prot · GK09105 · 1997-05-20 00:00:00 — Det är inte att bevara våra kultu-rella värden.Också avvisar en ny bro.Det är ju så, som började med trorjag, att nya anläggningar inom nationalstadsparkenbara får komma till stånd om det inte sker intrång ipark- eller naturmiljö, och det skulle det ju definitivtgöra här.Låt mig också nämna att Stadsbyggnadskontoretanser att det är uppenbart att det historiska landskapetskulle skadas om skulle få riva bronoch bygga en ny. Man säger också att den bro som finns i och för sig är möjlig att behålla, och att detär möjligt att slippa få en mycket intensifierad trafik.Man säger att det kanske t.o.m. är bra att bussar medkulturmänniskor - höll jag på att säga, alltså besöka-re till museerna - får stanna på andra sidan, på Ny-brokajen, och att besökarna får vandra över. Då gör viinte hela till en trafikrondell. Mansäger också att den här ljusanläggningen har fungerat.Till slut, eftersom lampan i talarstolen nu börjarblinka och jag alltså bara har en halv minut kvar, villjag också nämna att man planerar att försöka få tvåfärjeförbindelser till . Det gäller dels enförbindelse över , som skulle ha förbin-delse både med södra och andra sidor,dels en förbindelse söder om . Där skulleVaxholmsbåtarna också kunna hjälpa till att fraktabesökare till och från.Anf. 145 Kulturminister ():Fru talman! Det kommer upp många frågor härsom är intressanta när det gäller ,men som inte är relaterade till det som regeringen harhaft att besluta om. Till vill jag barasäga att vi självfallet har varit mycket medvetna omvad beslutet innebär när vi har fattat det. , som förvaltar och därmedSkeppsholmsbron, har efter ett antal års studier ochdiskussioner lämnat ett uppdrag till Korrosionsinstitu-tet. Det visar sig att man skulle tvingas byta ut såstora delar av den här bron, som man har lagat ochlappat på , och därmed förvanskat på ettganska fult sätt på sina ställen, att det som är intres-sant ur byggnadsteknisk och teknikhistorisk synvinkelskulle försvinna. Det är deras bedömning.Vi har naturligtvis haft klart för oss att det är enbedömning de gör. Vi har dock inte tagit ställning tillden, utan vi har tagit ställning till att den myndighetsom förvaltar , den myndighet som hardet högsta ansvaret och den största sakkunskapen närdet gäller kulturmiljöfrågorna och fram för allt deantikvariska frågorna, nämligen Riksantikvarieämbe-tet, anser att detta är den bästa vägen att gå. anser också att det är av största viktatt bron ser ut på det sätt som den gör samtidigtsom det inte inbjuder till ökad trafik.Det är också något som Stadsbyggnadskontorethar påpekat i det utlåtande man lämnade ifrån sig ijuli 1996. Det lydde så här: stadsbygg-nadskontor bedömer att förslaget till ombyggnad ochbreddning av -alltså inte fördubbling av bredden, som skriver i sin interpellation - är acceptabel medhänsyn till omständigheterna. Kontoret finner vidareatt breddningen av bron är så begränsad i förhållandetill den befintliga brons bredd att det inte krävs endetaljplan. I stället behövs en utredning som visarvilka åtgärder föreslår för attmotverka en trafikökning på Skeppsholmen.Detta med biltrafiken återkommer också i hand-lingar från . Man säger: Biltrafi-ken kommer inte att tillåtas öka på . Istället skall biltrafiken begränsas genom hårdare tra-fikrestriktioner på ön. Jag hittar inte dateringen fördetta, men det är ganska aktuella uppgifter från Sta-tens fastighetsverk. Jag kan bara konstatera att detkulturhistoriska värdet av denna del av äroerhört högt. Det här är en nationell angelägenhet,inte bara något som är viktigt för stockholmare. klarar inte ens att bära en brandbil , och detbor faktiskt 70 människor och arbetar 700 personer påSkeppsholmen i dag.Anf. 146 ():Fru talman! Jag har här ett yttrande av Stockholmsstadsmuseum från . Där säger man:Skeppsholmsbron har av bedömts ha ettsynnerligen stort kulturhistoriskt värde. stora egenvärde innebär givetvis attStadsmuseet inte kan tillstyrka rivning. En nykon-struktion med breddning är inte heller förenlig medbrons kulturhistoriska värde, vilket redan1994 framfört i samband med diskussioner på om brons framtid. Bron är, med sin speciel-la konstruktion, också teknikhistoriskt synnerligenvärdefull. anser inte att det är tillräckligtatt bara spara räckena och de dekorativa kronorna.Det är litet olika uppfattning här om de kulturhis-toriska värdena och om hur de skall bevaras. Jag troratt vi kan vara helt överens om att bron är rostskadad- till stor del beroende på bristande underhåll genomåren. Man kan i och för sig bekymra sig över att dethar varit på det viset, men är det så, kanske man blirtvungen att i det här läget ta den kostnad som ett brist-fälligt underhåll kommit att innebära.Sedan finns det en annan problematik, som gällerom man skall renovera bron, om man skall ta bort denoch göra en replik eller om man, som jag ser det ,skall bygga en helt ny bro. Man har valt att bygga enhelt ny bro. Den är tvåfilig, jag har skrivit fel. Menpoängen var väl kanske mer att man i stället för att haen enfilig bro nu har en tvåfilig. Det kommer att inne-bära en ökar trafikmängd, det måste väl ändå nästanper definition bli på det viset.Jag efterlyser kulturministerns och regeringensuppfattning. Regeringen är ju inte något slags viljelöstredskap i händerna på ett antal myndigheter som ärute i terränglådan och hanterar verkligheten. Tvärtomstyr och ställer regeringen, om den så vill. Jag är litettveksam. När jag talar om vagheten i svaret undrar jagvad det egentligen är uttryck för. Man kan faktisktläsa svaret som att regeringen inte riktigt ställer upppå det som är i färd med att genom-föra. Är det en riktig läsning av svaret? Eller försökerman liksom att passa, trots att man känner till allasakförhållanden? Regeringen måste ju vara fullstän-digt informerad om vad som gäller. Kan man då med-verka till sådana här ändringar av bestämmelser sommedför sådana här intrång? Regeringen måste ju ändåha gjort någon bedömning av vad detta innebär ochtyst ha sanktionerat detta. Jag efterlyser ett förtydli-gande i det stycket.Anf. 147 ():Fru talman! Lappat och lagat, sade kulturminis-tern. Det stämmer faktiskt. Men det betyder inte attloppet är kört. En genomgripande renovering är i dagmöjlig. Frågan är bara vad den kommer att kosta.Bl.a. det måste utredas ordentligt.Fastighetsverket har sagt att en ny bro är den bästavägen att gå. Det anser icke majoriteten i Stockholmoch i de politiska nämnderna. Stadsbyggnadsnämndenmed sina ledamöter från olika partier har ju reageratstarkt mot den eventuella rivningen. Man vill se till attbron i möjligaste mån kan behållas som den är.Jag vill, för protokollets skull, citera ett par sakersom har sagts av :"Jämförelsevis är trafiksituationen på Skeppsholmengynnsam och trafiken begränsad. Trafiken är inte meromfattande än att en kö vid ljussignalerna avlastas vidgrönt ljus. Förhållandena är bättre än på de flestaställen i innerstadens trafikmiljö där det finns tra-fikreglering med ljussignaler. "Vidare säger man: "det är väsentligt att hålla neretrafiktrycket på . - - - Med en förstärktbro kan dock tunga transporter, utryckningsfordonoch handikappbussar köra över bron vilket är posi-tivt. "Detta säger man naturligtvis fullt medveten omhur viktigt det är att vi bereder möjlighet för allakulturintresserade människor som vill besöka Moder-na museet, och hela kulturmiljön påSkeppsholmen. Därför tar jag också för givet att mankommer att fortsätta utredningen och att man intehandlar stick i stäv med vad stockholmarna önskar,trots att jag anser att kulturministern har alldeles rätt iatt detta är ett nationellt intresse och inte bara ettStockholmsintresse.Anf. 148 Kulturminister ():Fru talman! i allära, men är ändå den myndig-het som har den totala överblicken, särskilt när detprecis som säger gäller kultur-miljöer och kulturarv som är en nationell angeläget.Och det är , och det är Skeppsholms-bron.Jag vet inte hur långt man skall gå när det gällerrenoveringen. Om vi nu skall bli väldigt detaljeradenär det gäller att exakt återställa den bro som finnskan jag tala om att det t.ex. inte är möjligt att få framvälljärnet, som har använts i den ursprungliga bron.Sedan är det naturligtvis i slutändan en penningfråga.Det är det som har tagit upp. Om detpå något sätt skulle gå att ordna en finansiering somgjorde det möjligt att återställa bron utan att riva denfinns det självfallet inget hinder för en sådan aktion,även om det skulle vara en mödosam historia ochdelar kanske skulle behöva bytas ut som gjorde att detinte blev samma teknikhistoriska värde som . Viskriver ju också från regeringens sida att det faktumatt vi jämkar på den här punkten inte betyder att vi tarställning mot ett sådant arrangemang, om det skullevisa sig vara möjligt.Även när det gäller trafiksituationen har jag fulltförtroende för det som ,och Statens fastighetsverkunderstryker i olika skriftväxlingar, nämligen att deticke får innebära en ökad trafikbelastning på Skepps-holmen. Det handlar om att det skall finnas möjlighetatt föra över varutransporter och naturligtvis före-målstransporter och också bussar i kollektivtrafik medsådana som vill besöka museerna och Skeppsholmen.Vi vill från regeringens sida självfallet icke se enökad trafikbelastning på Skeppsholmen.Anf. 149 ():Fru talman! Då är det bästa sättet att inte ha entvåfilig bro.Om jag har läst dessa myndigheter rätt - det ärinte helt lätt - vill egentligen ingen ha den bro som nuföreslås, den här betongbaserade tvåfiliga historien.Även hade tänkt sig en annanversion. Jag har alltså inte hittat något stöd för dettahos någon. kräver inte heller detta.Kort sagt: Ingen kräver att bron skall ha detutseende som den har fått - inte staden heller. Bronhar alltså fått ett utseende som så långt som möjligtfjärmar sig från den gamla bron. Det är ganska egen-domligt, om man helt enkelt inte bara lägger in ennyttoaspekt. Sett ur en nyttoaspekt och rent ekono-miskt är det förslag som föreligger kanske det bästa.Men i det här fallet var det faktiskt fråga om kultur-värden. Då måste man väga in litet andra aspekter. Dåär det också egendomligt att man har hamnat så långtifrån den ursprungliga bron.Avslutningsvis vill jag säga att man nog är litetbesviken över att det inte har lagts ned särskilt stormöda på att verkligen ta reda på möjligheterna attrestaurera den gamla bron.Tack!Anf. 150 Kulturminister ():Fru talman! Den nuvarande bron går faktiskt ock-så att använda för tvåfilig trafik - för personbilar. Detär däremot ett mycket riskfyllt företag att åka på ettlitet sparsammare sätt: kollektivt. Det går fortfarande,men det är riskfyllt. Och om man skall hävda säker-hetsbestämmelserna kan, som sagt, brandbilar intefärdas över denna bro. Det finns två filer, men det ärsäkerhetsskäl som gör att sådan trafik i praktiken inteförekommer särskilt mycket i dag.Jag skall egentligen inte polemisera med RolfÅbjörnsson i mitt sista inlägg. Men jag tycker inte attdet är en riktig beskrivning att säga att man med dennya bron så långt som möjligt har valt att distanserasig från den gamla brons utseende.Jag har mycket stor respekt för den sakkunskapoch det allvar som förvaltar vårtnationella kulturarv med, och Riksantikvarieämbetethar som vår mest sakkunniga myndighet på dettaområde arbetat med att ge bron en så nära överens-stämmelse som möjligt med originalet, även om ori-ginalet egentligen inte finns längre. Det är ett lapp-verk. Jag vill också noga understryka att det är viktigtatt fortsätter att kommuniceramed och vara indraget i arbetet tillsammans medFastighetsverket vid den fortsatta hanteringen. Jag vetockså att det pågår - och har gjort även den allrasenaste tiden - diskussioner om den fortsatta utform-ningen av denna bro.Överläggningen var härmed avslutad.16 § Svar på interpellation 1996/97:240 omregionala skillnaderAnf. 151 Näringsminister ():Fru talman! har frågat vilka åtgär-der statsministern är beredd att vidta för att förbättrasituationen i norra i allmänhet och i Norrbot-ten i synnerhet.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det ärjag som skall svara på frågan.Inledningsvis kan jag konstatera att det som är av-görande för utvecklingsmöjligheterna i både norraSverige och är den ekonomiska utveck-lingen i hela Sverige.Arbetslösheten är den viktigaste faktorn bakomökad utflyttning. Arbetslösheten är också ett allvarligthot mot kommunernas möjligheter att upprätthålla engod kvalitet i utbildning, vård och omsorg. Det ärdärför regeringen satt som sin främsta uppgift attbekämpa arbetslösheten.Kampen mot arbetslösheten kräver en samverkanav politiken inom flera områden. En viktig förutsätt-ning är sunda statsfinanser och prisstabilitet. Att full-följa saneringen av de offentliga finanserna är enavgörande förutsättning för att ekonomivaraktigt skall kunna stärkas. samlade resur-ser måste växa för att utvecklingsmöjligheterna i helalandet skall förbättras.Inom Närings- och pågår nuarbetet med att utforma en regionalpolitisk proposi-tion, som regeringen avser att förelägga iseptember. Målen för regionalpolitiken är att få tillstånd en bättre regional balans och en ökad ekono-misk tillväxt i landets alla delar. Med hjälp av bl.a. enny regionalpolitik skall arbetstillfällen skapas i allaregioner efter deras olika förutsättningar.Saneringen av statsfinanserna är som sagt en nöd-vändig grund för att över huvud taget kunna före enpolitik som syftar till att utveckla olika regioner ochför att upprätthålla en samhällsservice även i glestbefolkade delar av landet.Statens skuldproblem accelererade under perioden1991-1994 som en följd av den nyliberalt betingadeekonomiska politik som den borgerliga regeringenförde. Det ledde till fallande tillväxt under en följd avår, dramatiskt ökande arbetslöshet samt minskat ut-rymme för en självständig nationell politik som följdav penningplacerares misstro mot den svenska kro-nan. Sammantaget var detta en utveckling som hotadeinte bara utsatta delar av landet utan hela välfärdssta-ten i dess grundvalar. Där kan se detverkliga hotet mot bl.a. utvecklingsmöj-ligheter. Det är ett hot som Socialdemokraterna ochCentern i förening har undanröjt.I interpellationen hänvisas bl.a. till att nu lämnat sitt betänkande, SOU1997:13, Regionalpolitik för hela . I betän-kandet beskrivs ett antal konsekvenser av de organisa-toriska förändringar statliga verksamheter genomgått1980-1995.Under perioden har statliga verksamheter varit ut-satta för stora förändringar. Verksamheter har bytthuvudmän, myndigheter och verk har rationaliseratsina verksamheter och affärsverk har till viss del bo-lagiserats. Dessa förändringar har drivits fram delsmot bakgrund av förändrade krav på den statligaverksamheten, dels på grund av besparingskrav inomden statliga sektorn.Betänkandet remissbehandlas ochär ett av de underlag som regeringen kommer attlägga till grund för utformningen av den framtidaregionalpolitiken.För de mest utsatta regionerna är det också viktigtatt staten bidrar med särskilda medel till den regionalautvecklingen. Till i harregeringen avsatt 163 miljoner kronor.Även inom ramen för de insatser som görs medmedel från tillhör de mest utsattadelarna av norra det i vårt land högst priorite-rade mål 6-området. Under perioden 1995-1999avsätts runt för insatser i Norr-lands inland.Anf. 152 ():Fru talman! Tack för svaret, näringsministern. Jagdelar näringsministerns uppfattning att den ekonomis-ka utvecklingen i är av avgörande betydelseför alla regioner i landet. Problemet är ändå att detfinns regionala skillnader, och det finns många olikaanledningar till det. Näringsministerns och min val-krets har fått uppleva kraftiga punktskattehöjningaroch diskriminerande förbud som resulterat i ökadarbetslöshet och utflyttning. Vad värre är: Det slårhårdare mot glesbygden än mot storstadsområden.Näringsministern säger att regeringens främstauppgift är att bekämpa arbetslösheten och att grund-förutsättningen för detta är att fullfölja saneringen avde offentliga finanserna. För det första kan närings-ministern inte visa på någon åtgärd som minskat ar-betslösheten. Det som aviserats i vårpropositionenär egentligen den gamla socialdemokratiska politikeni form av mer utbildning och AMS-politik. Utbild-ningen är väl bra, men det är inga stabila fasta jobb.För det andra har det sätt på vilket ni har saneratde offentliga finanserna orsakat en del av de regionalaskillnaderna. Förutom energiskattehöjningar, somofelbart drabbar medborgarna i glesbygden hårdare,har nedskärningarna inom statliga verk ökat arbets-lösheten ytterligare. Vidare har företagen generelltdrabbats av högre kostnader. Dessutom har tillkommitförbud i samband med gränshandeln - det gäller denröda dieseln - och mer omfattande förbud för laxfis-ket i regionen utefter . Detta tillsam-mans gör att företagare, entreprenörer och, yrkesfiska-re har stora problem.När det gäller det generella förbudet mot röd die-sel, som har diskuterats mycket, har det resulterat iproblem för just entreprenörer i hela somhar haft nog svårt med jobb . Jag tyckeratt regeringen i stället borde harmonisera punktskat-terna och regelsystemet mellan och såatt gränshandeln främjas. Det är så den inre markna-den mellan EU:s medlemsländer skall fungera. haren proposition lagts fram. Men tyvärr räcker inte detförslaget till förändring för att lagstiftningen skallvara likvärdig över gränserna.Näringsministern säger att regeringen avser attlägga fram en proposition till om regional-politiken. Det ser jag fram emot. Men jag har mycketsvårt att tro att en statlig regionalpolitik ändå kanuppväga de negativa konsekvenser som också visat på och dessutom dessaenergiskattehöjningar. Med det menar jag ocksåbränsleskatterna.Med något som närmast liknar fanatisk besvärjelseåterkommer näringsministern och även många andraministrar till att allt tänkbart elände som hände i Sve-rige beror på den borgerliga regeringen 1991-1994.Men det går inte, , att försökagömma sina misslyckanden hur länge som helst ge-nom att skylla på andra. Det är nu och åttamånader sedan ni övertog regeringsmakten, och fort-farande är arbetslösheten, er högst prioriterade fråga,högre nu än när ni tillträdde. I är den dub-belt så hög som riksgenomsnittet, och i vissa kommu-ner 20 %.Därför vill jag ställa ytterligare en fråga. Är intenäringsministern orolig för utflyttningen från Norrbot-ten och den mycket höga arbetslösheten?Anf. 153 Näringsminister ():Fru talman! Jag har några synpunkter med anled-ning av inlägg. Först och främstgäller det de regionala skillnaderna. är till-sammans med , tror jag, de länder i världen somhar de minsta regionala skillnaderna. Man kan funde-ra över varför det är så. Jag tror att förklaringen finnsi att och har mindre av de nyliberalavärderingar som står för.Det måste finnas något samband mellan de länderdär man har mycket litet av välfärdsstat och mycketlitet av omfördelning från starka regioner till svagaregioner. Det är de länder som präglas av de nylibera-la idéerna. Där är klyftorna störst mellan rika ochfattiga regioner. I och är skillnadenminst. Det är i mycket den socialdemokratiska väl-färdsmodellen som är orsaken till att vi har mindreklyftor i och i än i andra länder.Därmed inte sagt - som ett svar på frågan - att jaginte är orolig för utvecklingen. Jag var mycket orolignär vi för två och ett halvt, börjadeatt regera.Nu känner jag mig något mindre orolig, inte därföratt inte problemen är stora utan därför attvi nu har skapat oss ett handlingsutrymme genomsaneringen av statsfinanserna.När jag läste interpellation blevjag faktiskt litet bekymrad. I interpellationen beskrivskonsekvenserna av en budgetförstärkning på100 miljarder kronor. Om man genomför en sådanbudgetförstärkning minskar sysselsättningen i inreNorrland och i storstadsområdena med4-5 %, säger . Var det så tänkte ? Kan han ha tänktatt det blir katastrof för om man har en budgetsom går ihop? I så fall är det väldigt allvarligt.Jag har nämligen en motsatt uppfattning. Att vi hargjort budgetförstärkningar med skattehöjningar ochbesparingar, vilket gör att statsfinanserna går ihop, ärbra också för de perifera regionerna. När statsfinan-serna urholkas är det ju alltid de som är beroende avatt få sig resurser tilldelade som far mest illa. Det ärde svagaste människorna, de med den lägsta inkoms-ten och den sämsta utbildningen. Men också de regio-ner som ligger längst bort från marknadens mitt farilla om staten inte har möjlighet att omfördela resurseroch göra så att de regionerna kommer närmare mark-nadens mitt.Det är ett skrämmande resonemang som OlleLindström för här. Menar han att det är positivt försysselsättningen att ha ett stort budgetunderskott? Ärdet vad man skall läsa in i det tredje stycket i interpel-lationen?När det gäller gränshandeln mellan ochFinland vill jag först och främst göra ett konstateran-de: Det är inte något paradis på den finska sidan avTornedalen. Arbetslösheten där är högre än på densvenska sidan. Det visar också att regelverket i Sveri-ge inte är mer besvärligt än i . Så när OlleLindström söker tröst i hur bra arbetsmarknaden är iFinland, bör han ta en av sina riksdagsfria dagar ochåka till finska och sedan jämföra med sitteget valdistrikt.Anf. 154 ():Fru talman! Jag har varit i norraFinland, så jag vet hur läget är där. Jag har inte sagtatt arbetsmarknaden där är så mycket bättre, men jaghar påpekat att vi i alla fall borde ha lika konkurrens-förhållanden i och . Det gäller särskiltnär man har ett så intensivt konkurrensförhållandesom i dessa gränstrakter. Det senaste dryga året hardet varit mycket besvärligt, eftersom de finska ent-reprenörerna har kunnat köra på mycket billigarebränsle.Anders och jag var faktiskt överens omatt vi behöver sanera statsfinanserna och att det ärviktigt för alla regioner. Att vi får högre arbetslöshetom vi skall förbättra statsfinanserna med100 miljarder är precis vad REKO-STAT-utredningenhar pekat på. Exakt de siffrorna har man angett i ut-redningen, och det är därför jag har tagit upp dem här.Jag har inte själv hittat på dem.I analys som avseråren konstaterar man att statli-ga rationaliseringar, besparingar och nedläggningarhar vidgat de regionala klyftorna. Detta har accelere-rat efter 1995, och dessutom har snedvridande skatte-höjningar, t.ex. på energi, tillkommit och förstärktdessa skillnader. Risken är uppenbar att de nära 2 000människor som flyttade ut från förra åretblir minst lika många och kanske fler , om maninte kan göra något åt detta.Företagarklimatet i är ju inte bättre äni övriga delar av landet, och därför hyser man inte såstora förhoppningar om nya jobb. Under första kvarta-let ökade antalet konkurser i Norrbot-ten, medan antalet minskade i stora delar av landet.Skulle dessutom förslagen i KOMKOM-betänkandet och miljöministerns förslag om att höjabränsleskatterna drastiskt gå igenom, kommerdet att bli än svårare för dem som bor i glesbygden.Det gäller inte bara , men i det här fallethar jag tagit som exempel. De får säkertsvårigheter att klara sig. Det är svårt påmånga håll och kanter.De sammantagna effekterna av visar i alla fall att detta är ett problemsom man måste ta itu med. Därför tycker jag att det ärviktigt att näringsministern också tar det här till sigoch verkligen gör någonting åt det. Jag skulle gärnavilja få något konkret exempel på hur man skullekunna motverka den här negativa trenden, som ärett faktum. Näringsministern är den person som bordekunna svara på den frågan.Anf. 155 Näringsminister ():Fru talman! Först skall jag ta upp det här medvillkoren i norra och norra . Vi måstehålla fast vid frågan eftersom åter-kommer till den då och då. Menar attlevnadsstandarden i norra är mycket bättre äni norra ? Om villkoren är mycket bättre i norraFinland än i norra borde det ju på något sättockså återspeglas i levnadsstandarden. Vill OlleLindström ha samma system i norra som finnsi norra ? Gäller det på alla områden eller barapå de områden där råkar ha en något högrekostnad? Det är en fråga som bordesvara på.Den andra frågan är: Menar dethan skriver om en budgetförstärkning med100 miljarder? Vi hade ett budgetunderskott på över200 miljarder kronor.