prot · GK0978 · 1997-03-13 00:00:00 — 2: 66 m, 19 fp, 10 kdFrånvarande: 30 s, 14 m, 9 c, 7 fp, 6 v, 2 mp, 5 kdÖvriga momentKammaren biföll utskottets hemställan.Beslut om uppskjuten voteringPå förslag av tredje vice talmannen medgav kam-maren att återstående ärenden på dagens föredrag-ningslista fick avgöras vid arbetsplenum onsdagenden 19 mars.11 § Vissa grundskolefrågor m.m.FöredrogsUtbildningsutskottets betänkande 1996/97:UbU6Vissa grundskolefrågor m.m.Anf. 125 ():Herr talman! Under denna punkt behandlar riks-dagen ett antal motioner från den allmänna motions-perioden. Utskottets betänkande kan betraktas som enredovisning över den mångfald av problem och möj-ligheter som diskuteras i skolan. Motionernabehandlar många olika ärenden. Alla är mer ellermindre viktiga för utvecklingen av det svenska skol-väsendet.Jag tänker i detta anförande nöja mig med att re-dovisa den moderata inställningen till några särskiltviktiga frågor för skolans och elevernas möjligheter.Det finns tendenser till segregation i samhället.Den socialdemokratiska bostadspolitiken, som dentog sig uttryck i miljonprogrammet, ligger bakommycket av de problem med segregation som vi ser . Den tar sig olika uttryck som påverkar olikadelar av samhället. Självklart är skolan en av de delari samhället som drabbas. Det är knappast något nytt,utan är ett erkänt faktum.Vad som däremot är nytt är möjligheterna att väljaskola, vilket tydligare synliggör problemen.Tyvärr finns en ovilja bland beslutsfattare att insedetta faktum. På olika sätt har man därför försvåratför de fristående alternativen att etablera sig och äveninfört begränsningar i möjligheterna att välja skola.Det är ett erkänt faktum att skolan påverkades ipositiv riktning i och med att alternativ och möjlighe-ter i större utsträckning fick utrymme i skolvärlden.Detta faktum måste tas till vara. Rätten till fritt val avskola utgör en stimulans för skolan. Förutsättningenför denna utveckling är stabila regler och rimligaekonomiska villkor för friskolorna. De måste därförenligt vår mening ånyo garanteras en lägsta ersätt-ningsnivå om av kommunens genomsnittskost-nad per elev i grundskolan.Vid fredagens konferens här i om mi-noriteternas skola var det många talare som redovisa-de att de såg möjligheter med friskolor med olikainriktning och profil. Det ansågs vara en förutsättningför en lyckosam integrering. Enligt vår mening måstedock grundkravet vara att förutsättningarna blir bättreän för att bygga upp etniska och språkligt fristå-ende skolor och därmed ge invandrargrupper möjlig-het att uttrycka en kulturell och språklig identitet. Detkan ses som en förutsättning för en lyckosam integre-ring.Vi anser att en viktig förutsättning för att bekämpasegregation i skolan är att föräldrar har rätten att väljaskola. Det skall då inte enbart vara förbehållet föräld-rar och elever i bostadsområden som betraktas somvälartade. Det måste också tillåtas vara en möjlighetför föräldrar i mer utsatta områden.Valfrihet påstås utnyttjas olika bland skilda elev-grupper. Den lösning som regeringspartiet har valtförstärker denna situation. I stället för att stödja ochutveckla valmöjligheterna så att fler utnyttjar dem, harsocialdemokraterna valt den omvända metoden. Detgagnar inte möjligheterna att bekämpa segregation avolika slag.Elever med behov av särskilt stöd måste kunna på-räkna ökade resurser, oavsett vilken skola eller skol-form som eleverna väljer. Att bo i ett område medtung social belastning skall inte vara liktydigt med attden närmaste skolan är dålig. I vår reservation nr 1,som jag i och med detta yrkar bifall till, har vi före-slagit att skall göra ett uttalande med dennainnebörd. Tyvärr har utskottsmajoriteten valt att integå på den linje som vi anvisar, vilket vi anser vara tillförfång för skolan.Utvecklingen mot alternativa former och de möj-ligheter som detta rymmer gäller även barnomsorgen.Den pedagogiska verksamheten för barn i förskoleål-dern får inte ensidigt koncentreras till kollektiv barn-omsorg. Med tanke på den omfattning som alternativabarnomsorgsformer fått kan vi förvänta oss ett alltmerökat föräldraengagemang i skolan. Alla de föräldrarsom engagerat sig i byggandet av de fristående barn-omsorgsformerna kommer inte att nöja sig med attvara åskådare, utan vill vara med aktivt och påverka.Denna resurs måste vi ta till vara.Barn utvecklas olika och i olika takt. Det är därförnödvändigt med en mer flexibel skolstart. Enligt mo-derat uppfattning är nu tiden mogen för att införaskolstart . Möjligheter måste dockfinnas att skjuta upp skolstarten beroende påbarnets mognadsgrad.Herr talman! När når eleverna de mål som är upp-satta, och når eleverna de mål som är uppsatta? Vilkaär deras förutsättningar för vidare studier? Det ärfrågor som i allra högsta grad är aktuella. De rappor-ter som redovisas över hur många elever som intenår målen är oroande och visar på att skolsystemetmåste bli mer flexibelt och mer anpassat till elevernasolika förutsättningar. En åtgärd som är viktig i dettasammanhang är att ge eleverna möjligheter till un-dervisning till det att eleven fyllt 16 år.Till sist: Mobbning är ett problem. Därom är vialla överens. Att frågan är viktig och har givits stortutrymme i detta betänkande är därför inte förvånande.Vad som däremot är förvånande är att utskottsmajori-teten väljer att inte göra något tillkännagivande ifrågan. I bl.a. motion Ub201 redovisas förslag somvisar utskottet konkreta möjligheter att lyfta framdenna problematik. kom-mer ju med förslag på det här området, och det hadedärför varit mycket lämpligt om utskottet hade valtdenna möjlighet att direkt ge uttryck för utskottetsuppdrag till regeringen innan skolministern sätter signed för att författa den väntade propositionen. Detkan ju också vara lämpligt att utskottsmajoriteten nupassar på att redovisa varför man inte tar vara på denmöjlighet som ett tillkännagivande i en så viktig frågainnebär.Anf. 126 ():Herr talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillreservation 7.Regeringen har föreslagit att ett gemensamt mål-dokument för den obligatoriska skolan och den del avförskolan som rör sexåringarna utarbetas. Centerpar-tiet anser att detta bör leda till ett genomförande av entioårig grundskola.Jag skall inte nu upprepa våra argument sedan ti-digare debatter i denna fråga, utom på en punkt, näm-ligen att en mycket samstämmig bedömning av ettinförande av tioårig grundskola är att det skulle varasärskilt bra för de barn som har det svårt och att detskulle minska utslagningen i . Med an-ledning av det har jag mycket svårt att förstå social-demokraternas agerande i denna fråga.Jag har också svårt att förstå att regeringen fortfa-rande lyssnar mer på och dessnegativa invändningar mot förslaget om införandet avtioårig grundskola.Centerpartiet har begärt ett samlat program för huren övergång till en tioårig grundskola skall genomfö-ras. Jag beklagar att man inte ens varit beredd attbifalla denna begäran.Jag är en tjej som är med i ett gäng som mobbar.Till en början tyckte jag mobbning var en kul sak,men började jag få dåligt samvete. En avmina bästa vänner innan jag gick med i det här gängetär nu mobbad. Och kan jag inte sova på nätternautan ligger sömnlös. Jag vill inte vara med i gängetlängre, men jag vet inte hur jag skall säga det, och omjag går ur gänget kanske de börjar mobba mig också.Det här kan man läsa i skriften Blunda inte förmobbning.Trots våra kunskaper om och insatser mot mobb-ning finns det ca 100 000 barn som är utsatta förmobbning, vilket är ungefär lika många som för tio årsedan. Det är helt oacceptabelt och också, tycker jag,ett misslyckande för de vuxnas agerande i skolan. Detgäller oss alla: politiker, föräldrar, rektorer, vaktmäs-tare och lärare.Jag har ibland en känsla av att vi vuxna i den härfrågan ägnar oss åt någon slags dubbelmoral. Vi sägeratt mobbning är oacceptabelt, men vi lever inte som vilär. Vi stoppar inte barn som bråkar, och vi löser intesmåproblem, vilket kan leda till att mobbning utveck-las. Denna dubbelmoral måste med kraft motarbetas,och vi måste ålägga oss själva mer konsekvent hand-lande och civilkurage som vuxna människor.Det måste vara så att barn och ungdomar skallkunna känna trygghet och glädje när de går till skolanoch i själva skolarbetet. Vi kan inte år ut och år inutsätta våra barn och ungdomar för att skolan kanvara en otrygg plats dit man är rädd att gå och för deallra värst utsatta den hemskaste plats på jorden somde dessutom måste tillbringa framöver i.Många av de elever som utsätts för mobbning vå-gar inte göra någonting för att få slut på mobbningen.Få tar kontakt med vuxna, utan de mobbade väntarhelt enkelt på att mobbarna skall sluta.Mobbning är lika vanligt på landsbygden som i tätor-ten.Skolan och barnomsorgen har ett stort ansvar förnormbildningen, som givetvis är viktig i de här frå-gorna. Det är viktigt att diskussionen om rätt och felbörjar . Väldigt viktiga i normbildningen i dessafrågor är självklart familjen och föräldrarna. Det är jufrämst genom familjen som barn erhåller värderingaroch normer som avhåller dem från att mobba och ivissa fall begå rent brottsliga handlingar. Det är vik-tigt att familjen och den närmaste omgivningen stöttaroch hjälper barn och ungdomar.Barnombudsmannen gjorde 1995 en undersökningbland 13-åringar om vad de tyckte att man skulle göramot mobbning. Svaret från de allra flesta 13-åringarnavar att de unga saknar vuxna i skolan som bryr sig omhur de mår och som vågar agera mot utfrysning ochövergrepp. Med vuxna menar de skolans personal. 13-åringar tycker kanske inte att det är lika viktigt attföräldrarna deltar i själva arbetet i skolan, men detkan ju möjligen ha att göra med att de är just 13 årgamla. Jag tror att det kan skilja litet beroende påvilken ålder barnen är i. Det var i alla fall vad somkom fram i undersökningen.Eleverna vet mycket om mobbning, och de är ock-så beredda att engagera sig och ta ansvar, men endastom de känner att de har de vuxnas fulla stöd, vilket deinte känner i dag.I skollagen står det att alla som verkar i skolanskall "bemöda sig om att hindra varje försök frånelever att utsätta andra för kränkande behandling".Varje kommun har en lagstadgad skyldighet attupprätta en skolplan för hur man avser att nå de na-tionella mål som har satts upp för skolan. Vi förutsät-ter därutöver att varje skola i sin arbetsplan också haren klar handlingslinje för hur man skall motverkamobbning, och detta måste kommuner och skolorgenomföra.Det finns inga helt färdiga lösningar som kan fun-gera exakt lika på alla skolor. Det måste vara upp tillvarje skola att utarbeta den bästa planen för just sinskola och på så sätt anpassa metoder och arbetssätt.Även om varje skola har en plan för hur man skallarbeta förutsätter det givetvis att vuxna agerar, somjag nämnt tidigare.Utöver detta anser att det måste fin-nas ett mer direkt ansvar för de vuxna som tar handom eleverna i skolan. Där är förslaget om att skolla-gen bör förstärkas med en paragraf om att lärare ochövrig personal som upptäcker mobbning är rapporte-ringsskyldiga till rektor ett bra redskap, som jag trorkommer att finnas med . Lagen säger också attde vuxna verkligen måste agera ännu tydligare än idag.Vi anser att frågan om mobbning redovisas på ettväl genomarbetat sätt i betänkandet. att skolministern är beredd att ändra i skollagenför att motverka mobbning. Barnombudsmannensrapport skall överlämnas till regeringen i slutet avmars och därefter remissbehandlas och beredas. Enproposition skall sedan läggas fram i sambandmed budgeten, och detta skall genomföras fr.o.m. den1 januari. Detta är bra, och det är en viktig signal tillalla skolor i landet. Kampen mot mobbning blir in-tensivare. Vi måste få en skola där barn känner sigtrygga och fyllda av arbetsglädje.Herr talman! Det finns givetvis mycket mer att sä-ga om mobbning och arbete för att motverka denna,t.ex. vad gäller skolmiljön såväl inomhus som utom-hus, men jag avstår från att ta upp detta i dag.Anf. 127 ():Herr talman! Det här betänkandet upptar mångaintressanta och viktiga frågor. Vi har diskuterat demförut, och jag tror att åsikter är kända,liksom övriga partiers. Därför skall jag inte gå in pådem i detalj.Jag har valt ut två områden som jag tycker kännssärskilt angelägna att ta upp. Det ena området är detsom redan har diskuterats av några talare, och det ärsegregationen. Den har egentligen sin grund i huvud-sak i hur bostadsområdena en gång byggdes. Vi harett boende och en struktur på bostäder i somär väldigt segregerande i sig. är det inte någontingsom vi kan göra så mycket åt i det korta loppet, utandet vi måste koncentrera oss på i är attge människor som bor i de mest utsatta områdena merlivschanser, som vi brukar uttrycka det i Folkpartietliberalerna. Man skall verkligen känna att man intehar sämre chanser i livet bara därför att man råkar bo iett område med större social belastning.Utbildningen är naturligtvis en av de centrala frå-gorna. Skola och utbildning är det kraftfullaste verk-tyg vi har i samhället för att utjämna de skillnadersom beror på att vi har olika talanger, har olika stödhemifrån osv. Därför måste vi kunna erbjuda en skolamed kvalitet till alla i , oavsett var man bor.Det handlar delvis om mer resurser. Även om det i deflesta större städer sker en resursöverföring till deområden som har större sociala problem är de insatsersom görs förmodligen inte tillräckliga.Vi måste få till stånd en politik som gör att vi harde bästa lärarna i de områden som är mest utsatta, harde bästa pedagogerna och den bästa elevomsorgen ijust de områdena. Jag är inte säker på att det är så , och jag tycker att det är ett dåligt betyg på hurpolitiken har fungerat.Det andra området är valfriheten. Jag tycker attvalfriheten är central också för att motverka segrega-tion. I tidigare debatter har det oftast, framför allt frånvänsterhåll, hävdats att det är valfriheten i sig som ärorsak till segregationen. Jag tror inte att det är så.Tanken leder fel. I betänkandet redovisas Skolverketsanalys av detta. Det kan i och för sig vara intressant,men tanken leder lätt fel. Det är inte valfriheten i sigsom skapar segregation, utan det är att valfriheten inteär tillräckligt spridd till flera människor.Om någon nu är litet tveksam till friskolor och sä-ger att friskolorna har bidragit till segregation, skulleman med ett liknande resonemang kunna säga att detär lika på högskolan. Där är också barn till föräldrarsom har akademisk bakgrund överrepresenterade. Detinnebär inte att man då skulle vara njugg eller negativtill högskolan. Tvärtom skulle man försöka se till attfler söker sig till högskolan.Vi kan ta exempel från andra områden, som kultu-ren och teatern. Det är människor från socioekono-miskt mer stabila förhållanden som nyttjar den stats-understödda och kommunalt understödda kulturen.Det innebär inte att vi skall slopa kulturen eller varanegativt inställda till den.Det är precis likadant med friskolor och möjlighe-ten till valfrihet. Den skall utvecklas och bli känd, såatt alla människor verkligen känner att de kan ta del,att valfriheten är ett kraftinstrument som man har i sinhand. Det är mer valfrihet som behövs och inte mind-re. Det är mer resurser till de utsatta områdena sombehövs.Sedan gäller det detta hur vi möter de oroväckan-de signaler som vi får . Det är signaler från lärareoch rektorer i tidningarna nästan dagligdags om deproblem som finns i , om alla de eleversom inte klarar de krav som ställs när de skalllämna grundskolan.Det står i betänkandet att nästan alla får plats isexårsverksamheten. Vi i är inte nöjdamed det. Vi tycker att det är dags att det nu kommeren reform om en obligatorisk tioårig grundskola medstart vid sex år.Vi är inte heller nöjda med att man i allmänna or-dalag säger att pedagogiken i förskolan är viktig. Låtde bästa pedagogiska exemplen bli norm i ! Vimåste ta till vara den lust att lära som finns hos desmå barnen. Genom att göra obligatoriskvid ålder och tioårig ger vi också chans åt allade elever som inte hinner med i skolan, som behövertiden i skolan ännu mer. Detta tror jag är en av deviktigaste jämlikhetsreformer som vi skulle kunnagenomföra.Därför tycker vi från att det är nästanoförklarligt att regeringen tvekar. Varför kommer inteförslagen? Vi matas ju dagligdags med dessa rappor-ter om ungdomar som lämnar nionde klass utan till-räckliga kunskaper i grundläggande ämnen.Tioårig grundskola och utveckling av förskolanspedagogik vore ett starkt slag för jämlikheten i Sveri-ge.Jag vill yrka bifall till reservation nr 4.Anf. 128 ():Herr talman! De senaste årens ekonomiska åt-stramningar har ökat klyftorna i samhället. Alltflerrapporter talar om att skillnaderna ökar mellan demsom har arbete och bra inkomster och dem som ärarbetslösa eller låginkomsttagare.Arbetslösheten är en starkt bidragande orsak tillsegregationen i samhället. Boendesegregationen,särskilt i de stora städerna, är ett mycket allvarligtproblem och är ett hot mot likvärdigheten i skolan.Arbetslösheten och de ekonomiska problemen drab-bar ju inte bara de vuxna, utan även barnen påverkas.Bekymrade, pressade och stressade föräldrar medekonomiska bekymmer gör att barnen mår dåligt ochfar illa, och barnen tar också med sig problemen in iskolan.Vi behöver nu en helhetsbild av den socioekono-miska, etniska och demografiska segregationen. Där-för föreslår att det skall tillsättas ensegregationsutredning, lika grundlig som Maktutred-ningen.Samtidigt som situationen blir alltmer utsatt förmånga familjer urholkas nu barnens livsmiljöer. Detär barn i riskabla livssituationer som förlorar mest. Defår mer psykosociala problem och riskerar en sämreprognos i livet. Jag vill hävda att barnens behov intelängre tillgodoses, att vi redan före nästa steg i pågå-ende nedskärningsprocess har passerat gränsen.När den offentliga verksamheten för barn ochungdom undermineras - även om det som endastsker under några få krisår - tror jag att det kommer attta decennier att reparera. Är det verkligen värt det? Vimåste ställa oss frågan.Besparingarna i skolan har medfört större skol-klasser, minskad omfattning av specialundervisningför barn med läs- och skrivsvårigheter och färre labo-rativa moment i undervisningen. Vi har fått minskaderesurser till syoverksamhet och kraftigt minskaderesurser till skolsköterskor, rastvakter, skolvärdinnoroch inte minst skolkuratorer och skolpsykologer. Helaskolans elevvård har fått mycket stryk under senareår.Det är i sin tur en bidragande orsak till att ären-demängden har ökat dramatiskt på BUP och PBU, ivissa fall faktiskt ända . Det beror på attneddragningarna i elevvården sker somantalet elever som behöver särskilt stöd har ökat iskolan. Elevernas problem har blivit svårare på grundav den stigande arbetslösheten, splittrade hem ochjobbiga hemförhållanden.Vänsterpartiet anser att det är viktigt att lyfta framskolhälsovården och elevvårdens insatser även i tidermed knappa resurser. Som det är nu är det endast i entredjedel av skolplanerna som skolhälsovården om-nämns. Vi menar att alla skolplaner skall innehållariktlinjer för arbete inom skolhälsovård och elevvård.Vi vill att det i skollagen tydligt skall framgå att ele-verna skall ha tillgång till elevvårdspersonal somskolpsykolog och skolsköterska.I en enkätundersökning som genomfördes avFranzén och Milefors framgick det att 150 av 288kommuner inte hade tillgång till någon skolpsykolog.När det gällde förskolan var siffrorna ännu värre. Detvar 215 av 288 kommuner som inte hade tillgång tillnågon förskolepsykolog.Vänsterpartiet anser därför att det bör tillsättas enutredning med uppgift att utarbeta övergripande ge-mensamma mål, en rikstäckande basnivå samt ettprogram för kvalitetssäkring för skolhälso- och elev-vårdens verksamhet.Herr talman! Våldet i skolan ökar också. Alltförmånga elever utsätts för psykiska och fysiska över-grepp i skolan av andra barn. Detta är ett oerhört stortproblem. 100 000 barn mobbas i skolan . Jagmenar att inget barn skall behöva må dåligt i skolan.Inget barn skall behöva känna rädsla och otrygghet iskolan. Skolan måste ha en handlingsberedskap förhur man löser mobbningsproblemen. Skolan är ingen-ting man kan välja bort. Alla barn måste ju gå i sko-lan. vill därför att skollagen skall om-fatta en skyldighet för kommunerna att utarbeta åt-gärdsprogram för hur man möter mobbning och våld iskolan. Rektorns ansvar måste också tydliggöras.Anmälningsplikten är ett måste.Jag hoppas att jag i debatten här kommer attslippa att höra att det är föräldrarnas ansvar. Visst ärmycket föräldrarnas ansvar. Det är föräldrarnas an-svar att uppfostra sina barn, men vi kan inte arbeta,studera eller vara arbetssökande som vi är iskolan och ser efter våra barn. Det är omöjligt.Med detta yrkar jag bifall till re-servation 2 mom. 1 och 17.Anf. 129 ():Herr talman! Att växande segregation i ett samhäl-le är ett växande problem tycks vi vara överens omallihop. Det finns många tecken som tyder på att detsvenska samhället håller på att bli mer och mer segre-gerat. Olika grupper avskiljs från varandra, först utanatt välja det och oftast via boendesegregationen, mensedan därför att det känns tryggast att hålla sig till singrupp. Det finns tunnelbanestationer som svenskaungdomar vägrar att använda, och det finns andraplatser dit invandrarungdomar inte vågar gå. I mångaskolor håller sig invandrare till invandrare och svens-kar till svenskar. Uppdelningen är i det närmaste total,trots att de allihop är just svenskar - bara med litetolika ursprung.Många skolor arbetar aktivt och bra för att brytaned dessa gränser och skapa mötesplatser där fler ochfler kan våga bli kompisar med varandra, och det ärbra.När Socialdemokraterna kommer in på ämnet seg-regation handlar det om den ökade möj-ligheten att välja skola. Men att av eleverna väl-jer en skola som inte ligger närmast bostaden och attdet i av fallen är en annan skola kanknappast ses som det allvarligaste problemet när detgäller den ökade segregationen. Jag tror tvärtom attpluralism är någonting positivt som kan bidra till attvända utvecklingen och medverka till att integratio-nen går snabbare.Det finns ljuspunkter. beskri-ver s.k. trendbytarskolor som lyckas vända en negativtrend i en skola genom engagemang och genomtänktasatsningar. Den Stockholmsskola som fick högst be-tyg av eleverna vid en utvärdering som gjordes nyli-gen ligger i ett s.k. tungt område och har en majoritetav invandrarelever. Sådana exempel är viktiga attlyfta fram som inspiration både för elever och skol-personal som brottas med stora problem. Men det ärdags att sluta beskylla friskolorna för att öka segrega-tionen i samhället. Jag yrkar bifall till reservation 1.Obligatorisk skolstart är en annanfråga som tas upp i detta betänkande. Vi avvisar detoch vill i stället att skolstarten skall vara individuelltflexibel. Det är det bästa sättet, tror vi, att redan frånbörjan låta varje elevs behov och förutsättningar varastyrande. Vi vill ju att det skall vara så hela vägenupp. Föräldrar, förskollärare, lärare och andra berördamåste samarbeta för att göra övergången mellan för-skola och skola så smidig som möjligt.Vi vill att skolplikten skall vara också i fort-sättningen. Men däremot bör möjligheten att gå ettextra år, som finns, göras mer tillgängligså att fler elever utnyttjar den. är det nästan intenågon som gör det. Alla som lämnar grundskolanskall ha uppnått tillräckliga kunskaper och tillräckligsocial kompetens för att klara av gymnasiet, och dåkan det ibland behövas ett extra, tionde år.Problemet med mobbning, herr talman, har inteminskat . Våld av mer tillfäl-lig karaktär har dessutom ökat i omfattning underdenna period både i och utanför skolan. Alla barn harskolplikt. Då måste de också ha rätt att kräva att sko-lan är en våldsfri zon som de kan gå till utan att riske-ra att utsättas för vare sig verbala eller fysiska över-grepp. Alla vuxna har självfallet ett ansvar för att vinår dit.