prop · GK0399 · 1997-01-01 00:00:00 — menar att tyngdpunkten i förfrågningsunderlaget bör ligga på det metodiska planet och att det bör avspeglas i lagtexten. Departementspromemorians bedömning: Det finns möjligheter att inom ramen för nuvarande regelverk tillgodose berättigade krav på sekretess. Remissinstanserna: Kammarrätten i och Riksantikvarie- ämbetet delar promemorians bedömning. under- stryker dock vikten av att den allmänna insynen och tillgängligheten för forskningen inte hämmas. anser att resultaten av arkeologiska undersökningar skall vara offentliga. Remissinstansernas övriga synpunkter: anser att kultur- minneslagen bör förtydligas så att det klart framgår att begreppet dokumentera inte avser sådana insatser för analys och tolkning av undersökningsresultaten som närmast är av forskningskaraktär. Institu- tionen för Arkeologi vid anser det väsentligt att ansvarsfördelningen mellan de olika parterna , Riks- antikvarieämbetet och uppdragsaktörerna tydliggörs. Konkurrens- verket, Akademikers och anser att uppdragsverksamhet bör skiljas från myndighetens anslagsfinansierade uppgifter. Svenska arbetsgivare- föreningen synes ha samma åsikt. i och Kammarrätten i sätter också i fråga om inte Riksantikvarie- ämbetets avdelning för arkeologiska undersökningar (UV) bör skiljas från . uppger att myndig- heten avser att ge UV en fristående ställning i förhållande till myndighetens ansvarsområde enligt kulturminneslagen. vid föreslår att regionala vetenskapliga samrådsgrupper inrättas. Sammanfattning av förslag till ansvar för kostnader i samband med arkeologisk fyndhantering och konservering Kostnadsansvaret för fyndhantering och konservering bör bäras av det arbetsföretag som förorsakar en arkeologisk undersökning. Däremot bör de museer som tilldelas fornfynd svara för fyndens långsiktiga bevaran- de, underhållskonservering, magasinering och levandegörande. Förslaget innebär en relativt begränsad förändring i förhållande till nuvarande ordning. Detta beror dels på att kostnadsansvaret regionalt redan tillämpas olika, dels på att kostnaden för fyndhantering och konservering är relativt begränsad i förhållande till undersökningskostnaden. För de museer som tilldelats fynden har den rådande situationen emellertid inneburit en belastning som bl.a. fört med sig en besvärlig ärendebalans. Möjligheten att få bidrag till undersökningskostnaderna enligt förord- ningen (1993:379) om bidrag till kulturmijövård bör utvidgas något. författningsförslag 1 Förslag till lag om ändring i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Härigenom föreskrivs att 2 kap. 13 § lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 kap. 13 § Som villkor för tillstånd enligt 12 § får ställa upp skäliga krav på sär- skild undersökning för att doku- mentera fornlämningen eller särskilda åtgärder för att bevara den. I beslutet om tillstånd skall såvitt möjligt anges den kostnad som åtgärderna beräknas med- föra. Som villkor för tillstånd enligt 12 § får ställa upp skäliga krav på sär- skild undersökning för att doku- mentera fornlämningen eller särskilda åtgärder för att bevara den. En särskild undersökning omfattar även vad som krävs för att ta till vara fornfynd som där- vid påträffas. I beslutet om till- stånd skall såvitt möjligt anges den kostnad som åtgärderna beräknas medföra. Innan prövar en ansökan enligt 12 §, får den besluta om en arkeologisk förundersökning av fornlämningen, om det behövs för att få ett tillfredsställande underlag för prövningen eller för att bedöma behovet av att ställa krav på särskild undersökning. skall i beslutet om arkeologisk förundersökning eller särskild undersökning ange vem som skall utföra undersökningen. 2 Förslag till förordning om ändring i förordningen (1993:379) om bidrag till kulturmiljövård. Härigenom föreskrivs att 10 § förordningen (1993:379) om bidrag till kulturmiljövård skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 10 § Bidrag får lämnas till undersökning och övriga åtgärder enligt 2 kap. 13 § lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. som enligt lagen skall betalas av företagaren, om företaget 1. föranleds av en myndighets beslut eller någon annan tvingande omständighet 2. är av begränsad omfattning och det med hänsyn till omständig- heterna framstår som skäligt att företagaren avlastas kostnaderna för de arkeologiska åtgärderna. Som arbetsföretag av begränsad omfattning får anses bl.a. företag som innebär mindre förändringar i nyttjandet av en byggnad, en anläggning eller ett markområde. Bidrag till omhändertagande av fornfynd enligt 2 kap. 13 § första stycket andra punkten lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. får lämnas även om arbets- företaget inte är av det slag som anges i 10 § första stycket 1 och 2, om det finns särskilda skäl Sammanställning av remissyttranden över förslag till ansvar för kostnader i samband med arkeologisk fyndhantering och konservering Efter remiss har yttranden över utredningsförslaget avgetts av vid institutionen vid i i i i i i i museer länsmuseer Byggentreprenörerna HSB Flertalet av remissinstanserna delar uppfattningen att fyndhantering och konservering ingår som integrerade delar i den arkeologiska under- sökningsprocessen och att kostnaderna även för dessa undersök- ningsmoment skall bäras av exploatören. Likaså ställer sig flertalet positiva till att statliga bidrag skall kunna utgå även till fyndhanterings- och konserveringskostnader och att detta om särskilda skäl föreligger även skall kunna gälla arbetsföretag av något större omfattning. Fem av remissinstanserna är direkt kritiska mot förslaget. , , , fastighets- ägareförbund och Byggentreprenörerna argumenterar samtliga emot förslaget, från sin gemensamma principiella utgångspunkt att ansvaret för arkeologikostnader bör åvila staten. menar vidare att dagens höga investeringsnivå på väg- och järnvägsnätet, med åtföljande höga arkeologikostnader, inte kan betraktas som ett normaltillstånd och därför inte bör ligga till grund för en ändrad ansvarsfördelning av kostnaderna. pekar för sin del på att olika delar av landet har olika mängd fornlämningar och därmed också drabbas olika av förslagets konsekvenser. Även förhållandet med ett faktiskt statligt fyndhanterings- och konserveringsmonopol lyfts fram som skäl för varför förslaget inte bör genomföras. Förbundet föreslår en bred översyn av kulturminneslagens bestämmelser om fornlämningsskydd med inriktning på en ökad flexibilitet när det gäller värderingar av forn- lämningar och därmed också kraven på arkeologiska undersökningar vid exploatering. och Byggentreprenörerna menar att förslaget leder till ökat krångel och onödig administrativ belastning för fastighetsägare och arbetsföretag. , i och HSB biträder i huvud- sak förslaget, men avstyrker den del som innebär en direkt ökning av arkeologikostnaderna. och i hänvisar till (SOU 1992:137) förslag att kostnaden för fyndhantering och konservering kan täckas genom omprioritering och effektivisering av det arkeologiska fältarbetet. vill dessutom, på liknande sätt som , minska arkeologikostnaderna genom att länsstyrelserna skall tillåtas besluta om mera "översiktliga" undersökningar när tidigare väl kända och undersökta fornlämnings- kategorier berörs av exploateringsföretag. HSB förutsätter för sin del att statliga bidrag även fortsättningsvis utgår till arkeologikostnader i samband med bostadsbyggande. i , i , Arkeolo- giska institutionen vid , vid , och Nordiska konservator- förbundet är samtliga kritiska till förslaget om en schablonmässig kostnadsökning för att täcka fyndhanterings- och konserveringskostnader. i och anser att kostnaden skall preciseras i varje enskilt fall. i och vid pekar på svårigheten att i förväg bedöma kostnaderna och framhåller vikten av att hålla en beredskap för kostnader som inte kunnat förutses. vid poängterar de betydande skillnaderna i arkeologisk fynd- och bevaringsmiljö i olika delar av landet och de därmed sammanhängande skillnaderna i fynd- hanterings- och konserveringskostnader. anser att de nyckeltal som föreslås som generella påslag är alltför lågt satta och påpekar att motsvarande påslag i är . i , i , länsmuseer och lyfter fram frågan om de oftast mycket höga kostnaderna för fyndhantering och konservering i samband med undersökningar av kulturlager i medeltida stadskärnor. i påpekar att det kan bli fråga om helt orealistiska kostnader för vissa exploatörer. i räknar med en ökning av undersökningskostnaden för flertalet av länets boplatsunder- sökningar och bedömer att den av utredningen beräknade snittkostnaden på är realistisk. och länsmuseer understryker särskilt vikten av att ett tillförlitligt underlag för upprättande av kostnadskalkyler utarbetas. länsmuseer och i föreslår dessutom att motsvarande underlag tas fram för hela den arkeologiska undersökningsprocessen. vid och framhåller som nödvändigt att regional expertis deltar vid framtagandet av sådant underlag. i och påpekar att dagens resurser för konservering är helt otillräckliga och de förutsätter därför att förslaget även innebär att resurserna stärks. och i är dock tveksamma till att detta sker genom att privata konservatorer tillåts ta hand om arkeologiska fynd, medan tvärtom förutser effektivitets- och kostnadsvinster om konserveringsverksamheten konkurrensutsättes. , i , i , i , , museer och länsmuseer pekar från olika utgångspunkter på möjligheter att uppnå rationaliseringseffekter av förslaget. föreslår att modern mätteknik i största möjliga utsträckning används i undersökningsverksamheten. föreslår att det arbetas fram ett modernt databaserat registre- ringssystem för arkeologisk fyndhantering som är tillgängligt för alla undersökande institutioner. museer och länsmuseer understryker att klarläggandet av kostnadsansvaret kan leda till en effektivare och bättre planerad arbetsprocess. Nordiska konservator- förbundet bedömer att rationaliseringsvinsterna blir mindre än vad som beräknas i förslaget och varnar för att en konkurrenssituation kan uppstå mellan kostnaderna för det arkeologiska fältarbetet och kostnaderna för konserveringsarbetet om de senare skall täckas genom sänkningar av ambitionsnivån för de förra. Förslag till lag om ändring i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Härigenom föreskrivs att 2 kap. 11 och 13 §§ lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 kap. 11 § Om det behövs en särskild utredning för att ta reda på om en fast fornlämning berörs av ett planerat arbetsföretag som innebär att ett större markområde tas i anspråk, skall kostnaden för utredningen betalas av företagaren. Som sådan exploatering räknas t.ex. anläggande av allmän väg, större enskild väg, järnväg, flygfält, anläggning för energiförsörj- ning, större vattenföretag och mer omfattande byggande för bostads-, industri- eller handelsändamål. Beslut om särskild utredning fattas av . Länssty- relsen skall i beslutet ange vem som skall utföra utredningen. Beslut om särskild utredning fattas av . Läns- styrelsen skall i beslutet ange vem som skall utföra utred- ningen. skall där- vid beakta att utredningen skall vara av vetenskapligt god kvali- tet och genomföras till en kost- nad som inte är högre än vad som är motiverat med hänsyn till omständigheterna. 13 § Som villkor för tillstånd enligt 12 § får ställa upp skäliga krav på sär- skild undersökning för att doku- mentera fornlämningen eller särskilda åtgärder för att bevara den. I beslutet om tillstånd skall såvitt möjligt anges den kostnad som åtgärderna beräknas med- föra. Som villkor för tillstånd enligt 12 § får ställa skäliga krav på särskild undersökning för att dokumen- tera fornlämningen och ta till vara fornfynd eller på särskilda åtgärder för att bevara forn- lämningen. I beslutet om till- stånd skall såvitt möjligt anges den kostnad som åtgärderna be- räknas medföra. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Innan prövar en ansökan enligt 12 §, får den besluta om en arkeologisk förundersökning av fornlämningen, om det behövs för att få ett tillfredsställande underlag för prövningen eller för att bedöma behovet av att ställa krav på särskild undersökning. skall i beslutet om arkeologisk förundersökning eller särskild undersökning ange vem som skall utföra undersök- ningen. skall i beslutet om arkeologisk förundersökning eller särskild undersökning ange vem som skall utföra undersök- ningen. skall där- vid beakta att undersökningen skall vara av vetenskapligt god kvalitet och genomföras till en kostnad som inte är högre än vad som är motiverat med hän- syn till omständigheterna. Denna lag träder i kraft . Lagrådets yttrande Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. regeringsrådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Förslaget har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet: 2 kap. 11 § Av remissen framgår att det har varit föremål för diskussion om en länsstyrelse är skyldig att tillämpa lagen (1992:1528) om offentlig upp- handling innan bestämmer vem som skall utföra en sådan särskild utredning som avses i förevarande paragraf. Detsamma gäller i fråga om sådan arkeologisk förundersökning eller särskild undersökning som avses i 13 §. Den oklarhet som rått i frågan sägs ha skapat problem, och av den departementspromemoria som ligger till grund för remissen framgår att det finns delvis motstridiga domstolsavgöranden i frågan. I remissen dras den slutsatsen att bestämmelserna i kulturminneslagen bör förtydligas, något som överensstämmer med en uppfattning som fram- kommit från flera håll vid remissbehandlingen. De ändringar som föreslås i förevarande paragraf och i 13 § kan emellertid inte uppfattas som ett förtydligande när det gäller den fråga som enligt det anförda har bedömts som oklar. I remissens allmänna motivering har visserligen anförts goda skäl till stöd för uppfattningen att upphandlingslagen inte bör anses tillämplig i de fall som här avses, men det är svårt att överblicka i vilken utsträckning de resonemang som ligger till grund för denna slutsats kan åberopas på andra liknande områden. Med hänsyn härtill och till att en tillämpningsfråga av förevarande slag enligt Lagrådets mening bör lösas genom en uttrycklig reglering och inte endast behandlas i lagmotiven, förordar Lagrådet att paragrafen ändras så att det uttryckligen framgår att upphandlingslagen inte är tillämplig. Detta hindrar inte att, på sätt som anges i remissen, ett förfarande liknande det som föreskrivs i upphandlingslagen kan tillämpas i vissa fall inför ett beslut om vem som skall utföra en utredning eller undersökning. Även med en uttrycklig reglering gäller självfallet att frågan i sista hand kan komma att bli föremål för prövning av . Lagrådet förordar med hänvisning till det anförda att andra stycket får följande lydelse: "Beslut om särskild utredning fattas av . skall i beslutet ange vem som skall utföra utredningen. Därvid gäller inte lagen (1992:1528) om offentlig upphandling. skall beakta att utredningen skall vara av vetenskapligt god kvalitet och genomföras till en kostnad som inte är högre än vad som är motiverat med hänsyn till omständigheterna." Lagrådet har i sammanhanget uppmärksammat att enligt 2 kap. 7 § andra stycket får uppdra åt annan att vidta sådana åtgärder som avses i första stycket nämnda paragraf. Såvitt Lagrådet kan bedöma på den föreliggande utredningen kan det här inte råda någon tvekan om att frågan om tillämpning av upphandlingslagen inte kan aktualiseras. 13 § Med hänvisning till vad Lagrådet har anfört vid 11 § förordar Lagrådet att tredje stycket får följande lydelse: "skall i beslutet om arkeologisk förundersökning eller särskild undersökning ange vem som skall utföra undersökningen. Därvid gäller inte lagen (1992:1528) om offentlig upphandling. skall beakta att undersökningen skall vara av vetenskapligt god kvalitet och genomföras till en kostnad som inte är högre än vad som är motiverat med hänsyn till omständigheterna." Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsråden , ordförande, och , , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1996/97:99 Uppdragsarkeologi m.m. 1 Förutvarande 10 § upphävd genom 1991:475 1996/97:99 Bilaga 1 1996/97:99 Bilaga 2 1996/97:99 Bilaga 2 1996/97:99 Bilaga 3 1996/97:99 Bilaga 3 1996/97:99 Bilaga 4 1996/97:99 Bilaga 5 1996/97:99 Bilaga 5 1996/97:99 Bilaga 6 1996/97:99 Bilaga 6 1996/97:99 Bilaga 7 1996/97:99 Bilaga 7 1996/97:99 Bilaga 8 1996/97:99 Bilaga 8