prot · GK0978 · 1997-03-13 00:00:00 — Det handlar både om föräldrar, lärare, övrigskolpersonal och alla andra vuxna som ser barnen närde är på väg till och från skolan.Att skolans värdegrund omsätts i praktisk handlingvid varje skola är den viktigaste förutsättningen. Dethandlar om att skapa ett socialt klimat där den gylleneregeln blir ledstjärna för både barn och vuxna. Där ärengagemang och respekt för varandras integritet nå-gonting självklart.Men lagstiftningen måste nog tyvärr också skär-pas, så att ansvarsförhållandena förtydligas ännu mer.Skolledare borde också få rätt att omplacera mobban-de elever till särskild skolgång utanför skolan i all-varliga fall och när inga andra åtgärder hjälper. Allamåste nämligen få klart för sig hur allvarligt vi vuxnaser på dessa övergrepp. Det är bråttom med att nå-gonting händer. Vi kan inte bara vänta och se, somutskottsmajoriteten vill. Därför yrkar jag bifall tillreservation 8 under mom. 10.Anf. 130 ():Herr talman! I detta betänkande behandlas närma-re 80 yrkanden från den allmänna motionstiden. Allarör de , men så mycket mera gemensamthar de inte. Det är med andra ord väldigt många olikafrågor som tas upp. Jag tänker inte kommentera allahär. Det är ogörligt med tanke på kammarens tidsram.Jag skall koncentrera mig på några frågor. De frågorsom jag inte kommenterar kan ju komma upp i re-plikrundor. Dessutom är en del frågor tämligen välventilerade i tidigare debatter i denna kammare, så dekan kanske för tillfället lämnas därhän.Innan jag går in på betänkandet vill jag peka på attregeringen presenterade sinsyn på en rad viktiga utbildningspolitiska frågor i sinutvecklingsplan för förskolan, skolan och vuxenut-bildningen. Planen kretsar kring två begrepp som ärcentrala för den framtida utvecklingen, nämligenkvalitet och likvärdighet. Jag nämner detta, eftersomett flertal av de frågor som diskuteras i utvecklings-planen också tas upp i motionerna. Vi får alltså an-ledning att återkomma till dem , men dåmera samlat.Utskottet har - liksom, naturligtvis, motionärerna- gjort sina ställningstaganden utan att i detalj kännatill innehållet i regeringens utvecklingsplan. I ett av-seende fick dock utskottet tämligen utförlig informa-tion av skolministern om innehållet i den plan som harkommit. Det gäller den del av utvecklingsplanen somhandlar om åtgärder mot våld och mobbning. Av deninformationen drog utskottet slutsatsen att skolminis-tern är engagerad i frågan och att hon är beredd attvidta de åtgärder som kan behövas för att ytterligarestärka skyddet för utsatta barn och ungdomar. Någotannat vore ju fullständigt otänkbart.Utskottet har gästat ochdet har gett resultat här i debatten. Vi har ju fått en delinformation om den rapport i samma ärende somkommer om någon månad och som gäller mobbningoch våld i skolan. Där kommer en rad åtgärder attföreslås som, såvitt jag förstår, handlar om en skärp-ning av lagstiftningen och om förbättringar i lärarut-bildningen samt om ledningsfrågor, resursfrågor,samverkansfrågor och andra frågor som kan ledaframåt.Bakgrunden till förslag äratt mobbning är alltför vanligt i våra sko-lor. Mobbningen är visserligen inte ett problem enbartför skolan. Den förekommer ju, dess värre, överallt isamhället. Det blir dock en fokusering på skolan,eftersom barn och ungdomar har skolplikt. Någon avtalarna före mig sade att barn och unga inte kan väljaatt gå till skolan eller inte. Skolan har således ett extrastort ansvar när det gäller att hindra varje form avmobbning.De unga själva har i brev till Barnombudsmannengett en tydlig signal om hur allvarligt de ser påmobbningen och även kommit med en rad mycketförnuftiga förslag om hur mobbning kan motverkas.Jag hoppas att man på varje skola tar till sig både denrapport som kommermed och den sammanfattning av de 6 000 brev somfinns i ett litet häfte under . Rubriken i sig är en sammanfattning avmycket av det som breven handlar om.Barnens och ungdomarnas första önskemål är attvuxna engagerar sig, att vuxna ser och att de reagerarpå vad de ser. Att vuxna inte ser vad som pågår i enskola är illa nog, säger många av brevskrivarna. Menännu värre är det när det står klart för barnen att vux-na ser men inte bryr sig. Då känner man sig dubbeltsviken och övergiven. kallade detta fördubbelmoral. Det instämmer jag i, för det är precisvad det handlar om.Att förhindra våld och mobbning är skolans upp-gift, och den uppgiften kan aldrig väljas bort till för-mån för någon annan av skolans uppgifter - ämnes-lektioner eller vad det kan vara. Ingen vuxen i skolanfår säga att han eller hon inte har tid att bry sig när ettbarn eller en ung människa blir mobbad eller slagen.Detta måste i hög grad gälla för barn.Alla barn har rätt att känna sig trygga i sin skola.Allt prat om att barnen nog kan tåla en del är natur-ligtvis helt förkastligt. För att nå dit tror jag att detbehövs en rad olika åtgärder. Ökat elevinflytande ärett exempel. Ökat föräldraengagemang är ett annatexempel. Men också ett tydligare ansvar för skolled-ning och personal kan förbättra situationen, liksom enaktivare styrning från kommunerna, bl.a. genomskolplanerna. har en uppföljande roll. Denrollen diskuteras mycket ingående i utvecklingsplanenoch vi kan se fram emot att den stärks. Jag tror att detär viktigt också för att få bukt med mobbningen. Jagser fram emot att få ta del av Barnombudsmannensrapport när den föreligger i sin helhet liksom de syn-punkter som remissinstanserna kan ha. Detta är vik-tigt, tycker jag.I den arbetsgrupp för samverkan kring arbetet medskolans värdegrund som jag leder finns en rad olikamyndigheter med - myndigheter med en mängd kun-skaper, erfarenheter och, inte minst, engagemang idessa frågor. De gör insatser och de serfram emot att kunna göra ännu mera och fortsätta så.Men jag tror också att det kan vara viktigt för oss attha med deras synpunkter i det fortsatta arbetet. Detfinns ju många goda krafter att spänna för vagnen i dehär frågorna. Jag utgår från att regeringen i ett samlatprogram mot mobbning tar dem i anspråk när vi fårdet förslag som är aviserat skall komma till hösten.Om detta är utskottet i grunden tämligen överens.Det är egentligen svårt att förstå reservationerna påannat sätt än att reservanterna ytterligare vill strykaunder det som majoriteten redan har dragit dubblastreck under.Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag påreservationerna, men inte därför att vi har olika upp-fattning om våld och mobbning utan därför att det inte för frågan framåt att uppdrar åtregeringen att göra det som regeringen redan är i färdmed att göra.En annan fråga som jag helt kort vill ta upp hand-lar om både kvalitet och likvärdighet. Det finns enmycket skrämmande tendens till ökade klyftor mellande barn som klarar sig bra eller hyggligt i skolan ochdem som av olika anledningar halkar efter. Myckettyder på att den grupp som har svårigheter och handi-kapp som inte är tydliga och synliga får det allt svåra-re när det gäller att få det stöd som behövs. Skolver-ket har fått ett särskilt uppdrag att redovisa skolsitua-tionen för de barn som har behov av särskilt stöd.Nämnda rapport blir viktig för oss i vårt besluts-fattande, men jag vill understryka att den torde bliännu viktigare för kommunerna. Det är ju i stor ut-sträckning där som beslut fattas om fördelningen avskolans resurser och om hur dessa skall användas. Därfattas alltså en stor del av de beslut som är avgörandeför om skolan skall bli en skola för alla eller inte.Jag hade också tänkt säga litet grand om samarbe-tet mellan förskolan och skolan, men det behandlasingående i regeringens utvecklingsplan. Det handlarom ett spännande utvecklingsarbete. får vi ettsamlat förslag också på den punkten, så jag tror inteatt jag behöver orda så mycket mera om det nu.Till sist, herr talman, vill jag säga att vi i utskottetkände stor sympati för motion om attanvända Bamse för att lära eleverna det nya SOS-numret. Vi känner väldigt varmt för Bamse, men vikänner också väldigt varmt för den rollfördelningmellan staten och kommunerna som föreligger påskolans område. Av den anledningen har vi yrkatavslag på motionen.Jag yrkar härmed bifall till hemställan i utskottetsbetänkande i dess helhet samt avslag på samtligareservationer.(forts. )AjourneringKammaren beslöt att ajournera förhand-lingarna till för middagsuppehåll.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 19.00.11 § (forts.) Vissa grundskolefrågor m.m. (forts.UbU6)Anf. 131 () replik:Fru talman! Anledningen till att jag begärde replikvar det som sade i sitt anförande angå-ende det som jag efterlyste, nämligen ett klart ställ-ningstagande från utskottet när det gällde åtgärdermot mobbning. sade att det som viefterlyser redan är på gång.Men med tanke på hur regeringen arbetar är detviktigt att utskottet är tydligt. Enda sättet att varatydlig i den här frågan är att bifalla motionen. Den härregeringen säger en sak och gör en annan. Med dennaregering ser vi det ena återställarbeslutet och änd-ringsbeslutet efter det andra.Anf. 132 () replik:Fru talman! Skolministern besökte utskottet ochredovisade sin syn på detta. Jag vill påstå att utskottetvar ganska enigt om att det var ett riktigt sätt att an-gripa dessa problem. Jag vet inte om var med vid det tillfället eller om han ingethörde och ingenting förstod av det som skolministernsade.Jag skulle ha förstått inläggbättre ifall hade föreslagit att vi i dagskulle fatta beslut om en lagstiftning och om andraåtgärder som kunde leda till en bättre tingens ordning.Men det gör ni ju inte. Ni vill bara att vi skall tala omför regeringen att den skall göra det som den redanhåller på med och som regeringen dessutom har ettbetydligt bättre och bredare underlag för än vad eramotioner och er reservation utgör.Ett bifall till er reservation skulle alltså inte ledaden här frågan ett enda tuppfjät framåt. Jag tycker attdet i grunden är litet sorgligt att man använder kam-marens tid och framför allt institutet att kunna reser-vera sig till att göra markeringar som inte leder nå-gonstans och som inte betyder någonting, utan somutåt sett bidrar till att det framstår som att vi skullevara oense i en fråga där det är verkligt viktigt attriksdagen markerar enighet. Det är inte minst viktigtatt signalerna som går ut både till skolans personaloch till eleverna är entydiga när det gäller vad riksda-gen tänker och tycker i frågan. Vi är ändå ense i sak.Anf. 133 () replik:Fru talman! Om vi nu är ense i sak - vilket EvaJohansson gör gällande - då borde man bifalla förslagsom kommer fram i form av motioner. Det är det mestnaturliga som finns, såvida man inte avsiktligt villreducera utskottets och kammarens uppgift när detgäller möjligheterna att påverka regeringens politik.Anf. 134 () replik:Fru talman! gör sin egen tolk-ning om vad det innebär att vara ense i sak. Det skullealltså betyda att man alltid biföll motioner. Så kan detnäppeligen inte vara. Men det vore intressant att höravad anser att med ettsådant allmänt uttalande i ett tillkännagivande skullenå för andra resultat än vad når med denskrivning som finns i majoritetens texter. Resultatettorde bli detsamma.Alldeles oberoende av ett sådant uttalande kom-mer regeringen att lägga fram en proposition i höstdär man redovisar de åtgärder som är nödvändiga föratt komma till rätta med problemet. Som underlag hardå regeringen den rapport från Barnombudsmannensom vi har fått lyssna till en del av och ocksåtillgång till remissyttranden i anledning av dennarapport. Dessutom har man ett betydligt bredare an-slag i det arbetet än vad som kommer fram i modera-ternas motioner och reservationer.Jag vill påstå att ett bifall till reser-vation skulle innebära en försvagning. Det är sorgligtatt man inte kan se nyttan, vikten och värdet av att vimarkerar enighet när vi är eniga än att ständigt medalla medel försöka att mäla sig ur denna enighet. Detkan ha sin grund i att man tror att detta går hem hosnågon opinion. Men det tror inte jag. Många medbor-gare vill nog hellre att vi ser till att det händer någon-ting än att vi håller på och käbblar om det som viändå är överens om.Anf. 135 () replik:Fru talman! sade i sitt anförandeatt lärarna måste se barnen i skolan. Det tycker jagockså. Det är en självklarhet. Men är lärarnaväldigt utarbetade och utbrända på grund av de perso-nalnedskärningar som har gjorts i kommunerna, ochdetta till följd av statens saneringspolitik.Jag är helt övertygad om att det inte är så att lärar-na inte ser barnen därför att det ligger i deras männi-skosyn. Det är just denna utbrändhet som gör att lä-rarna helt enkelt inte orkar med det.Det som behövs i skolan är fler vuxna. Jag und-rar därför om kan säga om det kom-mer något sådant förslag i vårpropositionen. Barnom-budsmannen hade som förslag att man skulle kunnautöka ALU-tjänsterna i skolan från att - som -omfatta till att i stället omfatta tolv må-nader. Då skulle de ALU-anställda kunna vistas iskolan med tanke på relationerna till bar-nen. Det är inte så lätt för ett barn att knyta an till envuxen som är i skolan bara under en kortare tid.Min fråga är alltså: Kommer det några förslag omfler vuxna i skolan?Anf. 136 () replik:Fru talman! Det finns olika orsaker till denna si-tuation. Resursbristen kan vara en av många olikaorsaker. Det finns inte ett enda av de förslag som vihörde talas om hos eller något avalla andra förslag som ensamt kan lösa problemen.Vi i vår grupp håller på att till-sammans med regeringen diskutera vårpropositionensom ju innebär ramar för det kommande budgetarbe-tet. Statsministern har redan i kammaren aviserat attdet har skapats ett utrymme för attstärka kommunernas roll i den svenska ekonomin, ochdet är mycket glädjande. Men det har inte skett allde-les av sig självt, utan det är fråga om en rad tuffaåtgärder som har lett fram till denna situation. Vi hadeönskat att hade varit mer angeläget omatt delta i det arbetet. Dessa pengar behöver vi inte gåut och låna upp. Det är ett utrymme som vi här ikammaren kan handskas med utan att be någon annanom lov, och det är ett fall framåt.Situationen har länge varit att vi i stor utsträckninghar varit beroende av andras välvilja för att kunnaagera. Den situationen har inte vi försatt i,utan det var någon annan. Men det hade varit tack-nämligt om vi hade fått ett bättre stöd för att kommadit vi har kommit . Då kanske det hade gått ännufortare.Jag tycker att en god användning av detta utrym-me är att just satsa på vård, omsorg och utbildning förbarnen. Det är nog en av de allra viktigaste åtgärdernasom vi kan vidta för framtiden. Därmed kan vi ocksåse till att skolan får mer resurser. Men det fråntar inteskolan vare sig behovet av eller ansvaret för att ocksåutveckla sitt arbete så att metoder och organisationleder till en förbättring i detta avseende.Anf. 137 () replik:Fru talman! Givetvis är det väldigt bra att vi kanstärka kommunernas ekonomi. Men jag oroar migändå något över vad kommunerna använder pengarnatill.När regeringen senast gav tillbaka de 2,6 miljarderkronorna till kommunerna trodde vi att de skulleanvändas till att lindra de uppsägningar som var pågång i den kommunala sektorn. Enligt Kommunför-bundets statistik blev det inte riktigt så, utan kommu-nerna betalade i stället av sina lån. Det som jag önskaroch hoppas är att regeringen helt enkelt försöker attrikta de pengar som finns, så att de verkligen gårtill skolan. Jag tror nämligen att det är där som de bästbehövs.Anf. 138 () replik:Fru talman! På den punkten är och jag tämligen överens, vilket jag också hargett uttryck för. Men när det gäller utformningen fårCharlotta Bjälkebring ge sig till tåls ytterligare någonmånad. Då skall hon få reda på hur vårt förslag ser ut.Anf. 139 ():Fru talman! sade i sitt anförandeatt skolministern är engagerad i mobbningsfrågan. Detkan man nog hålla med om att hon är när man hörhenne redogöra för de tankar som hon har . Menhon har faktiskt varit minister . Alla är överensom att utvecklingen inte harförändrats när det gäller frågor om mobbning. Underdenna tid har Socialdemokraterna suttit vid makten isex år.Jag har själv suttit i en regering . Un-der kan jag garantera att det hände väldigtmycket i mobbningsfrågan. Det togs ganska snabbt ettantal initiativ på området. Jag hade hoppats att desnabbt skulle föras vidare och att det inte skulle tills vi fick en plan. Planen skall eventuellt sät-tas i verket först , då det bara är kvar tillvalet. Vad vi och flera av de andra partierna ville varatt utskottet tydligt skulle markera att vi inte villevänta . Vi påpekade i våra motioner att vi tyckteatt det fanns tillräckligt underlag och att vi ville att enproposition skulle läggas fram snabbt. Man behöveralltså inte börja om från början varje gång en ny re-gering tillträder.Jag vill också fråga hur arbetet ikommittén som sysslar med värdegrunden arbetar föratt fundera ut lösningar på mobbningsproblemet.Kommer sådana lösningar att finnas med i en even-tuellt kommande proposition?Anf. 140 ():Fru talman! Jag skall ta upp det sistnämnda först.Den s.k. värdegrundsgruppen har naturligtvis dessafrågor på sin dagordning. Det är en del av bakgrundentill att gruppen över huvud taget finns. Frågorna utgördär en stor del. Mobbningsfrågorna kommer också attutgöra en stor del i vår rapport , ävenom den värdegrund som skolan skall förmedla natur-ligtvis också rymmer många andra frågor som vikommer att hantera.Jag måste fråga : Om nu riksdagenskulle besluta att bifalla reservationen med ett krav påatt skall tala om för regeringen att de skalllägga fram förslag, skulle det då med en enda dagpåskynda någon åtgärd? Är det inte i stället på detsättet, , att den redovisning som vi fickav skolministern säger oss att arbetet redan pågår ochatt vi kan förvänta oss en proposition med åtgärder såsnabbt som det någonsin är möjligt? Om ville svara på denna fråga, vore det bra. Dåkanske vi kunde enas om att vi också är överens i sak.Jag tror faktiskt att det är värdefullt att görett enigt uttalande på denna punkt.Anf. 141 ():Fru talman! Jag skulle önska att det vore så enkeltsom vill framställa det. Jag kan görajämförelsen med en annan fråga som jag i olika sam-manhang har tagit upp här i , nämligen frå-gan om medborgarkontor. Det är visserligen inte enlika viktig fråga. Men det är en mycket viktig fråga urandra aspekter. Där har jag nu fått svaretatt det kommer en proposition. Sedan har den skjutitsupp . Vi väntar nu på den, men denhar fortfarande inte lagts fram. Den skulle ha lagtsfram . Det är klart att sådant kaninträffa. Det kan ju finnas olika åsikter inom regering-en i en fråga. Det kan vara svåra juridiska hinder,eller vad det nu är som man kan skylla på, som gör attpropositionerna skjuts fram. Vi menar att propositio-nen i denna fråga inte kan skjutas fram längre, efter-som det inte har hänt någonting på tio år.Jag har en bekant vars pojke har blivit mobbadunder alla , och ingenting har hänt. Jagkänner ansvar inför honom. Därför skulle jag ha velatha en tydligare markering från utskottet.Anf. 142 ():Fru talman! vill man hellre misstänkliggöraän diskutera sakfrågor.Jag tycker nog, , att skolministernvid sitt besök i utskottet gav uttryck för ett minst likastort engagemang och en lika stor vilja att lösamobbningsproblemen som någon av oss andra somsitter i utskottet har gjort. Det gäller både här i debat-ten och i motionerna. Jag tycker att det helt enkelt ären ganska simpel debattmetod att försöka misstänk-liggöra och antyda att detta nog bara var någontingsom sades och att det nog inte kommer någonting.Med den inställningen tror jag att det är svårt att nåett förtroendefullt samarbete.Jag håller inte heller riktigt med att ingenting har hänt. Det händer faktiskt mycketute i skolorna, där det är viktigast att det händer nå-got. Det händer att skolledningar och personal blirduktigare på att hantera problemen. Det händer attkommuner ser till att mobbningsproblemet kommer ini skolplaner, som blir allt bättre. Det händer också attelever själva tar mycket, mycket fina initiativ. Dethänder att elever får ökad makt över sitt arbete. Dethänder att föräldrar får ett ökat inflytande över sinabarns skolvardag.Det händer alltså en hel del. Men det är mycketkvar att göra. Därför tycker jag att det är så väsentligtatt vi visar omvärlden - skola, kommuner, elever,föräldrar och lärare - att vi ser så allvarligt på pro-blemet att vi avstår från pennfäkteri. Jag förstår interiktigt vari det i sak innebär mer , som jag sade imin inledning, att det handlar om att stryka under detsom redan är understruket med både svart och dub-belstreck.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )12 § Vissa gymnasiefrågor m.m.FöredrogsUtbildningsutskottets betänkande 1996/97:UbU7Vissa gymnasiefrågor m.m.Anf. 143 ():Fru talman! Gymnasieskolan har ofta stått i fokus idebatten i såväl medierna som ute i kommunerna ochbland lärare och elever. Främst har det handlat ombetygen. Många elever har blivit underkända. Iblandhar det också handlat om att lärarna haft svårt att sättabetyg. Det har handlat om att många elever är omoti-verade, om bristande samverkan mellan skola ocharbetsliv och om dåliga resultat.Tyvärr har debatten handlat väldigt litet om detsom är bra i gymnasieskolan. Det händer väldigtmycket positivt också. Det gäller arbetssätt och såda-na saker. Jag tycker att det är bra att vi får en debattom gymnasieskolan.Det finns problem i den nya gymnasieskolan. Detär jag den förste att erkänna. Vi moderater satte oss ihöstas ned i vår utbildningskommitté och funderadepå vad man skall göra för att förbättra gymnasiesko-lan så att den får högre kvalitet och bättre undervis-ningsresultat. Sedan lade vi fram en motion under denallmänna motionstiden. Jag skall väldigt kort ta uppen del av de punkter som jag tycker är särskilt viktigai motionen.Först och främst måste vi ställa krav på grundsko-lan och på att man skall nå bra resultat i grundskolan.Jag tycker att väldigt mycket av diskussionen omkringgrundskolan har gällt huruvida den skall vara nio . Vi har diskuterat undervisningsresultaten väl-digt litet. Vi tycker att normalt sett skallvara , men att den också skall kunna förlängastill , så att man når bättre resultat. Det var vadInger var inne på litet grand i samband meddet förra betänkandet.Den andra frågan vi tog upp var om det är rimligtatt man skall ha åtta kärnämnen i gymnasieskolan,varav tre är ganska korta kurser. Det gäller religions-kunskap, naturkunskap och estetiska ämnen. Nej sadevi, lägg i stället på yrkesämnena och behållde fem kärnämnena engelska, matematik, svenska,idrott och hälsa och samhällskunskap.I dag är det också möjligt att ändra tiden inomgymnasieskolan. Den har varit alldeles för klockfixe-rad. finns möjligheten att jobba med poäng istället för med tid. Det är något som tyvärr görs väl-digt litet ute i skolorna. Det är också viktigt att deolika personerna i lärargruppen samverkar betydligtmer än , och att man tillämpar undervisningen.En hel del elever blir, som jag nämnde inled-ningsvis, underkända i vissa kärnämnen. Det gällerfrämst eleverna inom yrkesämnena. Framför allt blirde underkända i matematik, engelska och svenska. Vitycker att det är viktigt att eleverna läser kärnämnena,helst a-kurserna. Men även om man vidtar de häråtgärderna, finns det ändå elever som inte kommer attklara av de mål som finns i kursplanerna. Då har visagt att det kan vara rimligt att det finns en ventil fördessa elever i form av alternativa kurser med lägremål men där man inte ger högskolebehörighet.Vi har också sagt att det finns skäl att se över pro-gramstrukturen inom gymnasieskolan. Vi har en delprogram med väldigt många sökande, men vi harockså program med väldigt få sökande. Man kandiskutera grenindelning och sådana saker. Det finnsalla skäl i världen att se över programstrukturen. Vihar också sagt att vi måste förnya yrkesprogrammen.Framför allt måste vi förbättra samverkan mellanskolan och arbetslivet. Den arbetsplatsförlagda ut-bildningen, som i internationell jämförelse är väldigtkort i , måste förlängas.Vi har lagt fram förslag om att man borde införaen ny, modern lärlingsutbildning.