prot · GL0947 · 1997-12-15 00:00:00 — Hur kan man vara såansvarslös att man baserar kommande års budget, sombörjar , dvs. , på detta?Det har jag också svårt att förstå.Anf. 181 () replik:Herr talman! Jag tycker att det var bra att IngridAndersson tog upp frågan om kampen mot arbetslös-heten.Jag måste ställa en fråga: Har uppfattning om hur många arbetslösa somregeringens sparåtgärder har bidragit med?Inom vården har ju tiotusentals jobb försvunnit,t.ex. Hos apoteken försvinner detjobb, hos polis, tull, skattemyndigheter, naturvårds-verk osv. Det är väldigt många arbetstillfällen som harförsvunnit genom besparingarna. Det kostar ju mycketpengar även när de här människorna är arbetslösa.Anf. 182 () replik:Herr talman! Det har varit svåra år. Vi har fått gö-ra besparingar. Självfallet har de också haft obehagli-ga följder, men alternativet var att fortsätta låna peng-ar till allt det som vi ville göra. I så fall hade vi haftännu mer än 100 miljarder i ränta att betala varje år.Det hade inte varit en ansvarsfull politik - det är för-klaringen.Anf. 183 () replik:Herr talman! Som jag sade kostar ju de här männi-skorna väldigt mycket pengar även när de är arbetslö-sa. Om man tittar på AMS egna siffror, som jag harredovisat även vid tidigare tillfällen, ser man att manspar väldigt litet om man friställer folk. Då har manändå inte räknat med att man förlorar samhällsnyttaoch att de här personerna tappar kompetens. Om dedeltar i en arbetsmarknadsutbildning kostar de mångagånger mer än när de hade sitt ordinarie jobb.Därför känns det ibland för mig som att manegentligen inte har sparat, utan har gjort en samhälls-förändring, när man säger att man har sparat. Därförär det också intressant att ställa den här frågan.Anf. 184 () replik:Herr talman! Jag kan bara upplysa att det finns en hel arsenal med arbetsmarknadsåt-gärder. Det finns någonting som kallas för Kalmar-modellen, och det finns många prov på hur vi försökervända åtgärderna så att de skall komma vården tillgodo. Men det allra bästa är ändå att få ekonomin påfötter så att det hela rullar på, och vården har sinaegna pengar. Vi skall inte ha konstgjord andning.Jag skulle gärna se att vi får fortsätta vår politik såatt vi kommande år kanske kan se att det blir ännumer pengar över än de 16 miljarder som vi fak-tiskt säger att vård, omsorg och skola skall få. Detmåste i rimlighetens namn ha någon betydelse.Anf. 185 () re-plik:Herr talman! Jag vill fråga omäldrevården och de signaler vi har fått den senastetiden.Jag fick veta att regeringen beslutade attge 5 miljoner till för att öka möjlighe-ten till uppföljning.Min första fråga till är: Om detskulle visa sig att det krävs mer resurser för att manskall kunna få en god vård och omsorg för de äldre, ärIngrid i så fall beredd att verka för att detsnabbt kommer mer resurser till detta?Min nästa fråga gäller de äldre som inte fårhjälp med saker i sin hemmiljö som de fick hjälp medtidigare. Det gäller t.ex. att handla och litet andrasaker. Jag vill fråga : Vad skall degöra som inte har några anhöriga eller närstående somkan hjälpa dem med de här olika viktiga göromålen?Anf. 186 () replik:Herr talman! Jag vill lova att jagär beredd att med all min makt och kraft verka för attdet skall finnas resurser till vård och omsorg och tillomsorg om de äldre. Men verkligheten är nu en gångsådan att vi befinner oss i en situation där vi ocksåskall betala de här 100 miljarderna i räntor påstatsskulden.Jag vill gärna lämna frågan tillbaka till ChatrinePålsson. Har hon någon bra lösning på det här? Honhar ju varit med om den utveckling vi har fått tampasmed. Jag tycker att är litet medskyl-dig.Anf. 187 () re-plik:Herr talman! Mitt minne kansvika mig, men vad jag kan komma ihåg var inte nisocialdemokrater med om ett enda besparingsförslagunder den treårsperiod då vi hade regeringsmakten.Det var verkligen nästan vid varenda tillfällehär i kammaren.Jag och mitt parti är beredda att försöka mejsla utoch frigöra pengar till vård och omsorg. Det handlarinte om pengar som blir över, utan om pengar somläggs dit först. Detta är nämligen så viktigt.Jag vill också ha ett svar från påmin fråga om vad de äldre skall göra som intefår hjälp med t.ex. inköp.Anf. 188 () replik:Herr talman! De besparingsförslag som vi fick taställning till under den förra mandatperioden var oftakonstruerade så att besparingarna skulle gå till skatte-sänkningar, och då särskilt för dem som var bättrebemedlade. Det var förslag som vi sade nej till.Jag kan ställa frågan tillbaka: Hade ni haft kraftenatt göra det vi har gjort för att få budgeten i balans?Det har varit svåra beslut att fatta, och jag har inte settatt vi heller har fått något särskilt stöd för de beslut vihar fattat . Men vi kan ändåuppvisa ett resultat - ekonomin är i bättre balans. Dettycker jag är ett gott tecken.Chatrine ! Det kanske är bra om Socialde-mokraterna får fortsätta att regera. Då skall det bliännu bättre, och då löser sig även problemen för depersoner hade bekymmer för. Jaghar också bekymmer för dem, och jag vet att kommu-nerna har prioriterat dem som har de allra svårastebekymren. De som har litet mindre bekymmer, menändå bekymmer, har fått stå åt sidan. Jag undrar vadChatrine skulle ha sagt till mig om man hadegjort prioriteringen tvärs om.Anf. 189 () re-plik:Herr talman! Både och jag togupp i våra anföranden att människor tycker att vårdoch omsorg är viktigt. Men det visar sig att när män-niskor får vänta på behandling sviktari många fall deras tilltro till den offentligt finansieradevården. Det är viktigt att vi vänder det här.Folkpartiet har i sin motion pekat på flera sätt attytterligare tillföra resurser. Men att de förslag som finns inte var ordentligt ge-nomtänkta. Vi i har bl.a. föreslagit att manskall utveckla FINSAM och göra omprioriteringar ibudgeten från sådant som vi inte tycker är lika viktigttill det som vi tycker är viktigare.Jag vill gärna höra av vilka för-slag det är som är så ogenomtänkta att de över huvudtaget inte går att fundera på.Anf. 190 () replik:Herr talman! Om mer ingående man läser fi-nansutskottets bedömning, där man har tagit ställningtill motionernas förslag i den här delen, ser man bl.a.att förändringarna i arbetslöshetsförsäkringen är avsådan art att lagstiftning krävs. Det finns ingen sådan,och detta kan rimligen därför inte träda i kraft den1 januari och ge de budgeteffekter man räknar medunder kommande år.Flera av förslagen är sådana. De handlar t.ex. omförsäljning av olika statliga bolag. Att räkna hem devinsterna är också att vara sent ute. Hur blir det åretdärpå?Anf. 191 () re-plik:Herr talman! Försöksverksamheten med FINSAMär ju utvärderad. Den visar att det finns stora möjlig-heter. Jag har hört litet grand av debatten . Menjag är litet fundersam över varför socialdemokraternaär så förfärligt rädda för att se till att använda depengar som finns i systemet och de pengar som mankan spara på att människor slipper gå sjukskrivna enlängre tid. Varför använder man inte de pengarna tillatt se till att människor får sin operation eller behand-ling så att de kan komma tillbaka i arbete litet snabba-re?Varför är ni så rädda för att aktivera de här peng-arna och se till att vi får slut på köerna så att männi-skor kommer igen och kan arbeta och betala skatt?Anf. 192 () replik:Herr talman! Jag tycker inte att det är så mycketvärt att upprepa en debatt som har förts under störredelen av den här dagen. finns de ju möjligheter tillsådan här samverkan, men hela fältet är inte fritt. Jagär lika oroad som för att det skallvara vårdköer och för att människor skall ha det be-svärligt och ont och behöva vänta. Då finns det ingetförtroende för vården. Det pågår ett arbete för attkorta vårdköer på ett sådant sätt som har önskat, dvs. att ingen skall behöva stå i kölängre än tre månader.I har man faktiskt redan beslutatatt genomföra detta fr.o.m. årsskiftet 1999. Här iStockholm har man gjort en kraftsamling och sagt skall ha nått detta . I de Dagmaröver-enskommelser som har genomförts alldeles nyligenfinns det också överenskommelser som säger att man ihela landstingsvärlden skall arbeta för att kunna ge-nomföra den här vårdgarantin gene-rellt fr.o.m. den 1 januari 1999.Anf. 193 () replik:Herr talman! Jag har två frågor som jag tänktepassa på att ställa. Den första gäller Socialstyrelsen.Om jag uppfattade saken rätt sade vi skall ta dessa rapporter på största allvar. Deinnehåller ju en ganska grav kritik av kommunerna.Jag undrar om tar avstånd frånJörgen påhopp på . Det ärganska viktigt att veta.Den andra frågan gäller det jag tog upp om det vifick se på TV i går om Cancerfondens utredning. Denvisar hur cancerpatienter har farit illa i dessa bespa-ringstider. De har fått höjda läkemedelskostnader osv.Jag undrar om tycker att det ärrimligt att cancerpatienter skall få lämna hus och hemoch bli socialfall bara för att de har drabbats av ensvår sjukdom.Anf. 194 () replik:Herr talman! Först har jag en kommentar till detsom lär ha uttalat. Jag har sett tid-ningsrubrikerna. Jag har också läst protokollet frånfrågestunden . Där ställdes samma frågaom man var oenig i regeringen huruvida man skulle taSocialstyrelsens rapporter på allvar eller förneka dem.Då förstår jag att hela regeringen står bakom denextra satsningen till för att man skallfortsätta att skärskåda vården så att vi får fram detsom inte fungerar. Det står alltså hela regeringenbakom. Jag hörde också att harkommit med något slags förklaring, men den har jaginte hört eller läst. Jag får lita på vad man sade påfrågestunden.Jag har faktiskt inte sett det här TV-programmet.Då är det väldigt svårt att kommentera det. Men påden direkta frågan om människor som är sjuka skallbehöva lämna hus och hem för att få vård måste jagsjälvklart svara nej. Det är därför som vi hela tidenprioriterar vård och omsorg. När vi nu får resurser ärdet dit de styrs. Det är en klar viljeinriktning.Anf. 195 () replik:Herr talman! Jag får väl tacka för det diplomatiskasvaret. Jag tolkar det som ett kraftigt avståndstagande.Man kan inte begära att alla skall se alla TV-program. Men jag tycker att även vi i utskottet börbeakta att våra beslut här i kan få allvarligakonsekvenser. Det är viktigt att vi tar till oss det påfullt allvar. Jag tycker att det är väldigt olyckligt omsjuka människor skall tvingas hamna i nöd och elän-de.Anf. 196 ():Herr talman! Jag tycker inte att man prioriterar deallra svagaste. Jag har förut talat om en mycketsvag grupp, nämligen asylsökande och sådana som fårvänta på våra flyktingförläggningar. De priorite-ras inte.Nu tänkte jag tala om de hemlösa. Jag har tyvärr varit litet tjatig. Med en dåresenvishet har jag skrivit en motion om dehemlösa. De har delvis själva skulden för att de harramlat igenom alla skyddsnät, och delvis har samhäl-let skulden för det. Det är naturligtvis samhällets pliktatt hjälpa dem. Jag vet att det är en ange-lägenhet, men det hindrar inte att staten också måsteta sitt ansvar för sina medborgare. Ett mål måste alltidvara att lyfta fram de svagaste. Det måste vara ett målför en riksdag, för ett parlament, för en kommun ochför ett landsting.Nu står det i tidningarna att de har minskat i antal.Det stod att de var 3 000 sist jag läste ett reportage.För tio år sedan var de 5 000 i . Men vi serju alla att de inte har minskat i antal. De har ökat. Dethar blivit en förändrad bild av dem. är det enhel del som inte är missbrukare. Det är fler än tidiga-re. Det är fler kvinnor och fler äldre kvinnor som harblivit bagladies. Det är dags att tar detta påallvar nu.Jag skulle vilja skrika högt om alla reportage iTV, radio och tidningar. Tankarna att vi måste ta itumed dessa frågor tycks ju inte få fotfäste. Det finnsunga kvinnor som går ut och hjälper dem. Stadsmis-sionen, och Byrån för bostadslösamän hjälper dem. Från Bancofonderna får Stadsmis-sionen av det som människor sparar där. De får785 från Bancofonderna. Det är inteförsumbart. Även de smulor som faller från den litetrikares bord kan användas väl i det här fallet.Thomas lade fram ett förslag till Stadsmis-sionen om att man skulle kunna köpa kuponger tillhärbärgen där. På det viset skulle man inte ge dempengar när de ber om natthärbärge. Vi vet ju att allade pengarna kanske inte går till natthärbärge. En ku-pong kanske också går att kursa på gatan, men det blirkanske någon som använder den till natthärbärge ialla fall.Det är mest frivilligorganisationer som hjälperdem. Men naturligtvis finns också de sociala myndig-heterna. Här i vill man ta ett tag för dem.Jag tycker att det är väldigt bra. Det är ofta en mycketkomplicerad bild. Det är missbruk. De är utskrivnafrån mentalsjukhus. Det är de som har det allra svå-rast. Den största skada vi gjorde våra mentalsjuka varatt släppa ut dem på gatan utan något annat alternativ.Det finns också en hel del udda personer.Det finns också en grupp litet äldre män som de-finitivt inte är några missbrukare. De har kommit påkant med samhället på något sätt, och en del vill inteens ha socialbidrag. Dessutom har de ingen fastadress osv. En del sover på nattbussen. En del gåribland till härbärgena där de kan få duscha, tvättakläder och känna sig litet fräscha. De har mångamisslyckade kontakter med myndigheter bakom sig.Jag brukar tala om andlig striptease när man kommeroch skall söka socialbidrag. Man får vika ut sig andli-gen och berätta allt. Dessa människor har inga ägode-lar, så de behöver inte göra sig av med dem först, mendet är svårt för dem.Det är en svår balansgång att avväga mellan om-händertagande och tron på att människor kan klara sigsjälva. Det är en väldigt svår avvägning, och denmåste vi ändå sträva efter att göra. Men då måste vinaturligtvis ha ett samhälle som hjälper och inte stjäl-per, och i många fall hjälper vårt samhälle. Men härär det särskilt besvärligt.Jag tror att man skulle kunna utnyttja de männi-skor som har varit i den här situationen. De vet var definns, hur de lever, hur de tänker och hur de känner.Det är naturligtvis individuellt, men trots allt har devissa gemensamma nämnare.Det behövs hjälp till de hemlösa. Det behövs upp-sökande verksamhet. Jag har tillbringat ganska mångakvällar och nätter under dessa år som jag har suttit iriksdagen lokalt, regionalt och även här. Det skulle bliett härbärge i . har man plötsligt inte rådmed det. Vi skulle bygga om ett f.d. AMI-hus i Bor-länge, min hemstad, men det fanns inte pengar till det.Jag kan förstå att det är svårt, men någon form avhärbärge måste vi kunna hänvisa dem till. Ingenmänniska går att motivera för vård om man inte har ensäng att sova i och inte har åtminstone frukost och enmöjlighet att tvätta sina kläder.Vi kommer aldrig att kunna rehabilitera alla. Menmänniskor har ett människovärde även om de inteförmår hålla sig nyktra. Vi måste erbjuda dessa män-niskor det allra minsta, åtminstone en säng. Det ärsvårt för dem på härbärgena att kanskeavvisa lika många som de har plats för. Man får heltenkelt avvisa människor eftersom man inte har någonmöjlighet att ta emot dem. Det finns alltså ett stortbehov när det gäller de hemlösa.Jag vädjar till , och då förstås speciellttill er i socialutskottet, att återigen ta upp frågan tillbehandling. Ni måste försöka få en lösning på sådantsom kan vila på . Sedan får man naturligtvisockså arbeta både regionalt och kommunalt för detta.Anf. 197 ():Herr talman! Det är ovärdigt ett gott samhälle attdet finns hemlösa. Jag vill bara tala om för RagnhildPohanka att vi i socialutskottet har intres-serat oss för de hemlösas situation. Vi har gjort studi-ebesök och haft hearingar. Det har resulterat i attSocialstyrelsen har fått uppdrag som gäller de hemlö-sa.Vidare kan jag tala om att det den 5 februarikommer att vara en hearing i socialutskottet. Denkommer bl.a. att handla om de hemlösas situation.Välkommen att lyssna då!Anf. 198 ():Herr talman! Det är förstås bra med ett betänkandeom den här frågan, men det händer ju ingenting. Detär alldeles utmärkt att ni håller er informerade. Jaghar sett att motioner på området blivit välvilligt be-mötta varje gång, så det är inte fråga om någon mot-sättning. Det verkar som att man försöker göra nå-gonting men att man ger efter. Detblir inte ett nej, utan det blir bara ett välvilligt bemö-tande. Sedan händer ingenting. Men är det atthandla, att gå från ord till handling, när det gällergruppen hemlösa. Naturligtvis gäller det också en delandra, men talar vi om de hemlösa.Anf. 199 ():Herr talman! Detta är ett kommunalt ansvar, menvi intresserar oss därför att vi vill trycka på i frågan.Bl.a. representanter för kommertill nämnda hearing. Jag är säker på att de har någotatt berätta. Jag är alltså säker på att det faktiskt skernågonting.Anf. 200 ():Herr talman! Jo, jag vet att det är ett kommunaltansvar och det nämnde jag också i mitt korta anföran-de. Det hjälper dock inte. Staten har ett övergripandeansvar för sina medborgare. Här måste det alltså tillåtgärder även från statligt håll. Det är inga storasummor som behövs, men det behövs aktivitet och endel pengar. Detta vore kanske ett område att prioriteranu när ekonomin börjar komma på fötter.HandikappAnf. 201 ():Herr talman! Lika värde - lika rätt är väl ett bratema när man skall diskutera handikappolitik. Jag villbörja med det temat. "Vi bor i ett land där vi ofta talar om att allamänniskor har lika värde. Vi bor i ett land där vi likaofta talar om att välfärd och trygghet, att demokratioch inflytande skall gälla för alla.Eftersom vi bor i detta land där välfärd och demo-krati råder, så talar vi ofta om de svaga och de utsattasom står utanför - de som välfärden ännu inte hunnitikapp, de gamla, de handikappade, de långvarigt sju-ka, flyktingarna.Vi ifrågasätter ingen människas värde eller rätt tillett gott liv. Vi ifrågasätter inte öppet. Vi bejakar iord. "Herr talman! Gör vi det i handling? De här ordenär inte mina egna. De är citerade ur en debattskriftfrån bejakar varje människas lika värde i ord. Mengör vi det i handling?När det gäller handikappolitiken måste jag, dessvärre, konstatera att den breda politiska enigheten omatt människor som har ett funktionshinder skall garan-teras trygghet och välfärd även i tider av ekonomiskkris är bruten, något som vi moderater bara kan be-klaga.De besparingar som olika s-regeringar genomförtbåde och efter 1994 har slagit hårdast ochutan urskiljning mot de allra svagaste i samhället.Att få balans i vårt lands ekonomi är detenda sättet att skapa förutsättningar för en välfärdvärd namnet. Det är också ledstjärnan i det moderataarbetet. Trots ett ekonomiskt allvarligt läge har vimoderater avvisat budgetförslaget, som försämrar defunktionshindrades situation.En av de första åtgärderna som Socialdemokrater-na vidtog efter maktskiftet var att tillsätta en utred-ning, vars uppgift var att presentera förslag för attminska kostnaderna för personlig assistans. När för-slagen presenterades möttes de av så stora protesteratt Socialdemokraterna inte våga fullfölja utredning-ens förslag i dess helhet. Vi moderater avvisade för-slaget. De försämringar som man, trots högljuddaprotester, valde att gå fram med drevs igenom medhjälp av och Vänstern.I tilläggsbudgeten 1997 övervältrades finansie-ringsansvaret för de första assistanser-sättning på kommunerna utan att dessa kompensera-des till mer än två tredjedelar.I samma tilläggsbudget föreslogs att stimulansbi-dragen till rehabilitering av funktionshindrade, ut-veckling av hjälpmedel och tolkutbildning för dövaoch dövblinda helt plötsligt, mitt under verksamhets-året, skulle minskas med nästan hälften, eller med300 miljoner kronor.Herr talman! Försämringarna har varit många un-der årens lopp. Det är ledsamt att behöva konstateradetta. Handikappade som bor i egen lägenhet kommeri fortsättningen inte att få särskilt ekonomiskt stöd.Ersättningen har schabloniserats. Man har inte rätt tillpersonlig assistans vid vistelse i skola och dagcenter.Handikappombudsmannen får inte behålla sitt an-slagssparande på . Anhörigas rätt tillavlösning vid vård av handikappat barn har urholkatsgenom ändringar i socialtjänstlagen. Ja, listan skullealltså kunna göras ännu längre. Frågan återkommer:Gör vi det i handling?Herr talman! Vi skall ha klart för oss att den somlever med ett handikapp lever i ett beroendeförhållan-de som är starkare än för oss utan handikapp. Ju stör-re beroende, desto större betydelse har det att mankan göra något av egen vilja.Vad innebär då ett gott och värdigt liv? Jo, det in-nebär bl.a. att man kan göra något av sin dag, att mansjälv får påverka. Rätten till ett gott liv innebär rättenatt få bestämma över den egna vardagen, rätten till etteget boende, rätten till den praktiska dagliga hjälpman behöver, rätten till en fungerande sjukvård osv.Det är just därför, herr talman, som lagar som LSSoch på det här området var så viktiga när deden trädde i kraft. Det var en moderat-ledd regering som inledde reformarbetet i den rikt-ningen. Jag kan försäkra att vi aldrig haft för avsikt attförsämra den här reformen. I stället har vi hela tidenvelat utveckla den, men här har vi inte varit överens.Detta kan jag bara beklaga.Vi moderater har avvisat samtliga förslag till för-sämringar som den socialdemokratiska regeringenlagt fram och drivit igenom när det gäller reformenfrån 1994.Vi har försvarat de funktionshindrades situation,även i tider med en mycket ansträngd ekonomi. Ipraktisk handling har vi faktiskt visat att vi menarallvar när vi säger att människor som behöver detoffentligas stöd alltid skall garanteras detta. Det härstår i klar kontrast till Socialdemokraternas fagra talnär det gäller funktionshindrade och den bistra verk-lighet som alltfler handikappade upplever just pågrund av alla försämringar som genomförts under desenaste tre åren.Jag vill fråga : Gör ni det i hand-ling? Anser ni att det fagra talet om alla människorslika värde genom den nu förda politiken omsätts ihandling? Var finns rättvisan och solidariteten, HansKarlsson? Var finns delaktigheten? Skall man åter-igen behöva "stå med mössan i näven"?Vi moderater kan inte acceptera att de personersom mest behöver samhällets stöd alltid skall ta destörsta ansvaret i dåliga tider och då statens finansermåste saneras. Vi menar att det är de människor somhaft turen och förmånen att inte drabbas av ett funk-tionshinder, för det är verkligen en förmån att intedrabbas av något sådant, som i stället skall ta ett stör-re personligt ansvar. Det kan vi ju faktiskt göra, herrtalman!Vi anser att stödet till funktionshindrade skall varamångsidigt och att det skall anpassas till den enskildessärskilda förutsättningar.Jag hade hoppats att vi skulle ha kommit långtbort från den tid då den funktionshindrade fick taemot det som erbjöds, den tid då andra tyckte ochbestämde vad som var bäst - ett omyndigförklarandeoch ett i grunden förfärligt synsätt. Att komma bortfrån detta var grunden handikappreform.Tanken var också att reformen skulle vara stabiloch långsiktig. Man skulle kunna lita på att man frånriksdagens sida inte gick in och ändrade i själva förut-sättningarna.Vi får inte glömma bort att många funktionshind-rade i och med reformen vågade ta steget, vågade levaett alldeles vanligt liv. Man vågade t.o.m. skaffa barn.I det här perspektivet - att reformen för många harinneburit ändrade förutsättningar - är det viktigt meden långsiktighet, så att själva grundförutsättningeninte rubbas. Man måste kunna lita på reformen! Soci-aldemokraterna lovar runt men håller tunt.I valrörelsen skrämde socialdemokraterna demänniskor som var i störst behov av samhällets stödmed . Med enfortsatt moderatledd regering skulle det bara bli säm-re. Andelen människor som skulle fara riktigt illa,dvs. att inte få det stöd man behövde, skulle växalavinartat. Människor skulle behöva gå från hus ochhem. Soppkökens antal skulle öka. Andelen uteliggareskulle öka. skulle öka klassklyftorna isamhället - elände, elände.