prop · GK03100D2 · 1997-01-01 00:00:00 — Om den som delägarna har valt som representant inte redovisar eller betalar in redovisade belopp skall skattemyndigheten, som när någon representant inte har valts, ha möjlighet att kräva att de andra delägarna redovisar och betalar sina delar av skatten. Dessa skall också vara betalningsskyldiga för eventuella förseningsavgifter eller skattetillägg som påförs på grund av en för sen resp. oriktig redovisning. Detta anges i andra stycket. I förhållande till utredningens förslag har bestämmelsen i första stycket utvidgats till att gälla även skattebetalningen. Denna utvidgning är också grund för andra stycket som saknar motsvarighet i utredningsförslaget. Representant för utländsk företagare 4 § I paragrafen anges att en utländsk företagare som är mervärdesskattskyldig skall företrädas av en av skattemyndigheten godkänd representant här i landet. Paragrafen motsvarar 22 kap. 6 § ML. Behörighet att lämna uppgift 5 § I paragrafen finns en hänvisning till bestämmelserna i 4 kap. 2 § lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter om vem som är behörig företrädare för olika rättssubjekt. Paragrafen ersätter 14 kap. 18 § ML. 6 § I paragrafen finns bestämmelser om behörighet att lämna uppgift. Paragrafen motsvarar 22 kap. 7 § ML men har utsträckts till att gälla generellt vid tillämpningen av skattebetalningslagen. 7 § I paragrafen anges att en begäran om omprövning eller ett överklagande av ett beslut om skatt eller av ett taxeringsbeslut inte inverkar på skyldigheten att betala den skatt som beslutet gäller. Motsvarande bestämmelser finns nu i 103 § första stycket UBL, 78 § första stycket USAL och 16 kap. 16 § tredje stycket ML. 8 § Paragrafen innehåller bestämmelser om verkställighet av beslut som fattats med stöd av lagen. Den ersätter 103 § andra stycket UBL och 78 § tredje stycket USAL. 9 § I paragrafen anges genom en hänvisning till 4 kap. 13 § lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter hur länge handlingar som avlämnats eller tillhandahållits enligt lagen skall förvaras. Paragrafen ersätter 73 § andra stycket UBL och 17 kap. 1 § andra stycket ML. I förhållande till den sist nämnda bestämmelsen har förvaringstiden ändrats. Den föreslagna lagstiftningen avses träda i kraft . Den nya lagen skall enligt huvudregeln gälla i fråga om skatt på grund av 1999 och senare års taxeringar. Detta framgår av punkt 1 c. I punkterna 1 a och 1 b finns undantag från huvudregeln. När det gäller F-skatt och särskild A-skatt skall den nya lagen tillämpas redan på skatt som avser . Detta anges i punkt 1 a. När det gäller skatteavdrag, arbetsgivaravgifter och mervärdesskatt som skall redovisas i en skattedeklaration skall den nya lagen tillämpas första gången på skatt som avser redovisningsperioden . Detta anges i punkt 1 b. Punkt 2 har införts på inrådan av Lagrådet. Av bestämmelsen framgår att en F-skattsedel för automatiskt kan utfärdas för den som vid utgången av har en F-skattesedel enligt uppbördslagen. Vid debiteringen av F-skatt och särskild A-skatt för kan bestämmelserna om en schablondebitering i 6 kap. 1 och 2 §§ den nya lagen inte tillämpas fullt ut. Det behövs en särskild övergångsregel som anger vilken skatt som beräkningen skall grundas på. En sådan regel har tagits in i punkt 3. En särskild övergångsregel behövs också för det fallet att en skattskyl- dig, som har en skatteskuld debiterad enligt bestämmelserna i uppbördslagen, lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare eller mervärdesskattelagen, har rätt till en återbetalning av skatt enligt be- stämmelserna i 18 kap. 1Ä4 §§ den nya lagen. Då har den skattskyldige rätt att få tillbaka bara vad som överstiger skulden inklusive ränta och avgift som är hänförlig till skulden. Detta anges i punkt 4. När den nya lagen träder i kraft upphör de lagar som den nya lagstiftningen är avsedd att ersätta att gälla. Uppbördslagen skall emellertid fortfarande tillämpas i fråga om skatt, inklusive arbetsgivaransvar och ställföreträdaransvar, avseende 1998 och tidigare års taxeringar och lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare skall tillämpas i fråga om avgifter för och . Detta anges i punkt 5. Efter föredragningen i Lagrådet har punkten förtydligats genom att det uttryckligen anges att uppbördslagens bestämmelser även gäller kvarstående och tillkommande skatt avseende 1998 eller tidiare års taxeringar. Undantag från bestämmelserna i punkt 5 finns i punkterna 7 och 8. När det gäller skatteavdrag från dagpenning från arbetslöshetskassa skall bestämmelser om särskild skattetabell motsvarande dem som finns i 4 § 2 mom. UBL gälla till utgången av 1998. Detta framgår av punkt 6. I förhållande till lagrådsremissens förslag har bestämmelsen om skatteavdrag från kontant arbetsmarknadsstöd slopats med hänsyn till det förslag som lagts fram i prop. 1996/97:107 En allmän och sammanhållen arbetslöshets- försäkring. Arbetsgivarnas medverkan vid uppbörden av kvarstående skatt sker sista gången i fråga om kvarstående skatt på grund av taxering. Detta anges i punkt 7. Kvarstånde skatt enligt 1997 och taxeringar skall betalas av den skattskyldige själv enligt bestämmelserna om sådana inbetalningar i uppbördslagen. Om någon har rätt till återbetalning av skatt eller avgift enligt uppbördslagen eller lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare efter det att den nya lagen har trätt i kraft skall återbetalningen kunna begränsas även på grund av en skatteskuld enligt den nya lagen. Bestämmelser om detta finns i punkt 8. I punkt 9 föreskrivs att de nya bestämmelserna om företrädaransvar i 12 kap. skall gälla även i fråga om tidigare uppkomna fordringar som omfattas av ställföreträdaransvar enligt uppbördslagen, lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare, lagen om mervärdeskatt och mervärdesskattelagen. Äldre bestämmmelser skall dock gälla för mål som anhängiggjorts före utgången av 1997. I punkt 10 anges att reglerna i 14 kap. 3 7 §§ i den nya lagen skall tillämpas även i fråga om skatt eller avgift som tas ut enligt uppbördslagen, lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare, lagen om mervärde- skatt och mervärdesskattelagen. Föreskriften de nya bestämmelserna om tredjemansrevision m.m. skall tillämpas från ikraftträdandet även i fråga om skatt eller avgift som tas ut enligt de nämnda lagarna. 30.2 Förslaget till lag om dröjsmålsavgift Den nya lagen ersätter 58 § UBL som inte har någon motsvarighet i skattebetalningslagen. Någon ändring i sak av bestämmelserna om dröjs- målsavgift föreslås inte. Den nya lagen blir tillämplig de fall där det har hänvisats till uppbördslagens föreskrifter om dröjsmålsavgift. På inrådan av Lagrådet anges det uttryckligen i 1 § att lagen gäller även tull. I 7 § har till följd av detta gjorts ett motsvarande tillägg. I den paragrafen har också, i förhållande till utredningens förslag, gjorts en redaktionell ändring. 30.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring 2 § Ändringarna i första stycket föranleds av att uppbördslagen har ersatts av skattebetalningslagen och att skyldigheten att betala preliminär A-skatt ersatts av en skyldighet att vidkännas skatteavdrag för betalning av den preliminära skatten. Tillägget i första stycket s föranleds av att vid utbetalning av ersättning från en semesterkassa skall arbetsgivaravgifter betalas även om mottagaren har F-skatt. Ändringen har motiverats i avsnitt 21.2. Se även 5 kap. 6 § skattebetalningslagen. 1996/97:107 En allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring föreslås också vissa ändringar i denna paragraf. 6 § Pensionsgrundande inkomst utgörs av summan av inkomst av anställning och inkomst av annat förvärvsarbete i den mån denna summa överstiger det vid årets ingång gällande förhöjda basbeloppet. Vid beräkningen av den pensionsgrundande inkomsten bortses från nu nämnda inkomster i den mån summan av dem överstiger 7,5 förhöjda basbelelopp. I förevarande paragraf första och andra styckena regleras beräkningen av pensionspoäng för sådan inkomst. Den ändring som görs i första stycket innebär att i den mån den pensionsgrundande inkomsten kommer från inkomst av annat förvärvsarbete skall pensionspoäng tillgodoräknas endst för den andel av inkomsten för vilken tilläggspensionsavgift är betald. Vid andelsberäkningen skall inkomster som sjukpenning, rehabiliteringspenning m.m. undantas. Samma procentuella andel skatter och avgifter som har betalats på hela inkomsten oavsett hur hög denna har varit, skall användas vid tillgodoräknande av pensionspoäng på den pensionsgrundande inkomsten. Har exempelvis en försäkrad haft en inkomst av annat förvärvsarbete motsvarande sju förhöjda basbelopp och slutligt bara betalat av de skatter och avgifter som skulle ha betalats, får denne endast tillgodoräknas pensionspoäng på av den inkomsten, dvs. den försäkrade får samma pensionspoäng som den som haft en inkomst motsvarande tre och ett halvt förhöjda basbelopp och betalat alla sina skatter och avgifter. Andelsberäkningen görs således före det att det första basbeloppet räknas bort. Förutom det förhållandet att någon pensionsgrundande inkomst inte beräknas om summan av inkomst av anställning och inkomst av annat förvärvsarbete inte överstiger ett förhöjt basbelopp har ytterligare en spärregel införts. Denna spärregel innebär att även om pensionsgrundande inkomst beräknats och det vid den senaste tidpunkten för betalning av tilläggspensionsavgift framkommer att den betalda delen av avgiften är så låg att andelen av den pensionsgrundande inkomsten av annat förvärvsarbete sammanräknad med inkomst av anställning inte "når upp" till ett förhöjt basbelopp skall inte någon pensionspoäng tillgodoräknas. I första stycket har vidare den s.k. tvåårsregeln tagits bort. Denna regel innebar att den försäkrade utan hinder av att någon avgiftsbetalning inte skett skulle tillgodoräknas pensionspoäng för de båda år som föregått det år då pension skulle börja utges. I de fall tilläggspension har börjat betalas ut och det senare, vid avstämningstidpunkten, framkommer att den försäkrade inte betalat sina skatter och avgifter året eller de två åren före det då denne börjat uppbära pension kan sådan tilläggspensionen med stöd av 20 kap. 4 § räknas om och det som betalats ut för mycket återkrävas. I första stycket anges slutligen att pensionspoäng alltid skall tillgodoräknas för pensionsgrundande inkomst som kommer från inkomst som sjukpenning, rehabiliteringspenning m.m. Anledningen härtill är att den försäkrade inte betalar någon tilläggspensionsavgift på denna typ av inkomst. För att den som tar ut pension eller alltjämt skall få tillgodoräknas pensionspoäng för båda eller endast för , även om han inte till fullo erlagt sina tilläggspensions- avgifter, stadgas i övergångsbestämmelsen att lagrummet alltjämt skall tillämpas i den äldre lydelsen när det gäller pensionspoäng och avgift för . 6 a § I paragrafen har ett tillägg gjorts som innebär att om den försäkrade brister i betalningen och därigenom inte tillgodoräknas pensionspoäng skall denne inte heller få något vårdår. En sådan situation kan uppstå om den försäkrade betalar endast en sådan liten del av tilläggspensionsavgiften att den pensionsgrundande inkomsten understiger ett förhöjt basbelopp. 12 kap. 2 § Ändringen i första stycket föranleds av att andra stycket har tagits bort. Det borttagna andra stycket innebar att delningstalet skulle höjas om inte pensionspoäng tillgodoräknades på grund av att tilläggspensions- avgiften inte till fullo betalats. Detta har slopats för att det i det nya systemet skall råda likhet mellan den som har låg inkomst och som betalar t.ex. en tredjedel av sin tilläggspensionsavgift och då inte får pensionspoäng och den som har hög inkomst och som betalar samma andel av sin tilläggspensionsavgift och då tillgodoräknas pensionspoäng. 20 kap. 2 § Femte stycket har slopats med hänsyn till att förhandsbeskedsinstitutet i lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare inte fått någon mot- svarighet i skattebetalningslagen. Ändringarna i sjätte stycket föranleds av den ändrade terminologin, dvs. att F-skattesedel har ersatts med F-skattsedel . 4 § I första stycket har i sista meningen stadgandet om eftergift tagits bort. Detta stadgande har i stället införts i ett nytt tredje stycke. Ändringen är endast redaktionell och någon ändring i sak är inte avsedd. Ett nytt andra stycke har införts. I detta stycke anges att skall besluta om återbetalning av för mycket utbetald tilläggspension om pensionspoäng ändras på grund av underlåten eller bristande avgiftsbetalning. I det nya tredje stycket har stadgandet om eftergift införts. Eftergiften avser krav på återbetalning såväl enligt första som andra stycket. I det tidigare andra stycket som blivit ett fjärde stycke har tillagts att får göra avräkning vad gäller för mycket utbetald tilläggspension. Eftersom det är aktuellt att återkräva tilläggspensionsavgift som inte har betalats vid avstämningstidpunkten har också i det nya fjärde stycket meningen om avdrag för obetald avgift tagits bort. I övergångsbestämmelsen stadgas att föreskriften om avdrag på till- läggspensionen alltjämt gäller i sin äldre lydelse när det gäller pensions- poäng och avgift för . 30.4 Förslaget till lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69) 1 § Ändringen föranleds av att lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare ersätts av skattebetalningslagen och att termen avgiftstillägg utmönstras och ersätts av det enhetliga begreppet skattetillägg i den nya la- gen. 6 § Ändringen i första stycket har sin grund i att straffansvaret för underlåtenhet att betala in skatt som innehållits för annan slopas, se avsnitt 24.1. Avkriminaliseringen rör inte bara skatt enligt skattebetalningslagen utan även betalning av skatteavdrag enligt lagen om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl. Straffansvaret för underlåtenheten att fullgöra föreskriven skyldighet att innehålla skatt för annan, dvs. göra skatteavdrag, har behållits. Som brottsrubricering har valts skatteavdragsbrott. Straffvärdet är oförändrat varför straffskalan, fängelse i högst behålls. Det kan ifrågasättas om inte den straffbara gärningen att inte göra före- skrivet skatteavdrag skulle kunna inordnas i 7 § och liksom övriga i den paragrafen angivna brott betecknas som skatteredovisningsbrott. Emellertid skiljer sig skatteavdragsbrottet Ä på samma sätt som även det nuvarande betalningsbrottet Ä från redovisningsbrotten. Med hänsyn härtill och till att 7 § inte bör göras mindre överskådlig har straffbestämmelsen om underlåtenhet att göra skatteavdrag behållits i en särskild paragraf. 30.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift 13 § Första stycket innehöll ursprungligen en hänvisning till uppbördslagens be- stämmelser om indrivning, avkortning och avskrivning. Genom ändring i lagen om felparkeringsavgift redan innan den trätt i kraft (se SFS 1976:1124) infördes en mer generell hänvisning till reglerna i uppbördslagen. bemyndigades regeringen att meddela föreskrifter om avvikelser från uppbördslagens regler om avkortning, avskrivning och förfarandet i administrativt hänseende. Detta har regeringen gjort. Den nuvarande hänvisningen till uppbördslagen har därför i praktiken betydelse endast när det gäller indrivning. Sådana bestämmelser bör, för att man skall få en så tydlig lagstiftning som möjligt, finnas i samma lag som de materiella reglerna. Med hänsyn till detta har de nuvarande bestämmelserna i första stycket slopats. I de nya andra och tredje styckena har tagits in de ytterligare föreskrifter om indrivning och verkställighet som behövs. De motsvarar i dessa hän- seenden uppbördslagens nuvarande bestämmelser. I förhållande till utredningens förslag har i tredje stycket en redationell ändring gjorts. 30.6 Förslaget till lag om ändring i bostadsförvaltningslagen (1977:792) 9 a § Bestämmelsen, som är ny, ersätter 39 § 4 mom. UBL, se författnings- kommentarerna till 1 kap. 6 § skattebetalningslagen. Genom hänvisningen till föreskrifterna om befrielse från betalnings- skyldighet i skattebetalningslagen har tillämpningsområdet för möjligheterna till befrielse utvidgats och gjorts enhetligt. Att rekvisitet särskilda skäl i nuvarande reglering i uppbördslagen ersatts av skattebetalningslagens krav på synnerliga skäl markerar att befrielse skall komma i fråga endast i undantagsfall. 30.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1978:880) om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter 2 § Ändringen föranleds av att lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare ersatts av skattebetalningslagen och att i den nya lagen den form av särskild avgift som avgiftstillägget utgör betecknas skattetillägg. 20 § Mål om betalningssäkring skall i första hand prövas av den länsrätt som är behörig i fråga om gäldenärens taxering till skatt enligt lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt då framställning om betalningssäkring görs. Ändringen i första stycket innebär att avgörandet i stället knyts till var gäldenären hade sin hemortskommun året före det kalenderår då framställning om betalningssäkring görs. Vid bestämmande av hemortskommun gäller bestämmelserna i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt i tillämpliga delar. Finns inte behörig domstol enligt vad som har sagts, prövas målet av länsrätten i det län där verkställigheten kan äga rum. Ändringen avser att underlätta tillämpningen av forumreglerna och motiveras närmare i avsnitt 27.6. 30.8 Förslaget till lag om ändring i utsökningsbalken 15 § Ändringarna föranleds av att arbetsgivarnas medverkan vid betalning av kvarstående skatt har slopats, se avsnitt 15.1. 30.9 Förslaget till lag om ändring i lagen (1982:188) om preskription av skattefordringar m.m. 1 § Ändringen är föranledd av att en ny rättshjälpslag träder i kraft . 3 § I ett nytt tredje stycke föreskrivs att preskriptionstiden för fordringar som har påförts enligt skattebetalningslagen är fen år från utgången av det kalenderår då fordringen överlämnades för indrivning. Om indriv- ningsuppdraget återtas upphör beräkningen av preskriptionstid. Ett skäl till att indrivningsuppdraget återtas helt eller delvis kan vara att anstånd har medgetts med betalningen. Ändringen i andra stycket är föranledd av att uppbördslagen (1953:272) upphör att gälla som skattebetalningslagen träder i kraft. En följdändring har gjorts i första stycket. 4 § I andra stycket, som är nytt, anges att föreskrifterna i första stycket inte gäller i fråga om fordringar som har påförts enligt skattebetalningslagen. Medges anstånd helt eller delvis med betalningen av obetald skatt i skat- tekontosystemet, återtas indrivningsuppdraget i motsvarande mån. Av 3 § följer att beräkningen av preskriptionstid då upphör, varför den särskilda spärregeln för anståndsfallen inte behövs när det gäller fordringar som har påförts enligt skattebetalningslagen. Om något belopp är obetalt vid anståndstidens utgång kan det leda till att det på nytt uppkommer ett underskott som lämnas för indrivning. Ny preskriptionstid skall då beräknas från tidpunkten för överlämnandet. Äldre bestämmelser skall fortfarande gälla i fråga om preskription av fordringar som har påförts enligt andra författningar än skattebetalningslagen. Beträffande skälen för detta hänvisas till den allmänna motiveringen, avsnittt 17.2. Fordringar som har påförts enligt uppbördslagen, lagen (1968:430) om mervärdesskatt, lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare eller mervärdesskattelagen (1994:200) preskriberas alltså enligt äldre bestämmelser. Det gäller även om de överlämnas för indrivning efter det att skattebetalningslagen trätt i kraft. Övergångsbestämmelsen vad gäller uppbördslagen är enbart föranledd av att denna lag nämns i 3 § andra stycket sista meningen, som upphävs. I övrigt krävs inga övergångsbestämmelser till ändringarna i 3 och 4 §§, eftersom nuvarande bestämmelser kommer att finnas kvar vid sidan av de bestämmelser som införs vad gäller fordringar enligt skattebetalningslagen. Ändringen i 1 § skall träda i kraft som den nya rättshjälpslagen, dvs. Även här behövs det en övergångsbestämmelse, eftersom det även senare kan komma att påföras fordringar enligt den äldre lagen. 30.10 Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter 2 kap. 6 § Ändringen i andra stycket har utformats i enlighet med Lagrådets förslag till utformning av 10 kap. 26 § skattebetalningslagen. Ändringen innebär att deklarationer, efter medgivande av eller skatte- myndighet som verket bestämmer, också kan lämnas i form av ett elektroniskt dokument. Se vidare kommentaren till 10 kap. 26 § skatte- betalningslagen Möjlighet att lämna deklarationer i form av ett elektroniskt dokument införs inte nu i fråga om deklarationer som skall ges in till eller . 3 kap. 5 § Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag till utformning av 14 kap. 4 § skattebetalningslagen. Ändringen i första stycket innebär bl.a. att kontrolluppgifter kan avse annan persons beskattning än den som den förelagde ingått rättshandlingen med. Föreläggandet får avse uppgift som har betydelse för beskattning enligt lagen. I detta ligger bl.a. att före- läggandet kan avse uppgift om sådan återbetalning som kan ske med stöd av 5 kap. 6-7 §§. Kompensation enligt lagen (1994:40) om tillfällig kompensation för viss energiskatt faller dock utanför tillämpningsområdet för bestämmelsen. Ansökan om sådan kompensation skulle göras före ut- gången av och lagen har därför numera begränsat intresse. Punkt 2 av övergångsbestämmelserna innehåller en föreskrift som gör det möjligt att förelägga om kontrolluppgift i fråga om sådan kompensation. Det tidigare tredje stycket upphävs eftersom regler om tredjemans- revision föreslås införda i 7 §. 7 § Av paragrafens första stycke framgår att skatterevision får företas både för kontroll av att deklarations- och uppgiftsskyldighet fullgjorts riktigt och fullständigt och för kontroll av den löpande redovisningsperiodens räkenskaper och övriga handlingar. I andra stycket har intagits bestämmelser om tredjemansrevision. Bestämmelsen har utformats i enlighet med förslaget till lydelse av 3 kap. 8 § TL. I fråga om återbetalning enligt 5 kap. 6 och 7 §§ samt kompensation enligt lagen (1994:40) om tillfällig kompensation för viss energiskatt får ändringen samma konsekvenser som förslaget till ändring av 5 § om kontrolluppgift, se kommentaren till 5 § och övergångsbestämmelsen. Tredje stycket rör kontroll av ansökan enligt lagen om tillfällig kompensation för viss energiskatt. Bestämmelsen kan upphävas på grund av att lagen är aktuell, se vidare kommentaren till andra stycket och 5 §. 8 § Paragrafen har utformats i enlighet med förslaget till 3 kap. 9 § TL. 11 § Paragrafen har ändrats på så sätt att även kassaapparatur och annan teknisk utrustning får provas. Övriga ändringar är endast redaktionella. 14 § Se kommentaren till 3 kap. 12 a § TL. 5 kap. 5 § Ändringarna föranleds av att föreskrifterna i uppbördslagen ersatts av nya bestämmelser i skattebetalningslagen. 10 § Ändringen föranleds av att föreskrifterna om dröjsmålsavgift i uppbördslagen ersatts av nya bestämmelser i en särskild lag om dröjsmålsavgift. 12 § Hänvisningen till uppbördslagens bestämmelser om anståndsränta i nuvarande andra stycket har ersatts av en bestämmelse som anger hur anståndsräntan skall beräknas. Den nya bestämmelsen har tagits in i tredje stycket som är nytt. 17 § Motsvarande ordning införs i fråga om förutsättningarna för betalningsskyldighet för företrädare för skattskyldig som är juridisk person, och handläggande domstol i mål om sådan betalningsskyldighet, som när det gäller fordringar enligt skattebetalningslagen. Detta sker genom hänvisning till den lagen. Skälen för den ordning som valts har redovisats i avsnitt 23.3. 7 kap. 1 § Paragrafen har ändrats så att den även skall omfatta handlingar som getts in med hjälp av automatisk databehandling.