prot · GL0912 · 1997-10-08 00:00:00 — En del av tillgänglighetsprogrammet skallinriktas på att hitta former för en integrerad anpass-ning av trafiksystem och bebyggelse. För att underlät-ta för handikapporganisationerna att medverka i ettsådant arbete anslår regeringen särskilda medel urAllmänna arvsfonden. Skulle det visa sig att utveck-lingen av tillgängligheten inte påskyndas bör entvingande lag övervägas. Det är också vad utskottetskriver i sitt betänkande, herr talman.Många funktionshindrade säger att de uppleverdiskriminerande behandling. Det har ofta varit fråganom sådant som att nekas inträde till olika publikaverksamheter. Sådana hinder strider mot värderingenom alla människors lika värde. Därför skall diskrimi-neringsförbudet i också komma att om-fatta gruppen funktionshindrade.Regeringen förväntas komma med för-slag till . Det gäller även frågan om diskri-minering i arbetslivet. Det är regeringens ambition atten sådan lag skall träda i kraft den 1 januari 1999.Tillgänglighet handlar också om bemötande.Funktionshindrade har ett alldeles särskilt behov attbli bemötta på ett sådant sätt att det underlättar delak-tighet och tillgänglighet. Regeringen har tillsatt ensärskild utredare med uppgift att bl.a. se över hurkraven på valfrihet, inflytande och information re-spekteras. skall han föreslå åtgärder föratt avhjälpa eventuella brister och missförhållanden.Den generella välfärden som en av grundstenarna ihandikappolitiken är oslagbar när det gäller att för-bättra förhållanden för dem som har det största beho-vet. Det innebär mindre av utpekande, och leder tillsammanhållning i stället för att grupp ställs motgrupp.Jag vill påstå att hämningslösaskattesänkarpolitik inte bådar gott på handikappområ-det. Om skatterna skulle komma att sänkas med demiljarder som utlovar blir det intemycket kvar att fördela. För min egen kommun, , är skillnaden mellan regeringens politik ochmoderaternas förslag i reda pengarår 2000. Det är lika mycket pengar som hela dentekniska verksamheten kostar netto . Att ska-pa utrymme för handikappolitiken genom fler karens-dagar och 75-procentsnivå i sjukpenningen drabbar juomedelbart den grupp som man påstår sig vilja värna.Jag vill passa på att något bemöta en del av detsom tagit upp i sin motion och i reserva-tioner.För det första gäller det de projekt som påbörjatspå rehabiliterings- och habiliteringsområdet med hjälpav de s.k. stimulansbidragen. Det är inte som modera-terna skriver att redan påbörjade projekt fått avbrytas.Det är precis tvärtom. De har getts möjlighet att full-följas. Däremot startas inga nya projekt.För det andra gäller det antydningarom att den enskildes rätt att själv välja sin egen assi-stent på något sätt skulle äventyras i och med attkommunerna nu skall bekosta de första 20 timmarna.Jag tillbakavisar det påståendet med att säga att detinte har gjorts några som helst ändringar i lagen i denriktningen. Det finns inte heller några sådana förslag.Den fördyring som detta för med sig för kommu-nerna kompenseras genom ökade statliga anslag, dockinte fullt ut, samt med de ytterligare 8 miljarder kro-nor som tillförs kommunerna att användas till vården,skolan och omsorgen under 1998.När det sedan gäller handikappreformen och atträtten till personlig assistans skall återställas, vill jagförst säga att skola och barnomsorg om något är ettverksamhetsområde med klart uttalat kommunaltansvar. Det är rimligt att kommunerna ser till att verk-samheterna utformas så att alla barn kan vistas däroch ta del av undervisningen. Det är väl det som är enav poängerna med att tillgängligheten skall öka. Viskall ju bort från särlösningar.Sedan ställer jag mig undrande inför vad detegentligen är man avser när man hävdar att rätten tillpersonlig assistans skall återställas. Det hävdar jumoderaterna här i gott sällskap. Vad är det som skallåterställas? Personkretsen är oförändrad. Möjlighetenatt själv välja vem man vill ha till sin hjälp är orörd.Anslaget är näst intill fördubblat . Detgenomsnittliga beviljade timantalet ökar, liksom anta-let personer med stöd.Socialutskottet kommer att ha en he-aring kring assistansersättningen för att klargöra hurutvecklingen sett ut. Visst känns det viktigt attvi har en gemensam verklighetsbeskrivning över par-tigränserna när vi diskuterar eventuella förändringarpå dessa viktiga områden framöver.När det gäller de psykiskt funktionshindrade ochLSS, vill jag börja med att slå fast att de psykisktfunktionshindrade i lagstiftningen inte är utestängdafrån insatser. LSS utgår från behov och inte från dia-gnos. Men det är klart att det är ett stort problem attendast 1 300 personer med psykiska handikapp harfått beslut om LSS-insatser och att det helt saknasbeslut i hälften av landets kommuner. Förklaringarnaär antagligen många.En kan vara att gruppen inte nås av informationom möjligheterna, en annan att handläggare delvissaknar kunskap om psykiska funktionshinder och entredje att så många som en tredjedel av kommunernaännu inte inventerat behoven hos de psykiskt funk-tionshindrade.Regeringen har tagit initiativ till att stimulera ochutveckla alternativa stöd- och boendeformer genomatt avsätta särskilda medel ur Allmänna arvsfonden.Frivilligorganisationer har inbjudits attdelta i det arbetet.Herr talman! I betänkandet framgår att Socialsty-relsen kommer att lämna en rapport ompsykiatrireformen. Därför finns det anledning attavvakta till dess innan tar ställning tilleventuella förändringar. Det får också gälla för fråganom personligt ombud. De tio försöksprojekt som är igång kommer sannolikt att visa på en bättre väg tillsamordning av olika stödinsatser. Frågan om systemetskall införas i full skala så som Psykiatriutredningenföreslog bör bli föremål för nya över-väganden.Herr talman! Det är ingen hejd på moderaternasoptimism när de beskriver fördelarna med sitt förslagom en s.k. hjälpmedelsgaranti. De ser det själva somen fortsättning på den valfrihetsrevolution som deanser sig ha påbörjat under den förra mandatperioden.Det skall bli snabbare, billigare, bättre och räcka tillfler. Men när det kommer till hur det konkret skallfungera får man läsa en, två, tre och t.o.m. flera gång-er för att försöka förstå vad egentligenmenar. Det finns t.ex. inte fastlagt någon kostnadsnivåpå garantin. Ett problem som självapekar på är kostnadsskillnader på flera . Att sätta i sjön en reform som det intefinns någon som helst kostnadsanalys av, låter som ettvanskligt projekt.Det är nog klokt att göra så som majoriteten i ut-skottet kommit fram till, nämligen att avvakta deförsök som pågår. De funktionshindrade torde hastörst behov av att hjälpmedlen blir rätt utprovade ochkommer att fungera snarare än någonting annat. Detär inte i första hand en privatisering utan en effektivi-sering som behövs. De begreppen går som bekant intealltid hand i hand, särskilt inte på områden där efter-frågan är liten och marknaden smal.Det stora antalet reservationer har berörts här. Jagundrar om det möjligtvis kan bero på att vi närmar ossett valår snarare än att regeringens skrivelse och be-rättelse över handikappolitiken skulle vara tunn.Herr talman! Jag vill avsluta med att yrka bifall tillutskottets hemställan i betänkandet och avslag påsamtliga reservationer.Anf. 126 () replik:Herr talman! Elisebeht har svårt attförstå hur våra förslag till skattelättnader, nivåer isocialförsäkringar och karensdagar skulle vara någotpositivt för de handikappade. Jag kan förstå att Elise-beht har svårt att förstå det. Det är väl ettalldeles nytt sätt att tänka på. Jag rekommenderarElisebeht att kanske stava sig igenommotionen en gång till. Då klarnar det kanske något.Påståendet att projekt inte skulle ha avbrutits ärfelaktigt. Det är eländigt att projekt har avbrutits, mendet är ännu värre att projekt inte har kunnat komma igång på grund av pengabrist.Jag ser också, precis som Elisebeht ,fram emot den hearing som utskottet skall ha omnågra veckor. Det skall bli väldigt skönt att få klargö-ra hur det ser ut på assistanssidan.Jag vill avsluta med att fråga Elisebeht Markströmom hon delar regeringens uppfattning om att den nuförda handikappolitiken bygger på principerna om fulldelaktighet i samhällslivet, jämlika levnadsvillkor,självbestämmande och tillgänglighet. Jag vill ocksåfråga om Elisebeht är av den uppfattning-en att den förda handikappolitiken har en bred för-ankring i riksdag.Anf. 127 ELISEBEHT ()replik:Fru talman! Nej, , jag tror inte attdet är något nytt sätt att tänka att ta från den ena be-hövande gruppen och ge till den andra. Att ställagrupp mot grupp är inte något nytt sätt att tänka - inteför er. Vi tänker inte så.Jag sade i mitt anförande att en generell välfärds-politik är den bästa garantin för att de som har detstörsta behovet också får den hjälp och det stöd debehöver. Då finns det ingen som helst anledning attfinansiera handikappolitiken med de sjukas och ar-betsskadades dagliga ersättning. Vi har sagt att vi ärberedda att höja ersättningen. Vi anser nämligen attdet är befogat. Vi tänker inte använda de pengarna föratt finansiera handikappolitiken.Enligt de uppgifter jag har fått från departementethar inga projekt lagts ned av dem som har påbörjats.Tvärtom har de fått fullföljas. Det kunde man åstad-komma genom att skjuta till ytterligare pengar efterden första vändan, när man sade att alla pengar skullebort. Det är de uppgifter jag har. Om någon annan uppgift kan vi kanske jämföra demsenare.Jag anser nog att i grund och botten har regering-ens handikappolitik en mycket bred anslutning, intebara här i utan också hos svenska folket.Det visar väl om inte annat alla dessa reformer ochsärskilt assistansreformen som så ivrigt diskuteras,inte minst bland de handikappade.Anf. 128 () replik:Fru talman! Jag vet faktiskt inte i vilken verklighetElisebeht lever. Vi har haft en omröstninghär i kammaren för inte så väldigt länge sedan i enviktig fråga, assistanstjänstgöringen. Titta på röstsiff-rorna! Kallar Elisebeht det för en bredmajoritet i riksdag, en bred förankring ihandikappolitiken?Vi tänker inte så, säger . Vitänker inte så att vi skall ta från den ena gruppen ochge till den andra.Nej, hellre avstår man från viktiga insatser för dengrupp som kanske bäst av alla behöver samhälletsstöd. Jag tror att det är hög tid att tänka om. Dengenerella välfärden är bra för alla, säger . Men det är bara det att i kärva tider räck-er inte våra samlade resurser för att stötta de männi-skor som kanske just i dessa dåliga tider bäst behöversamhällets stöd.Jag tycker att detta är en mycket märklig syn påvälfärdsfrågorna och inte minst på handikappolitiken.Anf. 129 ELISEBEHT ()replik:Fru talman! Det är inte så länge sedan, bara drygatimmen, vi voterade kring ärendet personlig assistans.Det är alldeles riktigt.Men lyssnade man till den debatten kunde mankonstatera att det fanns en hel del uppgifter i luftenom vad de förändringar som regeringen föreslår ochsom nu har fattat beslut om faktiskt innebär.Det har ju inte inneburit några försämringar. Det harinte skett några inskränkningar. Det är inte fråga omnågon kommunalisering. Alla de påståendena harkommit på skam, och det visar väl detta att riksdagenalldeles faktiskt röstade igenom förslaget frånregeringen vad gäller den personliga assistansen.Så till frågan om pengar och om hur vi skall an-vända dem. Det är klart att jag ändå är litet malligöver att vi nu har pengar att lägga på handikappområ-det, att vi kan förstärka på assistansområdet och att vikan göra det utan att behöva ta från de sjuka, de ar-betslösa eller de arbetsskadade. Det är klart att jag ärglad för det. Jag är glad över att kunna säga att vi kangöra det med egna pengar, inte lånade pengar. Eneller annan fjäder i hatten tycker jag att vi skall haockså för det.Anf. 130 () re-plik:Fru talman! Jag måste faktiskt svara ElisebehtMarkström. Jag känner mig litet kränkt när hon undrarom det stora antalet reservationer möjligen kan beropå att det är valår.Vår motion och våra reservationer när det gällerde här frågorna grundar sig på en övertygelse om attdet är viktiga frågor. Det är inte några frågor som vihar skakat fram nu inför en valrörelse. Det har funnitsett stort engagemang i vårt parti , och jagvill bara kort hänvisa till engagemang på40-talet, när han talade om det glömda Sverige.Anf. 131 ELISEBEHT ()replik:Fru talman! Det var inte min mening att KerstinHeinemann skulle känna sig kränkt. Men inte är detväl utan att tanken far genom huvudet att man pågrund av regeringens skrivelse över handikappoliti-ken, som ju ändå är en berättelse över den verksamhetsom är i gång, lägger fram förslag och motioner somöver huvud taget inte är upptagna i skrivelsen.Naturligtvis finns det på handikappområdet, somär ett oerhört viktigt område, ett intresse hos oss alli-hop att göra så gott vi någonsin kan. Det är vi heltöverens om. Men nog är det väl så att när vi diskute-rar t.ex. - som jag sade alldeles - den personligaassistansen är övertonerna i debatten ganska höga,och överbudspolitiken har just precis börjat.Anf. 132 () re-plik:Fru talman! Om ordningen här i riksdagnär regeringen lägger fram en skrivelse var den att vibara skulle tacka för skrivelsen och säga att den varbra, om vi inte skulle få ha synpunkter på skrivelsenoch tala om vad vi tycker är dåligt och vad man bordegöra i stället, vore det enligt min mening att mer ellermindre lägga munkavle på oss riksdagsledamöter. Vimåste väl ändå ha en möjlighet att kommentera rege-ringens skrivelse och tala om att vi tycker att den ärtunn. Vi måste kunna tala om vad vi skulle vilja göra istället utan att det för den skull talas om överbudspo-litik inför en valrörelse.Anf. 133 ELISEBEHT ()replik:Fru talman! Regeringens skrivelse är ju en berät-telse över det som sker, och det är motionsrätt påskrivelser. Så jag menar inte att man inte får motione-ra. Men när det tidigare i kammaren talades om att detvar så oerhört många reservationer och motioner ochom att det skulle bero på att regeringens skrivelse ärså tunn, slog det mig att det kanske inte är så underligtatt man tar chansen att försöka profilera sig.Kerstin hade kanske kunnat ta tillfälleti akt att beskriva hur hjälpmedelsgarantin mera exaktskall fungera, så att vi andra också hade haft möjlig-het att förstå. Eller också kunde hon ha försökt be-skriva utvecklingen vad gäller personlig assistans påett sätt som mer motsvarar verkligheten än vad vi harhört här under dagen.Anf. 134 ():Fru talman! Handikappolitik berör många olikaområden. Jag tänker koncentrera mig på en övergri-pande fråga som har mycket stor betydelse för allafunktionshindrade nästan oavsett vilket hindret är. Detområdet, den frågan, handlar om tillgången till var-dagsmiljön.Funktionshindrade skall vara likställda med allaandra invånare i vårt land. anser att detmålet så långt möjligt måste nås med generella insat-ser utan en massa onödig behovsprövning och detalj-styrning, men att dessa också måste kombineras medindividuella åtgärder för att förbättra personliga förut-sättningar och skapa ett större oberoende. De generel-la åtgärderna skall framför allt omfatta tillgänglighettill bostäder och miljö, arbetsliv, kommunikationer,samhällsinformation och medier och kultur. Samhälletmåste vara tillgängligt för alla.Inom dessa områden återstår fortfarande mycketatt göra för att funktionshindrade skall kunna verka isamhället som alla andra invånare - detta trots atthandikapputredningen så klart visa-de på alla de brister som finns. Tillgänglighetsaspek-terna måste därför få ökad uppmärksamhet i sam-hällsplaneringen. I likhet med ochFolkpartiet anser jag och inte att detbehövs fler utredningar. måste vi gå från ord tillhandling. I vår motion med anledning av regeringensskrivelse kräver vi helt enkelt förändringar i plan- ochbygglagen som gör det möjligt att undanröja hindren ivardagsmiljön.Utskottet uttalar nu att ytterligare insatser behövsför att förbättra tillgängligheten. Kommunerna måstetillämpa på ett sätt som bättretillvaratar de funktionshindrades rättigheter för att detskall fungera. går utskottet vår väg ochuttalar att om de åtgärder som utskottet visar att mankan ta till inte skulle visa sig tillräckliga, är utskottetinte främmande för att överväga lagstiftning på områ-det.Fru talman! Jag kan konstatera att vi med vårt yr-kande lyckats förmå utskottet att flytta fram positio-nerna på ett mycket viktigt område som har en avgö-rande betydelse för att samhället skall anpassas tillpersoner med funktionshinder.Samtidigt vill jag också påpeka att socialtjänstenredan har ett ansvar för att delta i samhällsplanering-en. Men detta ansvar behöver stärkas. Det är viktigtatt ett socialt perspektiv förs in i planeringen somkomplement till den koncentration av tekniska ochekonomiska frågor som handikappanpassningen hartenderat att bli. Här måste man i mycket högre gradtillvarata den kompetens som besitter.I vår motion konstaterar vi också att ansvaret förhandikappolitiken ligger på flera departement. Depar-tementen behandlar självklart handikappfrågornaolika beroende på vilka huvudfrågor de har. Manprioriterar helt enkelt olika. Det här är naturligtvisockså olyckligt om vi skall kunna genomföra allt detsom måste genomföras för att samhället skall fungeraför alla. Därför menar vi i att det ärnödvändigt att regeringen tar ett helhetsgrepp inomdetta område och utarbetar en plan för politikensgenomförande.Regeringen tänker nu pröva frågan om inrättandeav en nationell samordningskommitté i handikappfrå-gor. Detta skulle kunna vara ett utmärkt sätt att åstad-komma det nödvändiga helhetsgrepp som vi i Center-partiet talar om och lyfter fram. Jag vill därför, frutalman, understryka vikten av att detta verkligen ock-så blir gjort, att man verkligen åstadkommer den härnationella samordningskommittén.Fru talman! Jag yrkar därmed bifall till hemställani betänkandet.Anf. 135 ():Fru talman! Jag har med stort intresse tagit del avsocialutskottets betänkande i det här ärendet. Mankonstaterar att funktionshindrade skall kunna delta isamhällslivet på samma sätt som människor som intehar funktionshinder. Det är bra. Det är en mycket bramålsättning. Men när jag kommer till avsnittet omarbetsmarknaden och villkoren för de arbetshandi-kappade på arbetsmarknaden blir det problem.Då ser vi, och vi vet det också från SCB:s under-sökningar, att av de funktionshindradefinns på arbetsmarknaden. Resten finns placerade iolika bidragssystem, och framför allt är de arbetslösa.Vår slutsats av detta faktum är att det finns ett stortbehov av att öka insatserna på området. Det handlarom att öka lönebidragsvolymen, och det handlar omatt öka resurserna till Samhall.Om vi tittar bakåt kan vi se att harantalet lönebidragsanställda minskat från ca 50 000till att det här året vara nere på 45 500. Detinnebär att i stort sett var tionde funktionshindradunder har fått lämna sin arbetsplats.Med tanke på att alternativet till lönebidragsanställ-ning är förtidspension eller försörjning via sjuk- ellerarbetsskadeförsäkring är behovet stort också rentsamhällsekonomiskt, vid sidan av diskrimineringenoch det mänskliga lidandet, att i stället tillåta aktivitet.Man har sänkt lönebidragsnivåerna. Sänkningentill innebar att 7 000 fick lämna sina anställ-ningar. har man höjt nivån igen för de allmännyt-tiga organisationerna. Det tycker vi är bra. Men denhär höjningen måste slå igenom på hela arbetsmark-naden. Lönebidraget skall vara anpassat till den an-ställdes funktionshinder och inte med rigiditet ha etttak. Lägger man en övre gräns, innebär det att männi-skor med svåra funktionshinder utestängs från storadelar av arbetsmarknaden. Det är orättfärdigt.Vi i har lagt fram en annan motion,en motion som inte behandlas i det här betänkandet.Men jag vill lyfta fram några saker ur den som exem-pel. Vi har sagt att vi utöver höjda tak och volymerockså vill införa ett särskilt rekryteringsbidrag somgör att arbetsgivare vågar anställa människor medsvåra funktionshinder. Det här skall vara i högst ett år.Sedan kan man förhandla om nivån på lönebidragsbi-ten. Då vågar arbetsgivarna faktiskt anställa. Det ärviktigt.I dag är högsta bidragsnivån för lönebidragen13 . Det beloppet har legat stilla . Vimenar att det här låga beloppet innebär att arbetshan-dikappade har svårt att avancera och få nya arbets-uppgifter. Om de får det får de i alla fall ingen högrelön eftersom arbetsgivarna då måste betala avlöneökningen. Vi menar att det här taket måste höjasoch tas bort, så att hela arbetsmarknaden öpp-nas för de funktionshindrade. Vi menar också att viskall ta tillbaka en bestämmelse i lönebidragsförord-ningen som innebär att arbetsförmedlingar, när deförhandlar om nivåerna, måste ta hänsyn till om ennedsättning av nivån innebär risk för uppsägning.Vi har också sagt att måste få mer resur-ser. Antalet platser på har minskat med 2 700de . 2 700 funktionshindrade har förloratmöjligheten till försörjning. säger att omman får kan man snabbt skapa1 500 nya jobb. Då kan man lyfta folk från bidrag tillaktivitet. Vi tycker att det är viktigt.Fru talman! säger att de inte har ståttbakom de nedskärningar som har drabbat de funk-tionshandikappade. Men har stött varen-da nedskärning när det gäller lönebidrag, minskadeanslag till . Jag tycker att det också skall sä-gas i den här debatten.Det är dags att gå från de vackra orden som betän-kandet inleds med och omsätta dem i handling. Det ärviktigt med tillgången till arbetsmarknaden.Fru talman! Det finns många reservationer som detskulle vara angeläget att stödja i betänkandet. Men jagnöjer mig med att yrka bifall till reservation 9, somgäller en antidiskrimineringslag.Anf. 136 () replik:Fru talman! Jag vill gärna kommentera det IngridBurman sade, nämligen att vi har stött neddragningar ifråga om lönebidragen. är detta inte mitt område,och jag vet inte bevekelsegrunden som ligger bakom.Men jag kan tala om så pass mycket att de åtgärdernaär inte riktade i huvudsak för att försämra för de han-dikappade. Det är väl för att vi efterlyser ett annatsystem, vi tycker kanske inte att lönebidragen är detenda allenarådande för att lösa problemen när detgäller handikappades möjligheter att över huvud tagetfå arbete på den ordinarie arbetsmarknaden.Ingrid som kan dessa frågor utan och in-nan känner väl till vad som har hänt . Detstår ett stort antal funktionshindrade människor utan-för arbetsmarknaden, som inte heller får tillgångtill resurser och där vi inte vet vad vi skallgöra. Det är inte säkert att det är just lönebidragetsom är lösningen. Vi vill se en utredning på området.Vi har också motionerat i frågan och sagt att detmåste skapas en hållbar lösning. Det är fullständigtoacceptabelt att en så stor del av befolkningen medfunktionshandikapp av olika slag står utanför arbets-marknaden och inte har möjlighet till egen försörj-ning.Anf. 137 () replik:Fru talman! Det är bra att vi delar målsättningenatt det är oacceptabelt att 50 000 funktionshindradestår utanför arbetsmarknaden. Det är möjligt att Mo-deraterna har visioner och målsättningar för hur manskall lösa detta. Men faktum kvarstår att Moderaternahar stött och deltagit i de beslut som de senaste årenhar inneburit att var tionde funktionshindrad har fåttlämna sin lönebidragsanställning och att nedskärning-arna till har inneburit att platserna har mins-kat med 2 700. Det innebär att har ståttbakom beslut som har varit direkt negativa för defunktionshindrade. Det har inte funnits några alterna-tiv som har presenterats i politik, annatän i utredningar, som kanske skulle leda tillnågot annat system. har besluten slagithårt mot de funktionshindrade.Anf. 138 () replik:Fru talman! gör det förfärligt en-kelt för sig genom att påstå att vi har stött riksdagsma-joritetens förslag på neddragningar i bidragen, dvs. attdet skulle vara något slags handikappsfientlig politik.Det här är ett sådant jättestort problem. Det är inteett jättestort problem enbart i en lågkonjunktur, IngridBurman. Det är också ett svårt dilemma i en högkon-junktur. Det är över huvud taget svårt för människormed funktionshinder att få fäste på den svenska ar-betsmarknaden.