prot · GK0974 · 1997-03-06 00:00:00 — Delegationen informerar regeringenfortlöpande om utvecklingen i nämnda avseenden.Delegationen kommer att lämna förslag på åtgärdertill regeringen om den finner att det behövs föränd-ringar inom dessa områden.Avslutningsvis undrar över vilkaövriga åtgärder jag tänker vidta med anledning avLandstingsförbundets rapport i vilken kostnadsjämfö-relser har gjorts mellan privata och offentliga läkar-mottagningar.Jag tycker att rapporten är intressant och tanke-väckande. Intressanta strukturella skillnader mellanjämförda mottagningar redovisas. Dessa resultat kange landstingen vägledning i det egna effektiviserings-arbetet och också uppmuntra till fortsatta kostnad-sjämförelseprojekt. Men metoderna för att göra såda-na jämförelser behöver utvecklas.För att knyta an till det jag sade i Finanstidningenden , vill jag framhålla att det ärviktigt att landstingen väljer entreprenörer utifrånvilka som bäst kan tillgodose de behov som befolk-ningen har och som landstingen anser mest angelägnaatt täcka. Om ett visst alternativ dessutom är merkostnadseffektivt finns det självfallet anledning attöverväga detta.Jag vill också påminna om att den studie som pre-senteras i har gjortsmed vissa reservationer. Urvalet av läkarmottagningarär begränsat och utgörs av de mest välfungerandemottagningarna.Rapportskrivarna påpekar också att siffrorna inteär helt jämförbara. Jämförelserna försvåras vidare avolikheter i patientsammansättningen mellan mottag-ningarna och av svårigheter att avskilja kostnader förmottagningar som är en del i en klinik där vissa resur-ser är gemensamma.Samverkansdelegationen kommer att ägna storuppmärksamhet åt kostnadsjämförelser mellan offent-lig och privat vård under innevarande år. Man kom-mer bl.a. att följa utvecklingen av gemensamma be-skrivnings- och klassificeringssystem. Delegationenavser också att initiera ett par utvecklingsprojekt förkostnadsjämförelser mellan privat och offentlig vårdtillsammans med några intresserade sjukvårdshuvud-män.Anf. 10 ():Fru talman! I sade soci-alministern följande: Jag har ingenting emot privatvård. Det är väl utmärkt om man väljer entreprenörefter vad som bäst kan tillgodose de behov man har.Om man bedömer att det är kostnadseffektivt och attdet hjälper patienterna till en större valfrihet är dethelt okej.När sedan presenterade enrapport som återigen visar att privat vård är billigareän offentlig vård fann jag anledning att fråga social-ministern om hon är beredd att verka för privata vår-dalternativ, som hon säger sig vara för.Vi vet att socialministerns partikamrater runt om iSverige, som har fått de verktyg de behöver för attkunna sätta stopp för den privata vården, också gördet. Flera hundra privatläkare har redan försvunnitoch trenden fortsätter som vårdköerna väx-er.Vad svarar då socialministern i expressfart? Jo,hon säger att hon kommer att följa utvecklingen noga.Efter att ha lyssnat till socialministerns svar tycker jagatt det korrekta svaret vore att socialministern inte harför avsikt att följa utvecklingen, utan snarare avveck-lingen, av den privata vården.Inte på någon avgörande punkt är socialministernberedd att vidta åtgärder som gör att den privata vår-den kan utvecklas, än mindre hållas på den blygsam-ma nivå den har . Regeringen är inte beredd att tabort etableringsförbudet. Inte heller är man beredd attavveckla åldersgränsen och förbudet mot ersättningse-tableringar. Som skäl anför socialministern att det hargått så sedan dessa förbud infördes av densocialdemokratiska regeringen - trots att socialminis-tern också säger att knappast något vårdavtal hartecknats under förra året.Jag vill påminna socialministern om att när densocialdemokratiska regeringen beslöt att ta bort denfria etableringen hade den inte verkat mer än åttamånader, vilket regeringen också själv konstaterade.Nu har förbudet mot fri etablering och kravet på vår-davtal med landstingen varit i gång ,alltså nästan dubbelt så . Men är tydligentiden för kort för att socialministern skall vidta någrasom helst åtgärder, trots att vi alltså vet att knappastnågra vårdavtal har tecknats med privata vårdgivareunder förra året.Däremot kan regeringen uppenbarligen tänka sigatt låta landstingen, om de så vill, lämna läkarvårdser-sättning till en vårdgivare som fyllt 65. Jag hördehäromdagen att över 350 läkare snart kommer att fallaför 65-årsgränsen. Av dessa är landstingen beredda attendast låta 50 få fortsätta sin verksamhet. Så rege-ringens förslag kommer inte att ge den effekt somsocialministern vill påskina i sitt svar till mig.I mitt landsting hotar nu gynekologbrist. Rege-ringen har, vad jag har förstått av tidningsartiklar om den proposition som regeringen har fattatbeslut om , beslutat att landstingen intefår kräva remiss. Men även om man har beslutat omdetta, något som vi moderater krävde från början,kommer det ju inte att hjälpa. kommer det näm-ligen inte att finnas några privata gynekologer att gåtill för oss kvinnor.På min fråga om vilka åtgärder som socialminis-tern i övrigt är beredd att medverka till med anledningav är det även härlandstingen - inte patienterna - som står i centrum.Socialministern konstaterar att rapporten kan utgöraett incitament för förändringar inom den offentligahälso- och sjukvården - inte att detta kan kombinerasmed ett utökat utbud av enskilda vårdgivare.Men faktum är ju att ju längre socialministernväntar med att agera i denna fråga desto färre blirantalet enskilda vårdgivare och desto mindre kommeromvandlingstrycket på den offentliga vården att bli.Jag kan bara konstatera att regeringen egentligeninte vill förändra någonting, trots socialministernspositiva uttalanden om den privata vården. I ställetvill man cementera landstingens monopol, ta död påprivatvården och därmed strypa valfriheten för såvälpersonal som patienter.Avslutningsvis vill jag ställa en fråga till social-ministern. Vad innebär det konkret att följa utveck-lingen, ?Anf. 11 Socialminister ():Herr talman! Jag kanske pratade alldeles för fort idet där svaret, eller så hörde inte påtillräckligt noga.Jag sade just det, att vi fattar beslut i rege-ringen om en proposition om förhållandet mellanprivata och offentliga vårdgivare, och vi underlättar ihög grad. Vi betonar att det är vårdavtal som skallgälla. Vi underlättar när det gäller 65-årsgränsen ochsäger att den inte är absolut utan att man kan tillåtaundantag. Vi betonar att det är viktigt att man sam-verkar.Jag har också återigen sagt att jag tycker att det ärviktigt att man ser till att man har en bra samverkanoch att man väljer det som är bäst för patienten ochsom är kostnadseffektivast. Det handlar om att geinstrument också till dem som har att fatta beslut omresursfördelning, inriktning och prioriteringar i vår-den.Vi gör också en del andra, tror jag, mycket viktigamarkeringar. Vi säger t.ex. att man inte får ha remisstill vissa specialiteter, och det tror jag också är enviktigt markering.Hela den här diskussionen kokar ihop till att jagtycker att faktiskt är mer intresserade avformen, av att det skall vara privat, än av hur patien-terna har det. Man frågar: Hur går det för de patientersom har läkare som fyller ?Men gäller inte det också patienter i offentligvård? Det är klart att de också har rätt till en läkarkon-takt. Det är också litet underligt med tanke på att detfaktiskt finns många unga läkare som vill komma utoch få chansen. Det är underligt att just det här blir ensymbolfråga, att man säger att just 65-årsgränsen ärdet viktigaste.Jag undrar också hur tycker att detskall bli bättre vård med de stora skattesänkningarsom man har föreslagit. Det är en märklig argumente-ring. Det gick i alla fall tillräckligt för att seatt det blev en avsevärd kostnadshöjning med den friaetableringen.Frågan blir: Vem är det som skall besluta om vår-den? Om det inte görs på ett demokratiskt politisktsätt, vem skall då göra det? Och hur skall resursernafördelas? Det är faktiskt skillnad på behov och efter-frågan, hur mycket än pratar om mark-nadsstyrning också på det här området.Anf. 12 ():Herr talman! Min interpellation till socialministernföranleddes av ett uttalande i därsocialministern sade sig vara för privat vård.Den socialdemokratiska regeringen har infört ettantal förbud som försvårar och kommer att ta död påden privata vården. Vi nu har äntligen fått ytterli-gare en rapport, från , som visaratt den privata vården är billigare när det gäller ettantal jämförbara vårdformer. Socialministern harockså sagt att om det är kostnadseffektivt är det bra,och då bör man överväga detta. Det var därför jagställde de tre frågorna till socialministern. Jag frågadepå vilket sätt hon då vill främja den privata vården -för att få ut mer vård för pengarna och för att kunnautöka och förbättra valfriheten för den enskilde pati-enten.Socialministern svarar mig att hon inte är bereddatt vidta några egentliga åtgärder, annat än att gemöjlighet för landstingen, om de så beslutar, att fort-sätta att ge ersättning till läkare som har fyllt 65 år.Dessutom tar man också bort remisstvånget för vissaspecialiteter.Då säger jag, med den utveckling som har varitunder de här 15 månaderna, att vi nu ser att flerahundra privatläkare försvinner. Vi ser att 350 läkarestår vid 65-årsgränsen och att man i landstingen baraär beredd att låta 50 fortsätta. I mitt landsting, , hotas vi nu av en gyneko-logbrist, en av de specialiteter som socialministernvill undanta från remisstvång.Det är självklart att jag ställer frågan: Vad betyderdet som socialministern har sagt sig vara för, dvs. Som alla andra statsråd i den härtalarstolen börjar då socialministern ställa frågor tillinterpellanten, dvs. den som vill veta hur regeringenser på detta. har regeringen på morgonenfattat beslut om en proposition. Men vad jag förstårinnehåller den egentligen inga förslag som innebär säkrar privatvården och ökar valfriheten för denenskilde och därmed kan utnyttja de pengar som gårtill vården på ett bättre sätt.Jag vill återigen fråga socialministern: Vad inne-bär det att noga följa utvecklingen på det här områ-det? När tänker socialministern börja agera? När detinte finns någon privatläkare kvar alls? Då kan man juplötsligt bli väldigt generös, för då finns det inga attslå vakt om och valfriheten för patienterna är borta.Hur länge tänker regeringen avvakta innan någontinggörs?Jag är orolig för att socialministern ägnar sig åtläpparnas bekännelse. Hon säger att hon bejakarprivat vård och hon säger att hon tycker att det är bramed valfrihet för den enskilde patienten, men när detkommer till konkret handling gör hon precis tvärtom.Hon försvårar genom att införa alla de här förbudenoch framför allt genom att cementera landstingensmonopol och ge dem möjlighet att besluta vilkenläkare patienten skall gå till.Min självklara uppfattning är att vi skall ha en so-lidarisk finansiering av sjukvården, men att vi skall gepatienterna möjlighet att välja den läkare som passardem bäst - en offentlig läkare eller en privat. Numärker vi att de privata vårdalternativen inte bara harhög kvalitet utan också är billigare. Därför har jagsvårt att se varför socialministern inte kan inse att detvore bra att utnyttja de privata alternativen så att vifår mer vård för pengarna, och därmed får ned dealltmer växande och allt längre vårdköerna.Anf. 13 Socialminister ():Herr talman! För det första glömmer att regeringen faktiskt har fattat viktiga beslut i och med propositionen.För det andra är det sjukvårdshuvudmännen sommåste sköta det här. De har precis nu fattat beslut omtaxorna och de har kommit bra överens. Det är ettviktigt steg och en viktig markering, tycker jag. Det ärändå patienten och patientens behov som måste varautgångspunkten. Vi kan inte låtsas som att det finns enmassa nya pengar, . Det gör ju inte det!Det är samma pengar som skall fördelas. Om man nuupptäckt att det blev dyrare i ochmed den fria etableringsrätten måste man självfalletfundera på hur resurserna använda. Är det rimligt attkostnaderna drar i väg på ett sätt som ingen kan kon-trollera? Dessutom vet vi att privatiseringen koncent-rerades till områden där det fanns en hög betalnings-förmåga och där läkartätheten redan var mycket hög.Därför förstår jag att de som har att fatta beslut omresurserna och bedöma behoven funderar på om dethär är rätt sätt att använda knappa resurser. TyckerChris Heister det själv?Självfallet måste vi se till att det finns gynekologeroch andra utbildade specialister. Det jobbas mycketmed det, och man måste se till att det finns gynekolo-ger i offentlig vård. Uppgiften att planera och se tillatt människor får vård ligger hos sjukvårdshuvud-männen. Vad regeringen kan göra är att tydligt marke-ra och underlätta, och det har gjorts i den här propo-sitionen. Så stå inte och säg att regeringen inte görnågonting, när den så sent som har gjort mycketviktiga markeringar. börjar man ju faktiskt ocksåkomma överens.Men jag förstår att landstingen och de som har attfatta beslut vill se till helheten och kunna få möjlighetatt bedöma var behoven är störst. De kan inte barautgå från att det är benämningen privat som skallstyra. Dessutom finns det naturligtvis svårigheter attutan vidare säga att det som hargjort gäller alla jämförelser mellan privat och offent-lig vård. Förbundet har pekat på bristerna. Det finnsnämligen inte tillräckligt underlag för att kunna sägaatt detta gäller överallt. Det kan också finnas en skill-nad redan hos patienterna. Vilka kan de privata läkar-na ta emot? Hur ser patienturvalet ut? Hur påverkardet kostnader och annat?Anf. 14 ():Herr talman! Socialministern återkommer ofta till,och försöker påskina att den privata vården skullevara dyrare och därmed dränera på enmassa pengar. Den kommun, , som harflest antal privatläkarbesök har sjukvårdskostnadersom understiger genomsnittet i . Det finnsinget samband mellan höga sjukvårdskostnader i ettlandsting och stor andel privatsjukvård. Man kansnarare säga att det är tvärtom. Vi får nämligen ut mervård för pengarna när vi kan utnyttja privatläkarna,eftersom de i allmänhet är billigare än den offentligavården.Socialministern säger att privatläkarna och lands-tingen har kommit överens om taxorna . Det är jubra att de har kommit överens om taxorna för en allt-mer krympande privatläkarkår.Hon säger också att om de privata gynekologernaförsvinner så får man väl fixa gynekologer inom denoffentliga vården. Här visar socialministern vad honegentligen tycker. Det skall vara offentlig vård -punkt slut. Skall inte den kvinna som har gått till sinprivata gynekolog i många herrans år få möjlighet attfortsätta göra det, socialministern?Min uppfattning är att patienten skall få möjlighetatt välja den läkare som hon känner förtroende för ochtrygghet tillsammans med. Därför tycker jag att det ärviktigt att se till att det också finns privata läkare, ochdärför ville jag syna socialministerns uttalande därhon säger att hon är för privat vård. Allt hon har sagthär visar att hon vill cementera landstingensmonopol, att hon i princip vill ta död på privatläkarnaoch att hon därmed vill försvåra patientens valfrihet.Detta kommer den svenska sjukvården som helhet attförlora på, och den som förlorar allra mest är denenskilde individen - patienten.Anf. 15 Socialminister ():Herr talman! tycker jag att pratarnonsens! Hon hör ju inte vad jag säger, och hon kan-ske inte heller har läst propositionen. Dagens Medicinskrev så sent som - någon hade tydligenläckt om propositionen - att den innebär ett stort stegframåt för samverkan mellan privat och offentlig vård.Regeringen gör viktiga markeringar.Självfallet skall också en kvinna som går till engynekolog i offentlig vård ha rätt att fortsätta med sinläkarkontakt. Man måste se till att man har en vård-kedja som fungerar.Men låtsas inte som om inte problemet med attfördela resurser finns! Låtsas inte som att det ständigtfinns nya pengar att fördela! De som har att fattabeslut måste bedöma hur det ser ut i respektive områ-de och hur möjligheterna är att fördela resurserna såatt alla får en god vård, och inte bara de som säger attde vill fortsätta att träffa sin privata läkare.Alla måste kunna få en god vård. Den skall intekoncentreras till vissa områden. Hur ser det ut medintresset för privatläkeri i t.ex.? Det är ensanning som kanske är svår att ta in, men som finnsdär.Frågan är hur vi skall underlätta för och hjälpadem som har att fatta beslut om fördelningen av resur-serna. Jag menar att vi inte kan ställa till med reglersom gör att den privata vården blir en egen sektorsom drar i väg utan att man har möjligheter att avvägaden mot behoven i den offentliga vården. Därför sägerregeringen att det är viktigt att man kommer överens,och att den skall underlätta på alla sätt för det. Jagtycker att Samverkansdelegationen och de lokalasamverkansorganen är ett viktigt steg.Regeringens markeringar är också mycket tydliga:Självfallet skall den privata vården vara ett viktigtkomplement till den offentliga vården i fortsättningenockså, och självfallet skall vi lära av varandra. Pro-positionen visar tydligt att vi också har gjort det.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1996/97:147 om denya läkemedelsreglernaAnf. 16 Socialminister ():Herr talman! har frågat mig om jagavser att verka för att ansvariga myndigheter följerupp regeringens förslag och beslut rörandede nya reglerna kring läkemedelsförsäkringen ochvilka åtgärder jag avser vidta för att undanröja på-stådda oklarheter kring det nya receptregistret.Vidare frågar vilka åtgärder jag avservidta så att inte patienter som ett resultat av de nyaläkemedelsreglerna behandlas olika beroende på varde bor.Jag har skriftligt besvarat en fråga av Bar-bro i samma ärende. Jag svarade då påföljande sätt.Lagen om receptregister antogs av sentföregående år, . I regeringensproposition /97:27, som låg till grund för riksda-gens beslut, sägs om genomförandet bl.a. att ett regis-ter över alla förskrivare skall inrättas på Socialstyrel-sen i enlighet med en förordning som skall utfärdas avregeringen och att koder för förskrivningsorsak skallutarbetas av Socialstyrelsen.Arbetet med förskrivarregistret och förskriv-ningskoderna pågår. Koderna kommer att skickas uttill respektive förskrivare . Ett arbete pågårmed att förankra hos respektive förskrivarorganisationden information som kommer att tillställas förskrivar-na. En folder till allmänheten och en broschyr tillförskrivare med omfattande information om reformen,koderna och registren är under utarbetande.Information om att förskrivarna i avvaktan på ko-der och mer omfattande information kan fortsätta attskriva sina recept på samma sätt som tidigare sändesut av till alla vårdcentraler, alla medi-cinskt ansvariga sjuksköterskor, alla sjukhusdirektöreroch alla landstingskanslier före julhelgen. I ett med-följande brev uppmanades mottagarna att sprida inne-hållet till berörda personer.Leif framställer det i sin fråga som om detvore ett allvarligt missförhållande att det informa-tionssystem i vilket receptregistret ingår ännu inte är ifull funktion, och talar t.o.m. om att läkare dagligentvingas att bryta mot lagen därför att de ännu inte harfått de nya receptblanketterna. Jag vill därför sägaföljande. Den nya lagregleringen trädde i kraft den 1januari 1997 men det som utgör det viktigaste skäletför införandet av systemet, överflyttningen av kost-nadsansvaret för läkemedelsförmånen från sjukför-säkringen till landstingen, inträffar inte förrän den 1januari 1998. Med hänsyn till den korta tid från riks-dagsbeslutet till dess lagen trädde i kraft är det för-klarligt att uppbyggnaden av det nya systemet pågår,och det är inte så att förskrivarna bryter mot någonlag. Såsom sägs i propositionen skall receptregistrettas i bruk under 1997.Jag skall träffa företrädare för bl.a. So-cialstyrelsen, , , och Apoteksbolaget ochförsäkra mig om att det inte råder några oklarheter omfullföljandet av riksdagsbesluten rörande de nya för-månssystemet m.m.När det gäller den avslutande frågan om att patien-ter bör behandlas lika oavsett var de bor förstår jag attLeif syftar på diskussionen om fria läkeme-del. har i skrivelse till tagit upp frågan till diskus-sion.Apoteksbolaget, , och har kommitöverens om hur landstingen skall hantera fria läkeme-del till vissa patienter som saknar sjukdomsinsikt.Överenskommelsen innebär att patient som saknarsjukdomsinsikt och därför inte köper ut sina läkeme-del, vilket i sin tur kan medföra fara för patientenseller annans liv eller hälsa, kan få vissa läkemedelförskrivna av vissa läkare via sjukhusapotek och där-med få läkemedlet utan kostnad. skallha särskild tillsyn över denna hanteringsordning.Anf. 17 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret. Jagtycker dock att statsrådet kanske bagatelliserar pro-blemen något. Det måste vara rimligt att det finns såmycket tid mellan beslut och ikraftträdande att anvis-ningar kan ges på ett sådant sätt att de verkligen når uttill mottagarna och att information till allmänhetenhinns med så att felaktig information undviks.Det var . Det ledde till oklar information.Det ledde i sin tur till hamstring. ochdecember sålde man läkemedel för 4,3 miljarder. Detär 1,3 miljarder mer än normalt. Det var inte överras-kande. förvarnade Apoteksbolaget förrisken med detta och att det kunde bli en hamstringom inget gjordes. gjordes ingenting förrän den 27november naturligt nog, eftersom beslutet inte varfattat. Då sade man bara att man skulle kontrollera attläkare inte skrev ut för många recept . Mendå hade ju hamstringen redan hållit på ett par veckor.Hela besparingen går ju upp irök på det sättet. Det beror på att korrekt informationinte kunde lämnas . Ikraftträdandet bordealltså ha senarelagts. Man kunde ha väntat med helaikraftträdandet till 1998. Ett sådant valhänt handläg-gande inger inte något förtroende.Det är alldeles riktigt som statsrådet säger , ochsom statsrådet sade till , att infor-mationen om regler och register sändes ut till allavårdcentraler av . Vissa delar av dettakan i och för sig ifrågasättas ur integritetssynpunkt -man har glömt individ- och patientperspektivet. Menproblemet är - och det finns belyst bl.a. i Läkartid-ningen - att de flesta aldrig uppfattade att de ficknågon information, vare sig från ellerarbetsgivaren. Vid förfrågan hos Läkarförbundetkunde man inte heller få några uppgifter om hur detförhöll sig, eftersom inte hade fåttnågon information. När de kontaktade Socialstyrel-sen, , ochApoteksbolaget kunde de inte lämna någon informa-tion.Samma uppfattning redovisas av personalen vidSävars vårdcentral i en artikel i har uppfattat att de fick information. Därförkommer oron att man sig själv ovetande begår ettbrott mot lagen. Skall man registrera diagnos fast detinte finns nya receptblanketter? Informationen harklickat.Jag har kontrollerat med en större vårdcentral isödra . Ingen visste något, och varför? Jo, pågrund av den korta tid som stod till buds kom beske-det som statsrådet syftar på som ett fax när julhelgs-ledigheten börjat och normala rutiner fungerade mind-re bra. Ingen lade märke till beskedet. Det kan mannaturligtvis lasta vårdcentralschefen och bristanderutiner för. Men om väsentlig information om förhål-landen som skall börja gälla vid nyår skall kunna tasemot, är det inte rimligt att de kommer i julbrådskan.Det är . Man måste få möjlighet att bliriktigt informerad.Det är alldeles uppenbart att informationen tillapoteken klickat om läkemedel som är fria vid smitt-skydd. Rimligen borde individuell information tillvarje berörd part gå ut mycket snabbare eller ocksåmåste det hela senareläggas så att tiden mellan beslutoch ikraftträdande inte blir så kort. Min poäng är attverkställande myndigheter måste ges tillfälle att klarasina uppgifter . Annars ter sig ju de politiskabeslutet, genom brådskan med ikraftträdandet, somvirriga och oöverlagda.Men ännu mer betänkligt är att vi nu håller på attfå sjukvårdsförmåner som inte är nationella utan regi-onala.