prop · GK0383 · 1997-01-01 00:00:00 — Av det sagda följer att det är nödvändigt att alla myndigheter som utfärdar föreskrifter har god kännedom om EG-fördragets regler, 83/189-proceduren och dess effekter. 4.1.7 Informationsprocedurer för att undvika handelshinder - en ny procedur En fjärdedel av industriproduktionen inom EU bedöms omfattas av icke harmoniserade nationella krav. För dessa produkter är marknadstillträdet beroende av ömsesidigt erkännande. Principen om ömsesidigt erkännande har dock inte tillämpats enhetligt vilket innebär att marknadstillträdet i medlemsstaterna skiftar. Från har ett nytt anmälningsförfarande för nationella åtgärder som begränsar tillträdet till de nationella marknaderna trätt ikraft. Beslutet 95/3052/EG (genomfört i genom förordningen (1996:830) om information om nationella åtgärder som avviker från principen om fri rörlighet för varor inom Europeiska gemenskapen) innebär anmälningsplikt för myndighetsbeslut om åtgärder som direkt eller indirekt för med sig att produkter som är lagligen tillverkade och marknadsförda i annan medlemsstat förbjuds, måste ändras eller återkallas från den svenska marknaden. Besluten skall meddelas kommissionen och andra medlemsstater. Om t.ex. fattar ett sådant beslut måste vi motivera varför den andra medlemsstatens nationella regler som produkten uppfyller inte motsvarar en tillräcklig skyddsnivå i . Proceduren förutsätter administrativt samarbete mellan olika medlemsstaters myndigheter för kontroll av provningsmetoder etc. Även myndighetsbeslut från vissa lokala myndigheter omfattas av proceduren och den berör således redan antagna nationella regler. Den tidigare beskrivna 83/189-proceduren rör förslag till tekniska regler och har därmed en mer preventiv karaktär. Ett huvudsyfte med den nya proceduren är att skapa öppenhet och insyn beträffande de handelshindrande reglerna. I och med ökad kontakt mellan myndigheter i olika medlemsstater kan proceduren även leda till ökat förtroende mellan myndigheterna vilket är en förutsättning för att den inre marknaden skall fungera. är kontaktpunkt för den nya proceduren liksom för 83/189- proceduren. Beslut om åtgärder som anmälts enligt den nya proceduren i andra länder kommer att förmedlas via till intressenter i . Handelshinder kan utgöras av en mängd olika åtgärder, tekniska handelshinder är en del av dessa. Möjligheter att klaga på handelshinder finns både på gemenskapsnivå och nationell nivå. Inom EU är det kommissionen som mottar klagomålen. De klagomål som kommissionen finner berättigade föranleder kontakter med myndigheter i respektive land. Om problemen inte kan lösas kan de leda till överträdelseärenden. Kommissionen har planer på att ge mer publicitet åt medlemsstaternas brott mot inremarknadsregler. Nationellt har flera länder, t.ex. och , etablerat effektiva kontaktpunkter, dit företagen kan vända sig och få hjälp med handelshindrande regler. Nationella kontaktpunkter dit enskilda och företag kan vända sig med frågor om uttolkning av regelverket och handelshinderproblem skall upprättas enligt en resolution om administrativt samarbete samt beslutet om den nya informationsproceduren (se ovan). I har i sin instruktion getts ett särskilt ansvar för handelshinderrelaterade frågor. En databas håller på att byggas upp där man lägger in de enskilda fall som blivit kända för kollegiet. Även svenska hinder registreras. Ur databasen hämtas material för användning i bilaterala och internationella möten och problemlösning i inremarknadskretsen. De rapporterade hindren följs kontinuerligt upp. I första hand söker man lösa dem genom underhandskontakter med myndigheter eller i bilaterala möten med respektive land. Därefter kan det bli nödvändigt med kontakter på gemenskapsbas. För det fortsatta arbetet med dessa frågor strävar efter att upprätta ett nätverk av fördjupade kontakter med myndigheter och organisationer som har nära kontakt med företagen, bl.a. Euro Info Centers, handelskamrarna, och olika näringslivs- och branschorganisationer. Kollegiet planerar ytterligare informations-satsningar i detta sammanhang. En särskild källa till information om handelshinder är informations- procedurerna för nationella regler om tekniska krav på varor. Den nya informationsproceduren väntas innebära ytterligare information om hur hindren uppstår och lämna uppslag till åtgärder för att få bort hindren. 4.1.9 Några viktiga produktområden Nedan följer en beskrivning av några områden på den inre marknaden som från svensk sida bedöms som angelägna. Livsmedelslagstiftningen är vad gäller hälsoaspekter i stort sett harmoniserad i unionen. En viktig fråga som återstår gäller berikning av livsmedel med vitaminer och mineralämnen. driver här en restriktiv linje och anser att sådan berikning skall vara näringsmässigt motiverad. En tydlig och utförlig märkning av livsmedel är en viktig fråga för konsumenterna. verkar aktivt i EU och andra fora för att få till stånd en förbättrad märkning av bl.a. ingredienser i livsmedel samt deras ursprung. För bestrålade livsmedel saknas harmoniserade regler om märkning. I tillåts bestrålning av vissa kryddor och det finns starka konsumentönskemål om märkning av livsmedel i vilka det ingår bestrålade kryddor. deltar därför aktivt i arbetet med att få fram långtgående märkningskrav där även förekomsten av bestrålade ingredienser skall anges. Vidare finns bestämmelser som fastställer vilken sammansättning ett livsmedel skall ha för att få säljas under en viss beteckning. I detta sammanhang kan nämnas att kommissionen har aviserat att den har för avsikt att presentera en grönbok om livsmedelslagstiftningen. kommer i arbetet med grönboken att driva linjen om ökad livsmedelssäkerhet. Kommissionen har vidare presenterat en guide angående förenkling av den veterinära lagtexten som berör produkter av animaliskt ursprung för livsmedelsändamål. Guiden skall fungera som ett hjälpmedel att tyda lagtexterna, vilka är svåröverskådliga på grund av de många ändringar som gjorts . Producenternas ansvar kommer att bli tydligare. Det betonas vidare att folkhälsan inte skall kunna påverkas negativt av förändringen. Gentekniken kan komma att få allt större betydelse inom jordbrukssektorn, livsmedelsindustrin, läkemedelsindustrin, industriell teknik och miljövård. Många bedömare menar att gen- och bioteknik kan bli ett av de mest expansiva teknikområdena inom EU under . Från svenska utgångspunkter är det viktigt att gemensamma regler utformas så att de på ett effektivt sätt bidrar till en fortsatt hög säkerhetsnivå för miljön och människors hälsa vid spridning och användning av gentekniskt modifierade organismer på den inre marknaden. Detta är nödvändigt inte minst för att skapa förtroende för den nya tekniken hos medborgarna inom EU. Det finns behov att förbättra de nuvarande reglerna på flera sätt. De långsiktiga miljöeffekterna av olika tillämpningar av genteknik bör bedömas mer ingående än vad som sker innan marknadsgodkännande ges för en produkt. Exempel på gentekniskt modifierade produkter är herbicidtoleranta och insektsresistenta grödor. En gemensam syn på värdering av positiva respektive negativa miljökonsekvenser måste utvecklas för olika tillämpningar och olika organismer. Konsumenterna måste ha en möjlighet att själva kunna välja om de skall köpa livsmedel som består av eller innehåller gentekniskt modifierade organismer. och rådet har antagit en förordning (EG) nr 258/97 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser som bl.a. fastställer krav på märkning av sådana livsmedel. Andra viktiga frågor är effektivare informationssystem och beslutsformer med tillräcklig insyn för allmänheten. Dessa frågor kan aktualiseras i samband med den av kommissionen aviserade översynen av direktiv /220/EEG om avsiktlig utsättning av gentekniskt modifierade organismer i miljön. EU har på inremarknadsområdet ett omfattande regelverk om hälso- och miljökrav på kemiska produkter, som i huvudsak är harmoniserat. Det rör sig om regler om klassificering och märkning av kemikalier, om begränsning av saluföring och användning i vissa fall samt om bekämpningsmedel. Den svenska kemikalielagstiftningen har utvecklat vissa grundläggande principer som tillämpas för alla typer av kemikalier, oavsett användningsområde. En av dessa principer är att tillverkare och importörer har ett huvudansvar för att kemikaliekontrollen fungerar. De s.k. substitutions- och försiktighetsprinciperna är andra betydelsfulla grundstenar i denna politik. Substitutionsprincipen innebär att man skall ersätta farliga ämnen respektive produkter med mindre farliga och försiktighetsprincipen innebär att i avsaknad av vetenskapliga bevis får inte åtgärder som har till syfte att skydda miljön uppskjutas. En svensk målsättning är att få genomslag för dessa principer inom EU. Det beslut som fattats om ett nytt direktiv för vissa bekämpningsmedel (biocider) är ett exempel på att principerna börjar få ett genomslag inom EU, genom att substitutionsprincipen tagits in i direktivet. Vid inträdet i EU fick rätten att behålla sina strängare kemikalieregler på vissa områden under en övergångstid. skall EU se över sina regler. En grundläggande svensk prioritering är att säkerställa att denna översyn leder till ett tillfredsställande resultat, så att nivån för miljö- och hälsoskyddet inte sänks. En annan viktig prioritering är att den svenska politiken för att begränsa användningen av bekämpningsmedel får ett genomslag i den prövning av verksamma ämnen för användning i växtskyddsmedel som påbörjats inom EU. Direktiven på kemikalieområdet är inte heltäckande. I fråga om begränsning av saluförande och användning är det bara ett antal ämnen som är särskilt reglerade inom EU. Det finns således ett utrymme att tillämpa nationella regler i många fall, som bör utnyttjas när det är nödvändigt från hälso- och miljöskyddssynpunkt. Avfallshantering regleras inom EU i huvudsak genom minimiregler som grundas på artikel 130s i fördraget. Utformningen av avfallshanteringen är därför i stor utsträckning en nationell angelägenhet. För att minska miljöpåverkan och förbrukningen av naturresurser behövs dock även åtgärder som avser varors egenskaper. Det s.k. förpackningsdirektivet (94/62/EG), som bl.a. innehåller återvinningskrav för förpackningar, grundas därför på artikel 100a. Den svenska inställningen är att avfallspolitiken även i fortsättningen bör ses som en i huvudsak nationell angelägenhet som regleras gemensamt genom minimiregler på en tillräckligt hög skyddsnivå. Det är viktigt att en miljöpolicy för varor utvecklas på gemenskapsnivå och att principen om ett producentansvar för varor med avseende på avfallshanteringen får ett genomslag inom EU. Behovet av en utveckling på dessa områden har slagits fast av rådet i en resolution om gemenskapens avfallspolitik. En sådan utveckling kan komma att kräva regler med inremarknadsanknytning. Inom motorfordonsområdet finns ett stort antal direktiv för komponenter till motorfordon som är uppbyggda enligt den äldre direktivmetoden. Kompletta fordon som uppfyller direktivens krav kan få ett gemensamt typgodkännande. Detta innebär att det är ett gemensamt godkännande i hela EU och att länderna i princip inte kan upprätthålla nationella särkrav. Ett gemensamt typgodkännandesystem (92/53/EEG) har införts för personbilar, lätta nyttofordon, bussar och lastbilar med tillhörande släpvagnar. har systemet enbart omfattat personbilar men det kommer att utvidgas till övriga kategorier. kommer även ett motsvarande typgodkännandesystem att införas för två- och trehjuliga motorfordon. Gemenskapsreglerna är nära kopplade till de reglementen som utfärdas av FN:s ekonomiska kommission för (UN/ECE). Överenskommelsen som beslutades om 1958 syftar till att skapa enhetliga regler för typgodkännande och ömsesidigt erkännande av typgodkännande av motorfordonsutrustning och komponenter. För svensk industri är gemensamma EU-regler utomordentligt viktigt liksom att typgodkännandesystem och certifieringsförfaranden utvecklas mot globala system. Viktiga frågor för är att få genomslag för gemensamma regler för trafiksäkerhet och miljöskydd på en tillräckligt hög nivå. Till dessa frågor hör införandet av ett gemensamt tillverkaransvar för avgasreningens hållbarhet, i likhet med det system som tillämpas i . Ett sådant system ingår i kommissionens direktivförslag om nya fordons- och bränslekrav, de s.k. Auto/Oil- förslagen (KOM(96) 248 slutlig). Förslagen innehåller även nya utsläppskrav för och framåt för personbilar. Med hänsyn bl.a. till vägtrafikens bidrag till kväveoxidutsläppen, som i sin tur leder till försurning, och till hälsoeffekterna av utsläpp är det mycket viktigt att på detta område ligger på en tillfredsställande skyddsnivå. En svensk prioritering är också att säkerställa möjligheten att behålla och utveckla de ekonomiska styrmedlen på fordons- och bränsleområdet i enlighet med EG-fördragets regler. Kommissionen har initierat ärenden enligt artikel 169 som rör utformningen av de svenska reglerna om tillverkaransvar samt vissa svenska av miljöskäl motiverade begränsningar i privatimporten av äldre bilar. När det gäller tillverkaransvaret är ett gemensamt system enligt vad som föreslås i Auto/Oil- direktiven viktigt för att undvika tvister med kommissionen. Beträffande privatimport har diskussionerna med kommissionen gällt bilmodeller, då hade strängare utsläppskrav än EU. Problemet i denna del är således av övergående natur. Enligt regeringens bedömning är fri rörlighet för byggprodukter, och därmed ökad konkurrens, av högsta prioritet på byggområdet. En effektivisering av den inre marknaden skapar förutsättningar för ökad konkurrens vilket bör bidra till varaktigt sänkta byggkostnader. ökar förutsättningarna för svensk byggindustri att konkurrera på den gemensamma marknaden med möjligheter till export- och produktionsökningar. ambition är att förenkla och förbättra byggprocessen genom lagstiftning med funktionskrav. Statens roll har renodlats till att bevaka de allmänna intressena, såsom säkerhet, tillgänglighet, varsamhet med kulturvärden, miljö och hälsa samt konsumentintressen. Genomförandet av byggproduktdirektivet (89/196/EEG), som gått mycket långsamt, är en förutsättning för en fungerande europeisk marknad för byggprodukter. För att stödja genomförandet har regeringen tagit initiativ till att genomföra en europeisk bostadsmässa i och ett Interprise (kontaktmöte med EU-stöd för små och medelstora företag) på byggområdet eller 1998. Med ett Interprise underlättas kontakterna mellan byggsektorns aktörer i de europeiska länderna och med bostadsmässan demonstreras hur det går att bygga bra och billiga bostäder genom samarbete över gränserna. Långtgående nationella krav inom området upprätthålls av flera EU-länder, bl.a. . Byggproduktdirektivet skiljer sig i vissa avseenden från andra direktiv enligt nya metoden, bl.a. genom att byggprodukter inte kan CE-märkas direkt mot direktivets krav. De måste visa överensstämmelse med en harmoniserad standard. Standarder på området saknas dock i stor utsträckning. Detta har skapat problem för den fri rörligheten för byggprodukter. Standardiseringsarbetet fortsätter men det kommer sannolikt att dröja innan det finns CE-märkta byggprodukter på marknaden. Vid genomförandet av det första (se avsnitt 3.3), deltog en svensk expert i den arbetsgrupp som arbetade med byggproduktdirektivet. Eftersom stödjer arbetet med byggproduktdirektivet vill vi påskynda processen med framtagandet av standarder och se till att följs upp i handling. Teleterminaldirektivet (91/263/EEG) är ett direktiv utformat i linje med den nya metoden, men har tolkats så att det krävs särskilda beslut av kommissionen (Common Technical Regulations, CTR) för att utrustning skall få fri rörlighet på den inre marknaden. Beslutsprocessen tar oftast . Kommissionen har hävdat en mer liberal tolkning av direktivet. har i , en rådgivande kommitté under kommissionen, uttalat sitt stöd för kommissionens uppfattning. har i kommittén aktivt arbetat med frågor som syftar till att möjliggöra fri rörlighet för terminalutrustning inom ramen för den nuvarande tolkningen av direktivet. Tillverkningsindustrin ställer krav på att principerna i den nya metoden skall tillämpas helt och hållet för terminalutrustning. utreder om så är möjligt enligt direktivet. Motståndet mot en mer liberal tolkning av direktivet är dock stort från de flesta medlemsländer, åtminstone i . Där direktivet inte är tillämpligt, är tillverkarna hänvisade till nationella regler i varje medlemsland. Detta gäller, i varje fall med den snävare tolkningen av direktivet, för en stor del av utrustningsmarknaden . Det övergripande syftet med liberaliseringen av marknaden för teletjänster är att teletjänstanvändarna skall få tillgång till bättre och billigare teletjänster genom den ökade konkurrensen. Den nuvarande ordningen för utrustning riskerar att försvåra att detta syfte uppnås. Inte minst gäller detta innovationer, vars inremarknadstillträde fördröjs. Detta drabbar i första hand de utvecklings- och tillverkningsföretag som är marknadsledande. Därtill kommer att dessa företag inom EU riskerar förlora i konkurrensen med företag utanför unionen. Produktområdet är aktuellt i MRA-sammanhang. Svensk industri har i det transatlantiska samarbetet ställt krav på utökat användande av tillverkardeklaration, vilket inte är möjligt enligt direktivet. har föreslagit direktivet för översyn i . Ett stort antal direktiv och andra rättsakter har antagits inom läkemedelsområdet. I EU-arbetet verkar för att kraven i fråga om läkemedlens kvalitet, effekt och säkerhet upprätthålls och att läkemedlen snabbt kommer ut på marknaden. Utgångspunkten skall vara att likartade krav ställs på alla läkemedel inom gemenskapen. Det nya systemet (förordning 2309/93) för godkännande av läkemedel innebär att läkemedel som godkänns av kommissionen på grundval av rekommendation av , europeiska läkemedelsmyndigheten, har fritt marknadstillträde inom hela EU. verkar för att den nuvarande balansen mellan centralt och nationellt fattade beslut om godkännande bibehålls samt stöder utveckling av förslag som syftar till ett kostnadseffektivt godkännande av läkemedel. När det gäller den speciella frågan om gemensam politik inom EU avseende s.k. orphan drugs (mediciner för sällsynta sjukdomar och vissa läkemedel där patentet gått ut) stöder utvecklingen mot ökat samarbete och gemensamma riktlinjer. På läkemedelsområdet finns många separata direktiv och en konsolidering av dessa håller f n på att ske. Många medicintekniska produkter har stor betydelse för patienternas hälsa. De måste uppnå angivna prestanda och ge underlag för korrekta diagnoser. Konsekvenserna av en felaktig funktion eller missvisande undersöknings- eller behandlingsresultat kan bli ödeläggande för patienter eller brukare. Inom området medicintekniska produkter finns tre rådsdirektiv. För direktivet om aktiva medicintekniska produkter för implantation (90/385/EEG) har övergångstiden slutförts. Ett exempel på en sådan produkt är pacemakers (hjärtstimulatorer). Direktivet om medicintekniska produkter (93/42/EEG), som täcker den stora merparten av produkter, har införts och övergångstiden sträcker sig till mitten av . Direktiven har införts i svensk lagstiftning genom lagen (1993:584) om medicintekniska produkter, förordningen (1993:876) om medicintekniska produkter samt föreskrifter. Direktivet om medicintekniska produkter för in vitro-diagnostik ((KOM(96) 643 slutlig - 95/0013 (COD)) behandlas f.n. i rådet. En slutbehandling beräknas ske . Exempel på sådana produkter är olika typer av tester som används både vid laboratorier och för hemmabruk, t.ex. graviditetstester. Viktiga frågor som f.n. diskuteras i rådsarbetsgruppen är kontrollen av medicintekniska produkter som innehåller vävnad från människa eller djur samt tester för bl.a. HIV och gulsot. hade tidigare enbart kontroll av ett fåtal produkter som fabrikssteriliserade artiklar för engångsbruk och preventivmedel. Genom att skapa harmoniserade regler för kontroll av produkterna inom EU kan en hög funktions- och säkerhetsnivå uppnås för både patienter och medicinsk personal. kan besparingar ske av samhällsmedel för kontroll genom att produkterna behöver certifieras endast en gång. Vidare ökar kvaliteten och säkerheten hos de medicintekniska produkterna genom att EU ställer krav på företagen att ta ett stort ansvar för att produkterna skall vara säkra och tillförlitliga genom införande av kvalitetssystem etc. Även företagen gör besparingar genom att produkterna inte behöver certifieras eller godkännas i samtliga EES-länder utan endast en gång. Maskindirektivet (89/392/EEG) är antaget i enlighet med den nya metoden. Det avser en mycket stor produktgrupp. Från tillämpningsområdet har dock undantagits vissa maskiner för medicinskt bruk som används i direkt kontakt med patienter. För flera av dessa finns särskilda direktiv. När risker i samband med maskiner väsentligen är av elektriskt ursprung regleras maskinerna uteslutande av det s.k. lågspänningsdirektivet. Ett stort antal produkter måste emellertid uppfylla kraven i både maskindirektivet, lågspänningsdirektivet (73/23/EEG) och direktivet (89/336/EEG) om elektromagnetisk kompatibilitet (EMC) för att kunna CE-märkas. Eftersom kraven och provningsmetoderna skiljer sig åt ställer det till problem för tillverkarna. I synnerhet har kraven på typgodkännande i EMC- direktivet utgjort problem för små företag som tillverkar korta serier. Det finns planer på att sätta igång en revidering av maskindirektivet. Angelägna frågor är avgränsningen mot andra direktiv, maskiner i komplexa anläggningar, sammansatta maskiner samt ombyggnad av maskiner. 4.2 Fri rörlighet för tjänster och kapital -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: bör verka för att den fria | | rörligheten för tjänster garanteras och inte inskränks genom | | nationella särkrav. De liberaliseringssteg som vidtagits har | | med varierande framgång genomförts inom de olika | | tjänstesektorerna och en viktig fråga för är att vidare | | steg tas för att denna liberalisering fortsätter samt att | | lagstiftningen genomförs på ett effektivt sätt. I samband med att| | lagstiftning tas fram och genomförs är det enligt | | mening en viktig fråga att kraven på övervakning, kontroll av | | säkerhet och konsumentskydd tillgodoses. Mot bakgrund av att | | många av tjänsteföretagen är små och medelstora är det av särskild| | vikt att reglerna blir klara och lättillämpliga. delar | | kommissionens inställning att informationstjänster är ett av | | framtidens stora tillväxtområden. Informationstjänster präglas av| | en mycket snabb utveckling, följaktligen är det av stor vikt att| | verkar för framtagandet av en effektiv regelstruktur för| | dessa tjänster inom gemenskapen. På kapitalområdet och för de | | finansiella tjänsterna anser att det är mycket viktigt | | att snabba, effektiva och säkra betalningssystem kan upprättas | | och bibehållas. Den fria rörligheten för tjänster och kapital tillhör fördragets grundläggande friheter. Dessa har till syfte att tillförsäkra största möjliga frihet för enskilda och för företag att verka och etablera sig på den gemensamma marknaden. I ett meddelande från kommissionen framgår att 18 miljoner nya jobb har skapats inom tjänstesektorn . har 13 miljoner jobb försvunnit inom industri och jordbruk. Tjänster utgör av EU:s BNP. Följaktligen är det inom denna sektor som potentialen för tillväxt finns. En åtgärdsplan skall tas fram inom EU för att bestämma hur tjänstesektorns möjligheter kan utnyttjas på bästa sätt. En utgångspunkt för att ta till vara utvecklingspotentialen är enligt kommissionen att förbättra utbildning, betalningssystem och distributionsformer för tjänster. Områdena sociala tjänster och informationssamhällets tjänster bedöms av kommissionen ha särskild utvecklingspotential. Området kapital berörs nedan under avsnitt 4.2.2. Definition av tjänst och etablering