prot · GK09106 · 1997-05-21 00:00:00 — Men det handlar kanske framför allt om de fattigasrätt till frihet, utveckling och fred. Konsekvenserna avglobaliseringen undgår ingen. Globaliseringen är vårtids hot och möjlighet. Den internationaliserade eko-nomin ökar klyftorna. Det drabbar de svagaste männi-skorna i alla länder och de svagaste bland länder. Likaviktigt som det är att bistå socialt och ekonomisktutsatta enskilda människor via nationell välfärdspoli-tik, är det därför att bistå socialt och ekonomiskt ut-satta nationer via internationell välfärdspolitik. Däringår just biståndet som en viktig del.Nationellt och internationellt hör ihop. Därförmåste också samma värderingar styra vår inrikespoli-tik och vår utrikespolitik. Är det en tillfällighet, frågarjag mig, att samma parti här i , ,som vill genomföra väldiga nedskärningar i densvenska välfärden, också vill skära ned med8,i biståndet och flyktingpolitikenunder de kommande tre åren?Fred, demokrati och utveckling hör ihop. Man fårinte det ena utan det andra. Biståndet är därför ingennådegåva i dagens sammanflätade värld. Det är bådeett uttryck för solidaritet med svaga och utsatta och ettsätt att skapa säkerhet för alla. På samma sätt är engod flyktingpolitik ingen välgörenhet. Det handlar omförföljda medmänniskors rätt att söka och få skyddundan terror och tortyr.Sverige har erfarenhet av bi-stånd. Det är en god grund att stå på för att utvecklaett nytt, modernt och effektivt internationellt utveck-lingssamarbete för 2000-talet. Vårt övergripande målär just att bekämpa fattigdomen och fattigdomensorsaker, som många har sagt. Låt mig lyfta fram tredelar av den strategi som vi vill använda för 2000-talet.För det första. I en sådan strategi måste alltid hel-hetssyn och långsiktighet finnas med. De komplexakatastroferna och de mänskliga tragedierna i f.d. Ju-goslavien och borde med smärtsamtydlighet ha inskärpt hos oss alla nödvändigheten avatt ingripa på ett tidigt stadium innan en konflikt bry-ter ut. Alltför ofta har världssamfundets olika aktörertvekat och tövat inför de kostnader som sådana pre-ventiva ingripanden skulle medföra för att efter kata-strofen bara konstatera att både det mänskliga ochmateriella priset med bitter råge överskridit vad etttidigt och resolut ingripande skulle ha kostat. FN harunder spenderat fem gånger så storaresurser på humanitär hjälp och fredsbevarande ope-rationer som på de långsiktiga utvecklingsprogram-men.Vi har också fått lära oss att det inte räcker medatt rycka ut med humanitärt bistånd den ena dagen,fredsbevarande styrkor , diplomatioch politiska insatser den tredje dagen och återupp-byggnad och flyktingåtervändande på den fjärde da-gen. Framväxten av regionalt samarbete är byggstenarför fred och utveckling. Vi ser det i många områden , främst i , i vår egen , isödra , i och , kringMedelhavet och i Sydostasien.Vi hoppas nu att de diplomatiska ansträngningar iAfrika, främst under och ThaboMbekis ledning, kring de bidrar till attlägga grunden till en ny samarbets- och fredsordning iAfrika. Här vilar också ett stort ansvar på de gamlakolonialmakterna, utländska storföretag och andrasom skott sig på naturtill-gångar och stött korrupta regimer.Lärdomarna för biståndsgivare och andra aktörerär just att vi behöver ett helhetsgrepp och en långsik-tighet för att skapa slagkraft och hållbarhet. Det ärsamma politik som vi förordar som land inom EU it.ex. Lomésamarbetet, där över 70 nationer ingår.Herr talman! Jag har just kommit hem från Mella-nöstern. Fredsprocessen där hade ju väldigt god styr-fart under Jitzak Rabins och Shinom ledning.Freden var så nära, och den hade också omvärldenssamlade stöd. är mer splittrat och mindresäkert än någonsin, och får allt svårare att hållamilitant missnöje i schack. Men även om vi just nuupplever en utveckling där dödläget i fredsprocessenmotverkar också våra långsiktiga biståndsmål måstebiståndet finnas där. Våra insatser lindrar lidande ochnöd och understöder i bästa fall de pågående fredsan-strängningarna och bidrar till att lägga grunden till detvi alla åsyftar, nämligen ett demokratiskt Palestinasom kan leva i fredlig samexistens till ömsesidig nyttamed staten sådant integrerat synsätt skall alltmer prägladen svenska politiken där vi väver samman biståndoch handel, diplomati och säkerhetspolitik. Det var juockså ett avgörande skäl till att regeringen integreradeflyktingfrågorna och handelspolitiken inom Utrikes-departementet.För det andra. I ett modernt och effektivt interna-tionellt utvecklingssamarbete måste ett nytt part-nerskap med finnas med. Huvuddelen av vårtbilaterala bistånd går till . Där finns också 40 %av världens flyktingar. Liksom efter det kallakriget nu söker sig en ny väg, gör det ocksåefter kolonialismen och apartheid. när den politis-ka friheten har uppnåtts gäller det att stödja den eko-nomiska frigörelsen. Vi ser hur en ny generation avpolitiker och företagare banar väg för ett nytt Afrika.Det behövs nytt tänkande och nya insatser, inte barafrån afrikanerna utan också från oss. Det är bakgrun-den till den nya politik vi nu försöker utarbeta till-sammans med afrikanerna i Partnerskap Afrika.Många länder i uppvisar nu glädjande nogbetydande ekonomisk tillväxt. Men vad krävs då föratt bibehålla och öka denna tillväxt? Vad krävs det föratt den skall bidra till att verkligen förbättra de fatti-gas livsvillkor? Hur blir afrikanskt näringsliv en delav den internationella ekonomin? Dessa frågor ochandra skall vi försöka besvara tillsammans med våraafrikanska vänner. Liksom befrielsen från apartheidvar framför allt afrikanernas eget verk, måste ocksåvägen till utveckling stakas ut av afrikanerna själva.Med tanke på demokratibiståndets ökade betydel-se inte bara för och det intresse som riksdagenhar visat och vid andra tillfällen, vill regeringenockså få till stånd en fördjupad diskussion här i kam-maren. Därför kommer vi att överlämna enskrivelse till med en politik för bistånd tilldemokratisering och för respekten för de mänskligarättigheterna.Afrikas folk har alltför länge drabbats av negativtinflytande utifrån. Det är hög tid att nu får ettpositivt inflytande utifrån. Det mest akuta läget ärförstås situationen i f.d. och runt de stora sjöar-na. Här drogs konstlade gränser upp mellan nationeroch folk i . Detta måste nuöverbryggas genom regionalt fredligt samarbete ivardagen mellan människor på alla sidor om gränser-na.Centralafrika är ett område som har sargatsmycket svårt av krig och katastrofer. Trots detta är detett område som kan bli rikaste. Här finnsråvaror, mineraler och mark och en kapacitet att intebara föda den egna befolkning utan att också bli enviktig exportör av mat för alla.Sverige har bidragit med över 600 miljoner kronortill regionen kring de . Vidregeringssammanträdet nu kommer vi attfatta ett nytt beslut som vi också hoppas kan bidra tillatt få till stånd en riktig demokratisering i . Såskall alltså en ny svensk Afrikapolitik präglas avpositivt inflytande, samarbete med partners och ettstrategiskt och långsiktigt handlande. Vi kommerockså att presentera en skrivelse till omdetta.För det tredje. I ett modernt och effektivt utveck-lingssamarbete måste kunskapen vara motorn. Det ärlätt att fastna i ett slags förlamande konstaterande avatt globaliseringen innebär så mycket negativt. Menglobaliseringen bär inom sig också sina egna positivamotkrafter, och dem skall vi utnyttja. Kapital är i daginte längre bara pengar. Kapital är också kunskap. Viser det i inrikespolitiken där regeringens kunskapslyftmed stora satsningar på högskolor och informations-teknik för lågutbildade och arbetslösa är det viktigasteverktyget för att försvara och skapa en hållbar ut-veckling av vårt välfärdssamhälle. Den solidaritet somkunskapslyftet i vårt land ger uttryck för gäller ocksåinternationellt och globalt.Ett viktig mål måste därför vara att bidra till att defattiga inte ytterligare marginaliseras. De som t.ex.inte har tillgång till IT-revolutionen riskerar att bli endel av en strukturell global underklass. Att göra dennya tekniken, med bl.a. informationstekniken, till-gänglig för de fattiga länderna är oerhört viktigt. Vihar många exempel på hur tekniken kan hjälpa bådeutvecklingen och demokratin.När man demonstrerade i för-sökte Milosevicregimen att stoppa radiostationen stöds av . Man kopplade in störande brus.Men då kunde radion via telefonledning koppla uppsig på Internet. Det enda alternativet för regimen attstoppa detta var att lägga ned hela telefonnätet i Ser-bien.Ett annat exempel på denna tekniks betydelse förutvecklingen är det stöd som tillsammansmed nu ger för utbildning i palestinier ijust IT. Det handlar om att göra kunskap tillgängligom utveckling av mikroföretag, banker för fattiga,utbildningsreformer osv. En del av utbildningen är attskapa Internetprogram som är anpassade just förpalestiniernas behov - detta folk som ännu inte har etteget land.Inom tio år kommer en och en halv miljard männi-skor att vara sammanlänkade med hjälp av den nyainformationstekniken. Med hjälp av detta nya verktygkan långt fler än få en inträdesbiljett till denglobala kunskapsmarknaden.Det är en ny möjlighet som kan bli en språngbrädaför många för att komma ikapp utvecklingen och tasteget ut ur fattigdomen.Därför kommer regeringen, herr talman, att ökasatsningarna på kunskapsutveckling och utbildning isin kommande proposition.Anf. 55 () replik:Herr talman! Det är ett sidospår, men jag vill erin-ra kammaren om att nedskärningarna i välfärden här iSverige har sannerligen eget parti ståttför.Jag är ändå förvånad över att det anförande somPierre håller är så präglat av en i-landsdebattsnarare än en u-landsdebatt.Vi hade i utskottet möjlighet att besöka försnart . Det är alldeles uppenbart att därförs en annan debatt än den som speglarhär. Speciellt den nya generationen politiker varmycket bekymrade över det biståndsberoende manhade hamnat i. Det var ett beroende inte av det egnafolket utan av rader av biståndsgivare som kom medsynpunkter och krav som man själv inte kände ochsom man skulle anpassa sig till.Jag tror därför, vilket socialdemokraterna har mot-satt sig, att vår idé om att ha en policyenhet inom Sida,som finns på plats i och som kan fånga uppdebatten och synpunkterna och på det viset hålla denafrikanska debatten levande här i , skulle varaav mycket stor betydelse. När det gäller kontaktenmed fältet över huvud taget, tror jag att det skulle varautomordentligt angeläget om man från departementetmer medvetet inriktade sig på att också kanaliserastödet via NGO, via enskilda organisationer.Den afrikanska debatten om att via statsmak-ten är en lämplig gräns tror jag är riktig. Men NGOhar möjligheter att gå vid sidan om och ge ett annatstöd, ett humanitärt stöd, som når fram till de fattigas-te. Det finns det anledning, tror jag, att stödja kraftful-lare.Anf. 56 Statsrådet ():Fru talman! Vi behöver inte skapa nya byråkratis-ka strukturer för att öka vår kunskap och vår dialogmed exempelvis . Vi finns redan på plats iAfrika genom våra ambassader och biståndskontor.Vi har seminarier som ett led i den nya strategi vi harutvecklat. Vi har haft ett sådant med ,där vi har samlat ett nätverk av afrikanska politiker,forskare och intellektuella.Vi kommer att ha ett stort seminariumdär afrikanerna kommer att kraftigt dominera. Dekommer att ge sin syn på hur de , inför 2000-talet,vill utveckla tillsammans med andra, framförallt för att själva ta makten över sitt eget öde. Dåbehövs det inga nya strukturer för att sätta upp kontorför Sida i Afrika.Anf. 57 () replik:Fru talman! Den debatt som här förs ger ändå påmig ett definitivt intryck av att vi diskuterar på i-ländernas villkor.Vi har från vår sida faktiskt fört in en diskussionom att man skall skapa triangelbistånd. Ett u-landskapar ett samarbete med som biståndsgivareoch med ett av de länder som har varit framgångsrikanär det gäller att bekämpa sin fattigdom. Jag tror attdet är ett alldeles utmärkt sätt att föra in idéer, syn-punkter, utvecklingsmöjligheter i samarbetsdiskussio-nen. På det har vi fått blankt avslag.Jag vill också, eftersom tog upp glo-baliseringen, säga att jag tycker att det är den storamöjligheten för . Jag tror att den viktigasteinsatsen kan göra, även om det inte hör tillbiståndspolitiken, är att öppna våra marknader, attöppna EU:s marknader för produkterna från EU-länderna. Det gäller alldeles speciellt jordbrukspro-dukterna. Det gäller också att hålla en rå-gång mot alla de krav på dolda handelshinder i formav miljö- och arbetsmiljöbegränsningar som vi harsett här. Det kan man lösa via biståndet i stället.Anf. 58 Statsrådet () re-plik:Fru talman! När det gäller den senare delen är viöverens. Det är en politik vi verkar för, som nationoch inom EU. Vi verkar för att undanröja handelshin-der för bl.a. jordbruksprodukter. Motståndet är ganskastort från vissa länder i Sydeuropa.När det gäller trepartssamarbete kan jag meddelaatt när jag var i kunde jag konstatera enljuspunkt. Det var just det trepartssamarbete somShimon och jag undertecknade ett avtal om, . , Israeloch palestinier har ett trepartssamarbete som fungerar,trots att fredsprocessen i stort sett har upphört just nu.Anf. 59 () replik:Fru talman! Det är naturligtvis roligt att vi mellanpartierna här i är överens i stora drag. DetPierre redovisar om fattigdomsbekämpning,vikten av konfliktförebyggande insatser osv. - alltdetta står samtliga partier bakom.Jag beklagar att inte hade tillfälle attsvara på några av de frågor som flera av oss fram-ställde i våra anföranden. Jag vill återkomma till någ-ra av dem.Först frågan om de biståndspolitiska målen. Vadjag förstod utifrån den utredning som gällde jäm-ställdhetsmålet fanns det redan där en hel del underlagoch en vilja att gå vidare. Man konstaterade när manlade till ytterligare ett mål att man också borde göraen översyn, men det ledde inte fram till det i självabetänkandet. Därför vill jag fråga: Varför skulle detinte finnas förutsättningar för det?Sedan till frågan om den sviktande biståndsviljan.Pierre redovisade vissa orsaker: dålig ekonomii , arbetslöshet osv. Men har man i regeringensjälv gjort särskilt mycket för att motarbeta den bris-tande biståndsviljan?Pierre talar nu om en signal i vårproposi-tionen. Men det finns ju ingen tidsangivelse, det finnsju ingen plan. Precis som tog upp:Följer man regeringens plan tar det . Detkan väl ändå inte vara rimligt!Till slut, , frågan om skuldlättnader,som jag tog upp utifrån ärkebiskopens inlägg i . Tänker regeringen gå vidare och ståbakom jubelaktionen ? Tänker man gå längreän vad finansministern faktiskt har angett för att få tillett verkligt alternativ, för att få skuldlättnader sombetyder någonting för de fattigaste länderna?Anf. 60 Statsrådet ():Fru talman! behöver inte dra in migi kyrkan. Jag är redan där.När det gäller skuldlättnader tänker vi särskilt pådet s.k. HIPC-initiativet, alltså initiativet för de mestskuldsatta fattiga länderna. Vi har upplevt hurolika nationella intressen har försinkat den process vivill ha genom att efterskänka skulder till de allra fatti-gaste. Man försökte från en gammal kolonialmakt iEuropa att föra in ytterligare ett land som hade tillhörtden gamla kolonialkretsen, som inte platsade i denkrets man redan var överens om.Nåväl, nu har man brottat ned detta och kommitfram till det som är huvudsyftet med det initiativ somSverige aktivt och ekonomiskt stöder, nämligen att gede fattiga och skuldtyngda länderna möjlighet till enpermanent utgång från de ständiga resurskrävandeskuldomförhandlingarna. Då kan i stället deras resur-ser frigöras för ekonomiska och sociala reformer. Detär det ärkebiskopen har tagit upp, och det är det vistöder.Jag tycker att ärkebiskopen har rätt i sin kritik ivissa delar. Vi tycker t.ex. också att det inte fannsbehov av att kräva reformer avUganda, som var aktuellt, liksom av . Men nugår vi vidare och trycker på, tillsammans med likasin-nade inom detta initiativ, tillsammans med världsban-kens president . 61 () replik:Det är bra att finns i kyrkan. Manhar mycket att lära oss, särskilt på det här området,om utvecklingssamarbete.Men jag vet av egen erfarenhet, , attdet är lätt att somna till i kyrkan. Så det gäller faktisktatt inte bara gå i kyrkan, utan att också lyssna och tatill sig vad man säger där. Jag är glad åt det beskedjag fick av nu.Men jag tror att flera av de idéer man har framförtfrån , frivilligorganisationer, frikyr-kan, är väl värda att gå vidare med. Man har inte nåtttillräckligt långt vad gäller skuldavskrivningen. Densaken är helt klar.Fru talman! Jag vill ta upp några ytterligare frågor.Pierre tog upp frågan om partnerskap. Jagstöder till fullo idéerna. Men hur skall man gå vidare?Vad jag har förstått har man inte gjort något alls åttanken att återföra kunskaper från till Sverige.Där har vi oerhört mycket att lära, just med tanke påde stora problem som finns och som PierreSchori diskuterade , dvs. integration i vårt egetsamhälle. Där har vi något att lära oss av Tanzaniaoch andra länder som har tagit emot stora mängderflyktingar.Fru talman! Frågan om en barnkonferens, PierreSchori. Kan man inte tänka sig att svenska regeringendriver frågan att inrätta en barnkonferens i stor ellerliten skala för att uppmärksamma tioårsjubi-leet av ?Anf. 62 Statsrådet ():Fru talman! Vi är naturligtvis inte oberörda. Det ärinte fråga om en ovilja att svara på alla frågor jag harfått. Men när det är tre timmars debatt som har före-gått innan jag själv har kommit in i debatten, kan jagfaktiskt inte svara på alla frågor som jaghar.Till skillnad från somnar jag inte ikyrkan. Jag har inte erfarenhet av det. När jag är ikyrkan har jag en aktiv dialog och stor respekt förerfarenheterna hos kyrkans kvinnor och män i Sverigeoch i omvärlden. Jag kan försäkra att vi har mycketnätverksbyggande, allianser och gemensamma aktio-ner på gång med kyrkans folk.Vi är på gång med att utveckla partnerskapet. Jaghar redan beskrivit det. Det finns så mycket spännan-de, berikande och nytt och viktigt i detta att vi villfortsätta utvecklingen på det sätt jag har angivit vidkonferensen , dit är välkom-men. Det holländska förslaget är intressant, men är ettsidospår just nu.Sedan var det . drevtillkomsten av konventionen. Det finns en hel radalternativ, internationella konferenser, seminarier. Detblir ett i . kommer att representerasav flera statsråd. Tanken på att ha en särskild konfe-rens 1999 är intressant. Låt oss arbeta med den frå-gan. Vi behöver ha ett partipolitiskt samråd.Anf. 63 () re-plik:Fru talman! tog upp den fråga EvaZetterberg var inne på, nämligen att biståndsviljan harsjunkit i vårt land. Vilka skäl kan vara anledningen?Det har nämnts arbetslöshet, problem med ekonominoch nedskärningar. Kan det inte bli legitimt, PierreSchori, för människor att anse att biståndet kan sän-kas, när regering och riksdag går i spetsen för ned-skärningar? Har inte vi på ett negativt sätt påverkatattityderna när det gäller biståndsviljan? Vi kanskemåste bidra till att öka viljan till att ge mer bistånd.Jag tror att det behövs en plan för att uppnå enpro-centsmålet igen. Har regeringen några planer på attupprätta en sådan plan?Det gäller att få ett mer effektivt bistånd. Det äroftast där det finns invändningar. Jag menar att det äreffektivt att ge bistånd till kvinnor, bl.a. mikrolån,som jag nämnde tidigare.Mot bakgrund av att av Sidas anslag går direkt till insatser för kvinnor och jämställd-het, undrar jag om det inte går att öka andelen? Voredet inte intressant att försöka få fram jämställdhets-grupper, så att effektiviteten i biståndet till kvinnorblir motsvarande för männen?Vi i anser att det blir mer effektivtom man lämnar inriktningen med landramar - sominriktar sig på vad mottagarländerna förväntar sig -och mer går över till ämnesindelad inriktning.Anf. 64 Statsrådet ():Fru talman! Jag tror att den sviktning vi har sett ibiståndsviljan och i attityder till flyktingpolitiken harberott på ekonomiska och sociala förhållanden i vårteget land. Arbetslösheten exploderade i början av1990-talet, och den sammanföll med katastrofen iJugoslavien. Det tär på solidariteten. Det krävs ettoerhört kraftfullt pedagogiskt, medmänskligt budskapfrån alla håll och kanter. Ny demokrati skapades idessa sammanhang. Där tror jag att de grundläggandeskälen finns.När ekonomin börjar vända uppåt skall vi ocksåvända procentsatserna, som är viktiga som en signal.Det viktiga är att bibehålla en trovärdighet, legitimi-tet, för flykting- och biståndspolitiken. Vi skall visaatt vi för samma politik, har samma värderingar ochsamma vilja i såväl inrikes- som utrikespolitiken.Sedan var det biståndet till kvinnor och män. Sve-rige är ett av få länder som har jämställdhet som ettbiståndsmål. Vi har gått vidare genom att ta dennafråga på allvar, fru talman. Vi har påbörjat utbild-ningsprogram inom Sida, UD och alla departementsom berörs av internationellt utvecklingssamarbete.Det har en betydelse att det finns ansvariga personersom har genomgått en viss utbildning med jämställd-hetskunskap. Vi har också gjort en utvärdering ochkommer att gå vidare med de erfarenheterna.Därefter kan vi ta en diskussion om nästa steg -kanske av den typ som var inne på.Anf. 65 () re-plik:Fru talman! Det är glädjande att regering och riks-dag ser en möjlighet att återgå till enprocentsmålet.Några av oss är mer otåliga och vill gå fram snabbare.Det behövs kanske påtryckningar.När det gäller inriktningen på satsningen på kvin-nor, vill jag påtala att vid en sittning i går med engenomgång av i egen , framgick det att i grönboken -framtagen med anledning av - finnsinget genderperspektiv. Det saknas i stort sett helt ochhållet. Har regeringen några planer att få in någotsådant i arbetet med det avtalet?Anf. 66 Statsrådet ():Fru talman! Ja, självfallet! Det ingår också som ettcentralt element i den EU-strategi som jag har presen-terat för riksdagen.Anf. 67 () replik:Fru talman! Jag skall inte ta upp frågan om enpro-centsmålet. Vi har diskuterat det tidigare, bl.a. BerndtEkholm och andra.Jag vill i stället nämna något om den politik fördemokratisering och mänskliga rättigheter som stats-rådet aviserade här. Det skulle vara intressantatt höra några ord om inställningen till de frågor somhar rests när det gäller betydelsen av en demokratiskprocess i ett land för att också tillgodogöra sig bi-stånd.Vi har stor sympati för en del av de motioner ochreservationer som finns som gäller demokratimåletsstora betydelse. menar vi att det inte går attvara helt dogmatisk, dvs. att biståndet kan bara gå tilloppositionen eller till enskilda organisationer.Jag skulle vilja ta fram ett exempel. Vi vet alla hursvår situationen är i just . En delegationhar varit där . Jag undrar hur biståndsminis-tern ställer sig till ökade insatser? Vi vet att männi-skor som allra minst skulle behöva 600 gr ris omdagen nu får 100 gr. Katastrofen är redan ett faktum.Det har varit stora klimatkatastrofer . Det ärverklig kris. Där menar jag att man måste ha överse-ende med hur fel ett land regeras och ge den humani-tära hjälp som behövs.Samtidigt menar jag att man i vanliga fall måstevara oerhört försiktig när man ser på vilket styre detfinns i ett land, att man inte är naiv och att biståndetges till rätt instanser. Hur ser biståndsministern pådetta?Anf. 68 Statsrådet ():Fru talman! Vi anser att det är oerhört viktigt att fåen nyanserad diskussion om demokrati och mänskligarättigheter. Det är därför som regeringen skall presen-tera en sådan skrivelse till . Det är inte såenkelt som att säga att inga demokratier för krig, t.ex.I 1954 störtades en folkvald regering avUSA. Det är inte heller så enkelt som att säga, att baradärför att det sker en demokratiförsämring i ett landskall vi skära ned ett viss bistånd, t.ex. till enskildaorganisationer. Man kanske tvärtom skall ge bistånd.Det beror på hur man gör det.Vi behöver en nyanserad diskussion om detta.Naturligtvis är grundbulten att vi skall stödja demo-kratiska organisationer och framväxten av det civilasamhället. Det är grundbulten för att ett samhälle överhuvud taget skall utvecklas, självfallet.