prop · GK0363 · 1997-01-01 00:00:00 — Frågan om ersättning vid sjukdom för studerande med fackliga studier bör kunna lösas på annat sätt t.ex. genom ändrade tjänstledighetsbestämmelser eller genom att stipendiet får uppbäras även under sjukdom. 8.2 Utökat särskilt högriskskydd för vissa arbetstagare ------------------------------------------------------- |Regeringens förslag: En allmän försäkringskassa skall på| |ansökan av en person som är inskriven hos försäkringskas-| |san kunna besluta om ersättning från den allmänna | |sjukförsäkringen för kostnader för sjuklön som utges till| |arbetstagaren. Ett sådant beslut skall kunna meddelas| |om den sökande har en sådan sjukdom som medför risk för| |en eller flera längre sjukperioder under en | |tolvmånadersperiod. Beslutet skall avse arbetstagarens| |samtliga anställningar. | | En arbetsgivare som har haft kostnader för sjuklön för| |en arbetstagare som omfattas av ett sådant beslut | |skall efter ansökan kunna få ersättning från | | | |. Skälen för regeringens förslag: Sjuklöneperioden har förlängts från 14 . Vid behandlingen i framhöll socialförsäkringsutskottet - som tillstyrkte förslaget om förlängd sjuklöneperiod - med anledning av motioner rörande det särskilda högriskskyddet att det är viktigt att en förlängd sjuklöneperiod inte medför att människor med omfattande sjukfrånvaro får svårigheter att göra sig gällande på arbetsmarknaden. Eftersom det särskilda högriskskyddet är förbehållet personer med många korta sjukfall ansåg utskottet att ett motsvarande skydd bör införas för personer med återkommande längre sjukperioder. Utskottet ansåg att regeringen bör återkomma till med lagförslag om ett utökat särskilt högriskskydd och tillstyrkte bifall till motionerna. biföll utskottets hemställan (prop. 1996/97:209, bet. 1996/97:SfU4, rskr. 1996/97:22). Gällande regler om särskilt högriskskydd återfinns i lagen (1991:1047) om sjuklön och lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL). En arbetstagare kan till följd av regler om särskilt högriskskydd i lagen om sjuklön få sjuklön redan från i en sjukperiod och arbetsgivaren kan få kostnader för sjuklön för arbetstagaren ersatta från . Reglerna gäller personer som lider av sjukdom som kan antas medföra ett större antal sjukperioder med rätt till sjuklön resp. sjukpenning . Enligt bestämmelser i kan en sådan försäkrad också ansöka hos om att få sjukpenning redan från i en sjukperiod. Syftet med det särskilda högriskskyddet är att skydda personer med hög sjuklighet eller arbetshandikapp. I regeringens proposition om sjuklön (prop. 1990/91:181, bet. 1990/91:SfU18, rskr. 1990/91:372) anfördes att situationen på arbetsmarknaden för den som lider av hög sjuklighet eller arbetshandikapp kan vara besvärlig och att införandet av en sjuklöneperiod inte får leda till att situationen förvärras för dessa personer. Mot den bakgrunden infördes reglerna om en särskild ersättning som innebär att personer i denna kategori i väsentligt mindre grad än annars belastar den enskilde arbetsgivaren kostnadsmässigt. Det gällande särskilda högriskskyddet kan som ovan nämnts bara beviljas om personen lider av sjukdom eller ett därmed jämställt följdtillstånd efter sjukdom som kan antas medföra betydligt fler kortvariga sjukdomsfall än vad som är normalt. Med uttrycket "större antal" avses att antalet avslutade sjukdomsfall kan bedömas överstiga tio stycken (prop. 1990/91:181 s. 79). För personer som lider eller har lidit av en sjukdom som kan antas medföra återkommande längre sjukperioder, dock inte tillräckligt många för att omfattas av det särskilda högriskskyddet, kan svårigheterna att få ett arbete ha ökat på grund av den förlängda sjuk- löneperioden. anförde i sitt betänkande att det är viktigt att en förlängd sjuklöneperiod inte medför att människor med omfattande sjukfrånvaro kan få svårigheter att göra sig gällande på arbetsmarknaden. Eftersom det särskilda högriskskyddet är förbehållet personer med många korta sjukfall ansåg utskottet att ett motsvarande skydd bör införas för personer med återkommande längre sjukperioder. Enligt utskottets mening kan det utökade skyddet utformas så att det omfattar personer med motsvarande antal sjukfall men där bedömningsperioden förlängs. Ett alternativ är att bedömningsperioden förblir densamma men att prognosen angående den framtida sjukfrånvaron avser färre men längre sjukperioder än enligt det nuvarande skyddet. Regeringen konstaterar att syftet med ett utökat högriskskydd bör vara att ge trygghet åt den enskilde som riskerar att insjukna under en eller flera . En förlängd sjuklöneperiod får inte medföra att situationen på arbetsmarknaden för dessa personer försvåras. För denna grupp föreslår regeringen nu en särskild lösning. I diskussionerna om vilka grupper ett utökat särskilt högriskskydd bör omfatta har bl.a. framförts att det bör röra sig om personer som har eller har haft sjukdomar som medför en risk för att personen åter insjuknar eller får följdsjukdomar. Det kan t.ex. röra sig om en person som har reumatoid artrit och som därmed riskerar att återkommande insjukna . I nu nämnda exempel kanske det inte alltid kan hävdas att sjukdomen kan antas utlösa akuta sjukdomstillstånd som överstiger tio stycken. Däremot kan personen riskera insjukna . Mot denna bakgrund anser regeringen att den som har eller har haft en fastställd sjukdom, t.ex. reumatism eller cancer, där sjukfrånvaron inte är frekvent men som enligt medicinsk vetenskap medför en uppenbar risk för en eller flera längre sjukperioder alternativt återfall bör omfattas av ett utökat högriskskydd. Dessa personer bör ges möjlighet att ansöka hos om att ersättning skall kunna utges från sjukförsäkringen för kostnader för sjuklön som utges för dem. Mot bakgrund av att sjuklöneperioden har förlängts bör här med längre sjukperioder avses att sjukdomen medför en uppenbar risk för fler än 28 dagars sjukfrånvaro i en följd under en tolvmå- nadersperiod. En person som har flera sjukperioder vilka inte överstiger tio och ingen av perioderna riskerar omfatta minst kommer inte att omfattas av det särskilda högriskskyddet eller det utökade särskilda högriskskyddet, t.ex. en person som har tre sjukperioder om vardera . I övrigt bör samma regler gälla som för nuvarande högriskskydd, nämligen att bedömning om sökanden har en sjukdom som riskerar medföra nu nämnda sjukfrånvaro måste grunda sig på sannolika effekter av den sjukdom den sökande lider eller har lidit av. Av betydelse för bedömningen bör då kunna vara hur den försäkrades sjukfrånvaro sett ut i förfluten tid och naturligtvis vilken den angivna diagnosen är eller var. Det som framhållits i förarbetena till nu gällande högriskskydd bör även gälla det utökade högriskskyddet, nämligen att man bör vara restriktiv vid tillämpningen och avgränsa den grupp som kan beviljas högriskskyddet så att endast personer med medicinskt väl dokumenterade sjukdomstillstånd kommer i fråga. Det skulle också liksom för nu gällande högriskskydd i regel krävas att den sökandes uppgifter styrks med läkarintyg, såvida inte ändå har god kännedom om sjukdomsförhållandena i det enskilda fallet. Beslutet bör vara tidsbegränsat och bör gälla till och med den dag som anges i beslutet eller, om särskilda skäl finns, tills vidare. Med särskilda skäl avses t.ex. att det är fråga om ett kroniskt sjukdomstillstånd. Om någon uppfyller kraven för såväl det gällande högriskskyddet som för det utökade högriskskyddet bör det för den sökande mest förmånliga beslutet gälla, dvs. det nu gällande högriskskyddet. Om den allmänna har meddelat ett angivet beslut avses detta få den verkan, att arbetsgivaren kan ansöka hos om ersättning för kostnader för utgiven sjuklön (sjuklön och socialavgifter). Ett beslut bör gälla till förmån för samtliga arbetstagarens arbetsgivare och avse alla sjukperioder under beslutets giltighetstid. Liksom enligt gällande regler bör det endast vara personen själv som kan ansöka om att skall fatta ett dylikt beslut. För den som beviljas utökat särskilt högriskskydd bör ersättning dock inte utges för i en sjukperiod. Förslaget medför en marginell kostnadsökning. Kostnaden är svår att beräkna då det är svårt att förutse hur många beslut det kommer att röra sig om. omfattas ca 7 000 personer av det särskilda högriskskyddet. Kostnaden uppgår till ca . Det kan antas att antalet personer som kommer att omfattas av ett utökat högriskskydd kommer att vara betydligt färre till antalet. Kostnaden för det som föreslås beräknas till ca . har framfört att förslaget kräver visst förberedel- searbete såsom utveckling av ADB-system, information och utbildning av handläggarna vid försäkringskassorna m.m. Förslaget bör därför inte träda i kraft förrän . 9.1 Anmälan om sjukpenninggrundande inkomst ------------------------------------------------------- |Regeringens förslag: Om den försäkrade skulle varit | |försäkrad för sjukpenning på en viss nivå om försäkrings-| |kassan känt till samtliga förhållanden, skall | |i efterhand fastställa en sådan sjuk-| |penninggrundande inkomst i samband med | | | |ersättningsärendet. Skälen för regeringen förslag: Före gällde enligt 3 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) att en försäkrad var skyldig att så snart det kunde ske och senast till den allmänna försäkringskas- san anmäla sådan ändring i sina inkomstförhållanden eller av sin arbetstid eller andra omständigheter som påverkade rätten till sjukpenning eller sjukpenningens storlek. 1993/94:59, bet. 1993/94:SfU20, rskr. 1993/94:370) ändrades bestämmelserna så att en försäkrad skall när han eller hon gör anspråk på sjukpenning till den allmänna anmäla sådan ändring av sina inkomstförhållanden eller andra omständigheter som påverkar rätten till sjukpenning eller sjukpenningens storlek. I propositionen angavs att det även fortsättningsvis borde finnas möjlighet för försäkrade att få beslut om sjukpenninggrundande inkomst trots att något ersättningsärende inte är aktuellt. Sådana situationer skulle exempelvis kunna föreligga när den försäkrade skall börja studera eller fullgöra värnpliktstjänstgöring. () tar i sitt remissvar över Sjuk- och arbets- skadekommitténs betänkande upp effekterna av den aktuella regelförändringen. RFV anser att det föreligger oklarhet i regelsystemet för t.ex. en försäkrad som är arbetslös och som inte anmält sin inkomst till under period då han eller hon hade en anställning. RFV anser att en sådan person vid sjukdom under arbetslöshet med nuvarande bestämmelser inte kan få någon sjukpenninggrundande inkomst fastställd i efterhand för sin anställningsinkomst. Vid en sådan ersättningsperiod kan ersättningsnivån grundas på sjukpenninggrundande inkomst från en tidigare anställning och ligga på en betydligt lägre nivå än senaste anställningsinkomsten. Om den försäkrade överhuvudtaget inte är sjukpenningplacerad tidigare får denne följaktligen inget försäkringsskydd under arbetslöshet. RFV anser att denna situation är orimlig och föreslår i sitt remissvar att 3 kap. 5 § AFL kompletteras med en bestämmelse som innebär att om en försäkrad skulle varit försäkrad för sjukpenning om känt till samtliga förhållanden så skall i samband med ersättningsärendet i efterhand kunna fastställa en sjukpenninggrundande inkomst. Regeringen delar RFV:s synpunkter och föreslår därför att ett förtydligande införs i AFL fr.o.m. . 9.2 Sjukpenninggrundande inkomst efter tid med förtidspension eller sjukbidrag ------------------------------------------------------- |Regeringens förslag: För en person vars förtidspension| |eller sjukbidrag upphört eller minskat skall den | |sjukpenningrundande inkomsten fastställas till lägst | |det belopp som utgjorde den försäkrades årsinkomst innan| |respektive förmån började utges. Den sjukpenninggrun-| |dande inkomsten skall anpassas till löneutvecklingen.| ------------------------------------------------------- Sjuk- och arbetsskadekommitténs förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: , i , och tillstyrker kommitténs förslag. anser att sjukpenning och föräldra- penning bör utges med motsvarande belopp som den förtidspension eller sjukbidrag som utgått under den senaste månaden. Detta belopp, som i princip bygger på den genomsnittliga inkomst som vederbörande har haft, är enkelt att beräkna och administrera samt lätt att förklara för den försäkrade. Kammarrätten i ifrågasätter om det inte vore enklare att beräkna den sjukpenninggrundande inkomsten med utgångspunkt i pensionen i stället för i tidigare inkomst- förhållanden då dessa kan ligga långt tillbaka i tiden och kanske avspeglar arbetsförhållanden som inte har något samband med den aktuella situtionen. Riks- revisionsverket anser att nuvarande regler bör gälla tills en ny ohälsoför- säkring kan träda i kraft. Skälen för regeringens förslag: Enligt nu gällande regler har en försäkrad under tid då han eller hon har rätt till sjukpenning eller rehabilite- ringspenning eller annan jämförbar förmån rätt att ha kvar sin tidigare sjukpenningrundande inkomst. Den sjukpenninggrundande inkomsten skall dessutom anpassas till löneutvecklingen inom den försäkrades yrkesområde. Om den försäkrade beviljas helt sjukbidrag eller förtidspension har han eller hon inte rätt att behålla den sjukpenninggrundande inkomsten. Vid partiell förtidspension eller sjukbidrag kan den sjukpenninggrundande inkomsten däremot fastställas på det förvärvsarbete den försäkrade har vid sidan om pensionen. Detta innebär att den som har haft helt sjukbidrag och därefter är arbetslös inte har något inkomstskydd vid händelse av sjukdom. Detta gäller även om personen skulle ha rätt till arbetslöshetsersättning, t.ex. på grund av att han eller hon genom förvärvsarbete tidigare kvalificerat sig för sådan ersättning. Sjuk- och arbetsskadekommittén pekar i sitt delbetänkande på att det kan försvåra en rehabilitering om den som har sjukbidrag riskerar att, när sjukbidraget upphör, stå utan inkomsttrygghet i händelse av ny sjukdom (SOU 1995:149). Det kan också enligt kommittén synas orättvist att den som på ett tidigt stadium erhållit sjukbidrag, för att prognosen då visat att arbetsförmågan var nedsatt för avsevärd tid, skall komma i en sämre och osäkrare situation än den som i stället uppburit sjukpenning. En lösning som kommittén pekar på är att sjukpenningen skulle utgöra samma nivå som sjukbidraget. Detta skulle dock inte undanröja skillnaderna mot den som uppburit sjukpenning i stället för sjukbidrag. Det skulle också kunna komma att omfatta personer som inte tidigare varit förvärvsverksamma. Kommittén föreslår i stället att den sjukpenninggrundande inkomsten efter en period med sjukbidrag skall grundas på tidigare förvärvsinkomster. Kommittén anser att det härigenom tydligare markeras att den försäkrade har lämnat pensionssituationen och åter står till arbetsmarknadens förfogande. Regeringen anser att det är angeläget att hitta en lösning på problemet. Det är viktigt mot bakgrund av de nya kriterier för rätt till sjukpenning och förtidspension som gäller (prop. 1996/97:28) men framför allt är det angeläget att främja arbetslinjen. Det bör finnas incitament för den enskilde att våga bryta en pensionsperiod. Om den som har sjukbidrag riskerar att, när sjukbidraget upphör, stå utan inkomsttrygghet i händelse av ny sjukdom finns det inte några incitament för den enskilde att bryta pensionssituationen. Regeringen delar kommitténs uppfattning att den sjukpenninggrundande inkomsten efter en period med sjukbidrag bör grundas på tidigare förvärvsinkomster. En förutsättning för att fastställa en sådan sjukpenninggrundande inkomst efter en period med förtidspension eller sjukbidrag bör naturligtvis vara att den försäkrade därefter står till arbetsmarknadens förfogande. Det som föreslås kommer att leda till en marginell ökning av utgifterna från sjukförsäkringen. Kostnaderna beräknas till ca . Nettokostnaden för förslaget antas dock bli betydligt lägre. Det bör t.ex. påpekas att kommunerna, till följd av det som föreslås, slipper utgifter för socialbidrag till den som står utan sjukpenningskydd i en sådan situation. Regelförändringen kommer att främja rehabiliteringen av personer med förtidspension eller sjukbidrag och därmed kommer även kostnaderna för dessa att minska. Incitamenten för att våga bryta en pensionssituation förstärks om den försäkrade inte ställs utan inkomsttrygghet efter en sjukbidragsperiod. Förslaget föreslås finansieras av den besparing på motsvarande belopp som beräknas uppnås genom att den lägsta gränsen för rätt till sjukersättning höjs till av basbeloppet. Förslaget bör träda i kraft . 9.3 Beloppsgränser för sjukpenninggrundande inkomst och allmänna egenavgifter ------------------------------------------------------- |Regeringens förslag: Den lägsta gränsen för rätt till| |sjukersättning höjs till av basbeloppet. Sjuk- och arbetsskadekommitténs förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som yttrat sig i frågan tillstyrker förslaget, bl.a. Akademikers centralorganisation, , allmänna försäkringskassa, allmänna försäkringskassa och läns allmänna försäkringskassa. Skälen för regeringens förslag: Den lägsta försäkrade inkomsten är . Detta motsvarar en månadsinkomst på för den som är helårsanställd. Denna lägsta nivå fastställdes och har inte ändrats . Enligt 4 § lagen (1994:1744) om allmänna egenavgifter stadgas att sjukförsäk- ringsavgiften inte skall betalas av den som har inkomst av anställning eller annat förvärvsarbete om inkomsterna understiger av det vid årets ingång gällande basbeloppet. är denna gräns ca . Samma gräns gäller för skyldigheten att upprätta självdeklaration. I detta sammanhang kan anmärkas att även pensionsgrundande inkomst, enligt de antagna riktlinjerna för det reformerade pensionssystemet, skall fastställas endast under förutsättning att den försäkrades inkomst av anställning och annat förvärvsarbete uppgått till minst ett belopp som motsvarar gränsen för skyldighet att avge självdeklaration. En fördel med att knyta minimigränsen till basbeloppet är enligt regeringens mening att det automatiskt sker en viss årlig uppräkning av nivån. På detta sätt undviker man att gränsen, så som har blivit fallet med den nuvarande minimigränsen, efter framstår som alltför låg. Regeringen anser mot denna bakgrund att den lägsta gränsen för rätt till sjukersättning bör höjas till av basbeloppet, . Beträffande förmåner och allmänna egenavgifter över 7,5 basbelopp föreslås denna fråga beredas vidare inom i samband med löneindexering av taket inom det nya ålderspensionssystemet. 10 Information om kort sjukfrånvaro och arbetsskador ------------------------------------------------------- |Regeringens bedömning: och | |Arbetarskyddsstyrelsen bör ges i uppdrag att i samråd| |med arbeta fram ett system | |som täcker samhällets behov av information om dels den| |korta sjukfrånvaron , dels ar- | |betsskador. Sjuk- och arbetsskadekommitténs förslag: Arbetsgivarens skyldighet att lämna uppgift om sjukfall som givit rätt till sjuklön kompletteras med en skyldighet att lämna uppgift om sjukfallet orsakats av en arbetsskada. Tidpunkten för arbetsgivarens anmälan om arbetsskada ändras till den tidpunkt när sjukfallet överlämnas till enligt lagen (1991:1047) om sjuklön. De fördjupade läkarintygen efter 28 dagars sjukfrånvaro kompletteras med arbetsskadeinformation. Remissinstanserna: , , allmänna försäkringskassa, och tillstyrker förslagen. Arbetarskyddsstyrelsen (ASS) anser att förslaget innebär inskränkningar i anmälningsplikten som försämrar förutsättningarna för styrelsens arbete. ASS tillstyrker förslagen om ett fördjupat läkarintyg med en arbetsskadedel. i (LO) tillstyrker förslaget om att det fördjupade läkarintyget skall kompletteras med arbetsskadeinformation. LO kan dock inte acceptera en övergång till urvalssystem för arbetsskadestatistik för småföretag. i är tveksam till om förslagen förbättrar den enskildes ställning. () förordar att dagens system för sjuklöneavisering bibehålls. RFV har inget att invända mot att uppgifter om sjuklön kompletteras med en skyldighet att lämna uppgift om arbetsskada men påpekar att det innebär kostnadsökningar för arbetsgivarna då de blir tvungna att komplettera sina lönesystem och rapporteringsrutiner med uppgift om huruvida sjukfallet orsakats av arbetsskada. RFV avstyrker att det särskilda läkarintyget kompletteras med arbetsskadeinformation på grund av administrativt merarbete för försäkringskassorna. () anser att en obligatorisk rapportering om sjukfrånvaro och arbetsskador är mycket kostnadskrävande för staten och uppgiftslämnarna och att man därför bör pröva möjligheten att göra statistiska urvalsundersökningar. SCB redovisar ett förslag till ny statistik över sjukfrånvaro och arbetsskador. , och Företagens Uppgiftslämnardelegation anser att det är nödvändigt att begränsa skyldigheten att lämna uppgifter och anser att nuvarande system bör ersättas med urvalsundersökningar. Skälen för regeringens bedömning: Kommittén presenterar två alternativ vad gäller information om den korta sjukfrånvaron . Det första avser en förbättring av dagens system och det andra är en kombination av dagens system och ett urvalssystem, som utarbetats av . Kommittén pekar på att en totalrapportering enligt nuvarande RFV/FK-system inte har visat sig fungera tillfredsställande. Kommittén har dock noterat att RFV och nu gör kraftiga insatser för att få till stånd ett bättre fungerande system. Kommittén har därför inte lagt något förslag i denna fråga. I stället konstaterar kommittén att om inte dagens system kan fås att fungera tillfredsställande har regeringen möjlighet att välja det av kommit- tén redovisade kombinationssystemet. Oavsett vilket av alternativen som väljs föreslår kommittén att en fråga om sjukfallet orsakats av arbetsskada läggs in i sjuklöneaviseringarna. Regeringen har i likhet med Sjuk- och arbetsskadekommittén konstaterat att den totalrapportering som skett enligt nuvarande system inte har fungerat på ett tillfredsställande sätt. Av regeringens proposition 1995/96:209 Försäkringsskydd vid sjukdom framgår att rapporteringen till försäkringskassorna inte fungerar tillfredsställande. Samhällets information om kort sjukfrånvaro har avsevärt försämrats sedan sjuklöneperioden infördes . Den rapportering som skall ske enligt lagen (1991:1047) om sjuklön fungerar inte tillfredsställande då rapporteringsbenägenheten inte är tillräckligt stor, speciellt bland små företag. Det kan befaras att förlängningen av sjuklöneperioden förstärker denna negativa utveckling. Regeringen har redan tidigare uppmärksammat att RFV arbetar med att förbättra dagens system. Detta förbättringsarbete består huvudsakligen av två typer av åtgärder. Den ena är att förbättra rapporteringsbenägenheten t.ex. genom uppsökande verksamhet. Den andra är metodutveckling för att kunna göra bortfallsuppföljningar och justeringar. Regeringen kan konstatera att rapporteringen från de flesta stora företag och organisationer fungerar . Det nuvarande systemet upplevs inte som särskilt betungande av dessa och det finns ingen anledning att övergå till urvalsundersökningar för denna grupp. Detta skulle sannolikt heller inte upplevas som någon lättnad avseende uppgiftslämnandet. Bristen i rapportering är störst bland små företag och organisationer. Uppgiftsskyldigheten upplevs som betungande och kostsam av dessa. Ett krav på en förbättring av rapporteringsbenägenheten skulle innebära stora kostnadsökningar framför allt för de små företagen. Att i stället övergå till ett urvalssystem för små företag och organisationer skulle innebära en kraftig minskning av uppgiftslämnarbördan. Det nuvarande kravet på en totalrapportering om sjukfrånvaron är kostnadskrä- vande även för staten. Detta gäller speciellt då rapporteringsbenägenheten är bristfällig och det krävs insatser för att förbättra denna. Mot denna bakgrund anser regeringen att ett systemskifte bör övervägas vad gäller sjuklöneaviseringarna.