prot · GL094 · 1997-09-19 00:00:00 — Där handlar det inte om mått-fulla skattesänkningar utan om gigantiska skattesänk-ningar, som måste finansieras med gigantiska utgifts-nedskärningar. Jag får inte detta att gå ihop. Det gårinte att på en och samma gång säga att ni skall sänkaalla möjliga skatter och värna och t.o.m.förbättra vården och omsorgen. Ni måste bestämmaer, ni kan inte ha det på båda sätten. Tala om hur niskall ha det! Skall ni regera med , sänkaskatterna och riva ned välfärden, eller skall ni slå vaktom och förbättra vården? I det senare fallet kan ni interegera tillsammans med moderaterna.Anf. 19 ():Herr talman! Det var mycket beklagligt, inte såmycket för min skull, men för de människor somväntat på sjukvård, att faktiskt inte hartagit sig tid att informera sig om FINSAM och möj-ligheterna att använda försäkringspengar till sjukvård.Jag måste säga att jag tycker att det är mycket kons-tigt.Vi har haft en sjukvårdsdebatt mycket . Vihar noterat att gör ett stort nummer avatt han minsann är mån om sjukvården. Det finnskonkreta utvärderade förslag som överlämnats tillregeringen, det finns pressmeddelanden från de be-rörda i de län där man har genomfört precis den härverksamheten, ändå vet inte varför nisäger att man i alla andra län skall vänta till år 2001.Det är jättekonstigt, och jag tycker egentligen att detär litet pinsamt. Men jag hoppas att det kan skapagrund för litet positivare inställning . Vikommer att motionera om detta förslag, så frågankommer upp i utskottet . Då finns möj-ligheten att tänka om och se till att för-slag blir genomfört.Det absolut viktigaste när det gäller välfärdsfrå-gor, där tror jag att och jag faktiskt äröverens, är att vi har en stark ekonomi. Vi diskuterarhär att kommunerna får 4 miljarder och 8 miljar-der . Det har sagt ja till. Vi krävdedet innan ni lade fram förslagen. finns det ytterli-gare förslag som vi skall ta ställning till.Samtidigt måste man ha storleksordningen klar försig. Kommunerna har ungefär 300 miljarder i egnaskatteavdrag. Det är litet konstiga proportioner. Detvisar sig i själva verket att därför att regeringen miss-lyckas med målet för jobben, slår rekord i öppenarbetslöshet och i litet antal människor med jobb,försvinner en hel del av de här tillskotten, på grund avatt kommunerna får så små skatteinkomster själva.Landstingsförbundet räknade t.ex. ut att , dåkommuner och landsting enligt beslut som Folkpartiethar stött har fått 4 miljarder extra och Landstingsför-bundet ungefär 1,3 miljarder, har de extra pengarnaprecis ätits upp av att de egna skatteinkomsterna harminskat lika mycket därför att fler människor har varitutan jobb.Om man är mån om, som vi är i ochsom jag gissar att också är, att ha en uthålligvälfärd, inte bara utan , måste man haen stark ekonomi, många människor i arbete. Där harvi redan konstaterat att regeringen slår alla tänkbarabottenrekord, och inte blir det mycket bättre fram-över.Sedan förstod jag att hade synpunkter påvem som skulle regera med vem efter det att Social-demokraterna har förlorat valet. Det är säkert av bety-dande intresse. Det är roligt att höra att delaruppfattningen att man kommer att förlora valet, så attdet kommer att ges möjlighet för en bättre politikefter ett regeringsskifte. Jag tror att egentli-gen t.o.m. själv skulle vilja vara med där och föra enmer konstruktiv och skapande politik, för ett företa-garklimat som tar fasta på bra förutsättningar. Åsbrinkskriver ju så; han vill ju ha en politik som innebärmöjlighet till skapande för enskilda människor, flerföretagare, fler arbetstillfällen, bättre företagsklimatoch därmed en starkare bas för välfärden. Det är pre-cis det som vi tänker genomföra. Där upplever vi attdet finns en stark samsyn mellan de borgerliga parti-erna. Socialdemokraterna har inte visat någon sådanförmåga. Vi menar att en sådan politik är det endasom också ger en uthållig och stark bas för en braskola och en bra sjukvård.Anf. 20 Finansminister ():Herr talman! Jag har lärt mig att när man inte kansvaret på en fråga är det lika bra att säga det med engång. Jag har hört en och annan politiker som harförsökt svara ändå, och det blir i allmänhet inte bra.Jag säger därför att jag inte kan svaret, men jag lovaratt ta reda på det och återkomma. får väloja sig över detta.Jag ställde frågan hur ni skall ha det: Är det väl-färden eller de moderata skattesänkningarna somgäller? Det var ett väldigt långt resonemang, somsurrade omkring det mesta i tillvaron, men jag fickaldrig något riktigt svar på frågan. I stället fick jaghöra uttalanden som gjorde att det gick kalla kårarefter ryggraden, nämligen att jag skulle vilja vara medi ett sådant sammanhang. Jag kan försäkra AnneWibble att jag verkligen inte vill det. Jag tror ochhoppas att den situationen aldrig uppkommer att nikan bilda en regering tillsammans.Att i dessa fundamentala frågor inte kunna ge svartill väljarna om hur det blir är oanständigt. Man måstege klara besked, och något sådant besked har AnneWibble inte gett . Den frågan kommer självfalletatt ställas gång på gång . Detär viktigt för väljarna och för människorna i Sverigeatt veta vad det är som prioriteras. Skall välfärdenbevaras och byggas ut, eller skall den rivas ned? Detär klart att folk måste få ett svar på den frågan.Anf. 21 ():Herr talman! För att ge statsrådet tid attsvara på en fråga skall jag försöka vara mycket kon-cis.Låt oss leka med tanken att vi 1999 får mer pengarän vi räknat med i statens finanser. Det händer ibland,därför att bolagsskatten ökar och reavinsterna påaktierna ökar. Låt oss säga att vi får 10 miljarder merän beräknat: Till vad kommer statsrådet attvilja använda pengarna om han får vara finansministerefter valet?Det finns fyra möjligheter. En möjlighet är attamortera 10 miljarder. En annan möjlighet är att ge10 miljarder till vård och omsorg, så att man t.o.m.ökar antalet sysselsatta och ger bättre vård. En tredjemöjlighet är att sänka skatten på jobb, t.ex. för lågav-lönade genom att stimulera en del tjänstejobb i bådeoffentlig och privat sektor. En fjärde möjlighet är attge pengarna till bostadssektorn, så att vi får fart påbyggandet, som är motorn i svensk ekonomi, och fårned hyrorna.Det är väldigt intressant vilken metod villanvända. Vi i Vänstern kommer, så länge som vi intehar fått ned den öppna arbetslösheten till , attvälja någon av tre möjligheter men inte den första. Vivill inte amortera så länge vi inte ens klarar av 4 %öppen arbetslöshet.Vad säger ?Anf. 22 Finansminister ():Herr talman! Jag ville börja med att berömma LarsBäckström för hans inledningsanförande, som varmycket roligt att lyssna till. Jag kunde instämma imycket, dock inte i allt. skall jag vara försiktigoch inte berömma för mycket, därföratt då får han bara interna problem, och det vill jaginte skapa. Jag skall därför ge litet ris och kritik ock-så.Jag tyckte nog att var litet förvälvillig i sina omdömen om de borgerliga partierna.Tonen hade kunnat vara litet vassare där.Lars ställde en fråga om de 10 miljar-derna. fokuserade han uppmärksamheten på ettbelopp som förvisso är aktningsvärt men som inteuppgår till mer än en halv procent av bruttonational-produkten, eller en knapp procent av de offentligautgifterna.Jag måste säga att det är väl så viktigt hur vi an-vänder de 1 100 miljarder, eller något i den storleks-ordningen, som går ut i olika offentliga utgifter i stäl-let för att diskutera detta i det sammanhanget relativtmarginella belopp. Vi klarar - det vet - redan i den här budgeten att lägga in samman-lagt 12 nya miljarder kronor , och de växer till16 miljarder till vården, skolan och omsor-gen. Det är ju tillskott som inte fanns för några måna-der sedan som blir ett faktum - jag utgår från attdet får stöd - och som innebär väsentligtförbättrade förutsättningar för de här viktiga område-na.Vi klarar en hel del annat också. Vi klarar att få enutveckling som blir alltmer positiv när det gäller sys-selsättning, företagande och tillväxt. Allt detta ärmöjligt. Men det är också mycket viktigt att vi klararav att hålla starka offentliga finanser . Ettöverskott som vi har som målsättning innebär att vibörjar amortera på statsskulden. Räntorna kommer attta ett successivt mindre utrymme, och det blir merutrymme för andra insatser. Det stärker förtroendetför och för svensk ekonomi, och det leder tilllägre räntor. Jag tycker att det vore väldigt oklokt attöverge den politiken.Anf. 23 ():Herr talman! Detta var något av det mest fantas-tiska som jag har lyssnat på här. Det var en filosofisk,fantastisk händelse. Något förändrades under baranågon minut. Först var 10 miljarder marginellt, litetoch ingenting att bry sig om. Några sekunder senarevar det en väsentlig förstärkning av satsningar på vårdoch omsorg. Det är ju samma storlekstal i sammaekonomi! Man kan resa till nord och till syd men inteåt bägge riktningarna samtidigt.Jag tycker att det här är väldigt viktigt. Åsbrinksade att det är möjligt att jag får interna problem. Jagklarar nog av det. För att travestera: sade: Gudbevare mig för mina fiender, och mina vänner klararjag av själv. Det gör jag också. Men ni kanske självafår interna problem om jag skandaliserar er. Det ärmöjligt att jag nu skandaliserar den socialdemokratis-ka kongressen. Men om vi skall följa dess beslut ombudgetpolitiken finns det goda möjligheter att göraupp med Socialdemokraterna. Från Vänsterns sida harjag nu skandaliserat . Det kanske blir ettbekymmer för i i dag.Det här är belysande. De 10 miljarderna kan mananvända 1999, statsrådet . Det är en aktnings-värd summa, tycker jag. Ni säger själva i er egenhandling att det är väldigt mycket. står det på s. 20i finansplanen: "Nya åtgärder för sysselsättning ochrättvisa." Jag frågar återigen: Hur skall ni använda de10 miljarderna?På kongressen sades att målet om överskott istatsfinanserna inte får överordnas kampen för syssel-sättningen. Därför säger jag att vi kanske kan använda10 miljarder till att amortera, sänka skatten påarbete, satsa på vård och omsorg, så att det inte ärfärre sysselsatta 2000 än vad det var1996 och 1997, eller förbättra bostadssektorn så att vifår fart på byggandet.Om man nu följer kongressbeslutet - vilket Ås-brink säkert kommer att göra - vilket beslut väljerman då? Formuleringen i finansplanen är ju att debudgetpolitiska målen är styrande för budgetpolitiken.Det är ungefär som att säga att resans mål är resansmål, och det säger väl ingenting. Vi prioriterar ju - vivill båda göra det.En sista synpunkt: Jag vet att inte tror påallt vad säger. Men har ju ettförflutet i , där finns nu.Han är väl pålitlig? Han säger att den höga arbetslös-het som vi har - den är högre än i början av90-talet - kostar 150 miljarder . Den satsningsom jag talade om på tre områden - vård och omsorg,sänkt skatt på arbete och på bostadssektorn - kan fåned arbetslösheten något. När vi tar bort den slippervi betala för en hög arbetslös-het, som påtalat. Det är t.o.m. i linjemed de budgetpolitiska strävandena. Vi är egentligenöverens, statsrådet . Men det finnsju andra problem att lösa. Lös dem!Anf. 24 Finansminister ():Herr talman! När det gäller den socialdemokratis-ka partikongressen kan vara lugn -det var en bra kongress, den har avlöpt lyckligt och ettav de många beslut som fattades innebar att kongres-sen ställde sig bakom målet - det var faktiskt förstagången det inträffade - att vi skall ha överskott i deoffentliga finanserna. Det har vi nu ett kongressbeslutpå. Den har också sagt - och det är förvisso inte förstagången - att det viktigaste målet för den ekonomiskapolitiken är att öka sysselsättningen och bekämpaarbetslösheten. Det har regeringen också sagt i olikafinansplaner. Detta var inte någon nyhet.Kongressens beslut tycker jag alltså är alldelesutmärkt - det har jag inga problem med. Det finnsalltså ett stöd för att vi skall ha överskott i de offentli-ga finanserna. Jag ser ingen motsättning i detta.Tvärtom ser jag starka offentliga finanser som enviktig förutsättning för en långsiktigt framgångsriksysselsättningspolitik: lägre räntor, ökad framtidstro,människor som vågar satsa, företagare som vågarinvestera, bygga ut och anställa folk. Det är precis detdet handlar om.Jag har inte sagt att är ett litetbelopp. Har jag uttryckt mig vagt så beklagar jag det.Det är ett oerhört stort belopp. Och 12 miljarder ärännu något större - det kan vi vara överens om. Jagsade att det är ganska litet i relation till den totalavolymen offentliga utgifter, som ligger på över 1 100miljarder kronor.Den procent som överskottet handlar om är viktig- låt oss diskutera den. Men litet uppmärksamhet kanväl också ägnas åt de övriga , LarsBäckström. Hur de används är ju inte alldeles ointres-sant. De kan användas till mycket: till välfärd, tillsysselsättning. Jag kan försäkra att vi kommer attanstränga oss till det yttersta för att nå det mål vi harsatt upp: att först halvera den öppna arbetslösheten tillår 2000 och sedan gå vidare och återskapa full syssel-sättning.Anf. 25 ():Herr talman! Jag kan inleda med att ge regeringenen eloge för budgetsaneringen. Det bör göras medtanke på det förra replikskiftet. Det var oerhört viktigtatt mycket snabbt vända den utveckling vi hade förbara , där ungefär en fjärdedel av utgif-terna var ofinansierade och alltså finansierades medlån. Genom att göra detta fort och när man hade gjortdet ta ned den mycket stora statsskulden åstadkomman mycket större tillgångar för framtiden: dels lägreränta och lägre inflation, dels lägreräntebetalningar totalt sett. Därför är det främmandeför oss att resonera som och inte inseatt man måste plocka ned statsskulden. Vänsterparti-ets politik är mycket märklig, och jag undrar om par-tiets företrädare förstår vad den egentligen innebär.Erik var ju med om skattereformen 1990.Där gjordes en väldigt bra sak som vi från Miljöpar-tiets sida varmt stödde: Man införde koldioxidskattoch sänkte skatten på arbete. Varför inte ytterligare ettsådant steg nu? Vad finns det egentligen för hinder attta ett steg till och genomföra en ny skatteväxling förmiljön? Vi vet ju att beskattningen av arbete är förhög. Det är en av orsaken till massarbetslösheten. Dethar talats om lönerna tidigare här , men jag villpeka på att arbetsskatterna är väl så viktiga, ErikÅsbrink. Arbetskraftskostnaden blir väldigt hög pågrund av skatterna. Det handlar alltså inte bara omlönerna.Vi vet ju också att det är alldeles för lönsamt attförstöra miljön. Det har visat sig väldigt svårt attbromsa miljöproblemen. Sommarens algblomningar iÖstersjön visar just att det är för mycket förbränning;för mycket motorfordon på andra ställen leder tillkväveutsläpp, som i sin tur leder till en övergödningav Östersjön.Varför inte ta det här steget? En utredning som la-de fram ett förslag pekade mycket tydligt påatt man bör ta ett nytt sådant här steg och göra enskatteväxling i åtminstone samma omfattning som dentidigare.Anf. 26 Finansminister ():Herr talman! tog upp - och det glä-der mig - en viktig del av den stora skattereformen,en del som är okänd eller ofta försummad, nämligenden betydande skatteväxling som ägde rum genom attolika miljörelaterade skatter skärptes. Detta var en delav finansieringen av de sänkta skatterna på arbete somlåg i reformen. Hade denna åtgärd genomförts isole-rad hade det framställts som en mycket stor miljöpo-litisk skattereform, men tenderade den att drunknai den mycket större skattereformen, som omfattade såmycket annat, och därför fick den inte den uppmärk-samhet den hade förtjänat. I själva verket gick Sverigeföre andra länder genom den omläggningen.Det är naturligtvis tänkbart att gå vidare på denvägen. Vi är inte främmande för det. Men jag villsamtidigt dämpa förväntningarna på hur stora ytterli-gare insatser som kan göras. Vad det handlar om är atthöja skatter på miljöutsläpp eller miljöförstörandeverksamheter. Det gör vi inte primärt för att få in merpengar till statskassan - vi gör det för att ytterligarebegränsa och helst få bort den miljöskadliga verk-samheten. Men i så fall får man ju inte in så värstmycket pengar, och det är inte heller syftet. Då räckerdetta inte heller särskilt långt för att finansiera sänk-ningar av skatten på arbete.Man skall inte inge människor förhoppningar attdet finns möjligheter att åstadkomma stora sänkningarav arbetsbeskattningen när man finansierar det med enså bräcklig skattebas som miljöutsläppen är och börvara. Fortsätt gärna med att tala för skatteväxling,men intala inte människor att det här finns stora skat-tesänkningar på arbetsområdet att hämta.Anf. 27 ():Herr talman! De höjningar av miljöskatter somskedde skattereform medförde väl inte attskattebasen vek. Höjningen av miljöskatterna med ca30 miljarder medförde inte någon vikande skattebas.Och det är inte så konstigt, för den skattebas dethandlar om är ju ytterst den grundläggande energiför-sörjningen och råvaruförsörjningen. Den kan vi intevara utan, lika litet som vi kan vara utan arbete. Dettaär ju själva grundförutsättningarna för ekonomin.För att fullfölja finansministerns resonemang kanjag säga att skatter på arbete också är en vikandeskattebas, och resultatet av höga skatter på det områ-det blir arbetslöshet. Det har vi ju också fått. Menman kan inte heller ta ut alltför höga skatter på miljö-och energisidan; då får man andra problem. Men enskatteväxling av den storleksordning som gjordes1990 borde kunna göras igen, när vi nu har så godaerfarenheter av det. Skattebasen tål faktiskt mer be-skattning, och det är mycket angeläget att ändra pris-relationerna för att få fart på alternativen, för attåstadkomma förnyelse i näringslivet när det gällerenergin.Det är därför det är så svårt för regeringen att av-veckla kärnkraften. När man debatterar med kärn-kraftsanhängarna kommer man i trångmål, därför attprisrelationerna på energimarknaden är sådana att detinte lönar sig att investera i alternativ, i energibespa-ringar och i bättre hushållning - att sätta in varvtals-reglerade pumpar i industrierna och vad det nu kanvara. Det lönar sig inte därför att energin är så billig iförhållande till arbetskraft, i förhållande till bättreteknik och i förhållande till andra saker. Det är heltavgörande om man skall kunna klara miljöskuldspro-blematiken, t.ex., att titta på skattesystemet. Det ärlitet svårt att se vad det är som egentligen oroar fi-nansministern på denna punkt. Hans argument omvikande skattebas håller inte om man rör sig i denstorleksordning vi nu diskuterar.Jag vill också ta upp frågan om arbetstidsförkort-ning. Finansministern måste ändå hålla med om attdet inte är realistiskt att tro på att man skall kunna få3 procents tillväxt år och på den vägen få fullsysselsättning inom överskådlig framtid. Man måstetillbaka för att hitta sådana tillväxtsiffror.Vi har en helt annan ekonomi och näringslivsstrukturoch andra omständigheter . Vad tänker finans-ministern göra för att uppnå något sådant?Tittar man på underlaget ser man att det i vissadelar nästan är absurt. Jag nämnde i mitt inlednings-anförande att kommunerna skall öka sin konsumtionoch få sämre resultat. Jag tror inte att kom-muner fungerar så. Jag tror att de kommer att försökafå sitt resultat att gå ihop, de också.Det visar sig också att man inte når målet om 4procents arbetslöshet ens med den politiken, trots behåller dagens mycket omfattande satsning påAMS-åtgärder. Det är naturligtvis inte heller hållbart iett längre perspektiv.Med en arbetstidsförkortning som ligger i paritetmed den produktivitetsutveckling vi har, om man serpå den tidsrymd som gått sedan vi senast sänkte ar-betstiden, skulle man kunna klara en hel del av dessaproblem. Det besparar oss många sociala problem ochmycket kriminalitet . Framför allt skapar vibättre förutsättningar för en bra livskvalitet för allamänniskor, t.ex. de som inte har arbete och därförtvingas gå arbetslösa och känna sig onödiga. Det ärväldigt många ungdomar som är på väg att hamna heltutanför samhället. Vad det kan leda till kan vi se iandra länder. Varför inte sänka arbetstiderna ordent-ligt?Anf. 28 Finansminister ():Herr talman! Basen för beskattning av arbetsin-komster är stor och relativt stabil. Basen för miljöbe-skattning är mycket mindre och mycket mindre stabil.Det måste naturligtvis vara poängen. miljöskat-terna gör man inte för att få inkomster. Det gör manför att minska den miljöskadliga verksamheten. Storförsiktighet tillråds när det gäller att utlova stora för-ändringar på detta område.Arbetstider hinner vi inte diskutera särskilt längedenna gång, men jag har inte den pessimistiska synsom har när det gäller möjligheterna attlångsiktigt upprätthålla en hög tillväxt. En tillväxt på3 % är fullt möjlig inte bara ett utan i rad.Det tycker jag att vi skall försöka uppnå. Arbetstiderär en fråga om välfärd. Det är inte en fråga om att lösalandets sysselsättningsproblem.Anf. 29 () replik:Herr talman! Ett genomgående tema för alla tala-re, med undantag möjligtvis för somanser sig ha fått igenom sin politik i denna budget, äratt det görs för litet konkret mot arbetslösheten. Nogär det ganska uppseendeväckande att man t.ex. inteens försöker att göra någonting åt tjänstesektorn,denna enorma slumrande potential för nya jobb ochökad livskvalitet som förkvävs under de enormthöga skatterna på arbete.Hur motiverar ni inför de arbetslösa er passivitetnär det visar sig att det både finns ett utbud av och enefterfrågan på sådana tjänster? Det står faktiskt på s.161 i finansplanen att skattesänkningar som riktas motgrupper och sektorer med mindre flexibla löner kanpåverka sysselsättningen positivt. Regeringen anserdärför att en budgetneutral omläggning av skattesys-temet av den typ som utredningen föreslår kan ökasysselsättningen.Min enkla fråga är: Varför föreslår ni då inte det-ta, som skulle kunna öka sysselsättningen?Herr talman! När det gäller kommunernas situa-tion lovade statsministern på kongressen i -det bekräftas nu i finansplanen - att kommunernaskall få ytterligare 8 miljarder i statsbidrag 1999 och2000, utöver de 8 miljarder som redan har beslutats.Nu vet vi att höjningen av egenavgifterna med sexprocentenheter minskar den kommunala sektornsskatteinkomster med , efter-som de är avdragsgilla. Detta tar man tillbaka medden andra handen under denna mandatperiod.Nu ställer jag till finansministern samma frågasom jag ställde till statsministern i gårdagens fråge-stund och då inte fick något som helst svar på. Hurmycket blir det kvar, netto, för kommuner och lands-ting att använda i sina kärnverksamheter när statengenom egenavgiftshöjningen har tagit tillbaka över 15miljarder kronor ? Hur mycketblir det kvar till vård, omsorg och skola?Vi ser i finansplanen att sysselsättningen skallminska med 40 000 personer inom kommunsektornmellan 1996 och 1998. På den stora partikongressen iSundsvall kallades detta att prioritera. Jag tycker attdet är dags att ge besked. Hur mycket blir egentligenkvar, netto, till kärnverksamheterna av de 16 miljar-derna? Hur många kommer, trots löfte om motsatsen,att få gå från kärnverksamheterna ?Anf. 30 Finansminister ()replik:Herr talman! Jag vill kommentera ti-digare anförande, även om det var detägde rum. Där fick man höra en mängd motstridigabudskap. Å ena sidan skar vi ned och försämradenågot alldeles fruktansvärt. Å andra sidan strödde vipengar omkring oss. Det var 500 miljoner . Åena sidan försämrar vi, plågar folk och drar nedöverallt. Å andra sidan är budgetsaneringen bara enenda stor bluff. Det är engångsinsatser. Det är bokfö-ringsåtgärder.När man hör alla dessa motstridiga uppfattningarframföras i ett och samma anförande kommer man atttänka på historien om mannen som lånade ut en krukaoch som, när han fick igen den, konstaterade att kru-kan var sprucken. Låntagaren sade då att krukan fördet första inte var sprucken, att den för det andra varsprucken redan när han lånade den och att han för dettredje inte hade lånat någon kruka. Det påminner litetgrand om konster. Ta inte alla dessamotstridiga punkter i samma anförande. Det blir litetför besvärligt att hålla isär.Det grundläggande är motstridigheterna.