prot · GL0940 · 1997-12-04 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1997/98:40Torsdagen den 4 decemberKl. 10.00 - 18.1119.00 - 21.30Det justerade protokollet beräknas utkomma ----------------------------------------------------------------------1 § och den ekonomiska och monetäraunionenFöredrogsFinansutskottets betänkande 1997/98:FiU9Sverige och den ekonomiska och monetära unionen(prop. 1997/98:25)Talmannen meddelade att finansminister i samband med denna debatt skulle besvarainterpellation 1997/98:40 av ().Anf. 1 ():Fru talman! Regeringens hantering av frågan omSveriges förhållande till den gemensamma valutaneuron utmärks av den uppskovspolitik och brist påpolitiskt ledarskap som kännetecknat socialdemokra-terna under hela . Följden blirekonomiska förluster för medborgare och företagsamt minskat inflytande för vårt land i det europeiskasamarbetet.Socialdemokraterna kan inte skylla på för kortbetänketid. Förhandlingarna om inträde i EUbedrevs i nära kontakt mellan regeringen ochdet stora oppositionspartiet. Enighet rådde om attSverige inte skulle söka sådana undantag från Ma-astrichtfördragets bestämmelser om EMU som gälldeför och . I den av socialde-mokraterna granskade EU-propositionen uttalades att"vill delta i den framväxande ekonomiska ochmonetära unionen. "I den nu aktuella propositionen slås det fast att "demedlemsstater som vid urvalstillfället under våren1998 av stats- och regeringscheferna bedöms uppfyllade nödvändiga villkoren har både en rätt och en skyl-dighet att delta i valutaunionen." Regeringen tilläggeratt endast och har rätt att ståutanför. Således: Om uppfyller inträdesvillko-ren är vi enligt socialdemokratisk uppfattning skyldi-ga att vara med. Regeringen har också förklarat attvårt land vid urvalstillfället kommer att uppfyllasamtliga inträdeskrav - de s.k. konvergenskriterierna.Formellt kan det ifrågasättas, främst beträffande kra-vet att kronan skall ha deltagit i den europeiska väx-elkursmekanismen, , före inträdet. Menden har länge betecknat dettakriterium som inaktuellt.Mot den bakgrunden ter sig förslaget att Sverigeinte bör införa euron högst egendomligt. Det förefal-ler som om regeringen medvetet förordar ett för-dragsbrott. Låt oss anta att en medborgare, som öns-kar betala med euro här i landet, tar fasta på proposi-tionens ord och går till för att få prövathur ett nej-beslut stämmer med medlemsför-drag. Håller inte , som företräder denutskottsmajoritet som ställt sig bakom regeringensargumentation, med om att chansen till framgånglogiskt sett borde vara betydligt större för denne per-son än för i systembolagsmålet?Mycken tid har - inte minst i vårt land - ägnats åtatt diskutera den teoretiska frågan om en gemensamvaluta är en bra idé eller inte. Den debatten är nuöverspelad. Med stor säkerhet införs euron på utsatttid . Vi moderater anser att Sverigeskall delta fullt ut i det europeiska valutasamarbetet,helst redan från början. Det följer som sagt redan avanslutningsfördraget. Men i sak är det naturligtvisockså så att en väl fungerande gemensam marknadförutsätter en gemensam valuta. Transaktionskostna-derna minskar, prisjämförelser underlättas och han-deln över gränserna främjas, särskilt för mindre före-tag. Vi kan räkna med lägre räntor och en mer stabilvaluta. Slutsatsen blir för vår del densamma som införinträdet i EU: bättre inne än ute.Alternativet till medlemskap är utanförskap. Detfrämsta skälet till avvaktandehållning var att inte borde avhända sig möj-ligheten att bedriva en självständig penning- ochvalutapolitik innan strukturella reformer genomförtsför en bättre fungerande ekonomi och lägre arbetslös-het. Men utrymmet för självständigt handlande blirunder alla omständigheter i praktiken ytterst begrän-sat. Med dagens internationaliserade finansmarknaderges ingen möjlighet för ett litet land i utkantatt göra som man vill på det ekonomisk-politiskaområdet. Ett läge där kan anses uppfylla deekonomiska villkoren för deltagande i valutaunionen,men ändå ställer sig vid sidan av, blir på sätt och vissvårare att hantera än om vi inte skulle ha kunnatkvalificera oss. Misstanken uppstår genast att vi hålleröppet för att återgå till gamla tiders inflations- ochdevalveringspolitik. Det leder till misstro beträffandeSveriges vilja att hålla nere inflationen, vilket ställerän större krav på en stram finanspolitik och strukturel-la reformer, som förutsättningarna för såda-na blir sämre med den högre räntenivå och den merskakiga valuta som följer.Ett införande av euron kan väntas få en nyttig,disciplinerande effekt. Vetskapen att det inte går attdevalvera sig ur framtida kostnadskriser leder till enmer långsiktig och återhållsam finanspolitik respekti-ve lönebildning. Redan de konvergenskrav som ställtsupp inför valutaunionens bildande har förmått EU-länderna att föra en mer likartad finanspolitik medinriktning på långsiktig stabilitet. Det finns goda skälatt anta att denna utveckling kommer att fortsätta näreuron väl är ett faktum, inte minst därför att stabilitet-spakten kräver det. Det vore därför fel av attundandra sig den positiva effekt på stabiliseringspoli-tiken som ett deltagande i valutaunionen ger.Fru talman! En stor nackdel med att ställa Sverigeutanför vid valutaunionens start är att vi då avsägeross inflytande på utformningen av de regler som skallstyra valutasamarbetet. Vi avstår också från att påver-ka och bidra till rekryteringen av tjänstemän till deneuropeiska . Skador av detta slag tarlång tid att reparera, när vi moderater väl fått gehörför vår linje att skall delta i fullt ut.Frågan om det inflytande - eller bristande infly-tande - som får på det ekonomiska områdetinom EU har främst gällt det eu-roråd som för EMU-ländernas räkning skall förberedaEkofinrådets sammanträden. Här liksom i flera tidiga-re fall har den uppträtt som omman både kan äta kakan och ha den kvar. Premiärmi-nister i , som förnärvarande är ordförandeland i EU, uttryckte förnågra dagar sedan sin irritation på följande sätt: "Deförsökte blockera bruket av nickel i vissa av euro-mynten och ersätta det med en metallegering somheter Nordic gold. Sedan skall de inte ens användamynten i sitt eget land." Finansministern och ledamö-ter av minns säkert liknande påpekan-den från min sida.Juncker anmärkte särskilt på att tänkerlåta andra länder ta de politiska riskerna med valu-taunionen för att själv avvakta och se om euron blir enframgång innan man går med. Det är inte särskiltförvånande att enligt den franske finansminis-tern inte kan ha en röst i en grupp som har en gemen-sam valuta som vi inte vill göra till vår egen.Ett svenskt beslut att stå utanför valutaunionenpåverkar med nödvändighet inte bara vårt anseende iekonomiska sammanhang utan inverkar också nega-tivt på vårt inflytande i det europeiska samarbetet istort. Det framstår som alldeles obegripligt för andraländer, som likt t.ex. vårt grannland är ange-lägna att kvalificera sig för deltagande från förstabörjan. Naturligtvis är det ingen tillfällighet att Fin-land har vunnit betydligt större inflytande och respektinom EU än . Den brist på ledarskap och an-svarstagande som regeringen uppvisar i Europapoliti-ken i allmänhet och beträffande EMU i synnerhet göratt vårt land förlorar i trovärdighet och tyngd.Mest anmärkningsvärt med den nu aktuella pro-positionen är att regeringen inte anför något som helstsakskäl för sitt nej till euron. Den närmast till handsliggande ursäkten för att inte delta från start kunde havarit att hänvisa till att inte anslutit sig tillERM . Ett hinder för detta argument är förstås attregeringen envist förfäktat att växelkurskriteriet intelängre är aktuellt. Ändå blir väl detta den formellagrund som kommissionen och kommer att åbe-ropa när de i vår finner att inte klarat att upp-fylla konvergenskraven.Regeringen kunde också ha hänvisat till huvudskäl för att avvakta med inträde,nämligen att strukturfelen i den svenska ekonominförst måste avhjälpas. Detta motiv för ett dröjsmålavvisas med harm av finansministern, som förklarar ipropositionen att "svensk ekonomi har nått en till-räcklig grad av styrka och varaktig stabilitet för attkunna delta i valutaunionen".Men då kvarstår ju endast EMU-utredningensslutsats att de samhällsekonomiska vinsterna ochSveriges politiska inflytande i EU talar för snabbtinträde. Regeringen säger sig faktiskt på dessa punk-ter dela utredningens bedömningar. Särskilt finns detanledning att fästa sig vid medgivandet att "Sverigesinflytande skulle bli större om ingick i denkrets länder som fördjupar integrationen genom attinföra en gemensam valuta".Regeringens enda i propositionen redovisade mo-tiv för sin avvisande ståndpunkt är alltså folkmening-en sådan den kommer till uttryck i opinionsmätningar.Detta är inget annat än ren och skär SIFO-politik. Dethar länge varnats för tendenser till "sifokrati", därpolitiska beslut görs beroende av utfallet i opinions-undersökningar. Utskottsmajoriteten har, vad jagförstår, nu anslutit sig till denna uppläggning.Detta är särskilt anmärkningsvärt eftersom ingenvet hur Socialdemokraterna förhåller sig till dennaavlästa folkmening. Är partiledningen och regeringenockså negativt inställd? Har den motsatt uppfattning,eller har den till äventyrs inte någon åsikt alls? Pro-positionen tyder närmast på det sistnämnda. Men detär i så fall smått otroligt. Regeringen skulle alltsåsakna uppfattning i en så för landet väsentlig frågasom förhållande till EU:s valutaunion.Det är faktiskt så, ärade kammare, att vi fortfaran-de inte vet om statsministern eller ens finansministernanser att ett införande av euron är bra eller dåligt förSverige. vill man tydligen avvakta att en partikon-gress skall finna att opinionenpå något sätt har mognat, så att frågan kan föras tillavgörande. Men hur skall det gå till, när regeringensledande företrädare beskriver frågan som så svår attinte ens de med den expertis de förfogar över kankomma fram till en bestämd mening?Får jag fråga finansministern: Vad skulle - medborgaren - svara om SIFOringer för att med hans hjälp pejla folkopinionen? Ärhan för ett införande av euron, säger han nej ellerskulle han hålla fast vid vad som officiellt gäller, dvs.vet ej? Den frågan måste finansministern besvara idagens debatt. Hur kan man hänvisa till folkopinionenom man själv ställer sig utanför den, om man självinte på något sätt vill delta och berika denna folkopi-nion?När det nu i propositionen inte anges något sak-skäl mot ett införande av euron i , borde rege-ringen rimligen anstränga sig för att skingra obefogadoro i stället för att passivt böja sig för den reaktionden avstår från att försöka påverka. Men det räckerinte med den brist på ledarskap och ansvarstagandeför landets framtid som propositionen representerar. Iintervjuer och uttalanden vid sidan därav har ledandeföreträdare för regeringen ägnat sig åt vad som intekan beskrivas som annat än dubbelspel. Både stats-ministern och finansministern har uttalat farhågor föratt finans- och skattepolitiken inom EU kan utvecklasi överstatlig riktning, trots att det träffadeAmsterdamfördraget inte tar ett enda steg i den rikt-ningen. När statsministern i tillfrågasvarför regeringen inte har givit uttryck åt sin oro ipropositionen, svarar han att han inte vill skriva andraländer på näsan hur kan utvecklas.Regeringens propositioner till är tydligenavsedda för utlandet, medan politiken redovisas försvenskar övervägande i tidningsintervjuer och vidkonferenser!Fru talman! Vi moderater vill att så tidigtsom möjligt skall delta fullt i det europeiska valuta-samarbetet. Det förutsätter en snabb anslutning tillERM. Genom att Socialdemokraterna gjort motståndpå denna punkt kan det ändå inte ske för att viskall kunna hävda att vi uppfyllt växelkurskriteriet.Men även om vi därmed inte formellt kan göra an-språk på inträde från början, bör vi begära dispensfrån kravet på valutastabilitet, så att vi inte ställs utan-för längre än nödvändigt.Om en anslutning vid starten inte visar sig möjligt,bör den ske möjligt därefter. Givetvis är detatt föredra att ett beslut härom fattas med bred upp-slutning. Socialdemokraterna har angivit att innan ettdeltagande blir aktuellt, skall frågan underställasfolket för prövning. Vi moderater kommer givetvis attdriva frågan inför nästa års val. Men enligt Socialde-mokraterna måste ställningstagandet ske . Vimenar att ett lämpligt tillfälle då är valet till Europa-parlamentet . skulle därmed vinnainträde i valutaunionen , dåvårt land skall utöva ordförandeska-pet i EU. Det är svårt att se hur vi på ett fullgott sättskulle kunna utföra denna uppgift, om vi inte får varamed när ett så viktigt område som valutaunionenbehandlas. Med den tidtabellen skulle vi också deltafullt ut i valutasamarbetet innan euron upp-träder även i form av sedlar och mynt i början av2002.Tyvärr avvisar regeringen denna tidtabell som allt-för snabb. Men om vägen till fullt deltagande i EMUdärmed förefaller stängd för överskådlig tid, försvin-ner därför inte frågan om förhållande tilleuron. Den kan införas i vårt land på andra vägar,t.ex. genom att kronan ansluts till och ges enlika fast relation som i , vilket i praktikengör den till en euro i annan form. En annan möjlighetär att euron ges ställning av lagligt betalningsmedel iSverige - antingen vid sidan av eller i stället för kro-nan.Ty vi kan vara övertygade om att vi inte blir avmed euron i , även om en riksdagsmajoritetskulle säga nej därtill. I denna fråga råder sammaförhållande som när det gällde medlemskap iEU. Det var många företrädare i näringslivet som islutet av 80-talet sade till mig att vi politiker kanbråka om EU-anslutning hur mycket vi vill, näringsli-vet har redan anslutit sig via dotterbolag och investe-ringar ute i . anmäler sig kraven från före-tagen att ha euron som grund för aktiekapital, årsre-dovisningar samt deklaration och inbetalning av skatt.Likaledes kommer medborgare att vilja hålla kontonoch kunna göra betalningar i euro. Åtminstone i dessaavseenden borde det väl ändå vara möjligt för rege-ringen och riksdagsmajoriteten att öppna sig för enutveckling som jag är övertygad om kommer att ledatill att euron inom inte alltför trots alltkommer att bli den valuta som används i vårt land.Med dessa ord yrkar jag, fru talman, bifall till re-servation nr 1, som jag anmäler att vi mode-rater naturligtvis står bakom de övriga reservationervi har fogat till betänkandet.Anf. 2 ():Fru talman! kommer att fatta ettav de viktigaste besluten under hela denna mandatpe-riod. Det ställningstagande som skall göra till den ekonomiska och monetära unionen är vidastörre än beslutet om medlemskap i den europeiskaunionen. Ett beslut som handlar om rätten till en egenriksbank och en egen valuta för en nation är något aven ödesfråga.EMU är enligt vårt sätt att se ett centralistisktprojekt. Den ekonomiska och monetära unionen, meden europeisk centralbank, innebär risker för ökadmaktkoncentration. Viktiga ekonomiska beslut kom-mer att fjärmas från folket.Det råder inget tvivel om att i dagsaknar ett brett folkligt stöd i vårt land. Det är någotsom vi från har framhållit. Det harframhållits i regeringens proposition. Det har fram-hållits i flera andra partiers motioner och också i endebattartikel vi har kunnat läsa i en av dagens tid-ningar.Det är mot den bakgrunden en gåta att det finnsfartblinda anhängare av en gemensam valuta som villoffra den svenska kronan mot det svenska folketsintresse. Man riskerar att sätta sådana krafter i rörelseatt hela den europeiska samarbetstanken riskerar attgå om intet.För är svenskt EMU-medlemskapinte aktuellt inom nu överskådlig tid. De starkasteskälen för vårt ställningstagande är följande:EMU-projektet är ett centralistiskt uppifrånpro-jekt, som allvarligt hotar möjligheterna att utvidga EUi österled.EMU innebär ingen möjlighet för att föraen självständig penningpolitik.EMU riskerar att leda till en ensidig folkomflytt-ning och problem med regional arbetslöshet somföljd.Det är bra att regeringen drar den kloka slutsatsenatt inte skall vara med i den tredje fasen avEMU när den inleds den 1 januari 1999.Det mesta talar för att kan stå väl så starktutanför EMU. Läget i , med närmast dag-liga rapporter om valutaoro, kraftiga kursrörelser påbörsen, krascher i finanshus och banker och allmänstor oro, borde lända dem till eftertanke som före-språkar en fast växelkurs.Den internationaliserade ekonomin och det alltsnabbare informationsflödet över världen kräver be-tydande flexibilitet. , som är ett litet land menändå har ett mycket stort utrikeshandelsberoende, harsärskilda krav på sig. Det ställer extra stora krav påvår förmåga till flexibilitet och anpassning.Med en rörlig växelkurs, ett inflationsmål i pen-ningpolitiken och en stram finanspolitik har Sverigemöjlighet att vara flexibelt i en alltmer flexibel om-värld. I annat fall skulle t.ex. lönesänkning, folkom-flyttningar och högre arbetslöshet vara anpassnings-faktorer som vi tvingas till.Den gemensamma valutan är ett högt spel, särskiltmot bakgrund av de olika ekonomiska förutsättningarsom råder inom det tilltänkta EMU-området. Riskenär att den penningpolitik som bestäms av ett fåtalpersoner i inte kommer att passa någotkonjunkturläge inom EMU-området, eftersom detkommer att råda vitt skilda konjunkturer. Risken är attEuropa splittras i vissa områden med överhettningoch i vissa andra områden med kall lågkonjunktur.För handlar inte motståndet motEMU om att slippa undan obekväma beslut för att haordning i ekonomi - tvärtom. Det har videssutom visat . Mer än någotannat parti har vi tagit ansvar för att få en sund sam-hällsekonomi.Kraven på goda och stabila svenska finanser blirsnarast starkare utanför en ekonomisk monetär union.Det gör också att står starkare. Förutsägbarhe-ten blir större för marknadens aktörer med stramafinanser. Steg för steg kan den svenska statsskuldenbetalas av med överskott i budgeten, vilket är nöd-vändigt för att minska sårbarheten.Det har lagts en grund för att skall kunnastå starkt utanför EMU. Det har varit ett delmål medvår aktiva insats i saneringen av statens finanser. Utansanerade svenska statsfinanser skulle möjligheternaatt säga nej till EMU utan allvarlig skada för Sverigevara väsentligt mindre. Tack vare ett målmedvetetarbete och en rak ekonomisk kurs har vi vunnit dub-belt - dels handlingsfrihet att satsa offensivt utan attlåna, dels handlingsfrihet att själva bestämma omEMU-medlemskapet.Det handlar helt enkelt om en politik för företa-gande, för att skapa det ekologiska lyftet i vårt land,sänkta skatter för rättvisa och fler jobb, kunskapslyftoch tillräckliga resurser till vården, omsorgen ochskolan.EMU-anhängarna sätter, såvitt jag kan förstå, and-ra värden före en sådan politik, dvs. mindre makt förSverige att bestämma i egna angelägenheter. Mananar också en människosyn där individer reducerastill enbart produktionsfaktorer.I själva verket är EMU:s tredje fas första stegetmot en politisk union, med allt mindre att besluta om iSveriges riksdag. En europeisk centralmakt formas.Detta strider i grunden mot ideologiskaövertygelse om decentralisering och ökat lokalt infly-tande.Fru talman! Jag har berört värdet av en självstän-dig penningpolitik, och jag har svårt att se varförregeringen befarar att den svenska penningpolitikensförtroende kan ifrågasättas. Det finns litet grand avdet i propositionen. Det finns inte något skäl till att ettlitet land skall ha höga räntor och svag valuta. Tvärt-om visar ju utvecklingen, sedan det stod klart attSverige inte ansluter sig till växelkursmekanismenERM och att EMU-medlemskap inte är aktuellt denärmaste åren, att räntegapet mot exempelvis Tysk-land har minskat. Det har också gjort att den svenskaekonomin står starkare . EMU-anhängarnas domedagsprofetior har kommit helt påskam. De har talat om att vi tvingas attansluta oss till och att vi måste ha EMU-medlemskap för att få ned räntorna. Det är inte dentypen av signalåtgärder som styr vår räntepolitik, utandet är helt andra faktorer, enligt mitt sätt att se.När det gäller jobben delar vi den uppfattning somframkom i . Riskerna för ökadarbetslöshet skulle enligt utredningen vara större vidmedlemskap, eftersom vår egen handlingsfrihet skullestarkt begränsas. Möjligheterna att bekämpa arbets-lösheten är större om står utanför valutaunio-nen. Och ett viktigt mål i den ekonomiska politiken ärju att pressa tillbaka arbetslösheten.EMU är detta sekels viktigaste fråga. Om detskulle uppstå en majoritet i riksdag för attansluta till EMU måste enligt vår uppfattningsvenska folket tillfrågas i en folkomröstning. EMUinnebär ett mer långtgående överlämnande av makt änEU-medlemskapet.År 1994, när svenska folket fick ta ställning tillom skulle bli medlem i EU, diskuterades för-och nackdelarna med ett svenskt medlemskap i tog man inte ställning till frågan om etteventuellt framtida medlemskap i den monetära unio-nen.Jag vill erinra om vad som sades i den propositionsom låg till grund för folkomröstningen om EU-medlemskapet: "Om beslutar sig för ett delta-gande i EMU:s tredje fas följer att beslut om utgiv-ning av sedlar och mynt samt frågan om lagligt betal-ningsmedel överförs till den europeiska centralban-ken. Detta kräver också ändringar i bestämmelsernaom sedelutgivningsrätten. "Med andra ord: Sedelutgivningsrätten är engrundlagsfråga. Och det betonades mycket tydligt ifyrpartiregeringens proposition. Den nuvarande riks-dagen har enhälligt godkänt den propositionen utannågra som helst invändningar. Den enda möjligatolkning som kan göras är att om eventuelltvid någon tidpunkt vill gå med i valutaunionen måsteregeringsformen ändras . Det har svenskafolket folkomröstat om. Om man frångår det kan EU-omröstningens demokratiska legitimitet ifrågasättas.Den svenska grundlagen måste tas på allvar. Den fårinte manipuleras bort på det vis som riskerar attske.Ett medlemskap i en ekonomisk monetär union,med gemensam valuta, är ett större steg än medlem-skapet i EU. Därför är det viktigt att ett eventuelltsvenskt medlemskap i föregås av en folkom-röstning. Däremot är det inte - såvitt vi kan förstå,eftersom det finns en bred uppställning för att inte nuansluta oss till EMU - i närtid aktuellt med en folk-omröstning eftersom flera partier här i riksdagenavvisar ett medlemskap i . Därmed är också dentidigast tänkbara tidpunkten för en folkomröstningvaldagen 2002.Fru talman! Det är bra att riksdag i dagklargör att EMU-medlemskapet inte nu är aktuellt.Det är det bästa för ekonomin, för och förEuropaFru talman! Jag ber mot den bakgrunden att få yr-ka bifall till reservationerna 7 och 11 till betänkandet.I övrigt står vi bakom utskottets majoritetstext.Anf. 3 () replik:Fru talman! framträder i dagsom övertygad motståndare till valutaunionen. Hanvet att han skulle svara nej om skulle ringa. Närman hör honom undrar man om han är nöjd med att vihar kronan som valuta i hela . Det verkar varaett centralistiskt projekt. Skall man inte decentraliseradet också, så att man får en särskild valuta uppe iNorrbotten, t.ex.? Det är den logik som Per-OlaEriksson företräder.Han citerar ur fyrpartiregeringens proposition föratt bevisa att alla då var överens om att grundlagenmåste ändras beträffande sedelutgivningsrätten. Jaghar redan angivit ett annat citat som den regeringenstod bakom. Det står att vill delta i den fram-växande ekonomiska och monetära unionen. Närriksdagen beslutade om inträde i EUhade inga invändningar om detta.Sedan vill jag ta upp sedelutgivningsrätten. Detstår i 9 kap. 13 § att endast får utge sedlaroch mynt. Detta är en bestämmelse som tillkom ibörjan på seklet för att hindra andra banker i Sverige- privata sedelbanker - att utge sedlar.Det är inte frågan om att någon är inställd på attgöra detta. Men enligt sägs det attutgivningsrätten kommer att ligga hos ECB och denationella centralbankerna. Därmed finns det ingen-ting som motsäger att det är möjligt att även i fort-sättningen ha med den paragrafen.Jag kan hålla med om att den kan ändras när vi engång har inträtt i EMU. Man bör få en större likfor-mighet när det gäller de rådande förhållandena.Anf. 4 () replik:Fru talman!