prop · GK03115 · 1997-01-01 00:00:00 — De fall av uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt, i vilka nämnda frihet enligt 7 kap. 3 § första stycket 3 och 5 § 2 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap. 1 § första stycket och 3 § första stycket 3 yttrandefrihetsgrundlagen i övrigt är begränsad, är de där tystnadsplikten följer av -------------------------------------------------------------------------------- ------ 3. denna lag enligt -------------------------------------------------------------------------------- ------ 7 kap. 34 § 7 kap. 37 § 8 kap. 3 §, 5 § första stycket 2, 6 § första stycket 2 -------------------------------------------------------------------------------- ------ Denna lag träder i kraft . 2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:000) om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs, med ändring av lagen (1997:000) om ändring i sekretesslagen (1980:100) , att 7 kap. 4 § skall ha följande lydelse. Lydelse enligt prop. 1996/97:124 Föreslagen lydelse 7 kap. 4 § Sekretess gäller inom för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men. Sekretessen gäller dock inte beslut om omhändertagande eller beslut om vård utan samtycke. Utan hinder av sekretessen får uppgift lämnas till enskild som uppnått myndig ålder om förhållanden av betydelse för att denne skall få vetskap om vilka hans biologiska föräldrar är. Inom familjerådgivning gäller sekretess för uppgift som enskild har lämnat i förtroende eller som har inhämtats i samband med rådgivningen. Med socialtjänst förstås verk- samhet enligt lagstiftningen om socialtjänst och den särskilda lag- stiftningen om vård av unga och av missbrukare utan samtycke samt verksamhet som i annat fall enligt lag handhas av socialnämnd. Till socialtjänst räknas också verksamhet hos annan myndighet som innefattar omprövning av socialnämnds beslut eller särskild tillsyn över nämndens verksamhet samt verksamhet hos invandrarbyrå. Med socialtjänst jämställs ärenden om bistånd åt asylsökande och andra utlänningar, ärenden om introduktionsersättning för flyktingar och vissa andra utlänningar, ärenden om tillstånd till riksfärdtjänst eller till parkering för rörelsehindrade samt verksamhet enligt lagstiftningen om stöd och service till vissa funktionshindrade. Med socialtjänst förstås verk- samhet enligt lagstiftningen om socialtjänst och den särskilda lag- stiftningen om vård av unga och av missbrukare utan samtycke samt verksamhet som i annat fall enligt lag handhas av socialnämnd. Till socialtjänst räknas också verksamhet hos annan myndighet som innefattar omprövning av socialnämnds beslut eller särskild tillsyn över nämndens verksamhet samt verksamhet hos invandrarbyrå. Med socialtjänst jämställs ärenden om bistånd åt asylsökande och andra utlänningar, ärenden om introduktionsersättning för flyktingar och vissa andra utlänningar, ärenden om tillstånd till parkering för rörelsehindrade samt verksamhet enligt lagstiftningen om stöd och service till vissa funktionshindrade. Sekretess gäller i verksamhet som avser omhändertagande av personakt enligt 70 c § socialtjänstlagen (1980:620) för uppgift om enskilds personliga förhållanden. Utan hinder av sekretessen får uppgift lämnas till socialnämnd om uppgiften behövs för handläggning av ärende eller genomförande av beslut om stödinsatser, vård eller behandling och det är av synnerlig vikt att uppgiften lämnas. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Sekretess enligt första stycket gäller inte 1. beslut i ärenden om ansvar eller behörighet för personal inom hälso- och sjukvård, eller 2. beslut i fråga om omhändertagande eller återlämnande av person- akt. Beträffande anmälan i ärende om ansvar eller behörighet för personal inom hälso- och sjukvård gäller sekretess om det kan antas att den som uppgiften rör eller någon honom närstående lider betydande men om uppgiften röjs. 2.6 Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) Härigenom föreskrivs att 10 och 35 §§ socialtjänstlagen (1980:620) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 10 § bör genom färdtjänst, hjälp i hemmet, service och omvårdnad, dagverksamheter eller annan liknande social tjänst underlätta för den enskilde att bo hemma och ha kontakter med andra. bör genom hjälp i hemmet, service och omvårdnad, dagverksamheter eller annan lik- nande social tjänst underlätta för den enskilde att bo hemma och ha kontakter med andra. Nämnden bör även i övrigt tillhandahålla sociala tjänster genom råd- givningsbyråer, socialcentraler och liknande, social jour eller annan därmed jämförlig verksamhet. Nämnden kan utse en särskild person (kontaktperson) eller en familj med uppgift att hjälpa den enskilde och hans närmaste i personliga angelägenheter, om den enskilde begär eller samtycker till det. För barn som inte har fyllt får kontaktperson utses endast om barnets vård- nadshavare begär eller samtycker till det. Har barnet fyllt får kontaktperson utses endast om barnet självt begär eller samtycker till det. 35 § För plats i av kommunen an- ordnad förskola, fritidshem, integ- rerad skolbarnsomsorg, familje- daghem, färdtjänst, familjeråd- givning, hjälp i hemmet, service och omvårdnad, sådant boende som avses i 20 § andra stycket eller 21 § tredje stycket eller annan liknande social tjänst får kommunen ta ut skäliga avgifter enligt grunder som kommunen bestämmer. Avgifterna får dock inte överstiga kommunens självkostnader. För plats i av kommunen an- ordnad förskola, fritidshem, integ- rerad skolbarnsomsorg, familje- daghem, familjerådgivning, hjälp i hemmet, service och omvårdnad, sådant boende som avses i 20 § andra stycket eller 21 § tredje stycket eller annan liknande social tjänst får kommunen ta ut skäliga avgifter enligt grunder som kom- munen bestämmer. Avgifterna får dock inte överstiga kommunens självkostnader. För sådana platser i förskola som avses i 15 och 16 §§ får avgift tas ut endast i den mån verksamheten överstiger eller . Avgifter för hjälp i hemmet, service och omvårdnad samt boende får inte, tillsammans med avgifter som avses i 26 § tredje stycket hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), uppgå till så stort belopp att den enskilde inte förbehålls tillräckliga medel för sina personliga behov. Denna lag träder i kraft . I fråga om beslut avseende färdtjänst som har meddelats före ikraftträdandet gäller äldre be- stämmelser. 2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:000) om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1997:000) om ändring i so- cialtjänstlagen (1980:620) dels att 6 f och 6 h §§ skall ha följande lydelse, dels att punkt 5 av övergångsbestämmelserna skall ha följande lydelse. Lydelse enligt prop. 1996/97:124 Föreslagen lydelse 6 f § Med annat bistånd avses 1. färdtjänst, 2. hjälp i hemmet, 3. särskilt boende för service och omvårdnad för äldre eller bostad med särskild service för funktionshindrade. Med annat bistånd avses hjälp i hemmet samt särskilt boende för service och omvårdnad för äldre eller bostad med särskild service för funktionshindrade. 6 h § En person som önskar flytta till en annan kommun, men till följd av ålderdom, funktionshinder eller allvarlig sjukdom har ett varaktigt behov av omfattande vård- och omsorgsinsatser och därför inte kan bosätta sig där utan att inflytt- ningskommunen erbjuder behöv- liga insatser, får hos den kommu- nen ansöka om sådana insatser som avses i 6 f § punkterna 2 och 3. En sådan ansökan skall behandlas som om den enskilde var bosatt i inflyttningskommunen. En person som önskar flytta till en annan kommun, men till följd av ålderdom, funktionshinder eller allvarlig sjukdom har ett varaktigt behov av omfattande vård- och omsorgsinsatser och därför inte kan bosätta sig där utan att inflytt- ningskommunen erbjuder behöv- liga insatser, får hos den kommu- nen ansöka om sådana insatser som avses i 6 f §. En sådan ansökan skall behandlas som om den enskilde var bosatt i inflyttnings- kommunen. Det förhållandet att sökandens behov är tillgodosedda i hemkommu- nen får inte beaktas vid prövning enligt första stycket. På begäran av inflyttningskommunen är hemkommunen skyldig att bistå den förra kommunen med den utredning som kan behövas för be- dömningen av ansökan. Om en ansökan om bistånd kommit in före ikraftträdandet, skall äldre bestämmelser tillämpas vad avser tid före . I fråga om beslut avseende färdtjänst som har meddelats före ikraftträdandet gäller äldre be- stämmelser. Om en ansökan om bistånd som inte avser färdtjänst kommit in före ikraftträdandet, skall äldre bestämmelser tillämpas vad avser tid före . 2.8 Förslag till lag om ändring i lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 § Med trafikhuvudman avses i denna lag detsamma som i lagen (1978:438) om huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafik. Med trafikhuvudman avses i denna lag detsamma som i lagen (1997:000) om ansvar för viss kollektiv persontrafik. Denna lag träder i kraft . 2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1649) om byggande av järnväg Härigenom föreskrivs att 5 kap. 3 § lagen (1995:1649) om byggande av järnväg skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 5 kap. 3 § och kommuner får överklaga beslut. Kommuner, trafikhuvudmän enligt lagen (1978:438) om huvud- mannaskap för viss kollektiv per- sontrafik och regionplaneorgan enligt 7 kap. (1987:10) får överklaga Banver- kets beslut. och kommuner får överklaga beslut. Kommuner, trafikhuvudmän enligt lagen (1997:000) om ansvar för viss kollektiv persontrafik och regionplaneorgan enligt 7 kap. (1987:10) får överklaga beslut. Denna lag träder i kraft . 2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:637) om försöksverksamhet med rätt för kommunala aktiebolag att bedriva uppdragsverksamhet inom sådan trafik som avses i lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1996:637) om försöksverksamhet med rätt för kommunala aktiebolag att bedriva uppdragsverksamhet inom sådan trafik som avses i lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 § Ett kommunalt aktiebolag får, i enlighet med bestämmelserna i denna lag, driva verksamhet som avses i lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik utan att verksamheten har sådan anknytning till kommunen, eller dess medlemmar som avses i 2 kap. 1 § kommunallagen (1991:900). Verksamheten får drivas endast på uppdrag av en kommun eller ett landsting eller av en trafikhuvudman enligt lagen (1978:438) om huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafik. Verksamheten får drivas endast på uppdrag av en kommun eller ett landsting eller av en trafikhuvudman enligt lagen (1997:000) om ansvar för viss kollektiv persontrafik. Med kommunalt aktiebolag menas ett sådant aktiebolag som avses i 3 kap. 16-19 §§ kommunallagen. Denna lag träder i kraft 3 Ärendet och dess beredning Regeringen beslöt att en särskild utredare skulle tillkallas med uppgift att lägga fram förslag om en bättre samordning i länen av offentligt betalda resor. Utredningen antog namnet . överlämnade utredningsmannen landstingsordföranden till regeringen sitt betänkande Allmänna kommunikationer för alla? (SOU 1995:70). betänkande har remissbehandlats. Med anledning av synpunkter som därvid kommit fram har departementspromemorian Ökad tillgänglighet i kollektivtrafiken (Ds 1996:69) utarbetats. I promemorian redovisas i dess kapitel 3 övrigt bakgrundsmaterial, bl.a. rapporter som på uppdrag har utarbetats av Statskontoret och för transportforskning. Promemorians lagförslag finns i bilaga 1. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissin- stanserna finns i bilaga 2. Remissyttrandena och en sammanställning av dem finns tillgängliga i ärende K96/4811/4. Under utarbetandet av propositionen har skrivelser kommit in från , , och . Därjämte har , , och redovisat sina uppdrag att utreda ökad tillgänglighet för funktionshindrade i kollektivtrafiken. har också redovisat sitt uppdrag i fråga om ökad hänsyn till funktionshindrades behov vid upphandling av kollektivtrafik. Redovisningen omfattar bl.a. ett avtal mellan och () som innebär att SLTF åtar sig att rekommendera trafikhuvudmännen att utarbeta program för att stegvis anpassa fordon och trafikmiljön till funktionshindrades behov utifrån en områdes- och linjevis prioritering. redovisar också att verket tagit initiativ till att skapa ett forum på regional nivå för samverkan kring funktionshindrades resemöjligheter, regionala råd för handikappfrågor. I råden har inbjudits att ingå företrädare för trafikhuvudmännen, kommunerna och handikapp- organisationerna. Vidare bör omnämnas att i har överlämnat rapporten och hjälpmedel för funktionshindrade i kollektivtrafiken - problemorientering och nulägesbeskrivning . Lagrådet Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Regeringen har i propositionen följt Lagrådets förslag. Lagrådets syn- punkter behandlas i avsnitt 7.2 och 11 samt i författningskommentarerna till de lagrum som Lagrådet lämnat synpunkter på. Efter lagrådsgranskningen har tillkommit följdändringar i lagförslag 8 och 10. Därutöver har vissa redaktionella ändringar gjorts i lagtexten. Enligt lagen (1978:438) om huvudmannaskap för viss kollektiv person- trafik gäller följande. I varje län finns en huvudman som ansvarar för den lokala och regionala linjetrafiken för persontransporter. Huvudregel är att och kommunerna i länet gemensamt är huvudman. I är huvudman och i kommunen. I det tidigare kan fram till utgången av och kommun ensamma vara huvudman. I övriga län kan och kommunerna komma överens om att antingen lands- tinget ensamt eller samtliga kommuner skall vara huvudman. I län och län kan ett regionförbund enligt lagen (1996:1415) om försöksverksamhet med regionförbund i län och län vara trafikhuvudman. I lagen om huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafik stadgas vidare att huvudmannens uppgifter skall handhas i kommunalförbund om inte en kommun eller ett landsting är ensam huvudman. Om de som är huvudman så överenskommer, kan dock uppgifterna i stället handhas genom ett aktiebolag, som har bildats för ändamålet. De som är huvud- man skall inneha samtliga aktier i bolaget. I 19 av landets 23 län hand- has huvudmannens uppgifter genom ett aktiebolag. beslöt om en obligatorisk handikappanpassning av de kollektiva färdmedlen. I lagen (1979:558) om handikappanpassad kollektivtrafik sägs att den som har tillsyn över kollektivtrafik och den som utövar sådan trafik skall se till att trafiken anpassas med hänsyn till resenärer med funktionshinder. Därvid skall iakttas att när kollektivtra- fik planeras och genomförs funktionshindrades särskilda behov skall beaktas. De färdmedel som används skall så långt det är möjligt vara lämpade för resenärer med funktionshinder. I förordningen (1980:398) om handikappanpassad kollektivtrafik regleras närmare , , och befogenheter att med- dela föreskrifter om handikappanpassning. Särskilt bör nämnas Väg- verkets uppgift att initiera, planera och följa upp anpassningen samt att verka för att anpassningen samordnas. finns före- skrifter för anpassning av samtliga trafikslag, med successivt ikraftträ- dande . Bestämmelserna är tvingande för trafikutövarna genom kravet på att deras fordon måste vara besiktigade och godkända enligt föreskrifterna för att de skall kunna få användas i inrikes trafik. Färdtjänst kan enligt socialtjänstlagen (1980:620) utgå antingen som bistånd enligt 6 § eller som service enligt 10 §. använda sig av båda paragraferna. Enligt 6 § har den enskilde rätt till bistånd av försörjning och sin livsföring i övrigt om hans behov inte kan tillgodoses på annat sätt. Den enskilde skall genom biståndet tillförsäkras en skälig levnadsnivå. Biståndet skall ut- formas så att det stärker hans resurser att leva ett självständigt liv. Enligt 10 § bör socialnämnden genom bl.a. färdtjänst underlätta för den enskilde att bo hemma och ha kontakter med andra. Vid en bedömning utifrån 6 § görs alltså en individuell prövning av rätt till bistånd. 10 § gäller huruvida den sökande skall få tillgång till en generellt utformad service enligt kommunens regler. Efter framställan från den sökande och genomförd utredning beslutar kommunen om tillstånd till färdtjänst (legitimering) skall beviljas. Kommunerna kan vid sin bedömning väga in olika faktorer som man anser har betydelse, såsom den enskildes ekonomi, tillgången på kol- lektivtrafik, läkarintyg om behov m.m. Tillstånd till färdtjänst kan gälla tills vidare eller . Regeringen har i proposition 1996/97:124 om ändring socialtjänst- lagen föreslagit att 6 § kompletteras med tilläggsbestämmelser som bl.a. preciserar rätten till vad som benämns annat bistånd. I en föreslagen 6 f § anges att med sådant bistånd avses färdtjänst, hjälp i hemmet och särskilt boende för äldre eller funktionshindrade. Beslut om annat bistånd skall kunna överklagas hos förvaltningsdomstol. redovisar en kartläggning för beträffande kommunernas formella handläggning av ansökningar om färdtjänst. Beträffande vilket lagrum som har tillämpats vid behovsprövningen anges att det är bara i ca 45 kommuner som kommunen har beslutat enbart enligt 10 §. I ca 125 kommuner beslutar man enligt 6 § och i drygt 100 kommuner sker beslutet enligt både 6 och 10 §§. Inom finns två vägar att överklaga beslut. Socialnämn- dens beslut i fråga om bistånd enligt 6 § (liksom beslut enligt den före- slagna 6 f §) får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Domstolen kan pröva det överklagade beslutets laglighet och lämplighet i alla avse- enden. Ett helt eller delvis nytt beslut kan sättas i det överklagade be- slutets ställe. beslut enligt 10 § kan bli föremål för laglig- hetsprövning (tidigare benämning kommunalbesvär). Den prövning som sker är begränsad till lagligheten av det av kommunen fattade beslutet. Om överklagandet bifalles får beslutet enbart upphävas och inte ersättas av ett nytt beslut. Länsrättens beslut kan överklagas till kammarrätten och därefter till Regeringsrätten. En förutsättning för att kammarrätten och Regerings- rätten skall pröva ett överklagande är att prövningstillstånd meddelas. Antalet personer i landet som har tillstånd till färdtjänst är ca 430 000. Dessa personer gör vardera ca 40 resor i genomsnitt. Kostnaderna har kontinuerligt ökat och uppgår till . Nettokostnaderna för kommunerna (i ) är ca . Riksfärdtjänsten inrättades som en försöksverksamhet. Den permanentades och ansvaret lades på dåvarande lades ansvaret på den tillfälligt inrättade myndigheten för riksfärdtjänst. Styrelsen avvecklades med anledning av beslut om att ansvaret för riksfärdtjänsten fr.o.m. skulle övertas av respektive kommun. Syftet med riksfärdtjänsten är att ge personer med svåra och bestående funktionshinder möjlighet att göra längre resor inom landet till normala kostnader. Resorna kan ske med flyg, tåg och andra allmänna kommunikationer samt med taxi eller specialfordon. Fram delades kostnaden mellan resenären och staten. Därutöver hade kommunerna vissa kostnader för anslutningsresor med den kommunala färdtjänsten och för den lokala administrationen av riksfärdtjänsten. överfördes kostnadsansvaret från staten till kommunerna. Det tidigare statliga anslaget för riksfärdtjänst överfördes till det statliga utjämningsbidraget till kommuner. Genom en särskild lag (1993:963) om åläggs kommunerna att lämna ersättning för resekostnader för personer som till följd av ett stort och varaktigt funktionshinder måste resa på ett särskilt kostsamt sätt. I lagen regleras också den enskildes möjlighet att överklaga kommunens beslut om riksfärdtjänst. Vidare kan nämnas att resenärens egenavgift regleras genom en särskild förordning, förordningen (1993:1148) om egenavgifter vid resor med . Avgiften bör enligt uttalanden i prop. 1992/93:150 bil. 5 motsvara normala reskostnader vid resa med 2 klass tåg med SJ. Huvuddelen () av riksfärdtjänstresorna sker med taxi eller specialfordon. av riksfärdtjänstens resor sker inom läns- gränserna. Detta innebär att förutsättningarna för en samordning mellan resor med riksfärdtjänst och kommunala färdtjänstresor är förhållandevis stora. Antalet personer som har tillstånd till riksfärdtjänst är ca 26 000. De gör vardera i genomsnitt två resor tur och retur . De årliga kostnaderna för verksamheten var före kommunaliseringen ca men har minskat till mindre än 100 miljoner . Regeringens bedömning: Kollektivtrafiken skall göras mera tillgänglig för funktionshindrade. Kostnaderna för färdtjänst och riksfärdtjänst bör begränsas genom åtgärder som möjliggör ändrade resvanor, främst genom en mera tillgänglig kollektivtrafik samt genom ökad samordning av olika slag av offentligt betalda resor. Begreppet trafikhuvudman behöver göras tydligare. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser instämmer i målsätt- ningarna. () anser att stora vinster kan uppnås genom ökad samordning mellan den reguljära linjetrafiken och färd- tjänsten. Samma uppfattning har som menar att en bättre samverkan mellan olika huvudmän bör kunna reducera kostna- derna. Förbundet framhåller liksom att kol- lektivtrafiken skall vara basen i den offentliga trafikförsörjningen. ställer sig positivt till att samordning och ut- byggnad av kollektivtrafiken sker. Handikappförbundens Samarbetsor- gan m.fl. organisationer inom handikapprörelsen understryker att arbetet med handikappanpassning gått mycket trögt. Förslagen i promemorian som syftar till att påskynda handikappanpassningen bör därför genomföras. Man understryker dock att även en väl anpassad kollektivtrafik aldrig kan ersätta färdtjänsten. Skälen för regeringens bedömning: För funktionshindrade är kommunikationernas utformning ofta avgörande för möjligheterna att kunna delta i olika samhällsaktiviteter. Funktionshindrade har emellertid inte samma möjligheter att resa trots att de har samma behov av och önskemål om detta som andra. Den helt övervägande delen av de resor som funktionshindrade gör sker med fordon i av samhället organiserade specialtransporter eller med privata personbilar. Även huvuddelen av sjukresorna sker på detta sätt. De studier som låtit göra visar att äldre och funktionshindrade personer har goda möjligheter att använda sig också av kollektiva färdmedel, förutsatt att dessa och även terminaler och den fysiska miljön i anslutning till dessa blir betydligt bättre anpassade till resenärernas behov. I många län kostar de offentligt betalda resorna med taxi eller specialfordon mer för kommunerna och landstingen än den linjetrafik som sker med buss eller tåg. Fordonen inom linjetrafiken och trafikuppläggningen är inte tillräckligt anpassade efter resenärernas behov. Persontransporterna betraktas inte som ett integrerat system, informationen till skilda grupper av resenärer är heller inte samordnad. Regelverken är flera och komplexa. Avgifternas utformning och det uppdelade huvudmannaskapet försvårar en samordning av persontrans- porterna. Några förbättringar i dessa hänseenden är heller inte i sikte enligt de undersökningar som TFK - - gjort på regeringens uppdrag. Det är i ett samhällsekonomiskt perspektiv viktigt att de offentligt betalda resorna effektiviseras. Detta kan ske genom ökad samordning av resorna, genom mera effektiva beställningscentraler samt genom samordning av upphandlingen av transporttjänsterna. Den största bespa- ringen uppnås, som Statskontoret framhåller i sin utredning för Samre- seutredningen, om det blir mera vanligt att resorna med samt sjukresorna sker med kollektiva färdmedel inom linje- trafiken i stället för med taxitrafik eller andra kontraktsbundna trans- porter.