prop · GK0391 · 1997-01-01 00:00:00 — Om samhällsrepresentanten har en annan mening än sammanslutningen i frågan om adoptionshjälp, skall ärendet överlämnas till för avgörande. Om sammanslutningen har vägrat adoptionshjälp i ett visst fall får vidare på begäran av den som söker adoptionshjälp uppdra åt sammanslutningen att ändå lämna hjälpen. Den som lämnar internationell adoptionshjälp i strid med 1 § lagen om inter- nationell adoptionshjälp kan dömas till böter. Tingsrättens beslut om tillstånd till adoption, m.m. När de blivande adoptivföräldrarna har fått ett medgivandebeslut från social- nämnden, ett beslut om adoptionshjälp från en organisation och ett barn också har förmedlats återstår för de sökande att få ett beslut om själva adoptionen. Detta beslut kan fattas av svensk domstol. Enligt lagen (1971:796) om internationella rättsförhållanden rörande adoption skall ansökan om adoption upptas av svensk domstol om den eller de sökande har svenskt medborgarskap eller hemvist i eller om regeringen medgett det. I lagen föreskrivs vidare att ansökan skall prövas enligt svensk lag. Avser ansökan barn skall särskilt beaktas om sökanden eller barnet genom medborgarskap eller hemvist eller på annat sätt har anknytning till främmande stat och det skulle medföra avsevärd olägenhet för barnet om adoptionen inte skulle bli gällande där. I lagen finns också bestämmelser om erkännande av ut- ländska adoptionsbeslut. Enligt förordningen (1976:834) om prövning av utländskt beslut om adoption prövar frågan om godkännande av ett sådant beslut. Fråga är om autonom svensk lagstiftning, dvs. lagstiftning som inte grundar sig på en av ratificerad internationell konvention. När det gäller internordiska adoptioner finns speciella regler i förordningen (1931:429) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap, adop- tion och förmynderskap. Denna reglering grundar sig på konventionen mellan , , , och innehållande internationellt privaträttsliga bestämmelser om äktenskap, adoption och förmynderskap . De allmänna reglerna om förutsättningarna för adoption finns i 4 kap. föräld- rabalken. Huvudregeln är att adoptanten skall ha fyllt . Rätt att adoptera tillkom- mer även den som fyllt 18 men ej om adoptionen avser eget barn, makes barn eller makes adoptivbarn eller om det annars föreligger synnerliga skäl. Tillstånd att adoptera kan lämnas endast åt äkta makar gemensamt eller åt ensamstående. Endast i undantagsfall får en make adoptera ensam. Sammanboende kan inte adoptera gemensamt. Registrerade partner får varken gemensamt eller var för sig anta adoptivbarn. Har barnet fyllt skall det lämna samtycke till adoptionen. Adoption kan dock i vissa fall ske utan sådant samtycke, t.ex. om barnet är och barnet skulle skadas om det tillfrågades. Vidare krävs, när barnet är omyndigt, att vårdnadshavarna lämnar samtycke till adoptionen. Moderns samtycke skall ha lämnats sedan hon har återhämtat sig tillräckligt efter nedkomsten. Rätten skall pröva om det är lämpligt att adoptionen äger rum. Tillstånd får ges endast om adoptionen är till fördel för barnet samt sökanden har uppfostrat barnet eller vill uppfostra det eller det annars med hänsyn till det personliga förhållandet mellan sökanden och barnet finns särskild anledning till adop- tionen. En adoption får inte ha karaktär av affärsuppgörelse. Har t.ex. som villkor för att adoption skall ske ersättning i någon form lämnats eller utlovats från någon sida kan tillstånd till adoption ej ges. Det är dock tillåtet att i samband med adoptionen utge ersättning för vårdkostnader och liknande som uppstått i barnets hemland. När det gäller adoptivbarnets ställning efter adoptionen skiljer man mellan svaga och starka adoptioner. En svag adoption innebär att en viss rättslig ank- nytning bibehålls mellan adoptivbarnet och dess biologiska släkt. Möjlighet kan också finnas till hävning av adoptionen. I tillämpas dock endast stark adoption vilket innebär att barnet efter adoptionen anses vara adoptantens barn i alla avseenden. Någon hävning av en sådan adoption är inte möjlig. Endast i de fall då barnet senare adopteras av annan än adoptantens make eller om adoptanten ingår äktenskap med den adopterade upphör all verkan av adoptionen. 5 Vissa regeländringar när det gäller internationella adoptioner ------------------------------------------------------- |Regeringens bedömning: Adoptionsverksamheten fungerar| |i allt väsentligt väl i . | | Arbetsfördelningen mellan , , | |länsstyrelserna, kommunerna och | |adoptionsorganisationerna bör med något undantag förbli| |som den är. | | Adoptionsorganisationerna gör ett förtjänsfullt | |arbete. Deras självständighet och integritet är viktiga| |att bevara. Det gör att det finns anledning att vara | |återhållsam när det gäller regleringen av verksamheten| |med internationella adoptioner. Mot detta står att | |adoption är ett så viktigt inslag i människors liv att| |en hög grad av rättssäkerhet krävs vid behandlingen av| |adoptionsärenden. Det finns en bra balans mellan| |dessa två principer. Det är angeläget att behålla denna| | | |balans. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens i den mån utredningen berört frågorna. Remissinstanserna: I den mån frågorna tas upp ligger remissinstansernas synpunkter i linje med regeringens bedömning. nisationer pekar på organisationernas ställning som fristående ideella föreningar. Förbundet () anser att för internationella adoptionsfrågor () bör inordnas i . Skälen för regeringens bedömning: Regeringens bedömning är att den internationella adoptionsverksamheten fungerar väl i . Även om utredningen har vissa förslag till tekniska förändringar finns det inte något i dess beskrivningar och förslag som motsäger att den internationella adoptionsverksamheten i fungerar väl. Utredningen har funnit att gällande arbetsfördelning mellan olika samhälleliga organ och ideella organisationer i allt väsentligt fungerar väl. På vissa punkter föreslås förändringar men i grunden menar utredningen att arbetsfördelningen bör ligga fast. Regeringen delar denna bedömning. och bör således inte slås ihop. Några adoptionsorganisationer tar i sina remissvar upp frågor om kontroll, byråkrati och effektivitet. Det är givetvis angeläget att organisationerna kan bedriva sin verksamhet så att inte kostnader uppstår på grund av onödiga statliga påbud. Det bör vara en strävan från olika statliga myndigheter att begränsa regelverket till det som verkligen behövs. Det bör dock påpekas att lagstiftningens syfte är att undvika oetiska adoptioner och att upprätthålla en rimlig rättssäkerhetsnivå i verksamheten. På dessa punkter måste en strikt linje upprätthållas. Även inom adoptionsorganisationerna måste det finnas en strävan mot kostnadseffektivitet för att hålla nere familjernas avgifter så mycket som möjligt. En särskild fråga som kommit upp i samband med remissen är om det går att förenkla arbetet med att utfärda visum för barnet. Frågan behandlas i föreskrifter. Enligt vad regeringen erfarit pågår arbete för att möjliggöra att utfärdandet av visum i vissa länder decentraliseras till de svenska ambassaderna i de berörda länderna. En sådan förenkling bedömer regeringen som angelägen. 5.2 Förmedlingssättet vid internationella adoptioner ------------------------------------------------------- |Regeringens förslag: för internationella| |adoptionsfrågor () skall ensam fatta beslut om | |förmedlingssättet är godtagbart vid enskilda adoptioner.| | NIA:s beslut skall kunna överklagas till länsrätten.| ------------------------------------------------------- Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Instämmer i allmänhet med utredningens förslag. Skälen för regeringens förslag. Enligt nuvarande ordning yttrar sig till socialnämnden om förmedlingssättets tillförlitlighet som ett led i bedömningen av familjens lämplighet att ta emot barn i adoptionssyfte. Syftet med bedömningen av förmedlingssättets tillförlitlighet är att undvika oönskade inslag i adoptionsverksamheten, till exempel barnhandel. Dessa bedömningar kräver en hög grad av kunskap om förhållandena i givarländerna och om vilka risker som är förknippade med internationella adoptioner. Givetvis har i regel bättre kunskaper om dessa förhållanden än vad socialnämnderna har. Trots detta har det förekommit att socialnämnder lämnat ett medgivande även då avstyrkt. Mot denna bakgrund bör i fortsättningen NIA:s bedömning leda till ett beslut, i stället för ett yttrande. En särskild fråga är i vilken ordning besluten bör tas. Utredningen utgår från att det först fattas beslut om de sökandes lämplighet att ta emot adoptivbarn och sedan om förmedlingssättets tillförlitlighet. i är tveksam till ordningen i vilken besluten skall fattas och föreslår den omvända ordningen, dvs. att först fattar beslut om förmedlingssättet. Vilken ordning man än väljer finns en risk att den första utredningen görs i onödan, om utredning nummer två leder fram till bedömningen att adoptionen inte bör genomföras. Med den begränsade omfattning som enskilda adoptioner kan antas få är problemet i realiteten litet. Mot den bakgrunden ser regeringen inte några skäl att frångå utredningens bedömning. Utredningen föreslår att socialnämndens medgivande endast skall gälla under förutsättning att bedömer förmedlingen som godtagbar. Länsrätten i har anmält att det strider mot vedertagna principer att låta en myndighets gynnande beslut bli beroende av en annan myndighets tillstånd. Regeringen finner det också lämpligare att det av lagtexten endast framgår att det vid enskilda adoptioner krävs såväl medgivande från socialnämnden som godkännande av förmedlingen av innan barnet lämnar sitt hemland. kan socialnämndens beslut om förmedlingssättets tillförlitlighet överklagas till länsrätt. Även i fortsättningen, när fattar motsvarande beslut, bör möjligheten att överklaga till länsrätt finnas. 5.3 Medgivande att ta emot ett barn för adoption ------------------------------------------------------- |Regeringens förslag: Giltighetstiden för medgivande från| |socialnämnden att ta emot ett barn för adoption | |utsträcks till . | | En skyldighet införs för de sökande att | |anmäla om förändringar inträffat i förhållanden som kan| |antas påverka beslutet om medgivande. | | Medgivandet skall kunna återkallas om förutsättningar| |för det inte längre finns. Utredningens förslag: Sammanfaller med regeringens. Remissinstanserna: Det stora flertalet remissinstanser instämmer i ut- redningens förslag. Förbundet () pekar på att vissa givarländer vill ha aktuella beslut. Skälen för regeringens förslag: Vissa adoptionsärenden drar ut vilket har gjort att hemutredningar blivit äldre än och därför behövt göras om. Det ger upphov till onödigt merarbete. En ny regel med en tvåårsgräns innebär att detta problem i allt väsentligt bortfaller. Med en tvåårsgräns ökar sannolikheten att det inträffar förändringar i de förutsättningar under vilka medgivandet givits. Därför bör en anmäl- ningsskyldighet införas. AC tar upp frågan om en socialnämnd skall ha skyldighet att förnya ett medgivande om ett givarland kräver att medgivandet skall vara nytt. Enligt regeringens mening är det givetvis viktigt att den sökande familjen har tillgång till dokument som fungerar i de länder barnen kommer ifrån. Något behov att nu lagfästa en skyldighet för kommunerna att förnya medgivandet ser dock inte regeringen. Att ta upp frågan på nytt i socialnämnden är en omfattande procedur, som bara bör tas till när det är nödvändigt. Ett intyg från hemutredaren att förhållandena är oförändrade borde vara tillräckligt i flertalet av dessa fall. Skulle det ändå visa sig nödvändigt med förnyat medgivande är den sökande oförhindrad att begära nytt sådant. Om förhållandena ändrats så att förutsättningar för medgivande inte längre föreligger skall det återkallas. En sådan återkallelse skall kunna ske även sedan barnet anlänt till sökandena, innan adoptionen ägt rum, om det är till barnets bästa. Om barnet kommit i familjens vård och anlänt till innebär detta att socialnämnden, i avvaktan på att i första hand finna en annan adoptivfamilj för barnet, måste ta hand om barnet och placera det på ett lämpligt sätt i enlighet med bestämmelserna om vård och omsorg om barn i socialtjänslagen eller lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. Denna ordning stämmer överens med bestämmelserna i artikel 21 i . ------------------------------------------------------- |Regeringens bedömning: Organisationerna bör inte göra en| |ny prövning av de sökandes lämplighet efter det att en| |sådan gjorts av socialnämnden. Överprövningen av om en| |organisation skall lämna adoptionshjälp bör ligga kvar| |hos . | | Det är viktigt att socialnämndernas beslut om de | |sökandes lämplighet håller hög kvalitet. Utredningens bedömning: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Dock föreslår utredningen att en organisations beslut om förmedlingshjälp skall kunna överprövas i allmän förvaltningsdomstol. Remissinstanserna: Utredningens åsikt att organisationerna inte skall göra en egen självständig bedömning av de sökandes lämplighet efter det att en sådan gjorts av en socialnämnd eller en förvaltningsdomstol har väckt avsevärda reaktioner. Förslaget godtas visserligen av flertalet remissinstanser, men man pekar också på att förslaget, om det genomförs, ställer stora krav på kvaliteten i besluten hos socialnämnder och förvaltningsdomstolar. Skälen för regeringens bedömning: Av betänkandet och av remissvaren framgår att adoptionsorganisationer ibland gör en egen bedömning av de sökandes lämplighet som föräldrar trots att de har tillstånd enligt socialtjänstlagen att ta emot barn för adoption. Regeringen delar utredningens bedömning att det är principiellt olämpligt att adoptionsorganisationerna skall göra ytterligare en prövning efter att beslut om lämplighet fattats av socialnämnd, länsrätt, kammarrätt eller Regeringsrätten. Av remissvaren framgår också att det finns fall då organisationen inte har någon utlandskontakt som kan tänkas acceptera att lämna ett barn till vissa sökande på grund av olika omständigheter i deras situation, trots att de kan ha godkänts som lämpliga adoptivföräldrar av en socialnämnd i . Det är givet att om det inte finns barn för vissa sökande kan det inte bli en adoption. I det läget är det normalt att organisationen fattar ett beslut att inte förmedla barn till dessa sökande. Flera remissinstanser pekar på att om man inte tillåter organisationerna att göra ytterligare en prövning av de sökandes lämplighet som föräldrar försvagar man skyddet för barnet. Flera adoptionsorganisationer hävdar att det förekommer att socialnämnder och allmänna förvaltningsdomstolar släpper igenom klart olämpliga sökande. Om så är fallet är det givetvis inte godtagbart. Redan med gällande regler måste det finnas starka krav på kvaliteten i beslut om rätt att ta emot barn för adoption. Beslutsfattare får inte vara generösa i förvissning om att organisationerna gallrar olämpliga sökande. i understryker vikten av bra utredningar samt att besluten om medgivande är väl grundade. Genom en intensifierad utbildning och information till handläggare och politiker samt genom den tillsyn länsstyrelserna utövar bör kunskapsnivån inom området ytterligare kunna höjas menar . Regeringen instämmer i bedömningen. Utgångspunkten för socialnämndernas och domstolarnas prövning av de sökandes lämplighet måste vara barnets bästa. Ledning för bedömningen kan socialnämnder och domstolar få i . Någon rätt att få adoptera barn existerar inte utan det är i stället en fråga om barnets rätt att få föräldrar. Genom regleringen av adoptionsinstitutet har samhället tagit på sig ett särskilt ansvar gentemot dessa barn. De flesta adoptivförhållanden utvecklas väl. Det hindrar inte att föräldraskapet till ett adoptivbarn innehåller både de vanliga påfrestningar ett föräldraskap innebär och särskilda problem kopplade till adoptionen. Inte minst har det visat sig att vuxenblivandet i tonåren ofta innebär kluvenhet och problem hos den unge. Prövningen av de sökandes lämplighet vid adoptionstillfället måste även innefatta en bedömning av deras förmåga att fungera som tonårsföräldrar. Detta innebär bl.a. att de sökandes ålder och hälsotillstånd måste ställas i relation till de krav som kan komma att ställas på dem . Bakgrunden till den ytterligare prövning av de sökandes lämplighet som ibland sker i organisationerna kan sökas i det motivuttalande som gjordes i propositionen 1978/79:108, där en prövning av detta slag förutsågs. I och med den nya lagstiftning som föreslås i denna lagrådsremiss bör dock en sådan prövning inte längre anses vara en uppgift för adoptionsorganisationerna. pekar i sitt remissvar på att utredningens förslag kan innebära en försvagning av barnets skydd vid adoptioner. Som motvikt föreslår tingsrätten att ges möjlighet att överklaga positiva beslut. Liknande synpunkter framförs av (). Flera remissinstanser uttrycker oro för att barnets skydd försvagas om organisationerna inte längre skall kunna göra en social prövning av de sökandes lämplighet. Å andra sidan finns det en bred uppslutning kring utredningens bedömning att socialnämnders och förvaltningsdomstolars beslut skall räcka och att de skall ha en sådan kvalitet som tillgodoser barnens skyddsbehov. Mot denna bakgrund är tingsrätts förslag, att positiva beslut skall kunna överklagas, intressant. Frågan kräver emellertid ytterligare överväganden varför regeringen inte nu är beredd att lämna något förslag i frågan. Regeringen har för avsikt att uppdra åt för internationella adoptionsfrågor () att ta fram ett tekniskt förslag till hur ett sådant system skulle kunna fungera. Ett flertal remissinstanser har riktat invändningar mot att en förvaltnings- domstol skall kunna pröva adoptionsorganisations beslut om organisationen skall medverka i förmedling av barn. Skälen till invändningarna har huvudsakligen varit att man ifrågasätter utredningens resonemang om adoptionsförmedling som en civil rättighet enligt den Europeiska konventionen om mänskliga rättigheter. Det har också invänts att förvaltningsdomstolarna inte har kompetens att avgöra om organisationen kan finna ett barn att förmedla. Inte heller regeringen anser att överprövningen bör läggas på förvalt- ningsdomstol. I den mån en överprövning blir nödvändig bör den göras av som har expertkunskapen på området. 5.5 Redovisningsfrågor och bidrag ------------------------------------------------------- |Regeringens förslag: får vid beslut om | |auktorisation förbinda den med villkor rörande | |principerna för inbetalning av avgifter och för redo-| |visning. | | Statsbidraget till adoptionsorganisationerna bör | |omfördelas så att de små organisationerna får en större| |andel av det samlade statsbidraget. | | Bidraget till enskilda vid internationell adoption | |lämnas | |med (det nuvarande maximibeloppet) till | |alla. | | Regeringens bedömning: Det är angeläget att | |organisationerna tar tillvara alla möjligheter att | |hålla kostnaderna nere för den enskilde. Utredningens| |bedömningar kan tjäna som riktmärke för ett sådant arbete.| ------------------------------------------------------- Utredningens förslag: Överenstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Förslaget att skall kunna föreskriva redovis- ningsprinciper har fått ett blandat mottagande. pekar på att kost- nadsökningarna framförallt hänför sig stigande administrationskostnader i . Förbundet () konstaterar att utredningen inte på någon punkt föreslår åtgärder som underlättar för familjer som adopterar. Förbundet avstyrker utredningens förslag. Förslaget om en omfördelning av statsbidraget till de små organisationernas förmån har i huvudsak fått ett positivt mottagande. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Utredningen har lagt ner ett omfattande arbete på att kartlägga och analysera adoptionsorganisationernas ekonomi. Detta har gjorts i syfte att begränsa de enskildas kostnader vid adoption. Utredningen föreslår inte några stora inskränkningar i organisationernas rörelsefrihet. Bakgrunden till detta är givetvis i hög grad att adoptions- organisationerna är självständiga ideella organisationer och inte myndigheter. Det förslag utredningen lämnar är att redovisningsprinciperna skall göras likformiga mellan organisationerna. Avsikten bakom förslaget är i huvudsak att möjliggöra för konsumenterna, de sökande, att jämföra kostnaderna mellan olika organisationer. Regeringen ser också detta som ett viktigt intresse och ansluter sig till förslaget. Regeringen förutsätter att de gemensamma redovisningsprinciperna utarbetas av efter samråd med adoptionssorganisationerna. För att jämförelserna skall kunna bli rättvisande bör också en samordning ske av de tidpunkter när familjerna betalar sina avgifter till organisationerna. Utredningen föreslår att de sidoverksamheter organisationerna bedriver, framför allt biståndsverksamhet, skall skiljas ut bokföringsmässigt från den vanliga verksamheten med adoptionsförmedling. Utredningen föreslår bl. a. separata resultat- och balansräkningar. Regeringen ser det som viktigt att de olika grenarna i verksamheten i organisationerna hålls åtskilda såväl organisatoriskt, som personellt och ekonomiskt. Hur det skall gå till är en fråga för och organisationerna. Utredningen redovisar också en omfattande fonduppbyggnad som skett i vissa organisationer, men lämnar inte några förslag i frågan. Organisationerna framhåller för sin del att svackor förekommer i verksamheten och att reservkapital därför behövs. Regeringen accepterar behovet av reservkapital, men vill betona vikten av att organisationerna är försiktiga med att belasta de sökande familjerna med höga avgifter. Även i övrigt bör utredningens genomgång, analys och bedömningar, exempelvis när det gäller antalet utlandskontakter, användas i arbetet på att göra verksamheten så effektiv som möjligt. Statsbidraget till organisationerna fördelas av enligt principer som myndigheten fastställer. Det nuvarande statsbidraget innehåller en bas- komponent och en rörlig del kopplad till hur många adoptioner organisationen förmedlar. Utredningen föreslår att basdelen av statsbidraget ökar på det rörliga bidragets bekostnad. Förslaget ger en viss omfördelning till de små orga- nisationernas förmån. Regeringen har inget att invända mot förslaget. Bidraget till enskilda vid adoptioner utgår till hälften av de verkliga kostnaderna, dock högst . Det har visat sig att kostnadsvariationerna är mycket mindre än vad som förutsågs när bidraget infördes. Även europeiska adoptioner kostar i regel mer än , varför bidraget i allmänhet blir . Det är därför rimligt att göra om systemet så att bidraget alltid utgår med . Några adoptionsorganisationer föreslår i sina remissvar att adoptionskost- nadsbidraget höjs. Några förutsättningar för en sådan höjning finns inte i rådande statsfinansiella läge. ------------------------------------------------------- |Regeringens förslag: ratificerar efter | |godkännande om skydd| |av barn och samarbete vid internationella adoptioner.| ------------------------------------------------------- Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Förslaget har inte mött några invändningar. Skälen för regeringens förslag: har tidigt tagit ställning för att internationella adoptioner skall ske under ordnade former och på ett etiskt godtagbart sätt. har också aktivt verkat för konventionens tillkomst vid förberedelsearbetet i . Det blir därmed naturligt att också ratificera konventionen. Regeringen föreslår att godkänner konventionen. Nedan följer en kort beskrivning av innehållet i konventionen. Kapitel I (artiklarna 1-3) beskriver ändamålet med konventionen och dess tillämpningsområde. I artikel 1 talas om säkerställande av att barnets bästa beaktas vid internationella adoptioner, att ett system för samarbete upprättas mellan staterna och att adoptioner som genomförs i enlighet med konventionen erkänns av de övriga konventionsstaterna.