prot · GK0990 · 1997-04-16 00:00:00 — Jagtycker alltså att - precis som i den förradebatten som jag lyssnade på - gör ett väldigt stortnummer och en väldig överdrift av den energiom-ställning som kommer att starta.Till min stora besvikelse konstaterar jag också attregeringen trots näringsutskottets och Näringsdepar-tementets aktiva arbete inte lägger fram något förslagom stöd till den svenska varvsindustrin. I utskottetshandläggning har vi klart konstaterat att vi naturligtvisvill ha bort alla subventioner från varvsindustrin överhela världen. Detta var måhända på gång, och är välfortfarande på gång. Men alla intressenter har fortfa-rande inte skrivit under avtalet. Därmed fortsättersubventioneringen av varven ute i och i övrigavärlden.Med anledning av detta har regeringen utrett ochanalyserat situationen. Utredaren som har gjort dettasäger att de svenska varven naturligtvis måste hasamma konkurrensvillkor som varven i övriga värl-den. Han föreslår därmed att vi skall införa ett stödsom är likvärdigt med det som finns i övriga EU.Detta har utskottet tyckt varit riktigt, och förutsatt attett sådant förslag skall komma från regeringen. Det ärnämligen fråga om att verkligen skapa nya, riktigajobb. Det är fråga om att se till att den svenskavarvsindustrin klarar sig . Vi vet om attteknikutvecklingen är snabb också i den här bran-schen. För ca 60-80 miljoner skulle man kunna klaraut den här biten, och åtminstone bli konkurrenskrafti-ga med övriga EU. Självfallet skulle stödet försvinnaså fort som alla stater kan komma överens om attsubventionerna skall bort.Reynoldh Furustrand, som jag antar tycker lika-dant som jag i den här frågan, måste ändå förklara vadsom har hänt. Det är inte acceptabelt att vi samtidigtsom vi diskuterar sysselsättning och arbetslöshet ochförsöker hitta nya jobb inte tar vara på de chanser somär så uppenbara. Vi har fortfarande kunskap om attbygga båtar i det här landet. Här får chansenatt åter kunna få varv som utvecklas i stället för attständigt gå tillbaka.I kommande motioner kommer attföreslå ett införande av ett varvsstöd i avvaktan på attövriga kommer överens om borttagandet avdessa subventioner.Jag yrkar bifall till reservation 3.Anf. 83 ():Fru talman! På en begränsad planet kan man inteha en tillväxt som är obegränsad. Jordens begränsaderesurser sätter också gränser för näringslivets expan-sionsmöjligheter. Den enda verkliga produktion somsker är den som pågår i växternas fotosyntes. Denenda, ur mänskligt perspektiv, eviga energikällan ärsolen.Fru talman! har här i kammaren diskuteratsjordbruksutskottets betänkande På väg mot ett eko-logiskt hållbart samhälle. Låt oss inte stanna där utanfortsätta att tala i dessa termer nu när vi skall tala omnäringslivet. de gröna kallar också följd-riktigt sin motion för Ett ekologiskt hållbart närings-liv.Vi vet att de biologiska processerna ingår i natur-liga kretslopp som bygger på principen uppbyggnad-nedbrytning-ny uppbyggnad. De drivs av solensenergi och är effektiva och produktiva i ordets egent-liga mening. Den industriella produktionen däremotbedrivs ofta genom att man går raka vägen från gru-van, via konsumenten, till avfallshögen. Målsättning-en måste nu vara att omvandla industriprocessernaoch varuflödet till industriella kretslopp. Detta kräverstora men nödvändiga förändringar.Hushållningen med naturresurser måste förbättras.Varor och material måste ingå i återanvändnings- ochåtervinningssystem med minimala svinn. Produkternamåste vara lätta att demontera, och produktionspro-cesserna måste fungera som slutna system, vilketmedför att mängden föroreningar, molekylsopor,minskas till nära noll. Det är också det som är inne-hållet i begreppet hållbar utveckling.Grundprincipen för det hållbara samhället är attdet som är hållbart långsiktigt också blir lönsamtkortsiktigt. är det ofta tvärtom. Näringslivetstimuleras därmed till att producera icke ekologisktanpassade varor på ett icke-hållbart sätt. För att kom-ma till rätta med det krävs en grundläggande grönskatteväxling, dvs. sänkta skatter och avgifter påarbete och höjda skatter på energi, råvaror och ut-släpp.Vi upplever att nästan samtliga partier tagit dennalösning till sina hjärtan, varför vi börjar se en ljusningi tunneln både vad beträffar arbetslösheten och nä-ringslivets utveckling för ett ekologiskt hållbart sam-hälle. Den omställning av samhället som behövs ska-par tiotusentals jobb, kanske hundratusentals jobb.Men mest ger ändå arbetstidsförkortningen. Vi harräknat med att den kan ge 200 000 jobb bara genomatt arbetstiden sänks i veckan.Fru talman! Vi får inte glömma att människan in-går i detta kretslopp. Ett socialt hållbart näringsliv ärdärför det inslag i väven som kan möjliggöra detekologiskt hållbara näringslivet. Vi i Miljöpartietanser att näringslivet även skall vara socialt hållbart.Näringslivet är en naturlig del av samhällets socialastruktur. Små företag, självstyrande företag och ko-operativa företag är ofta en del i ett socialt samman-hang där delaktighet och ansvarstagande omfattarnågot vidare än enbart vinstmaximering. Därför är detviktigt att stimulera dessa typer av företag.En viktig dimension i näringslivspolitiken är attmänniskor - samhället är ju ändå till för människor -känner att de kan påverka, vara delaktiga och haöverblick. Alla dessa förutsättningar för ett samhälls-engagemang motverkas när näringslivet globaliseras,ägandet flyttar långt bort från dem som berörs avverksamheten och strukturerna blir otydliga och ano-nyma.Självtillit är ett grundbegrepp för den gröna inter-nationella rörelsen. Självtillit innebär ett stort mått avoberoende från maktcentrum. ser vi en utveck-ling som leder bort från självtillit, ansvarstagande ochdelaktighet. Vi har alltmer fått ett näringsliv som inteär socialt hållbart. Men det finns ljusglimtar.I diskuteras just nu en regional småföre-tagarbörs, Mittbörsen eller . Förslaget går utpå att etablera en eller möjligen två småföretagarbör-ser i . Det är ett sätt att finna en infrastrukturför det regionala ägandet och kunna agera på en lokalhandelsplats. Både för placerare och småföretag blirdet en kick att arbeta nära människorna. Alla kännersig delaktiga och kan vara med och påverka. Mansatsar och riskerar hellre pengar på den lilla företaga-ren på orten än i ett företag på andra sidan jordklotet.Många vill hellre placera sina pengar i regionen somen garanti så att regionen utvecklas i stället för attutarmas. Det kallar jag en långsiktig utveckling - ettekologiskt hållbart näringsliv - eftersom produktionoch konsumtion kommer närmare varandra och trans-porterna minimeras.I det förslag som jag har fått i min hand tas ocksåregionala branschorienterade investmentbolag upp.Man föreslår helt logiskt att som pilotprojekt skulleman kunna starta med inriktningpå industriell miljöteknik samt Energiinvest Mitt ABmed inriktning på den nya generationens miljövänligaenergiprodukter. Som ni hör kommer detta från mitteget län, , som ligger i Mittsverige ochMittnorden.När vi var uppe i Åre fick vi också höra om Nor-dens gröna bälte som går från i ochända över till . Detta är bara en del i det hela.Det finns mycket mer att hämta i det här dokumen-tet som är ett förslag från näringslivet i . Därvill man satsa på kreativitet och innovationer somgynnar det småskaliga och ökar riskkapitalet för dem.Vi i vill underlätta för småföretagareatt starta eget. Enligt uppgift från patentbyråerna ärdet huvudsakligen de små företagen och de enskildauppfinnarna som står för de omvälvande förnyelserna,medan storföretagen svarar för vidareutveckling avredan gjorda genombrott. Här behövs förändringar iregelsystemet så att de små och kreativa inte motarbe-tas. Regelsystemet måste förenklas. Man kan kanskeockså undanta dem från momsinbetalning under detförsta året när ett nytt företag startas. Man måste alltsåhitta andra lösningar.Något helt nytt som vi föreslår är starta-vårat-bidrag för dem som ingår i kooperativ. När en gruppformas för att starta ett gemensamt ägt företag kan junågon i gruppen har rätt till starta-eget-bidrag, medanandra i gruppen har arbete och därmed ingen rätt tillsådant stöd. Konsekvensen kan bli att gruppen får ensämre kompetensmässig sammansättning. Det skulleundvikas om samtliga medlemmar fick rätt till stöd.Det skulle framför allt leda till fler etableringar. Mil-jöpartiet föreslår att regelsystemet ändras så att ar-betsförmedlingen kan bevilja starta-vårat-bidrag vidkooperativa etableringar. Detta för osökt över till enmodell som provats med framgång i men somursprungligen kommer från Bangladesh.Fru talman! Jag vill gå in på ämnet nätverkskredit.Kortfattat kan nätverkskredit beskrivas på följandesätt. Den är uppbyggd på att fem arbetslösa kvinnor -det är riktat till kvinnor - får tillsammansfrån staten. Gruppen prioriterar och stöttar varandrasprojekt fysiskt, psykiskt och socialt, och medlemmar-na kan låna var som återbetalas på tre år.Inte kan lånas ur potten. Gruppen stårsolidariskt ansvarig för lånet. sparargruppmedlemmar var för att kunna användadem till kurskostnader, inköp av nyttoföremål etc.Gruppen präglas av solidaritet och samarbete. Grup-pen löser de problem som uppstår. Man möts ofta,och man samlas kring minst ett projekt åt gången. Detkan vara högst två, man vill inte ha fler.Nätverkskredit lär genom aktivt deltagande i egnaoch andras etableringskontakter hur man skall byggaupp en näringsverksamhet. Som ni hör är detta merhjälp till självhjälp. Det är inga stora belopp. Men detär just dessa som har kommit på sidan om och somman inte räknar med när det skall ges lokaliserings-stöd t.ex. Detta är en mikrokreditverksamhet. Denpassar lika bra i i-land som u-land. Den här verksam-heten har spridit sig som ringar på vattnet. var man uppe i 25 projekt. är manuppe i ett femtiotal.Senast i går talade jag med en kvinna i , idet fylke där ligger. Det är alltså så nära huvud-staden, men det finns ändå ett behov av detta. Honberättade att hade tre förfrågningar om attstarta nätverkskredit kommit till henne.Det senaste i detta handlar om invandrare och detflerkulturella . Jag har fått ett telefax på 50sidor om vad som händer på det här området. I betän-kandet talar vi ju om att det är viktigt att satsa påinvandrare och kvinnor. I i tar manupp att man skall satsa just på invandrare, och speci-ellt på kvinnor. Man börjar med att lära upp ledare påasylplatserna där de bor. Man lär upp cirka tolv leda-re. Kring varje ingår sedan fyra personer, men det fårinte vara släktingar. Så går detta i fyra faser tills destår på egna ben. När de väl står på egna ben kan degå ur nätverket, och då kan nya komma in. Och dettabestämmer man helt och hållet själv. Jag tycker att detär en suverän modell.Man har också vänt sig till samer och till invand-rare i . På finns det t.ex. finlända-re och samer. Man har fått mycket goda resultat, ochman jobbar utifrån både sociala och kulturella skill-nader.Vi skall åka till . Jag hoppas attvi får träffa de människor som jobbar på ett annat sättregionalt, inte bara oljeföreträdare och de som körmed gas. I det här fallet handlar det nog om att gasa ien annan skala. Jag ser det som mycket framgångsrikt.Gro har skrivit i ett förord bok att det här är någonting som hon verkligen trorpå. Det är en bankverksamhet i nätverksform. Baraunder den tid som hon har varit med - -har 200 kvinnor startat bra verksamheter. Det härläggs inte ned, utan det sprider sig hela tiden.I har vi en bit kvar innan vi kan starta ensådan här kvinnobank. Där alla nätverkskrediter gårihop har man i startat kvinnobankens . Det roliga är att det startade i lilla Lofoten iglesbygden. Jag menar att det verkligen finns möjlig-het här i att ta efter. Jag vet att det har varituppe i de nordiska länderna, i , ochNorge. Men det har inte slagit igenom.Det finns ett projekt i . Det finns i ,och det ger mig hopp för framtiden.Med detta vill jag yrka bifall till reservation 4.Anf. 84 ():Fru talman! Näringspolitiken handlar ju om väl-digt mycket mer än det som näringsutskottet har atthantera i det dagliga riksdagsarbetet. Det handlarmycket om frågor som hanteras i arbetsmarknadsut-skottet, utbildningsutskottet, skatteutskottet och fi-nanspolitiken.All den här politiken sammantaget bildar vad vibrukar kalla för ett näringspolitiskt klimat. Det är detklimatet vi diskuterar . Vi diskuterar hur det skallförbättras och hur man kan förändra det för att under-lätta för företag och företagande. Därför kanske en delav inläggen också berör andra områden än de somligger inom näringsutskottets hank och stör. Men dettror jag är oss förlåtet som denna.Det handlar om att åstadkomma ett riktigt klimatsom gör att vi får fram nya företag, att vi får framväxande företag bland dem som redan finns. På detsättet genereras nya resurser som behövs för att klaraav angelägna områden som vård, omsorg, skola ochsjälvklart också för att klara av våra löner så att visom privatpersoner kan leva ett drägligt liv.Den förfärande höga arbetslösheten som vi har attbrottas med i vårt land är på något sätt betyget för hurvi har lyckats. Man får säga att vi under ganskamånga år tyvärr har misslyckats med att föra en eko-nomisk politik, en näringspolitik, som gör att vi klararav att erbjuda alla de människor som vill arbeta ettriktigt arbete.Men den rådande arbetslöshetskrisen är egentligeninte ödesbestämd. Antalet arbetstillfällen som vi harär inte en gång för alla givet. Det finns inte någonnaturlag som talar om vad antalet skall vara. Det finnsalla möjligheter att genom en riktig politik se till attantalet arbetstillfällen ökar. Jag tror att den här debat-ten vinner på att vi alla ställer oss frågan: Vad är detegentligen som skapar nya jobb?När jag går tillbaka kommer jag för min del framtill att nya riktiga jobb uppstår när enskilda människorfinner det vara mödan värt att starta en liten verksam-het eller att utveckla den verksamhet man har.I så fall, om man instämmer i den uppfattningen,handlar politiken om att göra trösklarna så låga sommöjligt, så att det blir så enkelt som möjligt för denenskilde att starta och driva en verksamhet och för detbefintliga företaget att växa.Min uppfattning är att den socialdemokratiska re-geringen förefaller vara paralyserad när det gällerarbetslösheten. Man klarar inte av att hantera situatio-nen. Det man nu hamnar i är nya möjligheter förmänniskor att lämna arbetslivet. Det tycker jag är enväldigt defensiv politik.Det berättas att det kom ettbrev till den amerikanska presidenten från den dåva-rande chefen för patentverket. Där stod det: Bästeherr president! Det är nu tid att lägga ned patentver-ket. Allt som kan uppfinnas är nu uppfunnet.Historien har naturligtvis visat att det är fel. Förvarje dag som går utförs det mer och mer arbete ivärlden. För politiken handlar det om att organiserasamhället på ett sådant sätt att det blir så lätt sommöjligt att starta och driva företag.Christer Eirefelt var tidigare inne på skillnadenmellan retorik och faktisk politik när det gäller densocialdemokratiska regeringen. Det förefaller som omman i har en avdelning som utfor-mar de flotta anförandena och producerar floskler ochen annan avdelning som utformar politiken.Jag tror att man skulle vinna på att försöka integ-rera de här verksamheterna så att man talar om en ochsamma sak, så att det finns ett samband mellan deretoriska poängen, de högstämda parollerna och denpolitik man verkligen för.Nya företag skapas bara när enskilda människorfinner det vara mödan värt att starta eller utveckla ettföretag. Politiken måste inriktas på att sänka trösklar-na som hindrar oss som enskilda människor att för-verkliga idéer och uppslag. Den här insikten, menarjag, måste slå rot också i regeringen.Om man inte går tillbaka till grundfråga om vaddet egentligen är som skapar nya arbetstillfällen riske-rar man att hamna snett när det gäller politiska åtgär-der. Exempel på det är det nu aktuella förslaget omförtidspensioneringar, Kalmarmodeller och diskussio-ner om arbetsdelning. Det finns en risk för att mansatsar både pengar och resurser på att få bort såmånga människor som möjligt ur statistiken, i ställetför att satsa på att få fram nya verkliga arbetstillfällen.En sådan statistikpolitik tror jag är fel. Den är fel-aktig eftersom den gör att vi använder våra resurserpå ett felaktigt sätt. I ett längre perspektiv klarar viinte av att få intäkter till sådana angelägna verksamhe-ter som vård, omsorg och skola, som vi ju alla vill slåvakt om.Sedan 1970 har ekonomin i utvecklatssämre än i andra industriländer. Om tillväxten hadevarit densamma i som genomsnittet i Västeu-ropa hade varje svensk haft ensammantaget högre levnadsstandard på 250 000 kr.För en liten familj med två barn handlar det om1 miljon kronor. Inkomsten för varje svensk, spädbarnsom hundraåring, hade 1994 varit i genomsnitt3 högre , om vi hade haft sammatillväxt som andra industriländer har haft sedan 1970.Det säger en del om vikten av att vi förmår drivaen riktig politik. Även om vi som har arbete tycker attvi lever på en hygglig nivå är det långsiktigt omöjligtatt fortsätta att halka efter på det här sättet.Hur skall då en bättre politik se ut? För mig somkristdemokrat handlar det om några punkter som jagvill ta upp.Det handlar om stabila spelregler. Det har vi dis-kuterat . Det är klart att varje politisktparti har sina svar på hur spelreglerna skall se ut, ochjust de skall vara stabila. Här ligger det naturligtvis enmotsättning i det politiska systemet som motverkarjust stabila spelregler.Jag tror att det är oerhört angeläget att det inte blirtvära kast och snabba förändringar som försvårar.Den som är småföretagare har tillräckligt stora pro-blem med att manövrera sig på marknaden och medatt klara av de förändringar som sker på marknaden.Man skall inte dessutom behöva hålla ettöga på det politiska systemet och på vad politikernakan hitta på.Det handlar om att gynna sparande och skapaskatteregler som inte missgynnar investeringar i före-tag i förhållande till riskfritt sparande. Det handlarmycket om tillit och förtroende i ett samhälle när detgäller möjligheterna att starta företag.Lennart Beijer var i sitt inlägg inne på de förhål-landen som råder i . Hurdant är det klimatsom gör att många småföretag växer fram där? Jagtror att det en hel del handlar om tilliten och förtroen-det i de små sammanhangen liksom - det fick vi ocksålära oss, - om kapitalbildningen. Manhar mycket pengar sparade, antingen i familjen ellertillsammans i släkten. Det har varit ganska lätt att fåmänniskor att ställa upp för varandra när de startar iliten skala, utan att göra sig beroende av banker ochdra på sig stora räntedragande skulder.Jag tror att det finns också övriga viktiga områdennär det gäller att åstadkomma ett sådant klimat. Dethandlar bl.a. om lönebildningen, om underlättande avde ungas inträde på arbetsmarknaden liksom natur-ligtvis om utbildningsfrågorna. Varför inte skapamöjligheter för var och en att bygga upp ett utbild-ningskonto? Arbetsgivaren och staten kunde tillsam-mans med en avdragsrätt för arbetstagaren möjliggörauppbyggandet av ett konto att använda för den konti-nuerliga utbildning som jag tror kommer att krävas iframtiden.Vi behöver en bättre arbetsrätt, och vi behöverklargöra statens roll, som är att besluta om och beva-ka spelreglerna, framför allt inte att själv driva före-tag. Det handlar om att avskaffa den förlängda ar-betsgivarperioden. Detta har berörts tidigare i debat-ten. Jag tycker att det är en mycket viktig åtgärd.Motsatsen, dvs. fördubblingen av den tid under vilkenarbetsgivaren har ansvar för de anställdas sjukersätt-ningar, är helt fel signal. Det gäller någonting som vigemensamt skall kunna bära.Det handlar om att avbyråkratisera och naturligt-vis om att öppna den privata tjänstesektorn. Där finns,med statsministerns ord, framtidens arbetstillfällen.Det vore, som statsministerns sagt, korkat att bortsefrån tjänstesektorn. Det är där som framtidens jobbkommer. väntar vi på åtgärder. Jag hoppas attReynoldh Furustrand i sitt anförande kommer attberöra tjänstesektorns roll.Anf. 85 () replik:Fru talman! Det är intressant att även GöranHägglund tar upp . Jag tror att han må-hända har rätt i att italienska familjer har det hyggligtställt, i varje så pass att de vet att de kan satsa detillgångar som de eventuellt har. Men måste väl hålla med om att det i den svenskadebatten måste framstå som något förbryllande i klarar att starta nya företag, trotsden hårda beskattning, de så pass höga löner och denhårda arbetsrätt som man där har.Göran tog också upp arbetsgivarinträdetvid sjukdom. Jag håller med om att det är en av defaktorer som försvårar för i varje fall små före-tag att anställa nya medarbetare. För små företag medt.ex. upp till fem anställda är detta ett bekymmer. Demåste väldigt noga veta vem de anställer, eftersom deriskerar att få betala dennes sjukdom i 28 dagar.Vi har från vår sida föreslagit att småföretagarnaskulle särbehandlas genom att arbetsgivarinträdet fördessa helt enkelt slopas. Huruvida gränsen skall drasvid fem anställda eller någon annanstans får man väldiskutera, men om är med på detta,skulle vi kanske kunna komma en bit framåt på vägen.Jag tycker dessutom att människor som har jobbati kanske skall ges möjlighet att tidigare gå ipension. Jag tycker att den idén förhånas alltförmycket. Tycker inte att det mednuvarande arbetslöshet och med tanke på att dagens60-åringar har jobbat ligger något i att gedessa en chans att gå i pension ?Anf. 86 () replik:Fru talman! Både och jag kommerfrån , och vi behöver egentligen inte se ändabort till för att se skillnaden mellan olika regi-oner. Av exemplen kontra ochnorra kontra södra kan man möjligendra den lärdomen att vissa områden har en sådankultur att det där går att driva företag nästan oavsettvilka förhållanden som råder, medan det inte går iandra områden. Man måste därför sänka trösklar ochse till att regelverk och skattepolitik är riktigt utfor-made, så att man också i de områdena kan få en kultursom utvecklas och som ger möjlighet till nya ochväxande företag.Vad gäller sjuklöneperioden tror jag att vi är över-ens om att den ordning som råder är orimlig.Det är viktigt att man kommer tillbaka till denkortare period som gällde tidigare. Jag tycker för att detta skall gälla alla företag. Det handlar intefrämst om företagen utan om de enskilda människor-na. Vi riskerar att skikta människor utifrån de fysiskaförmågor de har. En enskild människa som är kropps-ligt svag kommer kanske inte att ha sam-ma möjlighet att få jobb som den som är - om ut-trycket tillåts - ett fysiskt praktexemplar. Då hamnarvi i en människosyn som jag inte vill se etablerad ivårt land.Anf. 87 () replik:Fru talman! och jag blir kanskealltför överens, smålänningar som vi är. Men hur blirdet om vi skulle få välja? Låt oss säga att alla önskaratt arbetsgivarinträdet helt skulle tas bort men att detav ekonomiska skäl inte går att genomföra, åtminsto-ne inte just nu! Har vi då en chans att ta bort det åt-minstone för de mindre företagen? Tycker inte GöranHägglund och att det skulle varaintressant att gå den vägen?Det skulle dessutom vara intressant att veta vilkenhumanitet som skulle vilja visa närdet gäller att ta hänsyn till den äldre arbetskraft somhar jobbat länge, som känner sig sliten och gärnaskulle vilja lämna över till yngre kolleger?Anf. 88 () replik:Fru talman! Det är lätt att svara på frågan om detär bättre att undanta de mindre företagen. Det är un-gefär lika lätt som att svara på frågan om man hellreär frisk och rik än sjuk och fattig. Det är klart att detär bättre att skona de mindre företagen än att inteskona några.När det gäller förtidspensionering är jag av olikaskäl rädd. Vi kan i fikarum och lunchmatsaler, överhuvud taget på arbetsplatserna, komma att skapa enstämning där den som har uppnått ellerligger strax däröver känner att han eller hon nog helstbör gå hem, därför att han eller hon upptar ett arbetesom rätteligen borde tillfalla någon som är yngre.