prop · GK034 · 1997-01-01 00:00:00 — Försvarsmaktens förslag om försöksvis utbildning för rekrytering till hemvärnet bör enligt regeringens mening kunna genomföras. Vid eller efter mönstringen bör totalförsvarspliktiga som har placerats eller avses att placeras i utbildningsreserven tillfrågas om de vill fullgöra ca tre månaders plikttjänstgöring inom Försvarsmakten. Denna tjänstgöring genomförs med plikt och krigsplacering sker efter fullgjord grundutbildning i Försvarsmakten. Efter grundutbildningen bör en fortsatt utbildning ske frivilligt inom hemvärnsorganisationen. krigsplacering kan då upphävas och vederbörande överförs till hemvärnsorganisationen. Skulle vederbörande bryta sitt hemvärnskontrakt bör den totalförsvarspliktige inom ramen för plikten kunna krigsplaceras i någon form av bevakningsförband eller i personalersättningsreserven och vara skyldig att fullgöra repetitionsutbildning med plikt på sedvanligt sätt. Förslaget i denna del kräver inte någon ändring i lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt. Det får ankomma på regeringen att besluta om erforderliga förordningsändringar. Utbildningsvolymen (Försvarsmakten) Försvarsmakten har angett minimibehovet till ca 28 800, inkl. avgångar och inkallelsereserv. Om också mobiliserings- och personalreserver tas med har behovet angetts till 31 600. Försvarsmakten har dock ansett att de ekonomiska ramarna inte medger denna volym i utbildningen, om inte medel tillförs för detta. Enligt regeringens uppfattning bör det för Försvarsmaktens räkning fördelas ca 29 000 totalförsvarspliktiga. Mot bakgrund av den reduktion som görs av krigsförbanden kan en tillfällig neddragning av utbildningsvolymen accepteras. Av hänsyn till de totalförsvarspliktiga bör dock neddragningen begränsas något och förskjutas i tiden. Därför får enligt regeringens mening en tillfällig neddragning i utbildningsvolymen göras med ca 4 000 totalförsvars-pliktiga . Utbildningsvolymen (civila försvaret) har det varit möjligt att skriva in totalförsvarspliktiga för lång grundutbildning med civilplikt, vilket inneburit en möjlighet till föryngring av de civila krigsorganisationerna. Enligt regeringens mening bör formerna för denna nya utbildning vidareutvecklas under den kommande försvarsbeslutsperioden. bör följa utbildningen noga och beakta behovet av förändringar i utformning och längd. Mot bakgrund av det vidgade säkerhetsbegreppet ansåg regeringen vid försvarsbeslutets första etapp att det fanns anledning att i större omfattning än tidigare utbilda pliktpersonal för att stärka samhällets förmåga att hantera svåra påfrestningar i fred och vid höjd beredskap. Regeringen ansåg att utbildning borde ske till civila beredskapsstyrkor för att skapa en lätt tillgänglig personalresurs. Överstyrelsen har i sin programplan uppskattat behovet av totalförsvarspliktiga utbildade enligt nuvarande system inom det civila försvaret mot vissa befattningar. Regeringen finner inte anledning att ifrågasätta Överstyrelsens uppgift om att ca 1 340 - 1 900 totalförsvarspliktiga bör utbildas för dessa befattningar. Överstyrelsen pekar på att en samlad uppgift om kommunernas totala behov av pliktpersonal inte kommer att kunna sammanställas förrän efter . Kommunerna har då gjort en fördelning mellan användning av anställd personal, frivilliga och pliktpersonal. Av det kompletterande underlag som Överstyrelsen och lämnat till regeringen framgår emellertid att ytterligare behov av totalförsvarspliktiga, utöver vad som ovan angetts, finns inom olika områden, såväl kommunalt som regionalt. Mot denna bakgrund anser regeringen det angeläget att utbildningen av totalförsvarspliktiga med civilplikt utökas. Detta bör ske genom att en utbildning till civila beredskapsstyrkor påbörjas . Genom denna utökade utbildning tas ett viktigt steg mot att, genom tillförsel av yngre personal, ge det civila försvaret en kvalitetshöjning, vilket vid behandlingen av förslaget till lag om totalförsvarsplikt framhöll som viktigt (prop. 1994/95:6, bet. 1994/95:FöU1). Regeringen återkommer i avsnitt 13.3 till frågan om användningen av frivilligpersonal inom totalförsvaret. Utbildningen till beredskapsstyrkorna bör ha ett innehåll som i stort överensstämmer med Överstyrelsens och förslag. Det skall vara en lång grundutbíldning som bör bestå av två delar, en gemensam allmän utbildning om minst och en specialutbildning mot en viss uppgift inom det civila försvaret. Längden på specialutbildningen kan variera beroende på uppgiften i krigsorganisationen. Genom utbildningen skapas resurser som kan användas flexibelt i olika situationer som den totalförsvarspliktige utbildas mot en särskild uppgift i krigsorganisationen. kan dessa beredskapsstyrkor, såsom ett moment i utbildningen, användas som en resurs vid olika typer av fredstida påfrestningar på samhället. Att utbildningen dessutom höjer det allmänna säkerhetsmedvetandet är till gagn för samhället i stort både i fred och i krig. Utbildningen bör inriktas mot en krigsplacering i det civila försvaret, främst inom verksamhetsområdena information, social verksamhet, skolverksamhet, teknik samt befolkningsskydd och räddningstjänst. Den totalförsvarspliktiges uppgifter kan t.ex. avse omsorg, mottagande och omhändertagande av flyktingar, stabs- och sambandsuppgifter hos kommunledning, transport, röjning samt uppgifter i samband med användning av skyddade utrymmen. Regeringen anser att möjligheterna att utbilda även för uppgifter inom området för miljöskydd under höjd beredskap bör utredas. Det får ankomma på regeringen att i förordningen (1995:238) om totalförsvarsplikt ange i vilka verksamheter som denna civilpliktstjänstgöring får fullgöras. Ytterligare verkställighetsföreskrifter kan meddelas beträffande grundutbildningens och repetitionsutbildningens längd och genomförande av efter hörande av berörda myndigheter med stöd av 9 kap. 1 § förordningen om totalförsvarsplikt. Regeringen anser att planeringen för utökningen av grundutbildningen av totalförsvarspliktiga för det civila försvaret bör ske i två steg. Inriktningen bör vara att successivt utöka utbildningen till ca 10 000 . Inledningsvis bör planeringen utgå från att vid försvarsbeslutsperiodens slut ca 5 000 totalförsvarspliktiga skall kunna utbildas. I anslutning till den säkerhetspolitiska kontrollstationen bör en förnyad bedömning göras av fördelningen av totalförsvars-pliktiga för utbildning inom det civila respektive det militära försvaret. finns också möjlighet att få en samlad bild av kommunernas totala behov av pliktpersonal. Möjligheterna att kunna uppnå den ovan angivna inriktningen för en successivt utökad utbildning kan då också bättre bedömas. Enligt Överstyrelsen behöver myndighetens förslag till upprättande av regionala beredskapsstyrkor övervägas ytterligare i fråga om den närmare rollfördelningen mellan länsstyrelserna och kommunerna. Regeringen avser att ge Överstyrelsen i uppdrag att närmare utveckla förslaget och därvid behandla denna fråga. bör inledningsvis svara för genomförandet av utbildningen till de civila beredskapsstyrkorna på de fyra räddningsskolorna i Revinge, , och . Dessa skolor kan ta emot maximalt 1 200 personer . För att täcka behovet av ytterligare utbildningsplatser anser regeringen att de resurser, i form av lokaler m.m., som kommer att frigöras vid en nedläggning av ingenjörkår (1) i bör tas i anspråk. Genom samlokaliseringen med det internationella kommandots verksamhet uppnås samordningsvinster, såväl ekonomiskt som för framtida utveckling och kompetens. För att i ett senare skede kunna skapa ytterligare resurser härutöver avser regeringen att låta Överstyrelsen, i samråd med och Försvarsmakten, utreda möjligheterna att använda andra utbildningsanläggningar inom totalförsvaret. Regeringen avser vidare att uppdra åt Överstyrelsen att utarbeta detaljerade utbildningsplaner enligt intentionerna i det förslag som Överstyrelsen och har redovisat. För kortare grundutbildningar inom det civila försvaret finner regeringen inte anledning att ifrågasätta Överstyrelsens uppgift om att årlig utbildning bör ske av 96 totalförsvarspliktiga till hundförare och 192 till hemskyddsgruppchefer. Regeringen har i avsnitt 17.6. Skydd av samhällsviktig verksamhet, tagit ställning till frågan om utökning av utbildningen av beredskapspoliser i syfte att skapa ett komplement för bevakning av skyddsobjekt. bör omfatta ca 15 000 totalförsvarspliktiga. Huvuddelen av utökningen bör kunna ske genom utbildning . Mot denna bakgrund och med hänsyn till vad som ovan anförts om utbildning till civila beredskapsstyrkor, anser regeringen att Överstyrelsens och alternativa förslag om utbildning för gränsövervakning och bevakning inte bör genomföras. 13.1.2 Totalförsvarspliktiga i stödproduktion Försvarsmakten har i fråga om totalförsvarspliktiga i stödproduktion i försvarsmaktsplanen anfört att den föreslagna krigsorganisationen kommer i allt väsentligt bibehålla nuvarande mobiliseringssystem. Behovet av att i krigsorganisationen disponera särskilda förband kvarstår. Dessa kan dock enligt Försvarsmakten komma att reduceras i proportion till krigsorganisationens totala volym. Även behovet av särskilda förband som understödjer territorialförbanden i krig avseende förplägnadstjänst kvarstår enligt Försvarsmakten i reducerad omfattning. Försvarsmakten bedömer det årliga behovet till ca 800 totalförsvarspliktiga. För övrigt stöd till produktionen har enligt Försvarsmakten volymen av totalförsvarspliktiga minskat avsevärt och kommer ytterligare att minska. Denna kategori har välmotiverade befattningar med radikalt förbättrad utbildning. Vid de förband där utbildningen tidigare fått anmärkningar har nya utbildningsplaner gjorts upp vars genomförande kontrolleras vid inspektioner. Utbildningstidernas längd har enligt Försvarsmakten bättre anpassats. För vissa kategorier har tiderna minskats avsevärt. Regeringen har inte något att erinra mot vad Försvarsmakten anfört i denna del. Några ytterligare åtgärder från regeringen i denna fråga behövs inte. Regeringen anser dock att Försvarsmakten fortlöpande bör pröva behovet av totalförsvarspliktiga i stödproduktion bl.a. med hänsyn till tillgången på pliktpersonal samt se över utbildningstiderna i syfte att bättre anpassa dem till vad som krävs för att ge de totalförsvarspliktiga rätt utbildning för att kunna krigsplaceras. 13.1.3 Totalförsvarspliktiga med invandrarbakgrund På uppdrag av regeringen har i samråd med Försvarsmakten redovisat åtgärder som medför att totalförsvarspliktiga med invandrarbakgrund på samma sätt som övriga totalförsvarspliktiga ges utbildning för uppgifter i det militära försvaret. Antalet manliga invandrare enligt i aktuell ålder () är i fråga om första generationens invandrare (födda utomlands) drygt 9 000 och i fråga om andra generationens invandrare (födda i med minst en förälder som är född utomlands) ca 14 000. Svenskar och andra generationens invandrare inte skiljer sig nämnvärt vad gäller den procentuella andel som skrivs in för olika slag av plikttjänstgöring respektive inte blir uttagna för grundutbildning, nämligen resp. . Första generationens invandrare som uppgår till ca 3 000 mönstrade avviker däremot från de övriga. skrivs in för plikttjänstgöring. av första generationens invandrare placeras i utbildningsreserven jämfört med medelvärdet . Av det material som myndigheterna har tagit fram dras den slutsatsen att bristande motivation är huvudanledningen till skillnaden. Myndigheterna rekommenderar i första hand ökade samhällsinsatser före mönstringen, riktade mot såväl invandrare som svenskar, syftande till att öka samhällskunskapen, kunskaperna om svensk säkerhets- och försvarspolitik. Vidare bör information ges om de krav och möjligheter som lagen om totalförsvarsplikt ställer på och ger medborgarna. Myndigheterna anser däremot att positiv särbehandling av invandrare i detta sammanhang bör undvikas. Myndigheterna har lämnat förslag till ytterligare specificerade åtgärder. Av materialet framgår att motivationen för att fullgöra totalförsvarsplikt är det som skiljer grupperna åt. Berörda myndigheter bör enligt regeringen med olika metoder försöka öka motivationen. Främst bör detta enligt regeringen ske - som också föreslagits av myndigheterna - genom olika former av information före mönstringen, en information som också bör rikta sig till anhöriga. Informationen bör i första hand ske i skolor. Dessutom bör en satsning göras på svenskundervisning för dem som fullgör totalförsvarsplikt samt på information om det svenska samhället. Projektet inom Försvarsmakten tar inte bara upp "Manligt - Kvinnligt" utan pekar också på effekter när olika kulturer möts. Det är enligt regeringens mening betydelsefullt att projektet fortsätter. Regeringen vill framhålla att det är viktigt att medborgare med invandrarbakgrund inte bara formellt utan också i realiteten har en plats i totalförsvaret som alla andra. Utredningen om de totalförsvarspliktigas ekonomiska och sociala situation (se avsnitt 3.2) har lämnat förslag till åtgärder i huvudsak inom områdena arbete och studier efter avslutad grundutbildning, bostadsbidrag under grundutbildning, dagpenningssystemet och pliktpersonalens försäkrings-skydd. Remissinstanserna har i stort sett varit positiva till förslagen. Vissa enskildheter i förslagen har dock kritiserats. Regeringen ställer sig i princip positiv till förslagen. Vissa av dessa är sådana att regeringen kan fatta beslut i frågan genom exempelvis förordningsändringar. Andra förslag kräver att beslutar om ändringar i gällande lagstiftning. Utredaren har lämnat förslag till sådana författningsändringar. Utredaren har lämnat ett antal förslag till åtgärder som underlättar för den totalförsvarspliktige att få arbete eller utbildning efter avslutad grundutbildning. Utredaren föreslår att den totalförsvarspliktige redan vid inryckningen fyller i ett frågeformulär som tar sikte på vilket arbete eller vilka studier han eller hon kan tänka sig efter utryckningen. Hela grundutbildningstiden kan sedan utnyttjas för individuella åtgärder. Vidare föreslås att platsautomater placeras på vissa utbildningsställen och att arbetsmarknadskonsulenter anställs hos Försvarsmakten. Dessutom bör varje totalförsvarspliktig vid utryckningen få ett betyg. Detta betyg bör enligt utredaren utformas av de utbildande myndigheterna i samarbete med vissa arbetsgivarorganisationer. Regeringen delar i stort utredarens slutsatser och anser att en stor del av insatserna som utredaren tar upp bör prövas och utvecklas på respektive utbildningsställe med lokala kontakter med arbetsförmedling, syokonsulenter, studievägledare m.fl. Det är regeringens uppfattning att totalförsvarspliktiga bör ha nära tillgång till aktuell information om lediga arbeten och studiemöjligheter. Försök med datauppkoppling mot platsförmedlingar bör genomföras och utvärderas. Regeringen menar att det är betydelsefullt att öka totalförsvarets samarbete med universitet och högskolor både för att pliktutbildningen i större utsträckning än bör kunna ge civil kompetens men också för att underlätta för den totalförsvarspliktige att studera på sin fritid. Regeringen vill framhålla vikten av att de utbildningsansvariga myndigheterna för totalförsvarspliktiga prioriterar denna uppgift. Regeringen vill i detta sammanhang nämna den försöksverksamhet som genomförts på marinkommando. Marinkommandot har i samverkan med civila skolor låtit de totalförsvarspliktiga studera på sin fritid. Frågan om tjänstebevis och meritvärdering av de totalförsvarspliktigas grundutbildning bereds inom Försvarsdepartementet. Vidare föreslår utredaren att kontant arbetsmarknadsstöd bör kunna utges till en totalförsvarspliktig som inte fått något arbete eller studieplats efter avslutad grundutbildning i stället för vad som gäller tidigast efter utryckningen. Någon kostnadsberäkning har inte gjorts av utredaren som dock anser att det inte medför någon väsentlig merkostnad för samhället. Samtliga remissinstanser utom ställer sig positiva till förslaget. framhåller att de totalförsvarspliktiga tillgodoses på ett lämpligt sätt inom ramen för gällande regler. Förslag till ändring av regler om arbetslöshetsersättningar måste enligt Arbetsmarknadssstyrelsen hanteras i ett helhetsperspektiv. Ersättningar vid arbetslöshet ses över av en särskild utredning. (Arbetslöshetsersättningen - en omställningsersättning, dir 1995:92). Utredningen skall vara klar . I avvaktan på resultatet från denna utredning anser regeringen att man inte nu bör ta ställning till förslaget om totalförsvarspliktigas rätt till kontant arbetsmarknadsstöd. Däremot vill regeringen i detta sammanhang anmäla att regeringen denna dag i budgetpropositionen föreslår vissa förbättringar i arbetslöshetsförsäkringen som rör totalförsvarspliktiga. I frågan om bostadsbidrag under grundutbildning har utredaren föreslagit en skärpning av reglerna som innebär att den totalförsvarspliktige måste visa att han eller hon haft ekonomisk förmåga att betala för det egna boendet. Utredaren räknar med att detta skall medföra besparingar på ca . Vidare föreslår utredaren att bostadsbidraget bör utges efter utryckningen om grundutbildningen varar minst i stället för som minst . Några kostnader redovisas inte. Utredaren föreslår också att tillägget till bostadsbidraget höjs från till . De flesta remissinstanser ställer sig bakom förslagen. Regeringen anser att förslagen bör genomföras utom såvitt avser bostadsbidraget efter utryckning. Regeringen anser dock att detta bidrag bör utges om den totalförsvarspliktige genomfört den grundutbildning han eller hon är inkallad till oavsett antalet dagar eller vid avbrott i utbildningen tjänstgjort i minst . Det får ankomma på regeringen att utfärda erforderliga förordningsändringar. Utredaren har också föreslagit att de avräkningsregler som gäller för dem som har extra inkomster under grundutbildningen bör ändras på så sätt att inkomsterna beräknas på hela tjänstgöringstiden och inte som på enskilda månader. och har riktat viss kritik mot förslaget och anser att det kan bli stora problem vid tillämpningen av reglerna. Regeringen anser att förslaget inte bör genomföras. Utredaren föreslår vidare att dagpenningen vid repetitionsutbildning utbetalas med ett enhetligt belopp, lika för alla, i stället för att som relateras till sjukpenningsgrundande inkomst och att utbetalningen av dagpenningen förs över från försäkringskassorna till utbildningsanordnarna. Utredaren framhåller i huvudsak att det nuvarande dagpenningssystemet för pliktpersonal inte kommer att kunna fungera i krig och att dagpenningsrutinerna inte hör hemma inom socialförsäkringsväsendet. Remissopinionen i denna del är splittrad. Vissa instanser avvisar förslaget, andra kan godta förslaget men ställer sig tveksamma till vilket enhetligt belopp som borde fastställas. Enligt regeringens mening bör i vart fall under fredsförhållanden ett system för ersättning vid repetitionsutbildning m.m. bygga på principen om inkomstbortfall. Därför anser regeringen att det nuvarande dagpenningssystemet som fungerar väl bör vara kvar. Enligt regeringens mening bör därför inte förslaget genomföras. Utredaren tar också upp frågan om de totalförsvarspliktigas försäkringsskydd och föreslår att de ändringar som gjordes nu bör tas bort, vilket skulle innebära vissa förbättringar i försäkringsskyddet. Detta kräver ändring i lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd. Sjuk- och arbetsskadekommittén (S1993:07) har under innevarande år avgett betänkandet (SOU 1996:113) En allmän och aktiv försäkring vid sjukdom och rehabilitering. Förslagen i betänkandet berör i viss mån totalförsvarspliktigas personskadeskydd. Regeringen har i avsnitt 13.1.5 Pliktlagstiftningen bl.a. anfört att regeringen avser att återkomma till med vissa förslag till ändringar i lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt. Regeringen avser att i samband med beredningen av de frågorna återkomma med förslag om förbättringar i de totalförsvarspliktigas personskadeskydd. Värnpliktsrörelsen har i olika sammanhang drivit frågan om höjt utryckningsbidrag. Utredaren har också tagit upp frågan om utryckningsbidrag och därvid föreslagit en utbildningspremie som är relaterad till grundutbildningens längd. Något belopp anges inte. Utredaren har dock föreslagit att utryckningsbidraget bör utges om den totalförsvarspliktiga tjänstgjort i minst i stället för som . Remissinstanserna är positiva till att förbättra de totalförsvarspliktigas ekonomi. Regeringen anser inte att några utbildningspremier bör införas. I stället bör utryckningsbidraget höjas med till från . Bidraget bör utges till den som genomfört den grundutbildning han eller hon är inkallad till oavsett antal dagar eller som vid avbrott i utbildningen tjänstgjort minst . Det får ankomma på regeringen att utfärda erforderliga förordningsändringar. Regeringens förslag till förbättrade ekonomiska förmåner uppskattas medföra kostnadsökningar om ca . Denna kostnadsökning ryms inom den ovan angivna besparingen på bostadsbidrag. Utredaren pekar också på det växande drogproblemet i samhället och föreslår bl.a. att Försvarsmakten utbildar personalen för att förebygga och upptäcka drogmissbruk samt för att informera de totalförsvarspliktiga. finns ett projekt som drivs i regi. Detta projekt bör enligt regeringen kunna tillföras ytterligare medel inom den ekonomiska ramen för anslaget A1. Försvarsmakten, för att kunna öka sin verksamhet. Dessutom bör projektet riktas till alla totalförsvarspliktiga. För att minska antalet avgångar mellan inskrivning och inryckning bör enligt utredaren inte överskrida . Utredaren föreslår vidare att inryckning bör ske direkt efter avslutad gymnasieutbildning. Detta bl.a. för att den totalförsvarspliktige inte skall förlora mer än ett studieår på exempelvis högskola. Regeringens uppfattning är att plikttjänstgöringen där det är möjligt anpassas till studieterminerna samt att tiden mellan inskrivning och inryckning bör minskas. Vad avser medinflytande för de totalförsvarspliktiga kan det, enligt utredaren, förbättras inom vissa områden. Utredaren tar bl.a. upp frågan om antalet ledamöter i och samt ansvaret för respektive kongress. Regeringen vill framhålla betydelsen av ett väl utvecklat medinflytandesystem på alla nivåer. Regeringen förutsätter att Försvarsmakten och andra utbildningsanordnare aktivt arbetar för att, där så behövs, förbättra medinflytandet för de totalförsvarspliktiga. Regeringen har beslutat om ändringar i förordningen (1995:808) om medinflytande för totalförsvarspliktiga som innebär att och får anordna värnpliktskongressen respektive civilpliktskongressen samt att rådens ledamöter har rätt att fullgöra återstående grundutbildning vid något av rådens kanslier. Utredaren har föreslagit att en översyn bör göras av disciplinlagstiftningen. ställer sig positiv till en sådan översyn. Försvarsmakten däremot anser det inte vara nödvändigt med en översyn av lagen. 1995/96:FöU1, s. 83) anförde i samband med försvarsbeslutets första etapp att det nu inte finns något skäl för att föreslå någon ändring i lagen (1994:1811) om disciplinansvar. Frågan om en översyn av disciplinlagstiftningen bereds inom Försvarsdepartement. har enligt regleringsbrevet för /96 haft i uppdrag att redovisa erfarenheterna av verkets uppgifter enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt. Redovisningen (Dnr Fo96/848/MIL) visar på att erfarenheterna av den nya lagstiftningen i stort sett varit goda. har dock lämnat några förslag till ändringar i lagen. En av frågorna som tas upp är frågan om namnet på . Det föreslås att verket skall benämnas . I redovisningen föreslås också att 2 kap. 2 § första stycket lagen om totalförsvarsplikt ändras på så sätt att ett tillägg görs till att avse civilplikt med längre grundutbildning än . Det föreslås också att den i 3 kap. 1 § nämnda befattningsgruppen specialister bör utgå. Vidare föreslås att i paragrafen läggs till att inskrivning för civilplikt vid mönstringen skall avse civilplikt med längre grundutbildning än .