha nya produkter, nyaarbetssätt och framför allt tänka djärvare.Om skall gå in med lägre ar-betslöshet och mer sysselsättning i det privata nä-ringslivet är det viktigt att åtgärder som främjar före-tagsamheten har hög prioritet. För varje ny privatan-ställd lättar statens börda och nya skatteintäkterströmmar in.Sverige behöver också en mer kraftfull regional-politik för att ge hela vårt land en positiv utvecklingoch stoppa koncentrationen till ett fåtal orter.Skattetrycket måste långsiktigt minska. Därförkommer under den allmänna motionstidensom nu stundar att presentera förslag till riktlinjer fören reformerad skattepolitik under nästa mandatperiod.Låg- och mellaninkomsttagarna måste få sänkta in-komstskatter.Den som tar del av den fördelningspolitiska bila-gan till finansplanen får många och starka argumentför en skattereform. Det finns också ett starkt parla-mentariskt stöd för höjd brytpunkt i skatteskalan ochavskaffad värnskatt.När vi tar steget in i nästa årtusende bör riksdagenha fattat beslut om sänkt inkomstskatt för låg- ochmellaninkomsttagare och sänkt fastighetsskatt. Det ärinte minst den höjda fastighetsskatten och en orimligfastighetstaxering som bidragit till att många lågin-komsttagare fått en tyngre skattebörda.Jag hoppas och tror att vi kan få ett brett samför-stånd kring en sådan politik. Jag hoppas också attfinansministern skall vara en av dem som går i spet-sen för en reformering av skattepolitiken. Centerpar-tiet kommer hur som helst att göra det.Fru talman! Med det budgetförslag som riksdagennu skall behandla finns det all anledning att säga attSverige tar steget in i en positivare framtid. Tillsam-mans kan vi lyfta !(Applåder)Anf. 4 ():Fru talman! Jag måste först konstatera att finans-ministern lider av besvärande minnesluckor. Hantalade om mannaminne, och det var det kortaste man-naminne jag någonsin har hört talas om! Det gick inteens tillbaka till 1980-talet och den kasinoekonomi ochspekulationskarusell som då fanns. Det slutade ju medatt en av företrädare, nämligen finans-minister , avgick i förtvivlan över politikensmisslyckande. Det har vi fått städa efter, det har ErikÅsbrink fått fortsätta att städa efter och det orsakarfortfarande svenska medborgare bekymmer.Det är väldigt glädjande att ekonomin faktiskt gårmycket bättre. Tillväxten blir litet högre, och de of-fentliga finanserna blir litet bättre än vad man tidigaretrott. Det är verkligen att hushållen i Sverigekan få uppleva förbättringar i stället för försämringar.Det är väldigt bra att också får draghjälp avutlandet - vi ser faktiskt en uppgång i nästan allaländer.Det är viktigt att komma ihåg att det verkligt ange-lägna för att vi skall klara välfärden, vården, skolanoch omsorgen, är att hela ekonomin växer, så attkommuner och landsting får egna skattepengar. Dåbehöver de inte betala ut så mycket pengar i socialbi-drag utan kan använda sina slantar till skolan ochvården.Det viktiga nu är att se till att den här förbättring-en kan fortsätta . Jag menar att viborde utnyttja de goda tiderna till att lösa en del per-manenta problem som har. Det behövs ettlängre perspektiv än det visar upp ibudgetpropositionen för att vi skall få en politik förfler jobb genom företagande.Jag kan inte gärna begära att skall haett sådant "mormorsperspektiv" som jag hade i minbudgetsaneringsplan, Nathalieplanen. Han är ju rimli-gen inte mormor. Men budgetsaneringen har ändåtagit i anspråk, så flerårstankarna borde kunnafinnas. I stället är det mer en satsning på det kortaperspektivet, fram till valet, som gäller. mycket glad över det, och med husbondens röst.Det bekymmersamma är att inte alla har anledningatt vara så glada, ens på den här korta sikten. i finansplanen att pensionerna minskar i köpkraftbåde och , trots att antalet pensionärermed hög ATP ökar. De som inte har hög ATP fåralltså ännu större minus.Inte heller de arbetslösa har något skäl att varaglada, vilket verkligen är bekymmersamt. , 1997,är det bottenrekord för antalet människor med arbete.Inte har så få män-niskor haft arbete och en arbetsinkomst som just i år.Tyvärr är det också rekord för den öppna arbetslöshe-ten. har som förr varit tvungen attskriva upp prognoserna för den öppna arbetslösheten.I år väntas den blir . Så hög har den öppna ar-betslösheten aldrig varit förut.Jag är ganska säker på att är bekym-rad över detta. Han skriver ju också att från fördel-ningspolitisk synpunkt finns den största orättvisanmellan den som har arbete och den som är utan.Då är det helt ofattbart att ingenting görs för att fåfart på de nya jobben. Det finns ett förslag, nämligenåterställaren av sjuklöneperioden. Det är i och för sigvälkommet, men det är ju bara att avskaffa en avregeringen och tidigare införd försämring.Det räcker faktiskt inte långt.När det nu går bättre i ekonomin men sämre för dearbetslösa borde det leda till en kaskad av förslag föratt få fram fler arbeten. Från sida kom-mer vi med sådana förslag, så regeringen kan få chan-sen att ändra sig och få en politik för fler jobb genomföretagande. nöjer sig med att ganska still-samt och förnöjsamt konstatera att han anser att förut-sättningarna för företagande är goda i Sverige.För mig - och jag tror för många med mig - är detdock uppenbart att när vi har en rekordarbetslöshet ärförutsättningarna för jobb och företagande inte allstillräckligt bra. Man måste göra mera, t.ex. sänkalöneskatterna, särskilt i tjänstesektorn, så att man fårfram fler arbeten i näringslivet.Fru talman! Detta är ju något av en valbudget, ochman kan börja summera den här mandatperioden litetgrand. lovade socialdemokraterna att sänkaarbetslösheten. Den skulle ned till redan år 1995.Det misslyckades som alla vet. är målet att manskall halvera den öppna arbetslösheten till . Det borde betyda att en himla massa nyajobb finns i dessa kalkyler.Men om man räknar ihop regeringens egna siffrorfrån 1995, 1996, 1997 samt prognosen , såfinner man att sysselsättningen totalt sett har minskatunder hela . Färre människor kommerenligt regeringens siffror att ha arbete 1998 än 1995.Om man skall tro tabellerna minskar antalet personersom har arbete med 32 000 under den här mandatpe-rioden. Det är ju förfärligt, och dessutom minskar dets.k. arbetskraftsdeltagandet, alltså andelen av befolk-ningen som ingår i arbetskraften. Den minskar helatiden och fortsätter att minska ända fram till sekelskif-tet.Detta beror delvis på det förskräckliga förslagetom generationsväxling, som bygger på att vissa män-niskor inte alls behövs i samhället. Det bästa man kansäga om det förslaget är att det har gjorts så krångligtatt det nog inte blir så mycket av det. Det är en sortsplanekonomisk historia med tänkta s.k. successions-kedjor, där varje led skall godkännas av länsarbets-nämnden. Det är förfärligt konstigt.Regeringen konstaterar själv att man inte når må-let om halvering av den öppna arbetslösheten, trots deganska ljusa kalkylerna.Man kan se sig om i världen. Det finns mångaländer där man haft av uppgång och därmånga nya arbeten skapas . En del förståsig-påare, t.ex. i , säger attvärlden står inför den längsta uppgångsfasen på 25 år.Världens ekonomier har tagit steget in i en ny eko-nomisk era. Det vore ju jättebra om detta också kundeinnefatta . Jag är säker på att villdet. Men där finns några hakar, som ocksånoterar i förbifarten men inte gör något åt.Skattepolitiken är en sådan hake. När världensekonomier blir mer sammanvävda och allting, inklu-sive företagandet och därmed jobben, blir rörligt, kaninte ett land avvika och ha mycket högre skattesatserän alla andra länder. Då växer företagen och jobben idessa andra länder och blir utan. I propositio-nen står att den internationella dimensionen i skatte-politiken blir allt viktigare. Det är ett litet krångligaresätt att säga samma sak.Ändå gör man ingenting. Dubbelbeskattningen påinvesteringar blir kvar. De höga skatterna på arbeteblir kvar. Den gamla värnskatten ersätts av en ny. Detsistnämnda är ett så flagrant löftesbrott att borde skämmas.Inte ett ord sägs om att sänka fastighetsskatten. Vii vill ta bort dubbelbeskattningen på inves-teringar, vi vill sänka skatten på arbete och vi står fastvid principen om "hälften kvar" i skattereformen.Men regeringen gör ingenting annat än att den vidhål-ler löftesbrottet om värnskatten.Den andra stora haken för möjligheter attvara med i den nya ekonomiska eran gäller lönebild-ningen och arbetsmarknaden. Alla internationellabedömningar pekar på att detta är en central punkt iden ekonomiska utvecklingen. Det är en nödvändigförutsättning att lönebildningen fungerar bättre och attarbetsmarknaden blir mer flexibel om man vill ha enuppgång som håller i sig. Det räcker inte med enkonjunktur som går uppåt, utan det behövs ocksåstrukturella förändringar. I finansplanen står också attkravet för att det skall gå bra är att lönebildningenfungerar bättre.Ett sådant förslag, som inte finns i propositionen,är att göra arbetslöshetsförsäkringen till en omställ-ningsförsäkring så att man undviker den eviga rund-gången mellan åtgärder och öppen a-kassa. Ordetomställningsförsäkring står faktiskt i propositionen,men jag har sett referat från där mansade nej till den bortre parentesen. Har körtöver kongressen? Det kunde ju i och för sig varapositivt för ekonomin, och kanske ha ett visst politisktintresse.Annars finns inte ett enda förslag, utan man baraantar att löneökningarna blir högst . Om löner-na skulle stiga mer under något av åren 1998, 1999eller 2000 blir tillväxten sämre, de offentliga finan-serna sämre, jobben färre och arbetslösheten högre.Vad gör ni då?Fru talman! Jag vill påstå att framtidssatsningaroch framtidstro förutsätter att människor och företaghar tilltro till att regler som det fattas beslut om här ikammaren och på andra ställen gäller . Det är väldigt dåligt med ständiga föränd-ringar fram och tillbaka, och det är särskilt dåligt medretroaktiva regelförändringar. De retroaktiva skatte-reglerna för vissa företags ägare - de som av skat-teskäl tvingats bort från börsens A-lista - är en pin-sam historia för Sverige.De ständiga förändringar som har präglat politikenunder den här mandatperioden är väldigt många.Listan över fram-och-tillbaka-politiken är mycketlång: Sänkt barnbidrag, höjt barnbidrag, avskaffatflerbarnstillägg, återinfört flerbarnstillägg, sänkt a-kassa, höjd a-kassa, återinförd dubbelskatt, slopaddubbelskatt för vissa, höjda löneskatter, sänkta lö-neskatter för vissa, höjd förmögenhetsskatt, sänktförmögenhetsskatt för de allra rikaste, fördubbladsjuklöneperiod, halverad sjuköneperiod etc.Varför skall man tro på de regler som det nu be-slutas om? Vem vågar lita på att regeringen står förvad den säger? När ändras reglerna nästa gång? Skallman ändra reglerna igen om t.ex. lönerna skulle stigamer än , vilket tyvärr inte är alldeles osannolikt?Skall man då ändra dem , om niomånader eller efter valet? Hur blir det?Folkpartiet menar att behöver en ny kurs.För närvarande finns det inte någon kurs alls, utanbara en velig fram-och-tillbaka-politik.Till sist, fru talman, undrar jag liksom tidigare ta-lare över den otrevliga lucka som jag har funnit i allabuntarna med papper: Var har regeringen avsatt peng-ar för att betala stängningen av ?(Applåder)Anf. 5 ():Fru talman! Så har den här socialdemokratiska re-geringen lagt fram sin sista budget för den här perio-den. och hoppas säkert attdet skall bli den sista s-budgeten över huvud taget -det hör vi.Vi har hört när han har talat här.Han tycks ha ett perfekt mörkerseende - han ser baramörker. Inte en enda ljuspunkt förmår han se. Han ärden borne pessimisten. Och han hoppas att vi skallglömma allt vad själva åstadkom när desatt vid makten. Eller så hoppas han på något annat:Han vill få oss att tro att har ett nyttrecept och att de skall lyckas bättre.Kanske är det så att sänkta skatter och urholkadvälfärd kan sätta en sådan press på många löntagareatt de tvingas ta jobb till urusla löner, är möjligt att det kan gå. Men priset för den Dö-belnsmedicinen är växande sociala klyftor, konflikteri samhälle och arbetsliv, budgetunderskott och ökadojämlikhet.Den moderata modellen förutsätter ett totalt sys-temskifte - ett slags Robinsonsamhälle som i det TV-program man nu tvingas att stoppa och redigera om.Det är ett samhälle där man måste välja bort dem somman säger gör minst nytta. Men ett sådant samhälle ärinte bra. I ett sådant samhälle är det alltid invandrar-na, kvinnorna och ungdomarna som först stängs ute.Vi vill inte ha ett sådant samhälle. Priset för er modellär för högt, skall börja med att ge regeringen en smula be-röm. Jag skall inte överdriva - det skall man aldriggöra. Men det är faktiskt bra att går motbalans i de offentliga finanserna. Målet om ett över-skott i de offentliga finanserna får dock inte sättasföre kampen mot arbetslösheten. Om detta är jag,och överens, . gäller det bara att alla blir överens om det.Förslag om pengar till vård, daghem, skola ochäldreomsorg är bra. Höjda barnbidrag är bra. Detta ärförslag som stärker barnfamiljerna, är väl bra? Familjen är ju viktig.Det finns de som säger att detta bara är valfläsk.En affärstidning skrev : gör Perssonen vänstersväng inför valet, men sedan väntar enstram finanspolitik, dvs. Även om denbedömningen vore sann säger jag att landets barn-familjer har anledning att glädjas över höjda barnbi-drag. De arbetslösa som får höjd a-kassa -det är ju inte alla som får det - har anledning attglädja sig. Man skall väl glädja sig medan man kan?Det är faktiskt inte affärstidningarna som bestämmerutvecklingen i det här landet efter valet - det är väl-jarna.Det är bra att vi har kontroll över landets finanser.Hösten 1994 var det inte så. Jag säger inte som somli-ga - t.o.m. i denna talarstol ibland - att det är Bildtsoch fel, och att det var de som skapade mas-sarbetslöshet och rekordunderskott. Så duktiga är deinte att de skulle ha kunnat klarat av allt det. Jag skallinte ens säga att de skall dela bördorna med MatsOdell och att han har sin del i det hela, och att också skall ta på sig sin skuldbörda.Varken allt ont eller allt gott beror nämligen på osspolitiker.Att hamnade i en mycket djup kris berod-de till en del på politiska beslut. Detta förvärradesunder den borgerliga tiden och även tidigare - det ärsant. Men framför allt fattades fler dåliga beslut ibolagsrummen, i bankpalatsen, vid avtalsborden ochframför allt av alla de där unga pojkarna, och någratöser, som satt framför börsskärmarna och knappade.Jag talar om de människor som speladeMonopol på riktigt med andras pengar. Det var detsom skapade det hela. Detta och en massa andrastrukturproblem fick både budget- och massarbetslös-hetsbomberna att brisera. Ekonomin och välfärdenkrympte som ojämlikheten ökade och jäm-ställdheten ställdes åt sidan.Fru talman! Jag gav regeringen beröm på någrapunkter, men jag överdrev inte. Min kritik är tyngreän berömmet. har nämligenklyftorna växt. De som samlat på börsen har fåttmycket, men vård, omsorg och skola har skurits ned.De som har spelat på börsen har fått miljoner, ja mil-jarder, medan resten av svenska folket har suttit medsina kuponger och tittat på Loket och Bingolotto ochspelat på den börsen. Det är den samhällsutvecklingsom har varit.Förra året ökade hushållens sparande med 418miljarder kronor som över 700 000 männi-skor tvingades söka socialhjälp. Bakom var och en avde här 750 000 människorna finns det en tragedi. Detär aldrig roligt att ta de tunga stegen till socialkontoretoch be om bidrag.Regeringen har inte förmått föra en politik för enuthållig tillväxt. Ni har skapat oro genom ständigasparpaket och ändrade regler. Är det något som män-niskor och marknaden vill ha av oss politiker så är deträttvisa och stabila regler. sade fi-nansminister att det krävdes ett saneringspro-gram på 114 miljarder. sadehan att det krävdes 12 miljarder till.Vi kan tvista länge om vem som hade rätt, men jagkonstaterar att regeringen nu tycker att det är rimligtatt ge mer än 12 miljarder till hushållen. Litet torrtkan jag konstatera att hade regeringen inte sänktbarnbidragen och a-kassan hade den inte kunnat höjadem . Det är ju sant.En del i budgetsaneringen bestod av höjda ege-navgifter. Egenavgifterna fungerar ju som en ovanligtotrevlig skatt, . Det är en skatt som tasut på låga inkomster men inte på höga. Det är ingaavgifter på inkomster . Är man bereddatt ta bort värnskatten - extraskatten för dem somtjänar bra - måste man också vara beredd att sänkaskatten för dem som tjänar litet. Därför är det attompröva beslutet att höja egenavgifterna den1 . De skall ju höjas med en procentenhetdå.Fru talman! Vi i har tagit en stordel i kampen mot underskotten, men vi har misslyck-ats på en ännu viktigare punkt. Vi har inte fått medoss en majoritet i för en offensiv kamp motarbetslösheten.Fru talman! Vi hörde finansministern säga att detär skördetid . Det är ju skördetid varje höst. Det vetju statsrådet. Men jag tycker att statsrådet skall pratamed . Många i deras led vet säkert att allskörd inte är god skörd, och detta är ingen god skörd idenna skördetid.Sedan kommer talesman och säger att nu har vi fast mark under fötterna.Det är riktigt, men vi har inte riktigt kommit överfloden. Vi är tillbaka på utgångspunkten. Arbetslöshe-ten består ju.Detta borde ha varit en budget som satte kampenmot arbetslösheten främst, men regeringen har aldriglyckats lägga fram en sådan budget. Vi ställer upp påmålet om öppet arbetslösa, men det är klart otill-räckligt. Målet måste vara att öka sysselsättningen,inte att få ned arbetslösheten. får vi en del nyajobb i den privata tjänstesektorn, och det är ju bra.Men försvinner ju jobb i kommunerna. Detkommer ju att vara färre anställda i kommunsektornår 2000 än vad det var 1996. Kvinnornas arbetsmark-nad krymper, ungdomen stängs ute och fler och flerträngs ut från arbetsmarknaden och räknas inte enssom arbetslösa.Det är detta missförhållande - för få i arbete -som är grundbulten till de allt djupare klyftorna ochde allt större sociala missförhållandena. framstårmisslyckandet som ännu större när vi vet att regering-en inte ens tror att vi klarar det begränsade målet om4 % öppen arbetslöshet.Detta försöker nu utnyttja. Högernvill få oss här i kammaren och svenska folket att troatt de har ett recept som ger fler jobb, mer i plånbo-ken och trygg välfärd. Det är fantastiskt. Men det harde inte, fru talman. Inte ens kan växla enhundring i tre femtilappar.Det finns andra och mer realistiska alternativ. Visäger att det är rimligt att minska skatterna för demsom har det sämst ställt. Vi är beredda att diskuterahöjda grundavdrag eller lägre egenavgifter. Vi ärberedda att stödja skattelättnader för mindre förtagoch på tjänsteproduktion, men vi vägrar att låta det gåut över vård, omsorg och skola. De får inte drabbas.Är ni villiga att diskutera den infallsvinkeln?Vi säger också att det inte räcker med skattepolitikför att uppnå rättvisa och uthållig tillväxt. En alltmerinternationaliserad ekonomi reser nya krav.