prot · GL0946 · 1997-12-12 00:00:00 — Under Per tid som utbild-ningsminister fattade beslutet att endastdoktorandtjänster skulle finansieras från juli 1995.Detta revs upp av den socialdemokratiska regeringen,och man återinförde utbildningsbidrag. Det här varväldigt många av oss mycket emot. är alltså minbedömning att det som läggs fram som förslagär ett steg på vägen mot fler forskare och därmed enmöjlighet att behålla och öka kvaliteteninom forskarutbildningen och att behålla och ökakvaliteten inom högskolans lärarkår.Jag kan inte med gott samvete nu säga nej, efter-som allt då förblir vid det gamla, och lärarbristenförvärras i väntan på något annat. Som jag sade iutskottet är min mardröm att de som ärvalda ledamöter av utskottet tvingas att acceptera enverklighet som innebär att det för att vara lärare viduniversitet och högskolor inte längre ens på papperetkrävs vetenskaplig skolning. Det menar jag är enkatastrof och en katastrofal kvalitetsförlust för Sveri-ges utveckling, både inom teknisk och humanistiskutbildning och forskning.Herr talman! Jag vill markera att jag har stor re-spekt för alla de människor som har skrivit till mig.De har uttryckt sin oro i långa och mestadels vänligabrev. De har försökt föra mig åter till ordningen, attvisa hur besvärligt det hela är och hur synd det är om"små" ämnen och att vissa ämnen kommer att slås uthelt. Jag kommer att besvara alla brev.Men vad behöver är inte fler doktoranderutan fler doktorer. Det är ur samhällets synvinkelansvarslöst att ha många doktorander i humaniora ochsamhällsvetenskap om det inte blir doktorer av dem.Det är dessutom en katastrof för den enskilde att be-driva utbildning på sin egen bekostnad år utanatt nå sitt mål.Tillgänglig statistik säger att av doktorander-na utan finansierad studiegång blev färdiga de senaste13 åren. har över huvudtaget blivit färdiga. Det befrämjar inte en fortsätt-ningsvis bra forskarstandard.Anf. 98 ():Herr talman! Jag kommer att dela upp mitt anfö-rande i två delar. Den ena kommer att handla omreflexioner kring studiestödet. Den andra delen kom-mer att handla om forskarutbildningen. Jag har valt attbörja med studiestödet.Vi har ställt oss bakom regeringens stora satsningpå vuxenutbildning. Vi har varit kritiska mot att kun-skapslyftet inte har samordnats med det aviserade nyastudiestödssystemet. I stället har regeringen valt attinföra ytterligare ett studiestöd, ett särskilt utbild-ningsbidrag, som är betydligt förmånligare än bådesvux och svuxa, dvs. man kan studera med bibehållena-kassenivå. Det är bra. Men problemet är att man fårdetta under högst ett år.Alla som har jobbat med kortutbildade studieova-na vuxna vet att det i regel krävs betydligt längre tidatt nå målen i , nämligen kunskapermotsvarande treårigt gymnasium i kärnämnena.Det är klart att det är beklagligt om många tvingasav ekonomiska skäl lämna studierna efter endast ettår. Då blir det inte mycket med lyftet.Vi har i vårt budgetalternativ velat satsa ytterligareca för att de 70 000 som finns ikunskapslyftet skall få läsa vidare med särskilt ut-bildningsbidrag under hösten 1998.Jag noterar att från ocksåvar oroad över att det särskilda utbildningsbidragetutgår under endast . Men jag har inte sett attModeraterna har haft något förslag för att avhjälpa dethela.Vi vill också mjuka upp reglerna för det särskildautbildningsbidraget. Det gäller de deltidsarbetslösasoch de timanställdas möjligheter att läsa med heltbidrag.Jag skall nu gå in på en sak som för många kanframstå som en petitess, en liten del i det stora hela,nämligen timersättningen för de studerande som läsersvenska för invandrare. Regeringen vill spara 85miljoner kronor på detta. Det gäller totalt ca 3 500människor. De flesta invandrare har inget jobb, utande läser oftast sfi med socialbidrag. Det här är en avde mest utsatta grupperna i vårt samhälle, och debehöver förbättra sina kunskaper i svenska språket.I andra sammanhang talas det vackert från talar-stolen om vikten av att invandrare får delta i samhälletoch arbetslivet på samma villkor. Grunden för detta ärett väl fungerande språk.Jag vill berätta för er om en vän till mig. Han heterBalaram och han är . Han har mindre än sex årsskolgång i hemlandet. Trots det har han tack vare sinentusiasm och egen aktivitet lyckats få ett jobb på enrestaurang. Det är ett tungt och okvalificerat arbete.Balaram vill helst någonting helt annat. Men han harsvårt med svenskan. pluggarhan svenska för invandrare på vuxengymnasiet i sinhemkommun. Timersättningen har givit honomkompensation för lönebortfallet.Vilka möjligheter kommer Balaram att ha efter detatt dagens beslut har fattats? Svuxa får han inte. Hanär inte att betrakta som arbetslös. Skulle han få det harhan ännu inte kvalificerat sig till a-kassa. Det går intemed särskilt utbildningsbidrag. Han är inte arbetslös,och han studerar på en för låg nivå. Han kommersäkert att bortprioriteras. Men kan han inte, som re-geringen föreslår, läsa in andra ordinarieämnen på komvux? Han klarar det inte eftersom hanhar för bristfälliga kunskaper i svenska. Han kommerinte att kunna följa undervisningen. Hur är det då medsvux? Det skulle ge honom mindre än hälften av in-komsten. Balaram hör till dem som ännu inte lyckatsskaffa sig några ekonomiska reserver, och han är ung.Han kan ju fylla ut med lån. Det vågar inte Balaram.Att skaffa sig skulder känns alltför otryggt som flyk-ting i ett främmande land.Dessutom kommer kunskapslyftarna, de som be-höver läsa en tredje och senare en fjärde termin för attnå kompetensnivån, att få förtur till svux och svuxa.Får de inte det riskerar hela att spricka.CSN säger att man hoppas - om det visar sig nöd-vändigt - kunna föra över pengar från svux och svuxatill det särskilda utbildningsbidraget. Det blir det, tromig. Pengarna räcker enligt CSN:s uppgifter till en-dast 55 000 av de 104 000 helårsplatser som finnsinom kunskapslyftet.Skall Balaram säga upp sig från sitt jobb? Skallhan plugga på socialbidrag? Det är tveksamt om hankommer att få det eftersom han själv säger upp sigfrån jobbet.Regeringen reagerade i fråga om utlandsstuden-terna och lyckades skrapa ihop pengar. Jag har ingetemot det utan tycker i och för sig att det var bra. Menvarför går det inte att göra motsvarande för timersätt-ningen? Är det för att den här gruppen av förklarligaskäl inte är lika påtagligt stark i sin lobbyverksamhetoch att den inte heller har fått ett sådant kompaktmassmedialt stöd som utlandsstudenterna fick?En parentes till : Det fanns allamöjligheter att nå en bred överenskommelse över allapartigränser i utbildningsutskottet i frågorna om ut-landsstudiestödet. Men det avvisade AndreasCarlgren och . tycker jag attCenterpartiets tal om samverkan över partigränsernaklingar litet ihåligt.Då går jag över till forskarutbildningen.Det finns ett problem med dagens forskarutbild-ning, nämligen att så många doktorander tar så långtid på sig att bli färdiga med sina examina. Anled-ningarna till detta är flera.Regeringen föreslår nu en skärpning av reglernaför antagning till forskarutbildningen. Detta skergenom att föra in ett antal ekonomiska spärrar. Dess-utom föreslår man en utökning av antalet doktorand-tjänster med 1 500.Vi är mycket positiva till den utökningen. Vi anseratt det är en nödvändighet för att klara målet att fåinte fler doktorander men fler doktorer. Naturligtvisär doktorandtjänsterna den bästa formen för studiefi-nansieringen. Tjänsterna är pensionsgrundande och deger de sociala förmåner som gäller vid ett anställ-ningsförhållande.Utökningen innebär för universiteten en faktiskökning med 400 tjänster. 1 000 av dem är redan in-tecknade och finansierade av bl.a. . I realiteten är det inte en fullt så kraftigutökning som det har sett ut från början.Vi ser problemen så här. Förslaget kommer att in-nebära drastiska minskningar av antalet doktorandervid institutioner inom främst de humanistiska fakulte-terna. Den kritiska massa som är nödvändig för engod forskarmiljö, när man skall anordna seminarierosv., kommer att utarmas vid de här institutionerna.Och det är allvarligt.Vi löper också risken - de finns redan - att få ettstort antal skuggdoktorander, ett helt rättslöst fors-karproletariat, dvs. personer som bedriver forskar-studier utan att vara antagna till forskarutbildningen.De gör det av intresse men också därför att det finnsen arbetslöshet bland akademiker.Frågan om effektivitet kopplas, tycker jag, i dethär förslaget allt för starkt till genomströmningstaktenoch mindre till forskningens kvalitet, dess innehålloch samhällsrelevans. Det är nämligen intressant attforska och arbeta . Det kan vara arbetet somöppnar forskarens ögon för intressanta samhällsrele-vanta problem. blir det svårare att förena forskar-studier och arbete.Det är orimligt att kräva att de blivande doktoran-derna skall kunna uppvisa full forskningsfinansieringför hela studietiden. kommer säga: Det kräver vi inte heller. Men i praktikenkommer det att bli så, därför att fakulteterna kommeratt känna sig mycket osäkra. Forskningsanslag ochstipendier beviljas nämligen för högst tre upp till sexmånader. Det är verkligheten.Rent principiellt ideologiskt gör man , tyckerjag, ett kraftigt avsteg från strävan mot en fri dimen-sionering på våra universitet och högskolor - och alltdetta i då universitet och högskolor expanderarkraftigt och då vi också kan förvänta oss stora pen-sionsavgångar bland lärarna . Detfinns en risk för att vi får en akut och svår lärarbrist.Jag menar att vi på det här sättet inte ökar antaletdoktorander och därmed antalet som disputerar.Tvärtom kommer antalet att minska.Dessutom rimmar det också mycket dåligt medidén om det livslånga lärandet och med individensmöjlighet att göra fria val, att välja studier på vilkennivå det än är.Jag tycker att hela ärendet är dåligt förberett ochatt det egentligen inte finns några ordentliga kon-sekvensanalyser. Det är förvånande med tanke på dedjupgående förändringar av forskarutbildningen somförslaget faktiskt innebär. De konsekvenserna får vileva med långt in . Vi yrkar därför av-slag på förslaget i sin helhet och vill att regeringen fåri uppdrag att återkomma med ett förslag om forskar-utbildning som skapats i samarbete och i dialog medforskarsamhället och studentorganisationerna.Överföringen av 50 miljoner från fakultetsansla-gen till forskarutbildningen i slutskedet av det härarbetet tycker jag också är illa övertänkt. Det är litetdesperation därför att man har märkt att man har fåttmycket starkt kritik för förslaget. Fakultetsanslagenhar gång på gång utsatts för regeringens sparkrav, ochde är hårt ansträngda , något som Vänster-partiet också gång på gång har påtalat.Resultatet av förslaget kan bli det motsatta, nämli-gen att handledningen av doktoranderna ytterligareförsvagas, vilket ytterligare också skulle försämrakvaliteten på forskarutbildningen. En god handled-ning - , som frågade vad man skallgöra - är den viktigaste garantin för att doktorandenslutför sina studier inom stipulerad tid. Det är detstödet som behöver ses över och förbättras. Det borderegeringen ha lagt ned mer energi och engagemangpå.Jag vill avsluta med att yrka bifall till reservation2 under mom. 1 och mom. 13 och reservation 6 undermom. 14 i UbU7.Jag skall också säga att vi stöder i de-ras tankar på ett grundforskningsavdrag, som faktisktreellt skulle hjälpa oss att finansiera fler doktorand-tjänster och forskartjänster. Det hade varit mycketbra. Det hade kunnat ge ett tillskott på 500 miljonerkronor.Anf. 99 ():Herr talman! Det var en trevlig avslutning på detförra anförandet. Vi tackar för det stödet. Jag villockså passa på att tacka som lämnarutskottet och ansluta mig till de andra kamraterna somhar uttryckt sin sorg över att hon lämnar oss. Det harvarit en trevlig tid.Regeringens förslag när det gäller forskarutbild-ning har väckt ett visst uppseende. Regeringen har ibudgetpropositionen föreslagit en omfattande ochdetaljerad reglering av forskarutbildningen. Manföreslår att ett visst givet antal doktorer skall exami-neras per vetenskapsområde och enhet. Studenter sominte kan göra trovärdigt att de har full finansiering avsitt uppehälle för hela studietiden skall inte antas tillforskarutbildningen. Doktorsavhandling skall intetryckas och publiceras t.ex. som en monografi. Studi-ebidrag skall bara få användas under vissa faser avutbildningen. Rätt till doktorandtjänst de två sista årenskall införas osv.Förslagen, om de efterlevs strikt, skulle leda tilllånga antagningsköer i vissa ämnen, ställa orimligakrav på ställningstagande från institutionerna omskattad finansieringsförmåga hos studenterna ochinnebära ohanterliga uppföljningskrav för kontroll avefterlevnaden av de många reglerna. Regleringarnaskulle initiera underliga konkurrensförhållanden mel-lan sökanden med olika finansieringsmöjligheter ochöppna för en sponsring av studier från företag sominte förefaller särskilt väl genomtänkt.Regleringarna kan komma att missgynna kvinnligasökande, vilka som regel inte har samma fotfäste iinstitutionsforskningen som sina manliga kamrateroch inte kan räkna på samma sponsringsstöd frånföretagen.De utvecklingstendenser inom högskolornas ut-bildningsstrategier som förslaget uppmuntrar kanverkligen väcka till eftertanke. Regeringens förslagkan man med en välvillig tolkning ses som ett försökatt få en effektivare forskarutbildning och en skärp-ning av handledaransvaret, och det kan också vara enmaning till rationaliseringar inom universitet och denhögre utbildningen.Förslaget är emellertid inte bra. Bristerna ärmycket allvarliga om reglerna som det är tänkt skalltillämpas lika över alla ämnen utan hänsyn till skill-nader i utbildningstradition, ämnenas karaktär, antaletstuderande som redan är antagna osv. Bristerna är avden karaktären att det är olyckligt om förslaget medCenterns stöd skulle drivas igenom i riksdagen.Kanske kommer reglerna att kunna uppfattas somallmänna riktlinjer snarare än som strikta regler sommåste följas till punkt och pricka ute på institutioner-na. Statssekreterare har i olika sam-manhang låtit antyda att den möjligheten står öppen.Miljöpartiet vågar inte förlita sig på den här tolkning-en utan avstyrker förslaget så som det faktiskt stårformulerat i propositionen.Herr talman! Jag vill nu ta upp några frågor kringforskningspolitiken. Man brukar skilja ut två olikatyper av forskning. Den ena typen är tillämpad forsk-ning som arbetar med t.ex. produktutveckling förnäringslivet eller studier av mer utredningskaraktärför statliga departement, myndigheter och förvalt-ningar. Den andra är grundforskning som koncentre-ras på utveckling av vetenskaperna och genererar nykunskap och utveckling av de olika vetenskapernasteorier.Inom grundforskningen sker också av naturligaskäl huvuddelen av forskarutbildningen. Den tilläm-pade forskningen har byggts ut kraftigt och förstärktsytterligare genom inträdet i EU och bildandet avforskningsstiftelserna av löntagarfondsmedel. Dentillämpade forskningen använder mer än 40 miljarderkronor . De statliga forskningsråden som sva-rar för anslagen till landets grundforskning disponerarlitet . Det råder en stor obalansmellan grundforskning, den fria forskningen, och dentillämpade beställningsforskningen.Universitet och högskolor är i ett expansivt skedeoch har ansvaret för den fria forskningen och fors-karutbildningen. De har i det här läget två vägar attvälja mellan för att finansiera sin verksamhet.Antingen får de kraftigt ökade resurser via fakul-tetsanslag och forskningsråd och behåller sin kapaci-tet som centrum för den fria forskningen. Eller ocksåkommer de att få ge upp stora delar av den friaforskningen och koncentrera sig mer på beställnings-forskningen.I brist på alternativ har man redan slagit in på densenare vägen. Det som skulle vara högskolans tredjeuppgift, att öka samverkan med näringsliv och sam-hälle, kommer att kväva universitetens och högsko-lornas vetenskapliga potential om man fortsätter påden inslagna vägen. Vi löper risk att just kompetenseninom den fria forskningen, som är av så stort värdeför näringsliv och samhälle att det motiverar en starksamverkan, kommer att försvagas och uttunnas. Vadblir i så fall högskolans tredje uppgift värd? Om manvill låta näringslivet ta del av kunskapens frukt skallman naturligtvis också lägga sig vinn om att skötafruktträdgården.Miljöpartiet förordar väg nummer ett, nämligen attstärka grundforskningen och forskarutbildningen.Vårt förslag är att det skall ske inte genom ytterligarepåslag i statsbudgeten utan genom en omdisponeringav medel genom införandet av vad vi kallar ett grund-forskningsavdrag. Det skall vara ett avdrag som drasfrån anslaget till den tillämpade forskningen vid käl-lan och förs över till grundforskningen. Ett grund-forskningsavdrag på på den del av den tillämpadeforskningen som finansieras via statsbudgeten ochfonder och stiftelser skulle ge ca 1 miljard kronor.Vi har i vår budget föreslagit just detta och kanmed ett genomfört grundforskningsavdrag finansieraen förstärkning av antalet doktorandtjänster med ca2 000 platser, förstärka forskningsrådens anslag förgrundforskning med och dessutom fåmedel över för en utvecklingsfond på 50 miljoner förgrundforskning vid små och medelstora högskolor.Varför kan inte ställa sig bakom det härförslaget? Vi har inte hört något enda argument motförslaget . och har vihört ett stöd från . Anser regeringspar-tiet och att grundforskningen inte behövernågot ökat stöd? Och var står de andra partierna?Fru talman! Jag vill slutligen ta upp den kanskeviktigaste frågan när det gäller prioritering av forsk-ningsområden inom den tillämpade forskningen. Detgäller regeringens anslag till miljöforskningen.En mycket central och viktigt del av svensk miljö-forskning har letts av . Dethandlar bl.a. om mätningar och studier av olika mil-jöpåverkningar inom landet. harkompetens och projekt för att följa olika förändringari miljön och slå larm när verksamheter kan få eller fårallvarliga miljökonsekvenser. Naturvårdsverketsforskningsbudget har varit i storleksordningen 50miljoner kronor . Det kan jämföras med demiljarder som satsas på försvarsforskning, bioteknik,läkemedelsforskning och liknande områden.Nu har regeringen helt enkelt dragit in anslaget tillNaturvårdsverkets miljöforskning. Hela anslaget skallbort, och det skall gälla . Man tänker sigantagligen att denna miljöforskning i fortsättningenskall styras från annat håll, t.ex. från en av de tidigarelöntagarfondsstiftelserna. I statsbudgeten finns alltsåinget anslag alls. Därmed undandrar man möjlighetenatt hantera landets viktigaste miljöforskning i demo-kratisk ordning genom beslut och kontroll av . Det handlar alltså inte bara om pengar. Dethandlar också om ansvaret för miljöforskningen.Förslaget är häpnadsväckande och visar till vårförskräckelse vilken betydelse regeringen tillmätermiljöfrågorna. Neddragningarna på SLU, Statenslantbruksuniversitet, och budgeten i övrigt bekräftarbara bilden. Det råder faktiskt inte några som helstrimliga proportioner i forskningsinsatser när det gällerolika för samhället viktiga områden. Jämför medförsvarsforskning, bioteknikforskning och genteknik-forskning, för att inte nämna medicinsk forskning avolika slag.Årets forskningsbudget visar hur litet intresset ärför miljöforskningen från . Ingen som har läst budgetpropositionen i årskulle komma på idén att utropa: Se, miljöforskningenär ett prioriterat område!Detta är djupt olyckligt i när det största ho-tet mot vårt samhälle är just den samlade miljöförstö-ringen och hotet mot miljön.Från vår synpunkt sett har alltså regeringensforskningspolitik två mycket stora brister. Det handlarom underfinansieringen av den fria forskningen ochforskarutbildningen samt påtagliga brister i hantering-en av den för landet så viktiga miljöforskningen.Anf. 100 SKÅNBERG (kd):Fru talman! Jag står givetvis bakom alla de krist-demokratiska reservationerna, men för att vinna tidyrkar jag bifall bara till reservation 1 under mom. 1 iUbU2, reservation 4 under mom. 2 och 4 i UbU7.Jag hinner för övrigt inte kommentera mer än endel av våra reservationer, men den fulla texten finns ibetänkandetFörst några ord om frågor som tas upp i UbU2,Studiestöd. Inom den högre utbildningen har det sketten kraftig utbyggnad av årsstudieplatserna de senasteåren. Den är angelägen eftersom många studenter somskulle vilja läsa på högskolan utestängs från den möj-ligheten . Därför är vi positiva till en högskole-satsning, men liksom när det gäller vuxenstudiesats-ningen varnar vi för att en alltför hög takt innebär enrisk för att kvaliteten på utbildningen blir lidande,särskilt när ryckigheten är så stor och framförhåll-ningen så liten. Det är inte helt enkelt att hänga med iregeringens svängar när det gäller senarelagda re-spektive tidigarelagda platser.När de s.k. prislapparna som följer med varje platsdessutom urholkas som antalet platser ökarär det omöjligt att upprätthålla samma kvalitet. Vårslutsats blir även här att en hög och jämn utbygg-nadstakt där kringresurser med allt från bostäder tilllärare, lokaler, bibliotek och studieplatser hänger medi utvecklingstakten är det som bäst gagnar eleverna.Därför har vi sagt nej till att tidigarelägga 10 000platser till och föreslår 2 500 plat-ser färre fram till år 2000.Jag måste också få påpeka, som också tidigare ta-lare har gjort, den obegripliga småsinthet som rege-ringen och utskottsmajoriteten visar gentemot defristående teologiska högskolorna. De har begärtsammanlagt 165 platser av de tiotusentals nya högsko-leplatser som fördelas. De fick noll, trots att demycket väl uppfyller de kriterier som ligger till grundför fördelningen. Det här förstärker ju verkligen bil-den av Socialdemokraternas negativa inställning tillfristående högskolor i allmänhet och till teologiskasådana i synnerhet.Vi kristdemokrater hade velat behålla timersätt-ningen för sfi. Regeringens hänvisning till att invand-rare kan få räkna in sfi i ett studieprogram i komvuxoch få studiestöd håller inte. Innan invandraren harnått den kunskapsnivå som är målet för sfi är hanseller hennes kunskaper i svenska i allmänhet för dåli-ga för att det skall gå att bedriva studier på komvux.Det här är en liten och svag grupp, bara omkring3 000 personer, som borde ha skonats från besparing-ar.Låt mig så gå vidare till UbU7 som handlar omforskarutbildningen. Vi kristdemokrater säger ja reformering av forskarutbildningen. Vi säger ja tillfler färdiga doktorer. Vi säger ja till fler doktorand-tjänster med goda, trygga villkor när man arbetar somdoktorand och forskare. Men det här förslaget harenligt vår mening stora brister. Det beror framför alltpå att det inte har remissbehandlats.Regeringen anser att de humanistiska fakulteterna,för det är just kring dem som problemen rör sig, harproblem med forskarutbildningens effektivitet. Vikristdemokrater menar att med hänsyn tagen till desmå resurser som tillförs doktoranderna på dessafakulteter är det i stället anmärkningsvärt att såmycket forskning ändå blir utförd. En stor del avforskningsutbildningen sker ju på doktorandernasegen bekostnad, som kan avsättas vid sidanav ett förvärvsarbete. Så saknade t.ex. av dokto-randerna på de humanistiska fakulteterna regelrättstudiefinansiering under förra läsåret och avdoktoranderna på de samhällsvetenskapliga fakulte-terna.I syfte att höja examinationen bland de 16 000 ak-tiva doktoranderna gör regeringen en särskild satsningpå för de doktorander som i dagsaknar studiefinansiering, men som med fi-nansierade studier kan beräknas nå fram till sin exa-men. Dessutom vill en majoritet, där också kristde-mokraterna ingår, göra en omfördelning så att ytterli-gare tillförs doktoranderna, i syn-nerhet inom de humanistiska ämnena. Vi välkomnardenna omfördelning av de , menvi ser den som en andrahandslösning.Vi är medvetna om tidigare talares invändningaratt det inte är bra att ta av fakultetsanslagen. Vårtförstahandsförslag var att tillföra ifriska pengar utifrån.