prot · GK09114 · 1997-06-04 00:00:00 — Alla människor harfaktiskt rätt att vara med på arbetsmarknaden.Fru talman! Slutligen är det kanske litet postfestum att diskutera det här betänkandet just i dag.Inom två veckor skall regeringskonferensen vara klar.Väldigt många av de förslag och synpunkter somligger i motioner här har ju regeringen de facto be-handlat i riktlinjerna inför regeringskonfe-rensen. Det gör att det kanske är den sämsta tänkbaratidpunkten att just gå in på de olika detaljernanär positionerna är utmejslade från medlemsländerna.Det handlar om en slutförhandling.Vi moderater har fem reservationer. Jag vill yrkabifall till reservation 17 under mom. 54. Jag står na-turligtvis bakom de övriga fyra reservationerna, meneftersom det är den första yrkar jag bara bifall tilldenna.Anf. 192 BO ():Fru talman! En bättre framtid för alla folkär vad egentligen handlarom. Mitt ibland alla teknikaliter om olika pelare,superkvalificerade majoriteter, vanliga majoriteter,konstruktivt avstående och flexibel integration hand-lar det om så konkreta och för oss människor viktigating som fred, god miljö och färre brott.Folkpartiets vision av är ett därdemokratiska stater samverkar för att säkra friheten,freden, rättsstaten och marknadsekonomin. Byggste-narna består av ett växande ömsesidigt beroende ochav åtgärder som knyter länderna närmare varandra.Vårt mål är ett där krig mellan länder blir likaorimligt som krig mellan oss svenskar och våra nor-diska broderfolk och där inte inre motsättningar iländer slutar i blodbad som skett iresterna av Jugoslavien.Det socialdemokratiska partiet och den socialde-mokratiska regeringen har inte närmat sig vare sig EUeller regeringskonferensen med någon större entusi-asm. Där vi liberaler sett möjligheter har socialdemo-kraterna mest sett problem som måste hanteras pånågot sätt. Rättesnöret är då inte att förutsättningslöstanalysera vad som bäst gynnar och Europaoch på grundval av den analysen agera offensivt.Den överordnade strategin för regeringen har mednågra undantag varit att passa in i det längsta för attsedan, när det blivit ofrånkomligt, försöka fatta beslutsom först främst syftar till att minimera problemen fördet egna partiet.Det besked om EMU som regeringen sent omsiderpressat fram är förstås det främsta exemplet på detta. Istället för ett ledarskap är det ett ängsligt stirrande påopinionssiffror. Vi har frågor som: Är EMU bra ellerdåligt för ? Vore det bra eller dåligt för Sveri-ge att vara med från den sannolika starten om ett ochett halvt år?På dessa självklara frågor kommer det allt slingri-gare svar från statsråden. i riksdagensEMU-debatt kommer att utveckla vårsyn på det besked som regeringen efter så stor våndakommit fram till. Vår uppfattning i sakfrågan framgårtydligt i de reservationer som vi och stårbakom i dagens betänkande.Den europeiska unionen har efter andra världskri-gets slut haft tre uppgifter som varit viktigare än allaandra. Den första var det som ledde fram till att EUbildades, nämligen önskan att läka såren i ochdra in , och även , i de demokratiskaländernas krets och få ett slut på de ständiga krigenmellan och Frankrike.Under 70-talet fick EU en andra viktig uppgift -att efter diktaturernas fall i , ochPortugal snabbt integrera dessa länder i det europeis-ka samarbetet och därmed ge demokratin ökade möj-ligheter att slå rot också i de länder som styrts avmilitärjuntor och fascistiska regeringar.Båda dessa historiska uppgifter har EU klarat påett utmärkt sätt. Den tredje viktiga uppgiften står EUinför . Det är att efter murens fall se till att också deländer som levt under kommunistisktförtryck får vara med i samma europeiska union somvi i och därmed öka chanserna att demo-kratin består och utvecklas i , Centraleuropaoch Östeuropa.Från sida har vi envist upprepat attregeringskonferensen, som ni närmar sig sitt slut,måste resultera i sådana ändringar i unionens strukturatt dessa länder ges verkliga möjligheter att bli med-lemmar inom de kommande fyra till åtta åren.Nu är det kvar tilltoppmötet i , och institutionella frågornasom rör maktbalansen och medlemsregeringarnasinflytande hör till de sista svåra knäckfrågorna. Detligger i sakens natur att stora viktiga frågor avgörs isista minuten, eller t.o.m. strax efter.Ännu finns det tyvärr inget färdigt förslag till nyttEU-fördrag som skulle kunna förverkliga den liberalavisionen om ett EU som relativt snabbt kan växa tilldrygt 25-30 medlemsländer och som skulle klara attupprätthålla freden och säkerheten på vår kontinentoch effektivt lösa gränsöverskridande problem.Men jag kan ändå konstatera att det i det nya hol-ländska utkastet till fördrag finns med som ett alter-nativ ett förslag om s.k. dubbla majoriteter som entänkbar lösning, något som ligger nära det vi Folk-partiet förordat som en lösning på motsättningarnamellan de befolkningsmässigt större länderna ochländerna med mindre befolkning. Till ett kvalificeratmajoritetsbeslut i ministerrådet skulle fogas ett kravpå att majoriteten består av regeringar som represen-terar länder med en majoritet av unionens befolkningbakom sig. Det har ibland nämnts mycket höga siffrorvad gäller andel av befolkning. Denna extrahöga majoritet finner vi i inte nödvändig.Vi har hävdat att beslutsreglerna måsteändras om ett stort antal mindre länder skall kunna blimedlemmar, även om det i något avseende kan mins-ka och andra små staters inflytande jämförtmed några tänkta, men inte sannolika, alternativ.Regeringens låga profil i denna för ochEU:s utvidgning så viktiga fråga beror i sämsta fall påbristande engagemang och i bästa fall på förhand-lingstaktik. Det kan i det senare fallet tilläggas att dendanska regeringen och det danska gjort enannan bedömning. Från danskt håll har man öppetförordat en lösning som ligger nära den som vi längeförordat.Demokratin och freden är vårt viktigaste mål medEU, men vi har också slagits för att EU måste bli ettkraftfullt instrument för att lösa andra gemensammaproblem, som den gränsöverskridande miljöförstö-ringen och den internationella brottsligheten, främstinom narkotikaområdet. Här, menar vi, har Sverigesförhandlare på riksdagsmajoritetens uppdrag använtsin begåvning och sin energi till att motarbeta det somborde vara svenska intressen.Regeringen har ju förhållit sig kylig till tanken påatt få fler gemensamma beslut inom tull- och polisom-rådet, som om det vore ett större problem att Europaspoliser samarbetar över nationsgränserna än att Euro-pas brottslingar gör det. tyder det mesta ändå påatt det blir en reform i den riktning vi i Folkpartietförespråkat, vilket skulle innebära att delar av detmellanstatliga rättsliga polisiära samarbete som nuligger i den s.k. tredje pelaren flyttas över till gemen-samhetssfären. Om det blir på det viset är det inte densvenska regeringens förtjänst.Ett annat område där vi liberaler vill se mer effek-tiva beslutsregler gäller möjligheten att använda eko-nomiska styrmedel i miljöpolitiken. Från vår egendebatt och inhemska erfarenheter har vi lärt oss attdessa styrmedel är mycket effektiva. Ett av problemenmed dem är att vissa länder kan skaffa sig kortsiktigakonkurrensfördelar genom att låta bli att införa förmiljön nödvändiga skatter.EU har förutsättningar att bli världens bästa mil-jöorganisation och en stark politisk kraft för att ta tagi de svåra gränsöverskridande miljöproblemen. Detkräver förstås att man använder sig av det som ärEU:s unika styrka - möjligheten att fatta vissa beslututan att alla ingående länder är med på det.Tyvärr har regeringen och i ställetför att konstruktivt verka för ett borttagande av dennuvarande vetorätten mot införandet av miniminivåerför bl.a. koldioxidskatter i stället lierat sig med demsom helst inte vill göra någonting. med goda minne låtit de svenskaförhandlarna agera för att som ett av mycketfå EU-länder skall få öka utsläppen av koldioxid -detta som en följd av den olycksaliga förtida kärn-kraftsavvecklingen. Detta är inte i samklang med deinternationella överenskommelserna och strider fram-för allt mot alla anständiga miljöhänsyn.Min och uppfattning är att de globalamiljöhoten måste tas på stort allvar och att det börvara en prioriterad uppgift för att verka för engemensam lagstiftning med skärpta minimiregler ochobligatoriska miljöavgifter. Detta är viktigt för attmotverka framtida miljökatastrofer, men också försvensk industris konkurrenskraft.I det förslag som det holländska ordförandeskapetlagt fram ingår glädjande nog idén omborttagande av enskilda länders vetorätt mot minimi-nivåer för miljöskatter. Det är bra, tycker vi. Men vadskall den svenska socialdemokratiska regeringengöra? Skall man lägga in veto mot en sådan förbätt-ring av miljöpolitiken, eller skall man hålla tummarnaoch hoppas att något annat land skall göra det, så själv slipper skylta med sin miljöfientliga poli-tik?En liten framgång kan vi miljövänner kanske räk-na in. Det gäller frågan om förstärkt miljögaranti ochmöjligheterna för ett enskilt medlemsland att undervissa villkor gå före unionen och införa strängaremiljöregler. I rättvisans namn skall här noteras att densvenska regeringen av allt att döma har arbetat fördetta.En annan tänkbar framgång, som ligger oss libera-ler särskilt varmt om hjärtat, är förstås frågorna omöppenhet och offentlighet. har lyckats flyttafram positionerna så pass att EU nu förefaller ta tre-vande steg mot de principer för allmänhetens insynsom infördes i vårt land för sju åtta generationer se-dan. Den kamp som de yngre mössorna lyckades såväl med då kan nu i bästa fall ge resultat på europeisknivå. Offentlighet och inte hemligstämpel kan blihuvudregel för EU, men mycket återstår. Än har desvenska förhandlarna inte lyckats övertyga de andrarunt förhandlingsbordet om att öppenheten inte baraskall gälla flertalet handlingar som upprättas inom EUutan också de som kommer in till EU:s olika organ.Fru talman! Inom utrikespolitikens område före-faller en del steg framåt kunna tas. Det finsk-svenskainitiativet om att föra in de s.k. Petersbergsuppgifter-na i fördraget är ett sådant steg. Försöken att förstärkaEU:s möjlighet att skaffa sig bättre information ochanalyser är ett annat framsteg. På ytterligare någrapunkter kan det ske förbättringar.Som en förutsättning för att EU skall få mer be-slutskraft inom detta område kommer det dock attkrävas att de olika medlemsstaterna restriktivt använ-der möjligheten att stoppa beslut på grund av att destrider mot något vitalt nationellt intresse.Om EU i en del avgörande frågor behöver merbeslutskraft - för att klara freden, för att förbättramiljön eller för att bekämpa grov internationellbrottslighet - vore en bantning på sin plats på andraområden, särskilt när det gäller sådant som storlekenpå jordgubbar, regler för gräsfrösorter och annat denenskilde kan ta ställning till själv.Inför och under regeringskonferensen har vi iFolkpartiet därför föreslagit att skall verka föratt stärka den s.k. subsidiaritets- eller närhetsprinci-pen, som kan sägas innebära att besluten skall fattaspå lägsta effektiva nivå. Det innebär t.ex. att det ärden enskilde som avgör om storleken på jordgubbenär lämplig eller inte, att i fåravgöra hur långa busslinjerna i det länet skall varaoch att det är riksdag som får avgöra omSystembolaget skall vara kvar i eller inte.I andra fall är det EU som är den lägsta effektivabeslutsnivån, som när det gäller att motverka miljö-farliga utsläpp eller knarkhandel över gränserna. Föratt ta ett konkret exempel finner vi i detmycket olyckligt att de svenska förhandlarna hittillsinte har utnyttjat chansen att förstärka rätten att drivaen nationell alkoholpolitik i de pågående förhandling-arna. Hade närhetsprincipen tillämpats konsekventredan nu hade vi sluppit oroa oss över att EU-medlemskapet kan betyda negativa saker för svenskalkoholpolitik.I förhandlingarna har framför allt ochStorbritannien velat att EU skall skärpa närhetsprinci-pen. Detta har då inte fått något stöd av de svenskaförhandlarna. De har förstås inte handlat på eget be-våg utan fullföljt det uppdrag de fått av regeringenoch riksdagsmajoriteten.Men det är litet märkligt att de inför EU-medlemskapet så kluvna socialdemokraterna inte villslåss för att EU bara skall ägna sig åt de frågor därEU-nivån innebär bättre beslut. Denna kamp har manöverlåtit åt bl.a. oss i att föra. Vi tar gärnastriden för närhetsprincipen eftersom vi sedan gene-rationer är övertygade om att beslut skall fattas pålägsta effektiva nivå. Men för bl.a. folkhälsan i vårtland och för Europatanken vore det naturligtvis braom vi hade fler med oss.I det utkast från det holländska ordförandeskapetsom jag nämnde i samband med miljöfrågorna finnsdet förstärkningar av närhetsprincipen. Det är bra.Men jag vill ställa två frågor till utrikesministern - tvåfrågor som jag hoppas få svar på under denna debatt.Kommer regeringen vidhålla sin negativa syn på enförstärkning av närhetsprincipen i fördraget? Kommerregeringens förhandlare få i uppdrag att motarbetaden holländske ordförandens förslag?Fru talman! Jag har i detta anförande sökt lyftafram de frågor vi tycker är allra viktigast i dagens EU-diskussion. Det är tråkigt att den iså många av dem antingen är passiv eller för en fel-aktig politik - felaktig om man tycker att beslut skallfattas på rätt nivå och om man månar om svensktinflytande på lösningen av viktiga europeiska pro-blem.Fru talman! Jag står förstås bakom alla de reser-vationer som har anmälts i utskottet av våra företräda-re, men vill för att förkorta voteringarna i morgonyrka bifall till reservation nr 1 och nr 9.Anf. 193 () re-plik:Fru talman! Som upplysning för våra åhörare, i detfall det finns några, vill jag bara med anledning av detBo Könberg sade precisera den moderata ståndpunk-ten vad det gäller miljöskatter, så att den blir väl ochtydligt känd. Vi vill verka för miniminivåer vad detgäller koldioxidskatt. Vi vill inte verka för majoritets-beslut i skattefrågor inklusive frågan om miljöskatter.Vi tycker att det är en skandal att regeringverkade för ökade koldioxidutsläpp.Anf. 194 BO ():Fru talman! På den sista punkten är det lätt att in-stämma med . Jag delar helt ochhållet den uppfattningen. På de två första tror jag attdet som sade bekräftar vad jagframförde, nämligen att i det här fallettillsammans med socialdemokraterna som de två endapartierna i denna kammare är emot att ta bort vetorät-ten. Sedan kan man säkert vilja kämpa för att få såda-na regler, men problemet är att de inte uppstått. Pånågot vis är det väl så både i politiken och i livet attom man har en strategi och den misslyckas, får manfundera på någon annan. Det jag kritiserar moderater-na och socialdemokraterna för är att man inte dragitden slutsatsen.Anf. 195 () re-plik:Fru talman! Möjligtvis kunde man tycka att detvore lättare att övertyga övriga medlemsländer om enminiminivå utan att först gå omvägen via en fördrags-förändring. Kommer man inte ens fram med de nuva-rande reglerna är sannolikheten att komma fram viaen fördragsförändring trots allt något mindre. Jagskulle vända på den ordningen.Anf. 196 BO () replik:Fru talman! Man kan kanske resonera om vad somvore mest troligt. Problemet är, ,att det har visat sig att den ena lösningen inte funge-rar. Det är skälet till att vi förordar den andra.Anf. 197 ():Fru talman! ställs våra lojaliteter påsin spets, skulle jag vilja säga. Vi från Vänsterpartiettycker att det är av enormt stor betydelse att diskuteraEU-frågorna, position, att se till att det Sve-riges regering framför är väl underbyggt och att vifrån har varit med och kunnat påverka så attregeringens syn präglas av den syn som partierna har,att vi tar en aktiv del. känns det nästan somen hädelse att behöva befinna sig i detta rum en av devackraste sommarkvällar som det ser ut att ha varit iStockholm . Jag ber om ursäkt för att jag tänkeravlägsna mig på tidigt stadium. Det innebär en svårkonflikt att behöva befinna sig här, men det är plikt-trogenheten som driver de flesta av oss att ändå göradet. Jag tackar för att andra är mer plikttrogna i kvällän jag är.Jag vill inleda med att säga att vi nu går in i andraandningen av EU-medlemskapet. Vi har fått den and-ra redogörelsen från regeringen över vad man hargjort och vilka positioner man tagit och hur man villarbeta vidare med EU-frågorna. Jag tycker att det ärväldigt bra att vi får dessa skriftliga redovisningar.Dock vill jag hävda att beskrivningen kanske är någotglättad, att man framställer den svenska positionenoch den agerande som bättre änvad det kanske har varit vid alla tillfällen.Det här gäller faktiskt inte bara regeringen utanäven det material som själv har framställtom EU-arbetet. Jag tänker t.ex. på den sammanfatt-ning som vi har gett ut och som heter När EU villkapa lastbilar. Det enda konkreta exempelsom beskrivs i detalj handlar om hur lyckadespå en enda punkt, och det gäller bestämmelser omlastbilarna och längden på släpen. Jag hör till deförsta att notera denna framgång, men jag vill ändåhävda att jag tycker att det finns andra betydligt svå-rare frågor där vi inte kommit så långt. Jag tycker attdet här kanske inte ger riktigt rättvisande bild av detarbete som vi bedriver i EU-frågorna från riksdagensoch regeringens sida.Jag vill vidare understryka att vi från riksdagenssida, trots att vi hållit på ett tag, inte har funnit derätta formerna för samarbetet med regeringen, inteheller de rätta formerna för vårt eget arbete, hur viskall bedriva EU-arbetet. De som sitter i EU-nämndenär i högsta grad informerade och gör tappra försök attinformera resten av sina partigrupper. Vi ansträngeross alla. är det ändå så att när man intefattar några beslut i hänger det helanågot i luften. När ärendena sedan kommer till utri-kesutskottet, som får skriva betänkandena, gäller detatt samla ihop från de olika utskotten. Jag önskar attvi hade haft ett bättre sätt att direkt från de berördautskotten kunna ta aktiv del i det här arbetet. Jag troratt vi har en hel del mer att göra på det här området.Det är inte lätt för de respektive fackutskotten närde får information och material från regeringen. I kan man ibland som man skalldiskutera frågan få rätt avancerade dokument på eng-elska och franska som kan vara svåra att tränga ige-nom. Det kan vara svårt att se vad de faktiskt står föroch avge en mening om det. Jag inser naturligtvissvårigheterna för regeringen, som också får dettamaterial sent. Detta gör att det har varit svårt. Jag troratt det finns anledning att ytterligare se över hur detskall kunna fungera för och regeringen ochhur vi skall kunna få ett samarbete.Precis som kan jag konstateraatt vi är, kanske inte inne i näst sista andningen, menändå väldigt sent ute för att påverka regeringen ochför att regeringen skall kunna påverka de andra stater-na vad gäller regeringskonferensen. Den har avance-rat långt, och det är sannolikt inte så stora förutsätt-ningar att nu i sista stund kunna ändra på någonting.Det vi kan konstatera är att i och medmedlemskapet naturligtvis har uppnått en del. Vi harockså inför regeringskonferensen kunnat få igenom endel som från svensk synpunkt har betraktats somviktigt. Jag tänker t.ex. på jämställdhetsarbetet, kam-pen för en ökad öppenhet inom EU och det allmännaarbetet, även biståndsarbetet. Vi har kunnat påverkaoch driva på i den riktning vi önskar. Men det kvar-står en hel del på detta område.Naturligtvis är vi präglade av en av de storakontroversiella frågorna som finns med i betänkandet,nämligen EMU-medlemskapet. Där fick vi i gårstatsministerns i mina ögon välkomna besked om attdet inte blir någon anslutning från svensk sida 1999och att man även från regeringens sida välkomnarolika möjligheter att fatta politiska beslut, inklusivefolkomröstning. Det tycker jag och varett mycket bra besked. Vi som länge har drivit fråganom folkomröstning om EMU ser naturligtvis framemot det och anser att det vore den bästa formen föratt svenska folket skall kunna påverka på det härområdet.Jag vill lägga fram en synpunkt, vilket framgår avbetänkandet, där och äröverens. Om det visar sig på regeringskonferensen attresultatet avviker så mycket ifrån det som vi faktisktröstade om och tog ställning till när svenska folketönskade medlemskap i unionen, bör ävendetta ge anledning till en folkomröstning. Det jagtänker på som sådana kontroversiella frågor är t.ex.utrikes- och säkerhetspolitiken. Där finns önskemålfrån flera stater om ett långtgående försvarssamarbeteoch där vi från inte kan tänka oss detta.Det finns andra exempel - frågor om ett långtgåendesamarbete på det rättsliga området, Schengensamarbe-tet, Europol osv. - där vi också anser att det för såpass långt från det ursprungliga medlemskapet i EUatt det bör föranleda en folkomröstning om det sepa-rat och skilt från EMU-frågan.Jag vill också ta upp frågan om EU-utvidgningen,som är en viktig fråga. I ett flertal frågor är vi rättöverens från partierna i . Dit hör betydelsenav och möjligheter för de stater somär intresserade att bli medlemmar vid samma tillfälle.Det är också nödvändigt med en hel del förändringarför att det här skall kunna fungera. Där är det väldigtviktigt att regeringen står fast vid sin linje och driverden hårt.Vid IGC och de diskussioner som varit där harman nämnt hur vi avancerat på olika områden. Ettsådant som vi har diskuterat en del i ochdär jag uppfattar att vi inte har nått ända fram och därregeringen i mina ögon inte har drivit frågan aktivtheller är barnets rättigheter. Där har vi tidigare ageratfrån tvärpolitiska barngrupp och på olikasätt uppmärksammat detta.Det räcker inte med att man skriver in att det inteskall ske någon diskriminering av några medborgareinom Europeiska unionen. Om jag har förstått rättkommer detta med i en paragraf om icke-diskriminering där man har med ålder som en faktor.Det är välkommet och bra, men jag anser att det interäcker. Vi bör gå längre.I förra veckan ägde en viktig konferens rum här iRiksdagshuset, en europeisk barnkonferens, där utri-kesministern och andre vice talmannen m.fl. promi-nenta personer deltog. En av de rekommendationersom denna konferens antog lyder så här - jag hartyvärr bara den engelska texten: "We recommend thatthe rights of children and young people be writteninto the revised Treaty of Union com-patible with the principles of the UN Convention onthe Rights of the Child. "Fru talman och fru utrikesminister! Jag anser attdetta krav är ett viktigt krav. Regeringen borde ändågöra en sista ansträngning för att försöka att få meddet.Det här betänkandet rymmer väldigt många frågor.Jag kan inte gå in på alla i detalj. kom-mer senare att följa upp det som jag har sagt. Jag villbara nämna betydelsen av en utträdesparagraf för attSverige eller andra stater som inte vill fortsätta attvara medlemmar skall ha en rättslig möjlighet tillutträde. Då skall man inte behöva förhandla om hurden paragrafen skall se ut just då.Vänsterpartiet vill också att det skall göras en ris-kanalys av EU-medlemskapets för- och nackdelar. Vihävdar också att miljöfrågorna och djurskyddet måstefå ett starkare stöd. Det alkoholpolitiska arbetet harnämnts här tidigare. drev aldrig frågan omundantag, och kan vi se resultatet. Men vi har densituation som vi har, och måste allt göras för attSverige även framgent skall kunna stå för en egenalkoholpolitik.Fru talman! Avslutningsvis står jag bakom alla re-servationer och yttranden som haravgett. Men jag vill särskilt yrka bifall till reservation25, som gäller folkomröstning om EMU, till reserva-tion 29, som handlar om barnets rättigheter och tillreservation 35, som handlar om Schengensamarbetet.Anf. 198 ():Fru talman! Den debatt som vi har om EU äri realiteten den sista chansen för att i ple-num diskutera regeringskonferensen som har på-gått i . Detta är sista gångensom vi har möjlighet att diskutera regeringskonferen-sen innan den beräknas att vara slutförd. Den beräk-nas vara färdig , ungefär sam-tidigt som stänger för sommaruppehåll. Jagtycker att detta är ett problem.