prop · GK0384 · 1997-01-01 00:00:00 — Det är viktigt att de båda myndigheterna har resurser till tillsynsverksamhet och forskning samt kompetensutveckling och internationellt erfarenhetsutbyte. Myndigheterna bör ha resurser för att behålla och anställa specialistkompetens på området. De resursförstärkningar som kan komma att behövas bör finansieras med höjda avgifter för kärnkraftsföretagen. Kärnsäkerhet i närområdet Det är av stort svenskt intresse att minska riskerna med kärnkraften i och och att utveckla ett energisystem kring som är säkert, väl dimensionerat och ekologiskt uthålligt. Ett av målen för svenska insatser i regionen är att användningen av energin sker med högsta möjliga säkerhetskrav och att kärnkraftverken i regionen uppfyller internationellt rekommenderade säkerhetskrav (avsnitt 5). Efter har ett intensivt internationellt samarbete bedrivits för att förbättra kärnsäkerhet och strålskydd i och de nya oberoende staterna. Det svenska stödet till kärnsäkerhet och strålskydd kanaliseras genom SKI och SSI. Samarbetet bedrivs inom områden som reaktorsäkerhet, strålskyddsåtgärder, hantering och omhändertagande av radioaktivt avfall, förbättrad beredskap och förbättrad kontroll av kärnämnen. De kärnkraftverk som inte kan uppnå en acceptabel säkerhet bör stängas . Detta är en förutsättning för det svenska ekonomiska biståndet. Det svenska stödet koncentrerades inledningsvis på säkerhetsförbättringar i de äldre sovjetiskbyggda kärnkraftverken. Särskilt har insatser vid i prioriterats. Stödet har också omfattat stärkande av säkerhetsmyndigheterna och förbättring av säkerhetskulturen vid kärnkraftverken. Detta samarbete har gett ett gott resultat. Insatserna blir extra betydelsefulla när reaktorerna skall licensieras utifrån de säkerhetskrav som tillämpas i väst. Investeringar i säkerhetsförbättringar med syfte att förlänga drifttiden ryms dock inte inom det svenska kärnsäkerhetsstödet, utan sådana investeringar måste bekostas av länderna själva. Det svenska stödet bör fortsätta, men i större utsträckning inriktas på att stärka mottagarländernas säkerhetsmyndigheter och på åtgärder för att höja säkerhetskulturen. I och med att de mest akuta frågorna rörande reaktorernas säkerhet har identifierats och vissa av dem har åtgärdats, finns det anledning att intensifiera samarbetet på andra långsiktigt viktiga områden. Avfallssituationen på och miljöpåverkan från dumpningen av radioaktivt material i Barents- och Karahaven är områden där engagemang bör öka som samarbetet i fortsätter. Insatserna för att förbättra kontrollen av kärnämnen är också av stor vikt. Detta säkerhetssamarbete, som är av global natur, bör ske inte bara i närområdet utan också i länder som och . I regleras ansvaret för skador som uppkommer i samband med verksamhet inom atomanläggningar av atomansvarighetslagen (1968:45). Enligt lagen, som bygger på två internationella konventioner, är anläggningshavarens skadeståndsansvar strikt, dvs. oberoende av vållande, och anläggningshavaren har en rätt att begränsa sitt ansvar till ett visst belopp för varje olycka. Detta belopp är bestämt till 175 miljoner särskilda dragningsrätter, vilket motsvarar . hade som en av sina uppgifter att uppmärksamma förutsättningarna för kraftföretagens ersättningsskyldighet enligt atomansvarighetslagen och redovisa förutsättningarna för en utveckling av det internationella regelverk som styr ansvaret för atomskador. I sitt slutbetänkande (SOU 1995:139) anförde att nuvarande system har vissa brister. En sådan brist är beloppsbegränsningen av skadeståndsansvaret vilket kan få ogynnsamma konsekvenser för de skadelidande. Kommissionen föreslog därför att frågan om ett utökat ansvar för kraftföretagen skulle ses över. förordnade mot denna bakgrund en särskild utredare att se över vissa frågor om ett utökat ersättningsansvar enligt atomansvarighetslagen. I detta översynsarbete skall bl.a. utredas om innehavarna av atomanläggningar i kan åläggas ett obegränsat skadeståndsansvar. Om ett sådant skadeståndsansvar inte bedöms som möjligt, skall det utredas vilka andra åtgärder som kan göras för att anläggningshavarnas ansvar ändå skall höjas. Utredaren kommer att slutföra sitt arbete och hans förslag kommer därefter att remissbehandlas. Det är regeringens avsikt att, mot bakgrund av vad som framkommer under remissbehandlingen, återkomma i frågan om ett utökat ansvar för atomskador med förslag om ändringar i atomansvarighetslagen. 11 En strategi för minskad klimatpåverkan frånenergisektorn beslutade om riktlinjer för den svenska klimatpolitiken (prop. 1992/93:179, bet. 1992/93:JoU19, rskr. 1992/93:361). energipolitiska beslut (prop. 1990/91:88, bet. 1990/91:NU40, rskr. 1990/91:373) utgjorde grunden beslut. Enligt riktlinjer fastlades den nationella strategin att koldioxidutsläppen från fossila källor stabiliseras nivå för att därefter minska och att klimatpolitiken måste utformas i ett internationellt perspektiv och i internationellt samarbete. Mot bakgrund av energipolitiska överenskommelse utvecklas i det följande strategin för den svenska klimatpolitiken inom energiområdet. 11.2 Det internationella samarbetet -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: Insatserna mot växthuseffekten måste göras| | på ett globalt plan och vara långsiktigt inriktade. Ett fram- | | gångsrikt internationellt samarbete förutsätter en rättvis | | fördelning av åtaganden och kostnader. Ländernas skilda | | utgångslägen och förutsättningar bör, liksom principen om en | | kostnadseffektiv fördelning av åtgärder enligt | | klimatkonventionen, beaktas vid åtaganden inom ramen för | | konventionen. Hänsyn bör tas till bl.a. redan vidtagna åtgärder | | och klimatpåverkande utsläpp per invånare.Den svenska klimatstrategins närmare utformning skall ske mot | | bakgrund av jämförelser med faktiskt vidtagna åtgärder i andra | | länder för att undvika att åtar sig att lägga en väsentligt| | större börda på den svenska industrin än vad konkurrentländerna | | lägger på sin industri. Utsläppen i av koldioxid begränsas| | så långt det är möjligt med hänsyn till konkurrenskraft, | | sysselsättning och välfärd. | | En rättvis fördelning av utsläppen mellan länderna bör utgå från att| | konkurrensutsatt verksamhet såsom energiintensiv industriell | | produktion och elproduktion skall ges likartade förutsättningar | | oavsett i vilket land produktionen sker. Internationellt bör | | verka för reduktioner av utsläppen även från | | konkurrensutsatt verksamhet. När det gäller utsläppen från övriga| | sektorer, t.ex. transporter och uppvärmning, bör utsläppen per | | invånare konvergera mot en gemensam nivå. Klimatkonventionen om klimatförändring undertecknades av 156 länder i anslutning till den s.k. . Efter godkännande av i samband med klimatpolitiska beslut ratificerade konventionen . Konventionen trädde i kraft . Konventionen innebär inte några kvantitativa eller tidsbestämda åtaganden för enskilda länder. Industriländerna har åtagit sig att anta nationella strategier och vidta åtgärder för att begränsa utsläppen. Många länder har liksom uttalat nationella mål för utsläppsminskningar. Vid konventionens första partsmöte i kunde parterna enas om att industriländernas åtaganden enligt konventionen inte är tillräckliga. För perioden behövs nya åtaganden, som bör omfatta även utvecklingsländerna. På mötet beslutades att en ny förhandlingsprocess skulle inledas med sikte på att ett protokoll med nya åtaganden för begränsningar av utsläpp av koldioxid och andra växthusgaser med specifika mål för , skall antas vid det tredje partsmötet. Dessa utgångspunkter bekräftades vid det andra partsmötet i . Det tredje partsmötet kommer att äga rum i Kyoto, . EU är en part i klimatkonventionen. I en särskild arbetsgrupp under förbereds nu gemenskapens ståndpunkt inför fortsatta förhandlingar inom klimatkonventionen. Ståndpunkter inom flera sakområden håller på att utarbetas. EU har till konventionen lämnat ett förslag till protokoll. Förslaget innebär såväl kvantifierade åtaganden för parterna som förpliktelser att gemensamt och samordnat genomföra åtgärder mot klimatförändringar. En fråga av särskild betydelse är därvid hur en rättvis fördelning mellan medlemsländerna skall ske av unionens samlade utsläppsminskning. Frågan är komplicerad, eftersom stora skillnader finns mellan ländernas utgångspunkter och kostnader för att genomföra åtgärder. Vid miljöministrarnas rådsmöte beslutades att EU i de globala klimatförhandlingarna skall föreslå att industriländerna skall minska sina sammanvägda utsläpp av koldioxid, metan och lustgas . Kostnadseffektivitet och rättvisa De starkt varierande kostnaderna för åtgärder såväl inom som mellan länder innebär att kraven på kostnadseffektivitet måste ställas högt för att klimatpolitiken skall bli trovärdig i ett långsiktigt perspektiv. Ett framgångsrikt internationellt samarbete förutsätter också en rättvis fördelning av åtaganden och kostnader mellan länder och mellan enskilda aktörer. I klimatkonventionen har industriländerna åtagit sig att ta ledningen i insatser mot klimatförändringen. Utvecklingsländernas utsläpp av växthusgaser ökar snabbt och dessa länder svarar snart för en dominerande del av de totala utsläppen, vilket understryker behovet av internationellt samarbete. Detta innebär att ländernas olika utgångslägen bör beaktas. Det är ett grundläggande krav vad gäller utvecklingsländernas situation. Det är också av betydelse för sådana länder som , där elsystemet inte är baserat på fossila bränslen. har dessutom minskat sina utsläpp kraftigt . Detta har skett huvudsakligen genom åtgärder på energiområdet som oljeersättning, energihushållning och en ökad användning av förnybara energislag. Flertalet andra industriländer har ökat utsläppen. De svenska utsläppen av koldioxid per person och i förhållande till nationalprodukten är bland de lägsta i . Kostnaderna för ytterligare minskningar i är därför höga jämfört med de flesta andra länder. Kostnaderna blir särskilt höga om minskningar av utsläppen företas som kärnkraften avvecklas under en kort tidsrymd. har därför svårt att ta på sig likformiga ländervisa procentuella utsläppsminskningar . Den svenska klimatstrategin bör därför också inriktas på att medverkar i åtgärder som vidtas i andra länder. Ländernas skilda utgångslägen och förutsättningar bör liksom principen om en kostnadseffektiv fördelning av åtgärder enligt klimatkonventionen beaktas vid åtaganden inom ramen för konventionen. Hänsyn bör tas till bl.a. redan vidtagna åtgärder och klimatpåverkande utsläpp per invånare. Den svenska klimatstrategins närmare utformning skall ske mot bakgrund av jämförelser med faktiskt vidtagna åtgärder i andra länder för att undvika att åtar sig att lägga en väsentligt större börda på den svenska industrin än vad konkurrentländerna lägger på sin industri. Utsläppen i av koldioxid begränsas så långt det är möjligt med hänsyn till konkurrenskraft, sysselsättning och välfärd. En rättvis fördelning av utsläppen mellan länderna bör utgå från att konkurrensutsatt verksamhet såsom energiintensiv industriell produktion och elproduktion skall ges likartade förutsättningar oavsett i vilket land produktionen sker. Internationellt bör verka för reduktioner av utsläppen även från konkurrensutsatt verksamhet. När det gäller utsläppen från övriga sektorer, t.ex. transporter och uppvärmning, bör utsläppen per invånare konvergera mot en gemensam nivå. Hänsyn bör dock tas till klimat och andra geografiska förhållanden. bör, även i det internationella samarbetet, verka för omställning till ekologiskt och ekonomiskt uthålliga energisystem. Detta kan ske exempelvis genom utveckling av ny teknik för energiomvandling och nya processer inom den energiintensiva industrin. Av särskild vikt är forskning och utveckling som syftar till att öka användningen av förnybara energislag och åtgärder för att främja ökad energieffektivitet. En målmedveten satsning på forskning, utveckling och demonstration är basen i den långsiktiga strategin för ett ekologiskt och ekonomiskt uthålligt energisystem. har stora fördelar av att ligga långt framme i denna utveckling. kan det leda till ökad tillväxt och större marknadsandelar för svensk industri. Ekonomiska styrmedel för att minska utsläppen bör vara pådrivande beträffande tillämpningen av effektiva styrmedel och åtgärder på energiområdet. Endast ett fåtal länder har infört koldioxidskatter. är ett av dessa länder. Inom EU fortgår arbetet med en utvidgad gemensam beskattning av fossila bränslen. Energi- och koldioxidskatter är effektiva klimatpolitiska styrmedel. Utvecklingen mot en alltmer internationell elmarknad nödvändiggör att åtgärderna mot utsläpp från elproduktion samordnas inom så långt detta är möjligt. bör verka för att energibeskattning på miniminivå införs i EU för samtliga fossila bränslen och el samt för att subventioner till fossila bränslen sänks eller avskaffas där sådana förekommer. Vid framtagandet av ett nytt energibeskattningsdirektiv inom EU bör även kolinnehållet i bränslet beaktas. Även andra styrmedel än koldioxidskatten måste utnyttjas inom vårt land för att främja en uthållig energianvändning inom industrin, för att främja de förnybara energislagen och kraftvärmen och för att öka energihushållningen i alla sektorer. Gemensamt genomförande av åtgärder mot klimatförändring Från klimatsynpunkt spelar det ingen roll var på jorden utsläppen av växthusgaser sker. Klimatpolitiken förutsätter därför ett globalt samarbete, som grundas på effektivitet och rättvisa. S.k. gemensamt genomförande av åtgärder mot klimatpåverkan ökar möjligheten att uppnå kostnadseffektivitet. Med gemensamt genomförande av åtgärder mot klimatförändringar avses att ett land genomför åtgärder i ett annat land och räknar sig utsläppsminskningar tillgodo. De former av gemensamt genomförande som främst har diskuterats är förenade med betydande tillämpningsproblem. Denna fråga har behandlats i kommitténs för internationellt miljösamarbete slutbetänkande Gemensamt genomförande (SOU 1994:140). En rad initiativ har tagits i internationella fora för att utveckla metoder och regler för en reguljär verksamhet. inledde ett treårigt program för att vinna erfarenheter av gemensamt genomförande. Ett viktigt syfte med arbetet är att utvidga samarbetet mellan internationella organisationer, myndigheter och frivilligorganisationer på området. Programmet omfattar såväl investeringar som utredningsverksamhet avseende regler för tillämpning. () genomför ett antal pilotstudier som är delvis finansierade av Nordiska ministerrrådet. Inom ramen för EU:s THERMIE-program pågår en studie för att belysa metodfrågor. Inom ramen för Nordiska ministerrådets verksamhet har flera studier genomförts, vilka bl.a. har innefattat utvärdering av ett antal projekt och kriterier för gemensamt genomförande. Regelsystemet för gemensamt genomförande måste förankras internationellt för att vara verkningsfullt. Det är därför viktigt att även fortsättningsvis deltar i såväl det utvecklingsarbete som pågår beträffande faktiska investeringar som arbetet med att utforma ett effektivt och trovärdigt regelsystem. Vid klimatkonventionens första partsmöte beslutades att en försöksperiod, Activities Implemented Jointly (AIJ), skulle inrättas för gemensamt genomförda åtgärder. Försöksperioden skall pågå längst . får länderna inte tillgodoräkna sig de utsläppsreduktioner som uppnås genom åtgärderna. En förutsättning för att ett projekt skall kunna inräknas i försöksperioden är att projektets finansiering är additionell, dvs. att den inte ingår i industriländernas normala biståndsåtaganden. För perioden efter försöksfasen är inga regler fastställda. De projekt som genomförs inom det pågående svenska programmet för energieffektiviseringar m.m. i bl.a. och skall rappporteras till klimatkonventionen i enlighet med de antagna anvisningarna för försöksperioden för gemensamt genomförande. Programmet behandlas närmare i avsnitt 11.4.1. 11.3 Utsläpp av koldioxid från energisektorn i -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: Den energipolitiska överenskommelsen | | innebär att betydande resurser skall satsas på utvecklingen av | | ett ekologiskt uthålligt energisystem. Det innebär en förstärkning| | av den omställningsprocess på energiområdet som har pågått under| | . | | Den kortsiktiga ökning av koldioxidutsläppen som blir följden av| | beslutet att stänga den första reaktorn i innebär inte| | någon avgörande förändring av möjligheter att bidra till| | att uppnå sådana långsiktiga mål som kan komma att beslutas inom| | ramen för klimatkonventionen. Skälen för regeringens bedömning: De svenska utsläppen av koldioxid från energisektorn minskade kraftigt . Efter en mindre ökning var koldioxidutsläppen enligt preliminära siffror återigen nere nivå. Transportsektorns utsläpp utgör en ökande andel av de totala utsläppen. bedömde att det mål som har ställt upp, om att utsläppen av koldioxid skall stabiliseras och därefter minska, inte kommer att kunna uppnås med dagens styrmedel. Detta gäller särskilt minskningen . Ytterligare åtgärder är enligt kommissionen nödvändiga om målen skall nås. Samma slutsatser drar i sin utredning mot minskad klimatpåverkan (rapport 4634). I avsnitt 4.5 redovisas beräkningar som pekar på ökade koldioxidutsläpp med års nivå. En sådan utveckling måste brytas. Den energipolitiska överenskommelse som har träffats innebär en kraftfull satsning på utvecklingen av ett ekologiskt uthålligt energisystem. Insatserna beskrivs i avsnitt 7 och vad gäller alternativa drivmedel i avsnitt 11.4.2. Dessa insatser innebär att fortsätter och förstärker den omställningsprocess på energiområdet som har pågått . Som ett resultat av bl.a. denna process har vi vid en internationell jämförelse med andra industriländer mycket låga utsläpp av koldioxid per invånare och per BNP-enhet. Den kortsiktiga ökning av koldioxidutsläppen som blir följden av beslutet att stänga den första reaktorn i innebär inte någon avgörande förändring av möjligheter att bidra till att uppnå sådana långsiktiga mål som kan komma att beslutas inom ramen för klimatkonventionen. 11.4 Energipolitiska insatser på klimatområdet 11.4.1 Åtgärder i internationellt samarbete -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Energipolitiskt motiverade internationella | | klimatinsatser ingår som en viktig del i strategin för minskad | | klimatpåverkan från energisektorn. Insatserna skall | | huvudsakligen inriktas på bilateralt och multilateralt sam- | | arbete avseende gemensamt genomförande inom ramen för klimat- | | konventionen, bl.a. ett fortsatt program för utveckling av | | energisystemet i bl.a. och . Inriktningen och | | omfattningen av detta program skall omprövas inför budgetåret | | 1999. I det sammanhanget skall myndighetsansvaret för de | | statliga svenska insatserna på energiområdet i och | | ses över. | | För energipolitiskt motiverade internationella klimatinsatser | | anvisas från den 1 | | . Bakgrund till regeringens förslag: anvisade för bidrag till uppbyggnaden av ett miljöanpassat energisystem i (prop. 1992/93:99, bet. 1992/93:JoU11, rskr. 1992/93:138). I samband med klimatpolitiska beslut (prop. 1992/93:179, bet. 1992/93:JoU 19, rskr. 1992/93:361) beslöt att dessa svenska stödinsatser skulle förstärkas och förlängas i tiden. För ändamålet anslogs under /94. Därefter har anslagit ytterligare för programmet (prop. 1993/94:100 bil. 13, bet. 1993/94:NU17, rskr. 1993/94:356, prop. 1995/96:25, bet. 1995/96:FiU01, rskr. 1995/96:133 och prop. 1996/97:1, utgiftsområde 21, bet. 1996/97:NU2, rskr. 1996/97:122). har omkring 60 projekt påbörjats inom ramen för programmet. Av dessa är ca 40 avslutade. Verksamheten är i huvudsak inriktad på fjärrvärmesektorn och gäller såväl produktion som distribution och användning av fjärrvärme i byggnader. Produktionsprojekten avser i huvudsak ombyggnad av pannor så att biobränslen i stället för fossila bränslen kan utnyttjas i dessa. Distributionsprojekten avser upprustning av fjärrvärmenät genom utbyte eller omisolering av rörsystemen, vattenbehandling för att förlänga systemens livslängd samt installationer av undercentraler och reglerutrustning m.m. Effektiviseringsprojekten i byggnader omfattar åtgärder som ombyggnad eller omisolering av yttertak, installation av undercentraler, värmeväxlare, mät- och reglerutrustning samt tätning av fönster och dörrar m.m. Insatserna har huvudsakligen gjorts i de baltiska staterna. Några projekt har inletts i . Projekten genomförs i samarbete med ansvariga ministerier och myndigheter i berörda länder, antingen efter direkta förslag från dessa eller genom att inkomna projektförslag från exempelvis anläggningsägare godkänns av myndigheterna. har beräknat att utsläppsminskningarna till följd av genomförda projekt uppgår till ca koldioxid . Dessutom har åtgärderna inneburit utsläppsminskningar med ca svaveldioxid och ca kväveoxider . Programmet har väckt positiv uppmärksamhet internationellt. har i en studie av gemensamt genomförande bl.a. utvärderat ett par projekt inom programmet. Dessa projekt fick båda goda vitsord i utvärderingen. Skälen för regeringens förslag: Jämfört med de flesta andra industriländer har åstadkommit en långtgående minskning av koldioxidutsläppen . är det land inom EU som har högst kostnader för att genomföra ytterligare åtgärder för att minska koldioxidutsläppen. Från svenska utgångspunkter är det därför nödvändigt att de krav som ställs på klimatkonventionens parter formuleras så att åtgärder kan vidtas på ett kostnadseffektivt och rättvist sätt. Ett viktigt instrument är möjligheten till gemensamt genomförande, som har behandlats i avsnitt 11.2. bör fortsatt verka för att ett trovärdigt och effektivt system för gemensamt genomförande utvecklas och kan tillämpas för de länder som gör kvantitativa åtaganden. har genom programmet för energieffektiviseringar m.m. i bl.a. och vunnit stora erfarenheter av förutsättningarna för gemensamt genomförande. Det pågående programmet fungerar i huvudsak väl. Resultatet av de pågående klimatförhandlingarna bör dock beaktas. Det är angeläget att denna verksamhet fortsätter och förstärks. Programmet är också en viktig del av strävan att aktivt delta i uppbyggnaden av ett nytt energisystem runt . Det är även angeläget att har möjlighet att delta i de multilaterala samarbetsprojekt som pågår eller planeras avseende gemensamt genomförande. Regeringen föreslår att anvisas för energipolitiskt motiverade internationella klimatinsatser. Medlen skall huvudsakligen disponeras för bilateralt och multilateralt samarbete avseende gemensamt genomförande inom ramen för klimatkonventionen. bör anvisas , av vilka huvuddelen avser ett fortsatt program för utveckling av energisystemet i bl.a. och . Regeringen avser att återkomma till anslagsfrågan i budgetpropositionen för . bör ha ett pragmatiskt perspektiv i klimatarbetet. Det faktum att formerna för gemensamt genomförande inte har fastlagts bör inte vara något hinder för klimatpolitiskt motiverade svenska åtgärder i bl.a. och . Detta synsätt lades fast klimatpolitiska beslut. Programmet för utveckling av energisystemet i bl.a. och samt övrigt statligt svenskt utvecklingsstöd inom energiområdet i regionen kommer att bli föremål för utvärdering inför . I utvärderingen skall de svenska insatserna belysas bl.a. i förhållande till de multilaterala finansieringsinstitutens arbete inom samma område. Inriktningen och omfattningen av programmen bör omprövas mot bakgrund av resultatet av utvärderingen. I det sammanhanget bör myndighetsansvaret för de statliga svenska insatserna på energiområdet i och ses över. I avsnitt 7.5.3 har regeringen föreslagit att ett forskningssamarbete på energiområdet skall inledas med länderna i .