prop · GK03100D2 · 1997-01-01 00:00:00 — 4 § Avdragen skatt, arbetsgivaravgifter och mervärdesskatt som har redovisats i en skattedeklaration skall ha betalats senast som deklarationen skall ha kommit in till skattemyndigheten enligt 10 kap. 18, 19 eller 22 §. Den som redovisar mervärdesskatt på beskattningsunderlag som ex- klusive gemenskapsinterna förvärv och import för beskattningsåret be- räknas överstiga skall dock ha betalat avdragen skatt och arbetsgivaravgifter, som skall redovisas i en skattedeklaration, senast den 12, den 17, efter redovisningsperioden. Mervärdesskatt som har redovisats i en särskild skattedeklaration enligt 10 kap. 31 § andra stycket skall ha betalats som deklarationen skall ha kommit in till skattemyndigheten enligt 10 kap. 31 § tredje stycket. F-skatt och särskild A-skatt 5 § F-skatt och särskild A-skatt skall ha betalats senast den dag i februariÄjanuari som den skattskyldige skall ha betalat eventuell avdragen skatt enligt 4 §. F-skatt och särskild A-skatt som debiteras efter inkomstårets ingång skall ha betalats senast på rätt dag enligt första stycket i var och en av de månader som återstår efter utgången av antingen den månad då skatten debiteras eller, om skatten debiteras efter den 20 i en månad, . Om F-skatt eller särskild A-skatt debiteras efter inkomståret, skall skatten betalas enligt 7 §. Grundläggande beslut om slutlig skatt och beslut på annat sätt 6 § Skatt som skall betalas enligt ett grundläggande beslut om slutlig skatt skall ha betalats senast den förfallodag som infaller närmast efter det att har gått från beslutsdagen. Skatt som har beslutats av skattemyndigheten på annat sätt än som avses i första stycket och 5 § första och andra styckena skall ha betalats senast den förfallodag som infaller närmast efter det att har gått från beslutsdagen. får besluta att en annan förfallodag skall gälla, om det finns särskilda skäl. 7 § Inbetalning av skatt som görs genom avräkning mot överskjutande ingående mervärdesskatt, som redovisats senast den 26 i den månad inbetalningen skulle vara gjord, anses ha gjorts på förfallodagen. I övriga fall anses inbetalningen ha gjorts när avräkningen sker. 8 § Inbetalning av avdragen skatt, arbetsgivaravgifter och mervärdesskatt från kommuner och landsting skall göras genom avräkning från fordran enligt 4 § lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m. Avräkning av inbetalda belopp 9 § Ett inbetalt belopp skall, om inte annat följer av andra stycket eller 10 §, räknas av från den skattskyldiges sammanlagda skatteskuld enligt denna lag oberoende av vad den skattskyldige har begärt. I 9 kap. 3 § mervärdesskattelagen (1994:200) finns en särskild bestämmelse om avräkning i samband med fastighetsupplåtelse. 10 § När såväl den som i första hand är skyldig att betala skatten (huvudbetalaren) som någon annan, enligt bestämmelserna i 12 kap., är skyldig att betala skatten (sidobetalare), gäller följande: En inbetalning av sidobetalaren skall räknas av från den skatt som också huvudbetalaren är skyldig att betala först när sidobetalarens eventuella övriga skatteskuld är betald, om inte sidobetalaren i samband med inbetalningen begär något annat. 11 § Om den skattskyldige har en skatteskuld enligt denna lag och det behöver anges vilken skatt som är betald eller obetald, skall skulden fördelas proportionellt mellan de skatter som påförts , om inte annat följer av 9 § andra stycket eller 10 § eller någon annan lag. Skattebelopp som inte kunnat tillgodoräknas någon skattskyldig 12 § Om ett inbetalt skattebelopp på grund av bristfälliga identifierings- uppgifter inte har kunnat tillgodoräknas den som gjort inbetalningen efter det kalenderår då inbetalningen gjordes, skall beloppet tillfalla staten. Anstånd med inbetalning av skatt 1 § Om det finns skäl att bevilja anstånd med att lämna en skattedeklaration enligt 10 kap. 24 §, får skattemyndigheten bevilja anstånd med inbetalningen av den skatt som skall redovisas i deklarationen. Anstånd vid omprövning eller överklagande 2 § får bevilja anstånd med inbetalning av skatt 1. om det kan antas att den skattskyldige kommer att få befrielse helt eller delvis från skatten, 2. om den skattskyldige begärt omprövning av eller överklagat ett beskattningsbeslut och det är tveksamt om den skattskyldige kommer att bli skyldig att betala skatten, eller 3. om den skattskyldige begärt omprövning av ett beskattningsbeslut eller ett sådant beslut överklagats och det skulle medföra betydande skadeverkningar för den skattskyldige eller annars framstå som oskäligt att betala skatten. Anståndstiden får bestämmas till längst efter den dag då beslut fattades med anledning av begäran om befrielse eller omprövning eller med anledning av överklagandet. 3 § Om det i de fall som avses i 2 § första stycket 2 eller 3 kan antas att skatten inte kommer att betalas i rätt tid, får anstånd beviljas endast om den skattskyldige ställer säkerhet för beloppet genom en av bank utfärdad garantiförbindelse eller någon annan form av borgen. Anstånd får dock beviljas utan att säkerhet ställs om anståndsbeloppet är förhållandevis obetydligt eller det annars finns särskilda skäl. Ställd säkerhet får tas i anspråk när anståndstiden gått ut. I övrigt skall bestämmelserna om säkerhet i 10-12 §§ och 13 § 2 lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. tillämpas. Vad som sägs där om kronofogdemyndigheten gäller då i stället skattemyndigheten. Om yrkandet i omprövningsärendet eller målet bifalls, skall kostnad för ställd säkerhet ersättas av staten. Ersättningen skall minskas om endast en del av yrkandet bifalls eller om det skulle vara oskäligt att ersättning lämnas. I övrigt skall bestämmelserna i 6Ä11 §§ lagen (1989:479) om ersättning för kostnader i ärenden och mål om skatt, m.m. tillämpas. 4 § Om den skattskyldige har gjort en avyttring som medför inkomst- beskattning, får skattemyndigheten bevilja anstånd med inbetalning av den skatt som har samband med avyttringen. Anstånd får beviljas endast om det finns särskilda skäl och 1. avyttringen gjorts mot betalning under eller 2. det är osäkert om avyttringen kommer att bestå. Anståndstiden får bestämmas till längst . I de fall som avses i första stycket 2 får anstånd dock inte beviljas än efter den dag då anståndsorsaken upphörde. 5 § Om den skattskyldiges betalningsförmåga har blivit nedsatt på grund av tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt under minst , får skattemyndigheten bevilja anstånd med inbetalning av skatt som skall betalas för tjänstgöringen eller under någon av de tre därefter närmast följande månaderna. Detsamma gäller vid tjänstgöring av 1. officerare på reservstat, reservpersonal och reservofficerare, 2. krigsfrivillig personal, 3. hemvärnspersonal, 4. medlemmar i frivilliga försvarsorganisationer. Anståndstiden får bestämmas till längst efter den dag då tjänstgöringen upphör. Anstånd vid handläggning av ärende om undvikande av dubbelbeskattning 6 § Regeringen eller den myndighet som regeringen har förordnat att handlägga ärenden angående tillämpning av avtal för undvikande av dubbelbeskattning får vid handläggningen av sådant ärende bevilja den skattskyldige anstånd med inbetalning av den skatt som ärendet gäller. Anståndstiden får bestämmas till längst efter den dag då beslutet i ärendet fattades. Anstånd i övriga fall 7 § Om det finns synnerliga skäl får skattemyndigheten bevilja anstånd med inbetalning av skatt även i andra fall eller på annat sätt än de som avses i 1Ä6 §§. 8 § En ansökan om anstånd med inbetalning av skatt skall ges in till den skattemyndighet som skatten skall betalas in till. En ansökan om anstånd enligt 6 § skall dock ges in till den myndighet som handlägger ärendet om dubbelbeskattning. 9 § Anstånd beviljas med det belopp som är skäligt med hänsyn till omständigheterna. 10 § Indrivning får inte begäras av ett belopp som omfattas av anstånd. 11 § Om den skattskyldiges ekonomiska förhållanden har förändrats väsentligt sedan anstånd beviljats, eller om det finns andra särskilda skäl, får anståndet omprövas. 1 § Visar den årliga avstämningen av skattekontot enligt 3 kap. 6 § att det belopp som den skattskyldige har betalat in eller tillgodoräknats är större än den skatt som skall betalas, skall det överskjutande beloppet betalas tillbaka till den skattskyldige, om inte annat följer av 7 §. 2 § Visar en annan avstämning än den som avses i 1 § att det finns ett överskjutande belopp till den skattskyldiges fördel, skall beloppet betalas tillbaka, om inte annat följer av 3 eller 7 §. Återbetalning får också ske av belopp som motsvarar preliminär skatt, som den skattskyldiges arbetsgivare har dragit av men som ännu inte tillgodoräknats den skattskyldige, till den del det kan antas att beloppet annars skulle betalas tillbaka efter den årliga avstämningen av skattekontot. Vid återbetalning till en juridisk person får hänsyn inte tas till den juridiska personens kostnader för lön till delägare. Återbetalning till ett handelsbolag får, efter särskild ansökan, göras till delägares skattekonto. Annan återbetalning till handelsbolag får göras endast om det finns särskilda skäl. Utbetalning som grundas på ett beslut om ändrad beräkning av preliminär skatt i samband med konkurs eller utmätning enligt 8 kap. 27 eller 28 § skall göras till konkursboet respektive kronofogdemyndigheten. 3 § Återbetalning till den skattskyldige enligt 2 § får göras endast om 1. det överskjutande beloppet grundas på ett beslut om överskjutande ingående mervärdesskatt, 2. det överskjutande beloppet grundas på ett omprövningsbeslut eller beslut av domstol, eller 3. den skattskyldige har begärt det. 4 § En återbetalning som har sin grund i överskjutande ingående mervärdesskatt får göras före den förfallodag för skatt som infaller efter redovisningsperiodens utgång först efter det att redovisning enligt 10 kap. 20 § skett och denna skatt räknats av. Överföring av skatt till en annan stat 5 § får besluta att preliminär skatt, som har betalats i för inkomst som skall beskattas i en annan stat med vilken har träffat överenskommelse om uppbörd och överföring av skatt, skall föras över till den andra staten för att tillgodoräknas den skattskyldige där. Om en inkomst eller förmögenhet har beskattats såväl här i landet som i en stat med vilken har träffat avtal för undvikande av dubbelbeskattning, får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer besluta att skatt som har betalats in för beskattningsåret skall föras över till den andra staten för att tillgodoräknas den skattskyldige där. En sådan överföring får göras endast till den del som den svenska skatten sätts ned genom avräkning av den utländska skatten eller genom att inkomsten eller förmögenheten undantas från beskattning. Överföringen får dock inte avse ett belopp som behövs för betalning av svensk skatt för beskattningsåret. 6 § Om skatt förs över enligt 5 § andra stycket skall intäktsränta enligt 19 kap. inte beräknas. En fordran på skatt som skall föras över får inte överlåtas. 7 § En återbetalning enligt 1 eller 2 § skall inte göras av belopp som 1. inte uppgår till , 2. kan antas komma att föras över till en annan stat med stöd av 5 §, 3. behövs för betalning av en skatteskuld efter beslut om ackord enligt lagen (1993:892) om ackord rörande statliga fordringar m.m., 4. kan komma att behövas för betalning av sådan annan skatt än F-skatt och särskild A-skatt som har beslutats men ännu inte skall ha betalats, 5. kan komma att behövas för betalning av sådan annan skatt än F-skatt och särskild A-skatt som inte har beslutats men med fog kan antas komma att beslutas, eller 6. enligt vad den skattskyldige har meddelat skall användas för betalning av framtida skatteskulder. Om det finns särskilda skäl får även belopp som inte uppgår till återbetalas. Det finns bestämmelser som förhindrar återbetalning också i lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter. 8 § Den skattskyldige får inte överlåta en fordran på skatt som skall betalas tillbaka enligt denna lag, innan beloppet kan lyftas. 9 § En fordran som avses i 8 § får utmätas trots att den inte får överlåtas. En fordran på skatt som skall betalas tillbaka med anledning av den årliga avstämningen, får dock utmätas först efter det att kronofogde- myndigheten fått tillfälle att ta fordringen i anspråk enligt lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter. Bestämmelserna i 5 kap. 1Ä3 §§ utsökningsbalken tillämpas inte vid utmätning av en fordran på skatt som skall betalas tillbaka enligt denna lag. Återbetalning när den skattskyldiges adress inte är känd 10 § Om en återbetalning enligt denna lag inte har kunnat göras på grund av att den skattskyldiges adress inte är känd för skattemyndigheten eller på grund av någon annan omständighet som beror på den skattskyldige, skall beloppet stå kvar på den skattskyldiges skattekonto. Ett belopp som inte har kunnat betalas tillbaka tillfaller staten. 1 § Den skattskyldige skall betala ränta (kostnadsränta) eller tillgodoföras ränta (intäktsränta) enligt bestämmelserna i detta kapitel. 2 § Ränteberäkningen skall, om inte annat föreskrivs i detta kapitel, grundas på den sammanlagda skatteskuld eller skattefordran enligt denna lag som den skattskyldige har . 3 § Ränta skall beräknas med utgångspunkt från en räntesats (basränta) som motsvarar den räntesats som gäller för sexmånaders statsskuldväxlar. Förändringar av räntesatsen som understiger en procentenhet skall inte påverka basräntan. Basräntan skall fastställas till helt procenttal enligt de närmare föreskrifter som meddelas av regeringen. Den fastställda basräntan skall gälla från och med närmast kommande kalendermånad. Kostnadsränta på preliminär skatt 4 § När det är fråga om debiterad preliminär skatt som skall betalas in efter taxeringsåret beräknas kostnadsräntan efter en räntesats som motsvarar av basräntan. Sådan kostnadsränta beräknas taxeringsåret till den dag betalning senast skall ske. Till den del skatten inte överstiger räknas dock ränta i stället taxeringsåret efter en räntesats som motsvarar basräntan. Kostnadsränta på slutlig skatt 5 § När det är fråga om skatt enligt ett grundläggande beslut om slutlig skatt efter avdrag enligt 11 kap. 16 § 1 och tillägg enligt 11 kap. 16 § 2 a och b, beräknas kostnadsräntan efter en räntesats som motsvarar av basräntan. Sådan kostnadsränta beräknas taxeringsåret till den dag betalning senast skall ske. Till den del det belopp som betalas in efter taxeringsåret inte överstiger räknas dock räntan i stället taxeringsåret efter en räntesats som motsvarar basräntan. 6 § När det är fråga om skatt som omfattas av anstånd och som skall betalas när anståndstiden gått ut beräknas kostnadsräntan efter en räntesats som motsvarar basräntan. Sådan kostnadsränta beräknas från och med dagen efter den då skatten skulle ha betalats om anstånd inte beviljats till den dag betalning senast skall ske med anledning av beslutet om anstånd. Vid anstånd enligt 17 kap. 5 eller 7 § skall dock räntan beräknas från och med dagen efter den då anståndet beviljades. Kostnadsränta vid omprövning och överklagande 7 § När det är fråga om skatt som skall betalas på grund av ett omprövningsbeslut eller ett beslut av domstol beräknas kostnadsräntan efter en räntesats som motsvarar basräntan. Sådan kostnadsränta beräknas från och med dagen efter den då skatten rätteligen skulle ha betalats eller, när det är fråga om slutlig skatt och annat inte sägs i tredje stycket, från och med taxeringsåret till den dag betalning senast skall ske med anledning av skattemyndighetens eller domstolens beslut. När det är fråga om ingående mervärdesskatt som skall betalas tillbaka på grund av ett beslut enligt 9 kap. 5 § femte stycket första meningen mervärdesskattelagen (1994:200) skall kostnadsräntan beräknas från och med dagen efter den dag betalning senast skall ske enligt beslutet. Om omprövningsbeslutet eller domstolens beslut avser slutlig skatt och någon del av tidigare debiterad slutlig skatt för samma beskattningsår har betalats in efter taxeringsåret skall, om den delen understiger , kostnadsräntan beräknas taxeringsåret på den del av skatten som motsvarar skillnaden mellan och vad som betalats in utan föregående debitering. Kostnadsränta vid för sen betalning 8 § Om betalning inte sker i rätt tid skall ränta för tid efter den dag skatten senast skulle ha betalats, om inte annat följer av 9 §, beräknas efter en räntesats som motsvarar basräntan plus . Till den del skatten inte överstiger skall dock ränta beräknas efter en räntesats som motsvarar basräntan. Kostnadsränta vid indrivning m.m. 9 § När det är fråga om skatt som har lämnats till kronofogdemyndigheten för indrivning eller för verkställighet enligt lagen (1978:880) om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter beräknas kostnadsräntan efter en räntesats som motsvarar basräntan. Sådan kostnadsränta beräknas från och med dagen efter den då beslutet om skatten registrerades i utsökningsregistret. 10 § Kostnadsränta beräknas inte efter den dag betalning skett eller statens fordran på skatten preskriberats. Kostnadsräntan påförs för . 11 § får helt eller delvis befria en skattskyldig från kostnadsränta, om det finns synnerliga skäl. 12 § Intäktsräntan beräknas efter en räntesats som motsvarar av basräntan. 13 § Intäktsräntan beräknas från och med dagen efter den då den skattskyldiges betalning bokförs på skattemyndighetens särskilda konto eller ett belopp annars tillgodoräknas till den dag då beloppet används för betalning av skatt eller betalas tillbaka, om inte annat följer av 14 §. 14 § Intäktsräntan skall beräknas taxeringsåret för 1. skatt som skall betalas tillbaka enligt 11 kap. 15 § eller ett grundläggande beslut om slutlig skatt efter avdrag enligt 11 kap. 16 § 1 och tillägg enligt 11 kap. 16 § 2 a och b, eller 2. skatt som skall betalas tillbaka enligt 18 kap. 2 § andra stycket på grund av att den preliminära skatten beräknas överstiga den slutliga skatten. För överskjutande ingående mervärdesskatt som redovisats i skattedeklaration enligt 10 kap. 18 eller 19 § och som inte använts för avräkning enligt 16 kap. 7 § beräknas räntan från och med dagen efter den då deklarationen senast skall ha kommit in. 15 § Intäktsräntan tillgodoförs . 16 § Om ett beslut som har legat till grund för en beräkning av ränta ändras, skall motsvarande ändringar göras i ränteberäkningen. 17 § Om är eller skall kostnadsränta enligt 4, 5, 7 och 8 §§ samt intäktsränta enligt 14 § första stycket beräknas från och med närmast . Om är eller skall kostnadsränta enligt 4 och 5 §§ samt 7 § andra stycket beräknas från och med närmast . 1 § Skatt som inte är betald i rätt tid skall, om inte särskilda skäl talar emot det, lämnas till kronofogdemyndigheten för indrivning om det obetalda beloppet uppgår till 1. i fråga om en skattskyldig som skall lämna skattedeklaration eller har F-skattsedel, 2. i fråga om andra skattskyldiga. I fråga om en skattskyldig som avses i första stycket 1 skall skatt också överlämnas till kronofogdemyndigheten för indrivning om ett belopp på varit obetalt . 2 § Indrivning får begäras även i andra fall än som anges i 1 § 1. om det kan antas att fordringen kommer att föranleda en konkurs- ansökan, 2. om den skattskyldige redan är försatt i konkurs, 3. om ett dröjsmål skulle äventyra indrivningen eller 4. om det annars finns särskilda skäl. 3 § Innan indrivning begärs skall den skattskyldige uppmanas att betala skatten, om inte särskilda skäl talar mot det. 4 § Vid indrivning får verkställighet enligt utsökningsbalken ske. Det finns bestämmelser om indrivning också i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. 5 § Bestämmelser om när ansökan om verkställighet skall anses gjord finns i 2 kap. 30 § tredje stycket utsökningsbalken. 6 § Om ett skattebelopp har överlämnats för indrivning, skall kronofog- demyndigheten också driva in räntan på beloppet. skall beräkna räntan för tiden efter det att skattebeloppet har lämnats för indrivning. Bestämmelser om hur räntan skall beräknas finns i 19 kap. 3, 9 och 10 §§. 7 § Om den skattskyldige är försatt i konkurs, skall skatt överlämnas till kronofogdemyndigheten för åtgärder som avses i 16 § lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m., även om förfallodagen ännu inte är inne. Beslut som kan omprövas 1 § skall, om inte annat följer av 2 eller 3 §, ompröva ett beslut enligt denna lag i en fråga som kan ha betydelse för betalning eller återbetalning av skatt, om den skattskyldige begär det eller det finns andra skäl. Att omprövning skall göras när den skattskyldige överklagat ett beslut följer av 22 kap. 6 §. Om något beslut i en fråga enligt denna lag inte har fattats, får skattemyndigheten besluta i frågan på det sätt och inom den tid som gäller för omprövning. får avstå från att på eget initiativ ompröva ett beslut, om omprövningen skulle avse endast ett mindre belopp. 2 § Ett beslut om preliminär skatt får ändras på grund av en ändring i den skattskyldiges inkomstförhållanden endast på det sätt som gäller för ändring av preliminär skatt enligt 6 kap. 7 § eller 8 kap. 29 §. 3 § Om en fråga som avses i 1 § har avgjorts av en allmän för- valtningsdomstol, får skattemyndigheten inte ompröva frågan. Trots bestämmelsen i första stycket får en fråga som har avgjorts av en länsrätt eller en kammarrätt genom beslut som fått laga kraft omprövas, om beslutet avviker från rättstillämpningen i ett regeringsrättsavgörande som har meddelats efter beslutet. Omprövning på initiativ av den skattskyldige 4 § En skattskyldig som vill begära omprövning skall göra detta skriftligt. Begäran skall, om inte annat följer av 5 §, ha kommit in till skattemyndigheten senast sjätte året efter utgången av det kalenderår under vilket beskattningsåret har gått ut. Även som anges i första stycket får omprövning begäras av ett beslut som är till den skattskyldiges nackdel, om den skattskyldige gör sannolikt att han eller hon inte före utgången av fått kännedom om beslutet eller om ett skattebesked eller en annan handling med uppgift om vad som skall betalas. Begäran skall ha kommit in från den dag den skattskyldige fick sådan kännedom. 5 § En begäran om omprövning skall ha kommit in till skattemyndigheten från den dag då sökanden fick del av beslutet om det gäller 1. preliminär taxering, 2. sättet att ta ut preliminär skatt, 3. debitering eller ändring av preliminär skatt, 4. verkställande av skatteavdrag, 5. anstånd med redovisning eller inbetalning av skatt, 6. kostnadsavdrag vid beräkning av skatteavdrag och arbetsgivar- avgifter, eller 7. särskild redovisning av arbetsgivaravgifter enligt 10 kap. 12 §. 6 § En begäran om omprövning skall vara egenhändigt undertecknad av den skattskyldige eller den skattskyldiges ombud. Är den inte det får skattemyndigheten utfärda ett föreläggande om att den skall undertecknas. Föreläggandet skall innehålla en upplysning om att omprövning inte görs om begäran inte undertecknas. 7 § Även om tiden för begäran om omprövning har gått ut, får ett beslut om skattetillägg omprövas på begäran av den skattskyldige, så länge beslutet i den skattefråga som föranlett skattetillägget inte har fått laga kraft. Omprövning på initiativ av skattemyndigheten 8 § Om skattemyndigheten självmant omprövar ett beslut, får omprövningsbeslut som är till den skattskyldiges fördel meddelas senast sjätte året efter utgången av det kalenderår under vilket beskattningsåret har gått ut. Ett sådant omprövningsbeslut får meddelas även , om det av material som är tillgängligt för skattemyndigheten framgår att ett beskattningsbeslut är felaktigt. 9 § Ett omprövningsbeslut som är till nackdel för den skattskyldige får inte meddelas senare än efter utgången av det kalenderår under vilket beskattningsåret har gått ut, utom i de fall som avses i andra stycket samt 11 och 12 §§.