prop · GK034 · 1997-01-01 00:00:00 — När beslutar om militära insatser, uppstår ofta frågan hur den civila hjälpen skall relateras till dessa. De humanitära hjälp- organisationerna eftersträvar en klar åtskillnad mellan militära och civila uppgifter. Erfarenheterna från s.k. multifunktionella, ibland även kallade multidimensionella, operationer visar att den nödvändiga militära och civila samordningen framför allt måste ske i insatsområdet och vila på en ökad samverkansförmåga. Då utbildning av personal primärt är ett nationellt ansvar är det regeringens uppfattning att utbildningsverksamheten i bör vidareutvecklas. Regeringen anser att försvarsforskningen även i fortsättningen bör stödja utvecklingen av de internationella fredsfrämjande och humanitära insatserna (se även avsnitt 13.3). Berörda myndigheter bör därför ta tillvara den forskning som bedrivs och vid behov initiera forskning inom angelägna områden av den fredsfrämjande och humanitära verksamheten. Som en uppföljning av försvarsbeslutets första etapp redovisas i avsnitten 8.4-8.6 vissa organisatoriska åtgärder med syfte att vidareutveckla totalförsvarets förmåga att delta i fredsfrämjande och humanitära insatser. Inom den svenska internationella verksamheten intar Östersjösamarbetet en alltmer framträdande plats. Såsom framhålles i kapitel 4 är samarbetet av stor vikt för att främja regional stabilitet och säkerhet. Samarbetet har efterhand fått allt större omfattning och spänner över vida områden med breda kontaktytor på olika nivåer. Detta nätverksbyggande genom samverkan och utbyte mellan regeringar, myndigheter, folkrörelser och individer skapar i sig en djup folklig förankring för samarbetet och en ökad förståelse för de gemensamma uppgifter och samarbetsområden som identifieras. Genom och andra samverkansformer har initiativ tagits inom handel, ekonomi, samfärdsel samt kultur. Ett konkret samarbete har inletts avseende bl.a. miljöskydd och icke-militära säkerhetsfrågor, såsom kamp mot gränsöverskridande brottslighet, kärnkraftsäkerhet och samverkan mellan kustbevakningar, polis, tull, invandrarmyndigheter och rättsväsen. Toppmötet i befäste dessa strävanden och tilldelade ett särskilt ansvar för uppföljningen. Visby-mötet underströk inte minst behovet av gemensamma åtgärder mot den organiserade brottsligheten och en särskild mellanstatlig aktionsgrupp har därför upprättats med regerings- och statschefernas personliga representanter. bör aktivt verka för att involveras i det nätverk av kontakter och samarbete som växer fram. En bred samverkan inom hela samt och Kolaområdet är särskilt viktig i förhållande till deltagande och det angelägna miljösamarbetet på det militära området. centrala geografiska läge förtjänar att noteras när säkerhetsmönstret i vid mening förändras i . Likaså framstår en vidareutveckling av PFF-samarbetet som ett mycket betydelsefullt förtroendeskapande instrument genom alla Östersjöstaters deltagande - i synnerhet de baltiska länderna och . Möjliga samarbetsområden med skulle kunna vara fredsfrämjande och PFF-övningar, räddningstjänst och miljöskydd, kamp mot den organiserade brottsligheten, demokratisering av försvarsmakten samt omskolning/utbildning av officerare. Det s.k. säkerhetsfrämjande stödet i har väsentligen inriktats på att stödja de baltiska ländernas uppbyggnad av för en självständig stat normala säkerhetsfunktioner. Detta sker både bilateralt och i samverkan med andra länder. Det är ett starkt svenskt intresse att de baltiska länderna i alla avseenden förblir suveräna stater. Deras säkerhet kan enligt svensk uppfattning främst tillgodoses genom den ställning som följer av en fortsatt integration i , i första hand genom EU-medlemskap. kan inte militärt garantera de baltiska ländernas säkerhet och de rent militära säkerhetsfrågorna i måste ses i ett bredare säkerhetspolitiskt sammanhang. Det svenska säkerhetsfrämjande samarbetet har fått allt större bredd. Från den första tidens befästande av de baltiska ländernas självständighet på basnivå - upprättande av strukturer och organ/myndigheter - har stödet inriktats på att konsolidera och utveckla igångsatta projekt och verksamheter. De största insatserna har gällt stödet till de tre ländernas kust- och gränsbevakning, till räddningstjänst samt till skapandet av den baltiska fredsbevarande bataljonen, BALTBAT. Stödet till kust- och gränsbevakningen omfattar främst uppbyggnaden av radarstationer längs de tre baltiska staternas kuster och sjögränser samt överlämnande av fartyg för kustbevakning (tre till , fem till och tre till ). I har tillsammans med främst övriga nordiska länder och bistått de baltiska länderna med att upprätta och utbilda moderna militära enheter. Detta ger , och möjlighet att på gängse villkor delta i fredsfrämjande operationer och därmed på ett konkret, men även symboliskt och politiskt betydelsefullt, sätt medverka i det europeiska samarbetet och särskilt i den framväxande alleuropeiska säkerhetsordningen. I detta sammanhang har mellan de stödjande länderna gjorts en arbetsfördelning innebärande att åtagit sig att utbilda det lettiska kompaniet för senare tjänstgöring tillsammans med svenska enheter i en av FN beslutad fredsfrämjande insats. Denna utbildning påbörjades i /. Utbildningsstöd har vidare lämnats genom en flerårig sjöofficersutbildning i för tre officerare per baltiskt land. En liknande arméutbildning har genomförts och utökas till en nivå motsvarande sjöofficersutbildningen . Därutöver bidrar det svenska totalförsvaret med andra typer av utbildningsinsatser bl.a stöd till baltiska myndigheters informations- och krishanteringsverksamhet och till personalhanteringssystem för värnpliktiga. De frivilliga försvars-organisationernas samlade erfarenhet utnyttjas likaså i det samarbete som utvecklas med de baltiska ländernas frivilligorganisationer. Till stödet i uppbyggnadsfasen hörde även gåvor av militär överskotts-materiel inom områden där behoven var särskilt stora i de baltiska länderna. Även om denna stödform inte bör vara framträdande eller styrande, skall den inte uteslutas om dokumenterade behov föreligger. har engagerats i ett brett samarbete med motsvarande myndigheter i de baltiska staterna. Stöd har lämnats både i form av modern utrustning och utbildning av personal. Detta stöd jämte stödet till kustbevakningarna i form av fartyg och utbildning får ökad vikt i ljuset av Östersjösamarbetets breddning och intensifiering beträffande miljösanering, kampen mot organiserad brottslighet, illegal handel, smuggling m.m. Inte minst samarbete rörande den organiserade brottsligheten intar numera en framskjuten plats. Minröjning i estniska farvatten har rönt stor uppmärksamhet och gett båda sidor värdefulla erfarenheter som insatserna både haft en viktig utbildningskomponent och bidragit till miljösanering. Stöd till och utbildning i ammunitions- och minröjning till lands är på samma sätt angeläget. För att främja regional stabilitet och säkerhet är det viktigt att nu även bidrar till en breddning och fördjupning av Östersjösamarbetet. Det är av stor säkerhetspolitisk betydelse att deltar i detta samarbete. När det gäller insatser i de baltiska länderna bör de även fortsättningsvis utformas och inriktas i nära samverkan och dialog mellan svenska och baltiska myndigheter. Strävan bör vara att uppnå mer långsiktighet och koncentration än vad som var möjligt under inledningsskedets insatser för att täcka ofta akut uppkomna behov. För att stödet skall uppnå största möjliga effekt är det angeläget att undvika dubbelarbete och att underlätta baltiskt samarbete. eftersträvar därför en bättre internationell samordning och ett utökat informationsutbyte mellan stödländerna respektive med de baltiska staterna. En fristående grupp rådgivare åt de baltiska försvarsministrarna har - med svensk medverkan - kommit att spela en viktig roll i bl.a. dessa avseenden. Fullföljande av påbörjade projekt jämte utbildning i drift och underhåll samt uppföljning och övertagande av ansvar av samarbetspartnern framstår som särskilt viktiga moment. Stödet bör vidare planeras och utformas på ett sådant sätt att samarbetspartnerns engagemang och förmåga att hantera och fortsatt driva projektet inte framstår som tveksamt. Eftersom stödet skall utformas i en dialog med respektive baltiskt land, är det naturligt att från svensk sida inte på förhand lägga fast inriktningen i detalj. Däremot är det rimligt att ange vissa ur svensk synvinkel prioriterade samarbetsområden och andra överväganden. Två områden är centrala i samarbetet med de baltiska länderna: - det fortsatta stärkandet av de baltiska ländernas gräns/kustbevakning och - uppbyggandet av baltiska försvarsmakter under demokratisk kontroll med utbildningsinsatser som en särskilt viktig komponent. Stödet till gräns/bör fortsätta och i en kommande fas utvidgas avseende östgränserna i främst och . Med hänsyn till internationell kriminalitet och smuggling samt i ljuset av de baltiska ländernas strävan till EU-medlemskap framstår den suveräna statens kontroll av sina gränser som en angelägen uppgift. Vad gäller uppbyggandet av försvarsmakter under demokratisk kontroll framstår fullföljandet av som synnerligen relevant. som gällande plan för projektet slutförs fram inklusive samtjänstgöring med svensk utlandsstyrka kommer berörda regeringar - de baltiska, nordiska och övriga stödländers - att fortsätta dialogen om hur projektets mycket goda resultat på bästa sätt skall förvaltas och följas upp. Regeringen anser vidare att de svenska frivilligorganisationerna kan göra betydelsefulla insatser för att stödja uppbyggnad av ett försvar under demokratisk kontroll. Regeringen avser därför avdela medel till stöd för dessa organisationers samarbete med de baltiska länderna (se kapitel 9). Enligt regeringens mening bör våra svenska frivilligorganisationer stimuleras till att ta initiativ till kontakter med existerande eller presumtiva frivilligorganisationer från , och . Som framgår av kapitlet om Försvarsmaktens grundorganisation bibehålls en militär verksamhet i på . Möjligheterna att använda dessa resurser i frivilligorganisationernas samarbete bör särskilt uppmärksammas. läge i , befintliga lokaler och andra faciliteter samt historiska traditioner är särskilda motiv härför. I detta sammanhang kan noteras att regeringen i proposition 1995/96:221 om militära skyddsområden föreslagit vissa ändringar i fråga om sådana områden. Det svenska totalförsvaret är unikt anpassat till vårt land och erfarenheterna kan inte direkt överföras till en annan miljö eller verklighet. Däremot torde det finnas många inslag och delar av den svenska modellen som med en lokal anpassning kan ge värdefulla bidrag till uppbyggandet av reformerade eller nya försvarsmakter i vårt närområde. Experter från totalförsvaret skulle kunna fungera som idé- och rådgivare i de baltiska länderna. Därmed skulle försvarsplanerare i dessa länder med begränsad erfarenhet eller med föråldrade synsätt ges nya impulser och idéer. Denna möjlighet till rådgivning på plats skulle kunna kompletteras med utbildningsstöd genom svenska instruktörer och experter på korttidsuppdrag i berörda länder. Därmed skulle en komplettering ske av både de längre officersutbildningarna och de kortare specialistkurserna i . Materielstöd i olika former, inklusive krigsmaterielexport, kan bli aktuellt inom ramen för den dialog som regeringen för med de baltiska länderna beträffande deras behov respektive vår förmåga att bistå. För krigsmaterielexport gäller särskild lagstiftning och en prövning sker från fall till fall, liksom för alla andra länder. Regeringen avser att uppdra åt Försvarsmakten att utarbeta ett underlag, som anger inom vilka områden det är möjligt och lämpligt att inrikta stödet till de baltiska länderna beträffande både utbildningsinsatser och materiel. 8.3 Partnerskap för fred (PFF) Partnerskap för fred (PFF) har utvecklats till ett betydande förtroendeskapande säkerhetssamarbete i . deltagande i PFF har gradvis vuxit och koncentrerats till samarbetet i samt till att öka vår förmåga att delta i internationella räddningstjänst- och fredsfrämjande insatser. Det finns en vilja bland de länder som deltar i PFF att stärka och vidareutveckla samarbetet genom att t ex göra de gemensamma PFF-övningarna allt mer komplexa och tillföra nya samarbetsområden. Regeringen kommer aktivt att delta i detta arbete för att till fullo nyttja de säkerhets- och förtroendeskapande effekter som PFF-samarbetet ger. Inte minst viktigt ur svensk synvinkel är PFF:s roll inom det säkerhetsfrämjande samarbetet i . Genom PFF engageras såväl NATO som icke NATO-länder och säkerhetssamarbetet i sätts in i ett brett alleuropeiskt perspektiv. Det är därvid angeläget att verkar för ett bredare ryskt deltagande i PFF-samarbetet. PFF-samarbetet syftar till att öka förmågan att delta i internationella fredsfrämjande insatser, till att förbättra räddningstjänsten, till att effektivisera civilt försvar och beredskapsplanering samt till att förbättra den demokratiska kontrollen av försvarssektorn. Inriktningen av det svenska stödet till de baltiska länderna stämmer väl överens med de övergripande målen för PFF. De gemensamma PFF-aktiviterna stärker och utvecklar därigenom Östersjösamarbetet. PFF-samarbetet bidrar även till att allt starkare väva in de baltiska länderna i europeiska säkerhetsstrukturer, vilket ligger i intresse. Brist på utbildad personal utgör ett allvarligt hinder för baltisk medverkan i PFF-samarbetet. Insatser för uppbyggande av de baltiska ländernas totalförsvar går därför hand i hand med ökad baltisk förmåga att delta i detta samarbete. har deltagit i ett antal PFF-övningar i närområdet. har det svenska deltagandet huvudsakligen bestått av militära och civila resurser. Regeringen anser att PFF-övningar som äger rum i det svenska närområdet även fortsättningsvis skall prioriteras. För att ytterligare stödja det regionala Östersjösamarbetet är det regeringens avsikt att bredda det svenska deltagandet i PFF-övningar i vårt närområde till att omfatta även andra relevanta delar av totalförsvaret. Stöd åt internationell fredsfrämjande och humanitär verksamhet är en av totalförsvarsmyndigheternas huvuduppgifter. Dessa internationella uppgifter ställer höga krav på vår förmåga att samarbeta med andra länder och kräver anpassning till internationell standard vad gäller såväl materiel som metoder. deltagande i FN-insatser och inte minst IFOR har understrukit PFF- samarbetets stora betydelse och värde. Samarbetet bidrar till att öka vår samverkansförmåga och i detta avseende har de gemensamma PFF-övningarna varit särskilt värdefulla. har en bred och lång erfarenhet av internationella fredsfrämjande och humanitära insatser. Genom att delta i PFF-övningar bidrar till att öka sin egen och andra länders förmåga i dylik verksamhet. kommer att stå värd för flera PFF-övningar. Vidare arrangerar kurser och seminarier för PFF och bidrar därigenom även med kunskaper och erfarenheter för uppbyggandet av civilt försvar, räddningstjänst och demokratiska kontrollprocesser i andra PFF-länder. har deltagit i PFF-övningar med främst mark- och marinstridskrafter. () har på uppdrag av regeringen utfört en studie över de rent militärtekniska förutsättningarna för svenskt deltagande med marin- och flygstridskrafter i fredsfrämjande insatser och övningar. MHS anser i sin rapport att deltagande med marin- och flygstridskrafter i internationella insatser och övningar ökar det svenska förvarets totala förmåga och förespråkar därför deltagande i såväl insatser som övningar. MHS hävdar att svenska marin- och flygstridskrafter har fördelar som gör dem väl lämpade att delta i internationella fredsfrämjande insatser. Tekniska anpassningar och betydande utbildningsinsatser måste dock, i varierande utsträckning, genomföras för att svenska stridskrafter skall kunna samverka effektivt internationellt enligt MHS. Regeringen anser att även fortsättningsvis bör delta i PFF-övningar med enheter från samtliga försvarsgrenar för att stärka förmågan att kunna genomföra internationella fredsfrämjande insatser på ett säkert och effektivt sätt. PFF-övningar i med en bred deltagarkrets fyller en viktig förtroendeskapande funktion. Vi bör i första hand sträva efter att förbättra samverkansförmågan för sådana typer av enheter som kan förväntas efterfrågas för internationella fredsfrämjande insatser och där svenska resurser är särskilt väl lämpade. bör således ej satsa några betydande resurser inom sådana områden där andra internationella aktörer är bättre rustade. Exempelvis kan deltagande i internationella fredsfrämjande insatser med svenskt jakt- och attackflyg komma att kräva både stora anpassningar och stora kostnader, vilket bör beaktas vid beslut om svenskt deltagande i PFF-övningar. Sammanfattningsvis är PFF-samarbetet betydelsefullt utifrån både alleuropeiska säkerhetspolitiska utgångspunkter och för att öka förtroendet mellan . deltagande i PFF är likaså ett viktigt led i utvecklandet av totalförsvarets interoperabilitet och kunskapsutbyte med andra länder och organisationer. Det är mot denna bakgrund som regeringen har för avsikt att, tillsammans med andra PFF-länder, vidareutveckla och fördjupa PFF- samarbetet. 8.4 Militära internationella insatser skall utveckla sin förmåga för att även fortsättningsvis kunna medverka i fredsfrämjande insatser. Regeringen anser därför att följande organisatoriska åtgärder bör vidtas. Inom Försvarsmakten skall med utgångspunkt från nuvarande bildas ett internationellt kommando. Regeringen återkommer med förslag därom i kapitel 11. Kommandot skall organisera, utbilda och understödja de fredsfrämjande insatser som medverkar i. Utöver den operativa ledning som utövas av ansvarig chef i insatsområdet, ansvarar chefen för det internationella kommandot för ledning vad avser t.ex. logistik, personal och ekonomifrågor. Som angetts tidigare är en av huvuduppgifterna för totalförsvars-myndigheterna att bygga upp resurser och att förbereda för internationella fredsfrämjande och humanitära insatser. Det är viktigt att denna karaktär av huvuduppgift genomsyrar uppbyggnaden av det internationella kommandot, såväl vad gäller dess ledning som ställning inom Försvarsmaktens organisation. Genom det internationella kommandot blir det möjligt att ytterligare förbättra samordningen och effektiviseringen inom Försvarsmakten avseende de internationella insatserna. Även det nordiska samarbetet bör ytterligare kunna utvecklas. Kommandot skall inrymma kapacitet att delta i varaktiga fredsfrämjande insatser med en styrka som bör vara så organiserad att den kan utgöra en självständig enhet på bataljonsnivå inom ramen för en större internationell styrka. har deltagit i fredsfrämjande insatser med främst markstridskrafter. I det internationella kommandot skall även marin- och flygstridskrafter kunna ingå. En viktig fråga i detta sammanhang är i vad mån förbandsenheter från andra nationer skall kunna ingå i den svenska enheten. Verksamheten inom Försvarsmaktens särskilda enhet för humanitära insatser, Swedrelief, bör enligt regeringens mening föras över till . Regeringen återkommer till detta i avsnitt 8.5. Specialenheter för ledning, fältarbeten t.ex. minröjning, transporter samt hälso- och sjukvård skall organiseras vid det internationella kommandot. Dessa skall även kunna delta i civila och humanitära insatser. Civil expertis skall därför medverka i ledningen för specialenheterna. Nyckelpersonal bör knytas till dessa enheter på ett sätt som motsvarar krigsplacering. Annan lämplig och frivillig personal bör förtecknas i ett specialistregister. Materielplaner bör upprättas. Syftet härmed är att enheterna skall kunna hålla en hög grundberedskap. Då svensk specialistmedverkan aktualiseras skall den efterfrågade enhetens insats-beredskap snabbt kunna höjas. En av specialenheterna skall ingå i snabbinsatsstyrkan enligt nedan. Kommandot bör vidare hålla en kader av snabbt tillgänglig personal för tjänstgöring som militärobservatörer och stabsofficerare samt för specialistuppdrag. Försvarsmakten bör inom det internationella kommandot organisera en snabbinsatsstyrka som skall bestå av ett mekaniserat skyttekompani, ledningspersonal samt en av specialenheterna enligt ovan av kompanis storlek. Snabbinsatsstyrkan bör kunna insättas i ett krisområde efter regeringens beslut. Sammansättningen från olika specialenheter i styrkan skall kunna skifta långsiktigt över tiden beroende på internationell efterfrågan och nationell kompetensutveckling. Insatser utomlands med denna styrka bör begränsas . efter avslutad insats bör snabbinsatsstyrkan ånyo vara insatsberedd. Beredskapspersonalen till snabbinsatsstyrkan skall i så stor utsträckning som möjligt rekryteras bland personal som återvänt efter utlandstjänst. I anslutning till organiserandet av de styrkor som ingår i det internationella kommandot skall strävan vara att så långt möjligt rationalisera rekrytering, utbildning och rotationssystem för dessa. Erfarenheterna från denna internationella tjänstgöring är värdefulla för Försvarsmakten och synnerligen betydelsefulla som grund för tjänstgöring i snabbinsatsstyrkan. Volym och innehåll i den svenska styrkan skall efterhand kunna anpassas till efterfrågan och tillgängliga ekonomiska resurser. Resurser för internationella fredsfrämjande truppinsatser anvisas under anslaget A2 (kapitel 20) som skapas genom överföring från . Genom denna organisation av förberedelser för internationella militära insatser skapas, enligt regeringens mening, en effektiv bas för en fortsatt svensk framträdande roll i det internationella fredsfrämjande arbetet. Det är värt att erinra om att svenskt deltagande med väpnad personal utomlands är författningsreglerat, vilket får konsekvenser för bl.a. mandatfrågor och beslutsformer vid fredsfrämjande insatser. Detta gäller dock inte civil personal. 8.5 Civila internationella insatser Svenska myndigheter och organisationer som har till uppgift att tillhanda-hålla resurser för civila insatser - främst och Försvarsmaktens särskilda enhet för humanitära insatser, Swedrelief, samt - har gjort värdefulla insatser i flertalet av de större humanitära katastroferna . har därmed kunnat tillmötesgå förfrågningar om insatser från framför allt organisationer inom FN-systemet. Regeringen anser att åtgärder bör vidtas för att förbättra den svenska beredskapen för att kunna medverka i internationella hjälpinsatser. Den nuvarande organisationen för svensk medverkan i sådana insatser bör utvecklas och effektiviseras. I det fortsatta arbetet med att förbättra verksamheten kommer regeringen att föra en nära dialog med berörda myndigheter. Det bör även framgent vara regeringen och inte myndigheterna själva som fattar beslut om varje insats och om de medel som kan erfordras härför. Genom deltagandet i civila insatser utomlands har förvärvat omfattande erfarenheter från internationellt katastrof- och räddningsarbete. Swedreliefs verksamhet har många beröringspunkter med Statens räddningsverks internationella arbete. I syfte att utveckla och förbättra deltagande vid civila internationella insatser anser regeringen att Swedrelief skall föras över från Försvarsmakten till , som skall svara för genomförandet av katastrof- och räddningsinsatser i andra länder. Denna uppgift avser inte sådana insatser som sker enligt internationella överenskommelser eller är reglerade i annan ordning. skall också ha en beredskap för att kunna ställa resurser till förfogande i den inledande återuppbyggnadsfasen. Den verksamhet som förs över till skall bedrivas vid det internationella kommandot. Avsikten med detta är att skapa förutsättningar för en ökad samverkan mellan militär och civil kompetens såväl i planering som utbildning inför internationella insatser.De svenska katastrof- och räddningsinsatserna har utformats i enlighet med vad som efterfrågats av internationella organisationer och FN-systemet.