prot · GK0978 · 1997-03-13 00:00:00 — I korthet går den utpå att utbildningen skall vara fyraårig och att skolanskall ha ansvaret för de första två årens utbildning.Sedan skall man lägga ut år tre och fyra på företageller annan arbetsplats. Då skall också företagen hadet fulla ansvaret för utbildningen. Detta har, menarvi, klara fördelar. Då skall också företaget få ersätt-ning för den prestation man utför, och man skall kun-na ha en form av lärlingslön utifrån den prestationeleven utför. Sedan skall utbildningen avslutas medett gesällprov och ett yrkesdiplom.Innehållet i utbildningarna skall fastställas av re-spektive bransch. Det här har flera fördelar. Bl.a. blirutbildningen aktuell och relevant för eleven. Det är enmorot för företagen. Lärlingen får ersättning utifrånsin insats, och genom gesällprovet blir utbildningenkvalitetssäkrad.Vi behöver också ha fler fristående gymnasiesko-lor inom gymnasieskolan. De fristående gymnasiesko-lorna har, tycker jag, på ett utmärkt sätt visat att dekan utveckla gymnasieskolan. Man klarar av att göraen integration mellan de teoretiska och de praktiskaämnena. Man har ett stort söktal, och man har framförallt lärare som är uppdaterade och som kan arbetamed modern utrustning.Vi behöver också ha fler lektorer i gymnasiesko-lan. Det är allvarligt att det blir allt färre lektorer igymnasieskolan. Skall vi ha en bra kvalitet, behövsdet fler lektorer.Alla de förslag jag nu har räknat upp, har majorite-ten avslagit i det betänkande vi nu behandlar. För envecka sedan var det en artikel av ochAndreas i som fick väldigtbra genomslag i medierna. Jag vill gratulera till dettastora genomslag, men jag tycker att det var ganskaoförtjänt egentligen. Det man tog upp var väldigtmycket just lärlingsutbildningen, som skulle varamodern. Vad det nya var hade jag väldigt svårt att se.Jag skall återkomma kort till detta, och också ställa endel frågor omkring det.Det var intressant att man också tog upp att antaletkärnämnen borde begränsas. Man skulle gå ned frånåtta till fem. Man sade att vi skulle ha ett nytt teknik-program. Det tycker jag är intressant. Det är en braidé. Vi ställer upp på det. Vidare sade man att manskulle införa en yrkesexamen.Den här veckan kom regeringen med en utveck-lingsplan. I den hade gymnasieskolan en stor andel,och det tycker jag är bra. Det är, som jag sade inled-ningsvis, viktigt. Men samma sak gäller där. Utöverdet som stod i artikeln, nämnde man i planen också borde se över programstrukturen och målbe-skrivningarna i kursplanerna, och att man borde göraen utredning om lärlingsutbildningen och att manskulle förlänga APU:n. För en utomstående, och ävenför mig, verkar det som att man har ganska dåligtajmning, både från regeringssidan och från Center-partiet. Man avslår en del av förslagen från de olikapartierna som man i en artikel säger att manborde införa just detta och lägger fram en utveck-lingsplan som tar upp samma frågor som vi har tagitupp i våra motioner. Det är ganska märkligt att mandå har avslagit motionerna.Låt mig kort gå tillbaka till det här med det nyalärlingssystemet. Jag vill påstå att detta egentligeninte är något nytt förslag. Vad man säger är visserli-gen att man skall förlänga utbildningen från tre , men skolan skall, precis som , ha ansva-ret för detta. Då har man gjort en stor miss. Vi vet juatt den arbetsplatsförlagda utbildningen i gymnasie-skolan inte fungerar speciellt bra. Trots att bara 15veckor, alltså inte ens en full termin, består av ar-betsplatsförlagd utbildning, har många kommuner avolika skäl svårt att få ut eleverna på APU. Skälet ärtraditioner och ovana vid systemet.Men i stället för att lägga fram ett förslag där mantydliggör ansvarsfördelningen, skolans ansvar ocharbetslivets ansvar, kör man vidare på den modellsom egentligen har misslyckats. Jag har svårt att för-stå hur man kan tro att arbetslivet så att säga skall tahand om lärlingen, men att skolan skall ha ansvaret.Om det inte fungerar , hur trorman då att det skall fungera med ? Jag skullevilja ha en förklaring på hur ni egentligen har tänkt erdet hela. Det är inte heller något nytt. Man kan för-länga APU:n om man så vill. Det är upp tillvarje kommun.Jag tycker som sagt att man har slagit in öppnadörrar, och tyvärr tror jag inte att vi kommer att få igång den lärlingsutbildning som faktiskt är ganskaviktig om vi skall ha kvalitet när det gäller yrkesut-bildningen.Jag skulle också vilja ställa en fråga om det härmed yrkesexamen, som ni också tar upp. Enligt ut-vecklingsplanen skall vissa program kunna ha yrkes-examen. Mina frågor är: Varför kan inte alla programfå en yrkesexamen? Varför kan inte de elever som gårpå en teoretisk utbildning också få en examen? Varförbara utelämna vissa program? Var är logiken i det?En annan fråga som jag skulle vilja ta upp gällerkompetenskraven för gymnasielärarna i yrkesämneneller, mer populärt, yrkeslärarna. Där har regering-en äntligen kommit till skott och sagt att lärarna måsteha en bättre ämnesteoretisk kompetens. Jag tycker har lagt ribban för lågt. Men det är bra att manåtminstone har kommit en liten bit på väg. Men både iutvecklingsplanen och i övrigt utelämnar man hurman skall se till att dessa lärare får en bra yrkesprak-tik. Tror att yrkeslärare som har variti skolan - som de flesta har varit - kanförmedla den kunskap som framtidens arbetsliv krä-ver? Det är en uppenbar risk att man förmedlar gårda-gens kunskap. Regeringen nämner inte ett ord om enså pass viktig fråga. Man tar heller inte upp det somjag nämnde tidigare om lektorer. Har regeringen ing-en uppfattning när det gäller lektorer? Behövs det intefler lektorer i skolan? Det skulle vara intressant att fånågra synpunkter på detta.Jag har en fråga till . Hans namnstår, såvitt jag vet, först på en motion som gäller justlärlingsutbildning. Han skriver i den att skolan skall taansvar för utbildningen . Sedan skall arbetsli-vet ta ansvar . Har gett upp den stånd-punkten? Gjorde han den kompromissen för att fåskriva en artikel tillsammans med ?Till sist yrkar jag bifall till reservation 1, och föratt jag inte skall försvåra propositionsordningen nöjerjag mig med mom. 2.Anf. 144 ():Fru talman! När förra gången debattera-de frågor om gymnasieskolan ställde jag olika frågortill om situationen i gymnasieskolan.Jag sade att gymnasieskolan måste lägga en bättregrund för fortsatt arbete eller högre studier och att detkrävdes förbättringar inte minst på program medyrkesämnen. Jag undrade när regeringen tänkte kom-ma med förslag. svarade med atthänvisa till utvecklingsplanen och sade att hon gärnasamarbetade med i den frågan. Därförtyckte jag att det var naturligt att diskutera vidare. Dethar vi också gjort. Och det är det som har lett fram tilldet som redovisas i utvecklingsplanen när det gällergymnasieskolan. Det avsnittet har, som det står, tagitsfram i samråd med Centerpartiet.Jag tycker att det är en mycket bra grund för in-riktningen på det fortsatta arbetet. Det är bra att detfinns en klar majoritet som säger: Vi vill göra föränd-ringar. Vi håller fast vid det som var gymnasierefor-mens själva mål. Däremot är vi ganska prestigelösanär det gäller att diskutera vad som behöver göras isamarbete med olika gymnasieskolor, elever, lärareoch - det vill jag säga - andra partier. När vi samar-betar har vi alltid haft den inställningen att andra ärinbjudna att delta.Jag håller med om beskrivningen avproblemen och om att det finns mycket som är bra iden nuvarande gymnasieskolan. Det är bra att det sägsav , eftersom det så ofta glöms bort i debat-ten. Men det är också viktigt att politiker är bereddaatt ge besked om att de vill vara med och göra för-ändringar.Man kan ofta få intryck av att det skulle räcka meden litet enklare utbildning för vissa. Vissa skulle kun-na gå ut i livet och ha litet mindre gymnasieutbildningbakom sig medan andra, som skall förbereda sig förså mycket viktigare uppgifter, måste packa en mycketmer avancerad utbildningskappsäck. Vår tanke är attden tid är förbi då det räckte att man lärdesig några enkla handgrepp för att kunna sköta arbets-uppgifter i arbetslivet. Alla behöver minst en bragymnasieutbildning som också ger behörighet tillsenare högskolestudier. Det är den grunden vi utgårfrån.Det är också viktigt att säga att skalllägga grunden. Vi diskuterade ju tidigarei dag, men det är viktigt att om igen säga att vi aldrigkan få en bra gymnasieskola om vi inte lägger en bragrund redan i . Sedan måste vi ändramycket i gymnasieskolan, inte minst det traditionellasättet att undervisa. Särskilt på naturvetenskaps- ochsamhällsvetenskapsprogrammen är det tydligt hurmycket förmedlingspedagogik man har på bekostnadav fördjupning och verklighetsanknytning. Det ärsvårt att med 40-minuterspass åstadkomma fördjup-ning, större sammanhängande undersökningar ellerundervisning förlagd utanför skolan. Vi måste se tillatt eleverna får ta mer ansvar för sitt eget lärande ochpå så sätt förbereda sig för studier på högskolor ochuniversitet och för arbete i lärande organisationer. Dåbehöver vi utveckla lärarrollen, förnya pedagogikenoch se till att det blir mer av att lära in och mindre avatt lära ut.Med den synen kommer vi också att kunna utveck-la programmen med yrkesämnen. behandlasmånga gånger karaktärsämnena på program medyrkesämnen som om de skulle vara mindre viktiga ände på naturvetenskapliga och samhällsvetenskapligaprogram. är inställningen att man, närdet gäller karaktärsämnena, skall ta över undervis-ningssätt som liknar undervisningen på de traditionelltstudieförberedande programmen. Så skall det självfal-let inte vara. Undervisningssättet, pedagogiken ochsättet att väcka elevernas intresse måste i högsta gradändras på programmen med yrkesämnen.På det sättet kan vi förbereda elever för arbetsli-vet, som kommer . Redan när man kommer utfrån gymnasieskolan måste man vara anställningsbar,som det skrivs i utvecklingsplanen. Men det räckerinte. I utvecklingsplanen står det också:Alla i arbetslivet är inte anställda. Det finns redannu en utveckling som pekar mot att fler människorkommer att verka i arbetslivet som egna företagare,projektanställda etc. Därför finns det behov av attgymnasieskolans utbildningar inriktas mer mot ent-reprenörskap. Sådana utbildningsinslag bör dock inteenbart inriktas mot företagande utan bör ha ett breda-re angreppssätt i syfte att stimulera nytänkande ochkreativitet, dvs. egenskaper som behövs i mångasammanhang.Det är viktigt att peka på dessa meningar. De kannämligen ligga till grund när det gäller att utvecklaundervisningssättet men också det innehåll som viförmedlar.Det gäller också att utveckla den arbetsplatsför-lagda utbildningen. Den minimigräns på 15 veckorsom finns bör höjas. Det är bra om enstörre del av den arbetsplatsförlagda utbildningen kangenomföras redan första läsåret. Vi har också i ut-vecklingsplanen skrivit om behovet av ett nytt teknik-program. Det är inte minst nödvändigt med tanke påatt vi behöver fler tekniker och att den tekniska ut-vecklingen kommer att spela en så stor roll. Därförkommer vi också att behöva ingenjörer som kommerut från gymnasieskolan som kan gå vidare direkt tillett yrkesliv eller till en fortsatt utbildning.Vi talar också om en ny modern lärlingsutbildningi utvecklingsplanen. I de flesta nationella programmed yrkesämnen bör det erbjudas en alternativ väggenom en modern yrkesutbildning för de elever somvill genomföra en större del av sin yrkesutbildning påen arbetsplats. Meningen är att man skall ta vara påfördelarna med lärlingssystem som finns i andra län-der och kombinera det med den ambitionsnivå ochden bredd som vi har i den svenska gymnasieskolanoch i vår svenska utbildningstradition. Poängen är attdet skall vara en utbildning som ligger på samma nivåsom dagens nationella program och som på det sättetfår en mycket högre nivå än hittillsvarande lärlings-utbildningar.Ulf hade litet svårt att bestämma sig för omhan skulle tycka att det här var bra eller dåligt. Egent-ligen tyckte han nog att det var väldigt bra, men efter-som han i den här vändan inte hade varit med ochdiskuterat allt bestämde han sig för att tyckaatt det var ganska dåligt. Han passade på att ganskasnabbt sälla sig till de olyckskorpar som alltid finnsnär man skall göra något nytt och säga att det är enmisslyckad modell vi väljer och att vi tyvärr intekommer att få i gång det. Alla som är intresserade avatt följa frågan i fortsättningen bör lägga de orden påminnet. Vi får väl se, den gång då vi faktiskt har ge-nomfört det här.Vad är det som skiljer? Jo, det skall, som jag sade,handla om en del av de flesta nationella program medyrkesämne. Det skall vara en högre nivå på utbild-ningen än vad vi har haft. Utbildningen vän-der sig faktiskt till en kategori av litet äldre elever,vilket, tror jag, gör att det kommer att bli lättare att fåföretag att ställa upp med platser. Utbildningen kom-mer också att gälla , vilket jag också trorkommer att vara mer intressant för företagen.Jag såg att SAF i ett pressmeddelande hade ut-tryckt sitt stora intresse för att medverka i den härsatsningen och hur positiv man var till det - detta ärväl inte minst intressant för att lägga märketill. Möjligen är det en signal om att det verkligenfinns en grund för fortsatt samarbete med företagen,med branschorganisationerna och med parterna. Dettamåste ju nu bli fortsättningen. Inom ärvi också mycket angelägna om att vi skall kunnakomma i gång med olika pilotprojekt redan nu i höst.En fortsättning på det här är arbetet med att prövaen yrkesexamen på gymnasienivå och också att prövaen minskning av antalet kärnämnen. sade ihastigheten fel. Vi har inte bundit oss för en minsk-ning till fem ämnen, som talade om, utan vihar talat om att utreda konsekvenserna av en minsk-ning till sex kärnämnen. Det må vara hänt. Poängen ärjust att i högre grad kunna koncentrera undervisning-en till ämnen som eleverna har möjlighet att greppaoch fördjupa sig i.Jag hoppas att det här skall uppfattas som en in-bjudan till hela skolsamhället, till lärare, elever, för-äldrar och övriga partier, att vara med och utvecklagymnasieskolan, för det är det vi behöver.Anf. 145 () replik:Fru talman! För mig är det ingen prestigeförlustom det här lyckas. Då skulle jag gratulera er. Är detnågon i den här kammaren som har pratat om att vimåste förbättra samverkan mellan skola och arbetslivär det nog jag. Jag tycker nämligen att det är någotoerhört viktigt om vi skall ha en god kvalitet i utbild-ningen.Andreas låter påskina att vi skulle sägaatt man kunde ha litet enklare utbildningar för vissayrken. Det stämmer absolut inte. Jag vill vara myckettydlig med att det är viktigt att vi har en kvalitativtsett bra gymnasieskola för alla elever, så att vi kanklara oss i konkurrensen.Det jag tycker är en logisk kullerbytta i det här re-sonemanget är att man säger att man inför en bättrelärlingsutbildning än den som finns . Vi har juockså en lärlingsutbildning. I fråga om den skallskolan förmedla ett antal kärnämnen, fem stycken,och yrkesutbildningen ligger på företagen. I ert för-slag minskar ni ju faktiskt antalet kärnämnen. I såmåtto är det alltså ingen skillnad.Det jag är kritisk mot är att man säger att skolanskall ha ansvaret för hela utbildningen. Det är det jagtror att ni kommer att missa. Den arbetsplatsförlagdautbildningen är på max , och på mångaställen når man inte upp till de . Skolanhar ansvaret för anskaffandet av de här platserna menhar inte lyckats med det. Då förstår jag inte hur manmed denna modifierade modell skall kunna få arbets-livet att ställa upp utan ersättning - för det handlar juinte om någon ersättning. Ni kommer inte att lyckasmed det.Efter vad jag har förstått står hela utvecklingsplanen. Jag vill då fråga: Var-för inför ni i så fall ett praktikprogram?Anf. 146 () re-plik:Fru talman! Det är bra att tar avståndfrån utbildningsdebattörer som tycker att man skallkunna nöja sig med enklare utbildningar för vissaelever.Vi går ju faktiskt i utvecklingsplanen längre än detförslag som finns i en av reservationerna till betän-kandet, en reservation som vad jag förstår såväl Mo-deraterna och som och Krist-demokraterna står bakom. De nöjer sig med att krävaen allsidig utredning av lärlingsutbildningen. Mening-en i det vi har gjort är att vi skall nå någon vart, intebara att vi skall ha en allsidig utredning, och att detskall kunna bli aktuellt med pilotprojekt redan i höst.Det hade inte varit möjligt med det förslag som nilägger fram i reservationen. Sedan kan man förståsalltid angripa den som faktiskt gör någonting.Vi talar om elevstatus. Jag tror att det gör detenklare att rekrytera platser. Däremot utesluter vi intealls företagens ansvar. Det står i texten: Arbetsgivarenmåste ta ansvar för att lärlingen når utbildningsmålen,bl.a. genom att utse lämpliga handledare. Det talasockså om att vara flexibel för att anpassa sig till små-företagens villkor, och det sägs mycket tydligt att dekonkreta modellerna för det här skall utarbetas i sam-verkan med parterna och med branschorganisationer.Om vill vara med och ge kloka synpunkterpå detta finns alla möjligheter.Praktikprogrammet är tänkt att vända sig till enannan grupp av elever, sådana som behöver en förbe-redelse innan de kan gå vidare i ett nationellt program- inte som ersättning för ett nationellt program, utansom en förberedelse för ett sådant. Skälet är just att vistår fast vid målet att alla skall få en gymnasieutbild-ning som lägger en grund för fortsatt arbetsliv menockså ger behörighet för högre studier senare i livet.Anf. 147 () replik:Fru talman! Såvitt jag vet talar ni i utvecklingspla-nen också om en utredning, förutom att ni säger att niskall föra diskussion med parterna. Jag önskar lyckatill.Vi har lagt fram ett konkret förslag på hur den härmoderna lärlingsutbildningen skulle kunna se ut. Detredogjorde jag för i mitt huvudanförande. Det är braatt lyckas få med Socialdemokra-terna på vagnen, så att de äntligen talar om en lär-lingsutbildning. För det skall han ha en fjäder i hatten.Men det är en miss att ni inte tydliggör ansvarsför-delningen. Vad gäller den arbetsplatsförlagda utbild-ningen är det elevstatus som gäller, och vi harinte lyckats med detta. Jag har inte fått något svar frånAndreas på hur ni skall lyckas förlägga ut-bildningen till ett antal företag utan att det blir tal omersättning och sådana saker.Praktikprogrammet är väl ändå enligt utbild-ningsplanen en enklare utbildning. Jag nämnde dettadärför att själv antydde att Modera-terna skulle vilja ha någon form av enklare utbildning.Så är det inte. Jag tycker däremot att praktikpro-grammet kanske andas av den ambitionen.Slutligen vill jag ställa en fråga till AndreasCarlgren vad gäller yrkesexamen: Varför skall baravissa program få yrkesexamen? Varför kan inte allanationella program, både de teoretiska och de yrkes-förberedande, ha en examen? Vad är skälet till attbara några program skall kunna få det?Anf. 148 () re-plik:Fru talman! Jag hoppas att nu har fåttklart för sig att syftet med praktikprogrammet är justatt förbereda för de nationella programmen, inte attsänka ambitionsnivån.Jag tror inte att allmänt är en olyckligsjäl, men han försöker nu ta ut all olycka i förskottgenom att säga att vi har begått misstag, att vi alldelesför tidigt har slagit fast en ansvarsfördelning somkommer att gå snett, osv. Ta det nu litet lugnt! Låt ossse till att företagen, parterna och branschorganisatio-nerna får vara med och utveckla det här, så kanske detvisar sig att det blir precis så bra som SAF, som jagnämnde tidigare, tror. Jag är också övertygad om på den fackliga sidan kommer att medverka tillatt det blir så bra. Många kloka kommer att vara medoch bidra till detta. Vi sätter i gång något nytt, vi talarinte bara om det. Vi nöjer oss framför allt inte med enså låg ambitionsnivå att vi bara utreder. Självfalletskall förslagen utredas innan de läggs fram i riksda-gen, men det är ju sagt i utvecklingsplanen att siktet ärinställt på att vi skall göra det våren 1998.Jag går så över till den sista frågan om examen.Tanken här är att det skall vara ett sätt att erbjudaexamen för den mångfald av vägar till ett yrke somman kommer att skapa. Det ger ett särskilt behov aven yrkesexamen, för att göra det tydligt att man ärförberedd för det arbetsliv man ger sig ut i. Jag något tillfälle sagt att det naturligtvis också ger enstörre möjlighet till debatt för t.ex. lärarorganisationersom kräver en gymnasieexamen, men utvecklingspla-nen innebär inget ställningstagande för en sådan exa-men.Anf. 149 ():Fru talman! Precis som det förra betänkandet omgrundskolan som vi diskuterade har också det härbetänkandet om gymnasiet karaktären av att varafrågor som vi har diskuterat förut.Ståndpunkterna är rätt kända, och jag nöjer mig där-för med att för del ta upp en specifikfråga - i och för sig en stor och komplex sådan. Dethandlar om det som man, kanske förenklat, kan kallaför betygsfrågan men som rymmer mycket mer än så.Det finns en fråga som vi får rapporter om, somdiskuteras av många i skolan och av många människorsom är engagerade i gymnasieskolan: Vad gör vi medalla de ungdomar som inte klarar av att få god-känt? Detta rymmer ju enormt mycket av olika aspek-ter, problem och stora strukturella frågeställningar.Visst kan man säga att det kan vara barnsjukdo-mar i gymnasiereformen. Det kan också vara så attgymnasieskolorna har många av de verktyg debehöver för att komma till rätta med problemen fastde inte utnyttjar dem tillräckligt. Och det kan vara så,vilket det säkert också ligger mycket i, att de problemman ser i gymnasieskolan egentligen är grund-skolans problem, dvs. att inte har funge-rat så väl att alla de elever som lämnar den har debaskunskaper de behöver för att kunna tillgodogörasig gymnasieskolan.Likväl: Om det här skulle fortsätta, om det skullevisa sig att det inte löser sig, har vi ett gigantiskt pro-blem. Det är förödande för hela tanken på kunskaps-lyftet om kanske så många som av eleverna igymnasieskolan, som det beräknas röra sig om i vissaskolor, skulle lämna gymnasiet utan att uppfylla degrundläggande kunskapskrav som vi alla tycker är såviktiga - för att de skall ha en chans på arbetsmarkna-den, för att de som vill skall ha en chans att kunnastudera vidare och för att vi i skall ha enchans att konkurrera på den internationella marknadenoch få bra och välbetalda jobb i Sverige.Det är också förödande för eleverna själva. Lustenatt lära, som vi så gärna pratar om och tycker är såväsentlig att försöka hålla vid liv - från det att man ärett litet nyfiket barn tills man blir en vetgirig pensio-när - är central. Man kan fråga sig, när det gäller deelever som känner att de inte klarar av de kravvi ställer: Hur går det med lusten att lära? Därmed blirdet också förödande för det livslånga lärandet. Omungdomar har mycket dåliga erfarenheter av sin skol-gång på vissa områden - man kände att man inteklarade av det, man blev inte godkänd osv. - tror jagatt det kan förfölja dessa ungdomar hela livet, och detär mycket allvarligt.Jag tycker inte att det som hittillshar sagt räcker, nämligen att pedagogiken måste ut-vecklas i gymnasieskolan, att man måste bli bättre påatt samarbeta över ämnesgränser och annat. Det ärmycket sant att det är så, men det är ju en väldigt långprocess. Den kan ta tid, och i vissa fall kanske deninte ens kommer till stånd. Jag tycker att man öppetoch prestigelöst måste diskutera olika lösningar. Allade lösningar som har nämnts i debatten harockså en baksida.Vi har diskuterat det här mycket i . Vitror inte att någon enskild åtgärd kan lösa de problemvi ser inom gymnasieskolan. Och det är väl bästatt jag också säger det som andra har sagt i debatten,nämligen att det lätt blir så att man fokuserar på pro-blemen. Det som förekommer i medier är ocksåibland grovt överdrivet. Den generella bild som ges ärju att den bara är problemfylld. Men det händermycket som är bra också. Uppgiften för oss som hardrivit igenom gymnasiereformen är att också vårdaden så att den blir så bra som vi alla önskar.En ny, modern lärlingsutbildning är alldeles ut-märkt.