prot · GL0944 · 1997-12-10 00:00:00 — Men de ökar på ett mer katastrofaltsätt eftersom de har utgått från en annan nivå.Världsbanken stöder storbönderna och har gettpengar för stora projekt i , vilket har lett ökad nedhuggning av regnskogar. Man har låtitbygga ett kärnkraftverk på som inte harkunnat tas i bruk - det är vi i och för sig glada för.Men det är bortkastade pengar. Sedan finns de oer-hörda kraven på marknadsekonomi, kapitalistisk pla-nekonomi, som inte är lokalt anpassade. Efter det attnaturen har exploaterats och naturresurserna har öde-lagts återstår skuldbördan. Det är ett lika stort pro-blem som i övrigt, dvs. länderna sätts i skuld.Vi hörde säga att har beta-lat dubbelt så mycket i avbetalningar på skulder somför sjukvård och skola. Detta är alldeles häpnads-väckande!Mänskliga rättigheter förbises i exploateringspro-jekt som stöder. Det gäller t.ex. Indo-nesien, urbefolkningen i och en miljonmänniskor som tvingas flytta från områdena vid dejättelika dammbyggena vid floden . De ur-sprungliga planerna var 30 stora, 300 mellanstora och3 000 mindre. har lämnat projektet.Men var med i starten. Det blir en för-saltning och försumpning och jordarna minskar. Detblir ingen möjlighet till ökad utkomst för människornasom bor där.Vi motionärer vill arbeta för att Världsbankenstängs. Vi inser också att kan påverka endastmarginellt. Det finns endast en delegat som vi delartillsammans med de övriga nordiska länderna. Vi vill istället verka för småskaliga lokala utvecklingsbankeroch projekt i samarbete med människorna i landet ifråga och våra kunniga biståndsarbetare.Efter att ha studerat några enstaka exempel påVärldsbanksprojekt och långivningsverksamhet runtom i världen och de sociala, kulturella och ekologiskaföljder som verksamheten har på berörda människoroch områden vill vi ifrågasätta medlemskapet. Detfinns andra FN-organ, där är ett av dem, därhjälpen till utveckling verkligen kommer de mestbehövande till godo och som i stället kanstödja mer. Det finns fristående nationella och inter-nationella organisationer som bedriver ett effektivtutvecklingsarbete i utan att slåsönder deras sociala, kulturella och ekologiska struk-tur. Vi kan höja bidragen till dem.Varför misslyckas då så ofta? Nå-gon inom sade en gång: "Det är svårtatt vara världens räddare och bank på samma gång. "Andra banker samt policy är attminimera risker när det gäller ekonomin. Såledeslånar banken bara ut till dem vars investeringsmöjlig-heter är tillräckliga för att producera en mer mark-nadsmässig vinst för att reducera brister i betalnings-förmågan.Banken satsar för mycket på de större jordägarnaoch ger krediter till delvis fel odlingar. Mycket avdetta leder till monokulturer, och att odlarna inte kanföda sig själva utan blir utsatta för uppköpare som demåste sälja till för att få pengar.Världsbanken har gång på gång försökt att tystakritiska röster med hjälp av "nya givar". T.ex. skallbasbehoven tillgodoses först, miljöavdelningar skallförstärkas osv.Men i fråga om miljön gör merför att skydda vår framtida överlevnad och för eko-nomierna än all världens beslutsfattare tillsammans.Under tiden sedan har Världsbankengett hundra gånger så mycket stöd eller lån till koldi-oxidproducerande fossilbränsleprojekt som till pro-jekt för att förhindra växthuseffekten. Hundra gångerså mycket! Det är ganska horribelt. Det här gällerförstås också infrastrukturen.När banken har stött icke-koldioxidproducerandeprojekt har det gällt de oerhört storskaliga dammpro-jekten.Sverige bör gynna så att de småskaligaorganisationerna får möjlighet att utveckla resurssnålamiljöprojekt och öka förutsättningarna för ländernaatt leva upp till kraven på mänsklig rättigheter. Detbör också vara ett krav från världssamfundet för u-och i-länder när det gäller handel och utbyte.Världsbanken besitter ett stort kunnande, och detbör kunna utnyttjas i och av utvecklingsländerna ochinternationella samfund. Något organ inom FN -precis som sade - bör kunna ta tillvara detta kunnande och denna kompetens.Men att tro på en evig tillväxt inom en värld medändliga tillgångar kan bara sluta med katastrof - somen vis man sagt.Tillväxt som en del av de mänskliga rättigheternatycker vi är utmärkt. Vi är inte emot tillväxt som före-teelse. Det behövs tillväxt inom kretsloppet i naturen,tillväxt av kunskaper, tillväxt i utnyttjande av alterna-tiv teknik och tillväxt inom sparandet. Det är mertrovärdigt och framåtsyftande än den glorifieradeekonomiska tillväxten.I detta anförande instämde (båda mp).Anf. 89 HANS ():Fru talman! Jag delar upp-fattning som framkom i talarstolen och som finnsuttryckt i motion U211.Jag förstod inte riktigt , menhindrar detta henne från att biträda reservation nr 8,Ett nationellt råd för Världsbanksfrågor? Tanken ärjust att behandla de frågor tog upp.Det skall vara ett forum för parlamentariker och fördem som har erfarenhet från folkrörelser, och enskilda organisationer att lyfta framdessa frågor och få större förståelse för de globalasammanhangen. Det gäller då Bretton Woods-organisationer som är inblandade med stora beloppoch storskaliga projekt och som bidrar till att i vissafall föröda natur och människors sociala villkor. Detfinns också en del regionala banker som har sammainriktning.Det har efter mycket kritik skapats en del po-licydokument som pekar litet åt andra hållet. Jagstöder det kritiska ställningstagandet, även om jag interöstar för motionen. Men innebär det att ni kan stödjareservation nr 8 för att få till stånd en kraftfullare ochbättre diskussion i ?Anf. 90 ():Fru talman! Detta var delvis en röstförklaring tillden motion som och Vänstern står bak-om. Men jag tror att alla som har skrivit under motio-nen kommer att avstå från att stödja den.Jag vet att det kom en miljökunnig person tillVärldsbanken 1988-1989 vid namn . Hanslutade eftersom han insåg att han intekunde uträtta någonting. Det blev bara vackra ord.Det är som att tro på att skall arbeta förmänskliga rättigheter för kurderna. Jag tror inte pådetta. Men ingen skulle bli gladare än jag om jag hadefel. Jag kommer inte att stödja motionen därför att jaganser att vi måste ta en annan väg.Anf. 91 HANS ():Fru talman! Men så länge vi inte har kommit framtill den vägens ände tror jag att det är så som det står ireservation 8, att "och andra BrettonWoods-institutioner spelar en central roll i det inter-nationella utvecklingssamarbetet". Det är just därförsom är så kritisk. Hon har sett,precis som jag, en massa effekter på ort och ställe ochvet hur det kan gå.Sverige har en liten röst, en liten plats. Det är all-deles för litet diskussion och för dålig förankring.Varför då inte biträda idén att lyfta frågan och inrättaett råd med parlamentariker, folk från Folkrörelses-verige och folk som vet hur det ser ut i det småskali-ga, enskilda biståndsarbetet ute i världen? De skullekunna lyfta de här frågorna och därmed i bästa fallpåverka dels regeringen, dels den allmänna debatten.Då kanske vi får tillväxt av alternativa energisystem,som solceller och vindpropellrar, som de skulle behö-va i de här länderna. Då kanske vi får småskaliga,vettiga ekologiska brukningsmetoder i jordbruket,som vi inte har sett röken av ännu, och kvinnokoope-rativ som kan utveckla social verksamhet.Jag skulle vilja vädja till ochövriga att följa mig på den goda vägen, nämligen attförsöka få bort de hemska världsbankseffekternagenom att ta upp en diskussion i om det alter-nativa sättet att se. Jag tror inte att man vinner någonframgång genom att inte delta i det sammanhanget.Anf. 92 ():Fru talman! Jag har deltagit i det här. sammankallade ett möte i efter valet1991 - då vi i och för sig åkte ur . Vi träffa-de representanter för och alternativrö-relser från . Vi trodde att vi påverkade litetgrand, men vi gjorde inte det. Men det var ett mycketviktigt möte. Vi är fortfarande med här.Jag kan inte tänka mig att gå den här vägen, därföratt jag tror inte på de storskaliga lösningarna överhuvud taget. Jag tror att man måste komma närmaremänniskorna. Det här är ett sätt att visa att detta inteär en lösning.Däremot inser jag att de här institutionerna är vik-tiga. De håller ju på att föröda jordens resurser. Om viinte har någon möjlighet att påverka dem är det bättreatt tydligt visa att de bör gå en helt annan väg. Mankan inte reparera ett gammalt hus hur länge som helst,plocka in nya tegelstenar och en ny balkong. Jag troratt stenarna och balkongen rasar. Då står man där meddet trasiga huset och det händer ingenting.U-landsbiståndetAnf. 93 ():Fru talman! Jag tänker koncentrera mig på ett om-råde inom biståndspolitiken där vi moderater vid fleratillfällen har riktat stark kritik mot regeringen. Vianser nämligen att inom ett område har ettsärskilt ansvar för att respekten för mänskliga rättig-heter och demokrati stärks och för att etablerade reg-ler och principer efterlevs i praktiken. Det gäller deländer som tar emot ett betydande svenskt bistånd.Det borde vara självklart att genom biståndtill staten inte skall hjälpa länder där fysisk eller psy-kisk tortyr eller misshandel förekommer. Förödmju-kelser av medborgarna för deras politiska eller reli-giösa övertygelses skull eller därför att de tillhör enkulturell eller etnisk minoritet får inte heller före-komma.Vi moderater anser att har ett direkt an-svar för att i programländerna systematiskt bidra tillfrämjandet av demokrati och mänskliga rättigheter.Vi anser att agerande har varit försvagt. Bistånd har i vissa fall utbetalats utan någradirekta krav på att utvecklingen skall gå mot demo-krati, med ökad respekt för mänskliga rättigheter.Regeringar som förtryckt sitt folk harkunnat räkna med svenskt bistånd. måstebetydligt mer än föra en dialog med mottagar-länderna om vikten av respekt för mänskliga rättighe-ter och driva på utvecklingen inom detta område.Zambia är t.ex. ett land som hartagit emot svenskt bistånd. Hur ser biståndsministernoch regeringen på programlandet ? Nuvarandebiståndsavtal går ut under detta år och håller på attomförhandlas. Det nuvarande avtalet bygger på enutveckling mot ökad demokrati och transparens.Verkligheten är tyvärr den motsatta. Den nya grund-lagen begränsade på ett odemokratiskt sätt oppositio-nens möjligheter att kandidera i valet . Devalobservatörer som inför valet klagade på bristfälligväljarregistrering, omfattande röstköp och partisknyhetsbevakning sattes i fängelse.Situationen när det gäller mänskliga rättigheter iKenya, som också mottagit betydandebiståndsmedel, är inför valet mycketoroande.Även från , som är ett av äldstabiståndsländer, kommer flera signaler om att de-mokratin och respekten för mänskliga rättigheterförsämras.Vilka konsekvenser får denna negativa utvecklingför inriktningen av vårt fortsatta samarbete med dessatre länder?Vi moderater har alltid hävdat att demokratimåletoch respekten för mänskliga rättigheter är av centralbetydelse i dialogen med de länder som tar emotsvenskt bistånd. En viktig uppgift är att få fler länderatt inse att det är inom ett demokratiskt styrelseskicksom medborgarna har de bästa möjligheterna att for-ma ett samhälle som värnar om rättsstaten och däryttrandefrihet, politisk pluralism och flerpartisystemkan utvecklas.Den nya syn som biståndsministern redogjorde förhär i kammaren när det gäller engemensam värdegrund och stöd till positiva processer,och som jag hoppas gäller även utvecklingen motdemokrati och mänskliga rättigheter, är en positivsignal. Vi har ju begärt av regeringen att denårligen, t.ex. i samband med budgetförslaget, skall geriksdagen en utförlig rapport om situationen och ut-vecklingen när det gäller mänskliga rättigheter ochdemokrati i mottagarländerna. En sådan rapport skulleutgöra ett underlag för en utförlig debatt inför beslutom svenska biståndsinsatser. Vetskapen om att densvenska regeringen, och framför allt i dettafall, noggrant följer och värderar utvecklingen i frågaom mänskliga rättigheter och demokrati skulle vara enviktig signal till mottagarländerna.Regeringen har valt att inte heller inför dennabudgetdebatt uppfylla våra förväntningar och sitttidigare löfte om att redovisa situationen för demänskliga rättigheterna och demokratiutvecklingen imottagarländerna. Trots att utrikesutskottet redan imars 1995 i sitt betänkande om internationellt ut-vecklingssamarbete uttalade sig positivt om vårt för-slag till en sådan redovisning, har den redovisningsom därefter skett till varit mycket rudimen-tär. Den har försämrats. Jämfört med denredovisning som infördes under de borgerliga rege-ringsåren är den minimal. Det har därför funnits an-ledning att rikta kritik mot regeringens bristande in-tresse för hanteringen i detta avseende.FN:s generalsekreterare underströk isitt tal inför FN:s kommission för mänskliga rättighe-ter det avgörande sambandet mellan mänskliga rättig-heter och fredens upprätthållande och betecknade fullrespekt för de mänskliga rättigheterna som en förut-sättning för verklig och varaktig utveckling. Annanlovade att i det pågående reformarbetet inom FN göraallt för att stärka och utveckla MR-maskineriets roll.I ett interpellationssvar här i kammaren för elvadagar sedan redogjorde biståndsministern för de tvåskrivelserna rörande mänskliga rättigheter och demo-krati som regeringen avser att lämna till ivår. Det är bra att de kommer, och vi ser fram mot endebatt med anledning av dessa skrivelser.Vid samma tillfälle lovade biståndsministernåterigen att inför framtida budgetbehandling presente-ra en årlig redovisning av inriktning, omfattning ochresultat av utvecklingssamarbete med bi-ståndsländerna. I denna redovisning skulle ocksårespekten för mänskliga rättigheter belysas. Vi hoppasatt det inte stannar vid enbart ett löfte.Det finns, fru talman, en irritation inom utrikesut-skottet över att vi ännu inte fått en redogörelse för hurmänskliga rättigheter utvecklas i våra samarbetslän-der. Detta är anledningen till att vi återigen uppreparvår kritik i reservation nr 14, som stöds av fem parti-er.Till sist, fru talman, vill jag betona rolloch möjlighet att påverka inriktningen av EU:s ut-vecklingsbistånd. har inom EU betonat att vivill se en tydligare fokusering på de allra fattigasteländerna, särskilt i . I framför allt södra situationen nu gynnsam för en framväxt och stabili-sering av demokratin och därmed också ökad respektför mänskliga rättigheter.Inom SADC-samarbetet kommer den ekonomiskaintegrationen att accelerera. frihandelsav-tal med EU och förestående anslutning till Lomékon-ventionen bör kunna ge ett värdefullt stöd till denekonomiska utvecklingen i hela regionen, även omvillkoren kunnat vara mer generösa från EU:s sida.För att respekten för mänskliga rättigheter ochdemokrati skall bli bestående i denna del av ärdet viktigt att bygga upp strukturer som bidrar till ochkontrollerar att utvecklingen går i rätt riktning. Sveri-ge bör därför i dialog med länderna i södra vikten av att det skapas regionala strukturerför mänskliga rättigheter och demokrati.Europarådet kan här vara en förebild. Erfarenhe-terna visar att integrationssamarbetet startade just medmänskliga rättigheter och demokrati när Europarådetbildades sedan.En möjlighet som vi moderater föreslagit är att geSADC-samarbetet fastare strukturer när det gäller attövervaka efterlevnaden av mänskliga rättigheter ochdemokrati bland de tolv länder som är medlemmar.Det framväxande parlamentariska samarbetet inomorganisationens ram gör detta möjligt. Europarådetskonventioner och mekanismer skulle kunna vara fö-rebilder. En sådan verksamhet kan finansieras genomEU-biståndet, eftersom det handlar om regional integ-ration där erfarenheterna från det europeiska integra-tionssamarbetet är intressanta. bör agera fördetta inom EU.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation nr 2,men vill påminna om vårt stöd för övrigamoderata reservationer i betänkandet.Anf. 94 ():Fru talman! står bakom regeringensförslag till bilateralt bistånd - utom på en punkt. Vivill nämligen ge ytterligare 20 miljoner till de enskil-da organisationerna. Däremot har vi förslag på enannorlunda anslagsstruktur. Jag kommer att återkom-ma till det litet senare i mitt anförande.Det bilaterala svenska biståndet bör i högre gradän koncentreras på att ge människor på denlokala nivån bättre möjlighet att tillgodose sinagrundläggande behov. Det innebär en generell inrikt-ning till förmån för småskalighet i biståndet i ställetför storskalighet. Biståndet skall fokusera lands-bygdsutveckling, hållbar utveckling och miljö, anpas-sad teknik och hjälp till självhjälp. Det innebär ocksåett fortsatt stöd till utbildning och hälso- och sjukvård.Bistånd skall komma både män och kvinnor tilldel. Även om jämställdhet numera är ett av de sexbiståndsmålen och både bilateralt och multilateraltsvenskt bistånd skall vara genderorienterat finns detall anledning att ständigt vara uppmärksam på attbiståndet i alla dess former kommer kvinnorna till deli verkligheten och inte bara statistiskt.Sverige bör göra klart att demokrati och respektför mänskliga rättigheter är en förutsättning för enlångsiktigt hållbar fattigdomsbekämpning. Av särskildbetydelse för fattigdomsbekämpningen är att princi-perna om att demokrati, rättsstat, mänskliga rättighe-ter och jämställdhet också omfattar de fattigaste ochatt de upprätthålls också regionalt och lokalt i fattigaoch avlägsna delar av partnerlandet.Skall fattigdomsinriktningen bli framgångsrikmåste landsbygdens utveckling sättas i centrum, ochstörre vikt måste läggas vid ett bistånd som stöttar ettmiljömässigt hållbart samhälle, inte minst inom livs-medelsproduktionen. Förmågan att klara den egnalivsmedelsförsörjningen för sina medborgare är heltavgörande för den globala fattigdomsbekämpningen.Större vikt måste läggas vid att biståndet inriktaspå att utveckla ett miljömässigt hållbart jordbruk somkan garantera den nationella livsmedelsförsörjningen.Det måste också bli en rättvis fördelning av livsme-delsförsörjningen.Därför är det enligt också angelägetatt EU:s livsmedelsbistånd endast bör utgå som ka-tastrofbistånd och humanitärt bistånd och inte, som , vara en bärande del av EU:s bistånd. Det bör istället inriktas på ett miljömässigt hållbart jordbruk.Teknikbistånd och näringslivsutveckling måste in-gå som viktiga delar i stödet till världens fattiga.Småindustri baserad på förädling av lokala råvaror ären god bas för en nationell industrialiseringsprocess.Det är därför nödvändigt att ge stöd genom bl.a. mik-rokrediter för utveckling av småindustri, hantverk ochservicenäringar på landsbygden och i storstädernasfattiga områden.Att regeringen nu ökar stödet genom mikrokredi-ter, bl.a. eftersom det visat sig vara en stödform somstärker det kvinnliga småföretagandet, tar Centerpar-tiet som ett uttryck för att regeringen anammat vad viså ofta framhållit om småskalighetens betydelse förett framgångsrikt biståndsarbete.Centerpartiet har länge kritiserat den domineranderoll landprogrammen haft för bilaterala bi-stånd. Regeringen pekar nu ut miljö, jämställdhet,fattigdomsbekämpning och demokrati som fyra cent-rala problemområden. Därmed borde regeringen ochriksdagsmajoriteten också sträva efter en mer behovs-fokuserad biståndspolitik.En minskad landcentrering av det svenska bistån-det ökar möjligheterna att stimulera gränsregionaltsamarbete. anser att aktivt börstödja det spirande regionala samarbetet i Afrika.Miljöproblem, klimatfrågor, ökenspridning och livs-medelsförsörjning är problemområden i stort behovav samlade grepp och regionala gränsöverskridandesamarbetsformer. Det är angeläget att utveckla formerför gränsregionalt samarbete mellan regioner i an-gränsande länder enligt den interreg-modell somframgångsrikt nyttjas av EU.Strikta landprogram gör också vårt bistånd mindreflexibelt. Vi måste kunna starta nya angelägna pro-jekt, och måste andra projekt eller land-samarbeten kunna minska i omfattning eller helt av-vecklas.Tonvikten i biståndsprioriteringarna borde liggapå de problem som skall lösas. Land- eller regionvaletblir då beroende av var problemen eller problemetuppträder. Vi behöver en problemorienterad anslags-struktur för biståndet. De utpekade områdena miljö,jämställdhet, fattigdomsbekämpning och demokratibör med vissa förtydliganden kunna utgöra huvudpos-ter under anslaget för bilateralt utvecklingssamarbete.Uppfattningen om en annorlunda anslagsstrukturhar kommit till uttryck i den reservation som är ge-mensam för och , nr 13,som berör mom. 26. Därmed vill jag yrka bifall tilldenna reservation, fru talman.Anf. 95 KARL-GÖRANBIÖRSMARK (fp):Fru talman! Jag sade i debatten attdet trots nedskärningar i biståndsanslagen är storasummor av skattebetalarnas pengar som går till inter-nationellt utvecklingssamarbete. Det är närmare 11,9miljarder kronor som anslås för detta ändamål i bud-geten . Det finns en majoritet för det i riksdagen.Jag skall inte uppehålla mig så mycket vid pengaroch framför allt inte vid procenttal - det klarade vi avi förra debatten - utan mer koncentrera mig på hur vipå bästa sätt använder de enorma summor som det rörsig om. Jag tycker att det är viktigt att påpeka detta.Det är på sitt sätt naturligtvis en uppoffring av svens-ka folket att lägga miljardbelopp på interna-tionellt solidaritetsarbete. Då gäller det också attanvända de pengarna på ett effektivt, bra och riktigtsätt.I ett längre perspektiv är biståndets uppgift - detkallas internationellt utvecklingssamarbete i rubrikenpå s. 18 i betänkandet, och jag föredrar personligenatt säga så - att undanröja behov av bistånd. Det äregentligen det mycket långsiktiga målet.I ett mycket långt perspektiv skulle man kunnahoppas på att det enprocentsmål som vi tidigare i daghar talat om skall bli ett nollprocentsmål. Först då harvi lyckats. Biståndet skall ju vara hjälp till självhjälp,och från den synpunkten är förhoppningen att utveck-lingen genom tillväxt kommer att medfö-ra att biståndshjälp i traditionell mening ej kommer attbehövas, utan att våra tillgångar solidariskt delasmellan de människor som bor på vår jord.Dit är det naturligtvis mycket långt. Det är nästanen paradisisk bild man målar upp när man säger så.Egentligen kommer vi nog aldrig att nå dithän, för detskulle innebära att vi levde i den bästa av världar.Sannolikt kommer behovet av humanitära insatser iandra länder alltid att finnas. Dessutom pekar utveck-lingskurvorna nu åt helt fel håll. Vi fjärmar oss frånmålet i stället för att närma oss det. Klyftorna i värl-den ökar, som FN och dess olika bistånds-organ brottas med stora ekonomiska svårigheter vadgäller det multilaterala biståndet.Den globala miljöförstöringen gör sig alltmerpåmind. Hur svårt det är att komma till rätta meddessa våra gemensamma, gränsöverskridande mil-jöproblem förstår vi dels av rapporterna från i Kyoto, som pågår , delsav den debatt vi har här i dag.De kraftiga nedskärningarna drabbar som sagtockså det bilaterala biståndet. Enskilda organisationerhar tvingats göra nedskärningar.Samtidigt finns det en glädjande utveckling, sominger hopp. Jag tänker då framför allt på demokratiut-vecklingen i världen. Därvidlag har det skett mycketunder 90-talet. Det är inte bara öster om oss somdemokratin sakta men säkert trevar sig fram på enknagglig väg. Även i och efter land slagit in på den demokratiska vägenoch lämnat enväldes- och enpartistatens stagnationbakom sig. gäller det att vi med hjälp av interna-tionellt utvecklingssamarbete förstärker och befästerdemokratin. Vi har en unik chans i detta historiskaskede. Låt oss ta vara på den! Den chansen får inte gåoss förbi.Folkpartiet har i reservation 3 i betänkandet samt iett särskilt yttrande, nr 12, utvecklat tankarna ochidéerna kring ett bra bistånd och en god biståndskvali-tet, såsom vi vill se det.Jag menar att demokratimålet alltför länge utgjor-de enbart en sorts dekoration. Det har alltför ofta varitenbart vackra ord utan substantiellt innehåll. Demo-kratins långsiktiga karaktär har betonats alltförmycket och alltför ofta, och några krav på praktiskaoch konkreta resultat i form av ökad pluralism harknappast ställts.