prop · GK0371 · 1997-01-01 00:00:00 — Denna var tänkt att utgöra ett led i det internationella ekonomiska samarbetet där de s.k. Bretton- institutionerna () och utgjorde de andra delarna. kom aldrig till stånd, då avtalet inte godkändes av . Den multilaterala handelspolitiken kom istället att under regleras genom det Allmänna tull- och handelsavtalet, som tillkom , och ursprungligen var tänkt som en del av ett mer komplett handelssystem. , till vilket inträdde som avtalsslutande part , utvecklades från de första decenniernas fokusering på tullförhandlingar till att successivt och i synnerhet under den senaste förhandlingen, den s.k. Uruguayrundan, omfatta en stor mängd icke-tariffära och handelsrelaterade områden. 3.1 Uruguayrundan Uruguayrundan, namngiven efter starten på förhandlingen i Punta del i , kom att bli den mest omfattande förhandlingen i historia. Förhandlingen kunde förseningar avslutas först , vid ett ministermöte i i . växte successivt beslutet fram om att tiden var mogen att stöpa om varuhandelsavtalet , med tillhörande uppförandekoder och andra anknutna avtal, till en ny organisation. En närmare beskrivning av WTO och däri ingående avtal har lämnats i regeringens proposition 1994/95:35 angående anslutning till m.m. Förhandlingarna inom ramen för Uruguayrundan visade att det dåvarande varuhandelssavtalet skulle komma att utvecklas på en rad punkter, dels i form av revideringar av befintliga avtal, dels med nya avtal. I tillägg till detta skulle ett separat avtal om tjänstehandel samt ett avtal om immaterialrätt slutas. En annat viktigt resultat var att WTO och dess olika avtal nu i princip utgör ett gemensamt åtagande för alla länder. hade vissa delar av samlade regelverk varit frivilliga och haft ett begränsat antal deltagare. 3.2 WTO kom genom beslutet i Marrakesh att omfatta tre parallella avtal med en gemensam organisation. I tillägg till detta förbättrades i dessa sammanhang unika tvistlösningsmekanism. trädde i kraft . De länder som varit signatärer till kunde under det inledande årets övergångsperiod ansluta sig till avtalet. Flertalet av GATT-länderna anslöt sig också till WTO . Övriga WTO-medlemmar har anslutit sig och organisationen hade 129 medlemsländer. WTO har sitt säte i tidigare lokaler i . 3.2.1 och avtal Det högsta beslutsfattandet i WTO sker i ministerkonferenser, vilka enligt överenskommelsen från Marrakesh skall anordnas minst . I det dagliga arbetet styrs WTO av ett allmänt råd där samtliga WTO:s medlemsländer deltar och i vilket Europeiska kommissionen efter samråd med medlemsländerna för unionens talan. WTO omfattar tre huvudavtal vilka vardera förvaltas av ett administrativt råd. Ett råd svarar för varuhandel, , ett för tjänstehandel, General on Trade in Services (GATS), och ett för immateralrätt, Trade Related Intellectual Property Rights (TRIPS). Under varuhandelsrådet men även inom GATS inordnas vidare ett antal underavtal. Vid sidan av dessa tre huvuddelar ligger för handelspolitiska länderöversyner, tvistlösningsorganet samt kommittéerna för miljö, för handel och utveckling, för betalningsbalansfrågor, för granskning av regionala avtal, för anslutningsförhandlingar samt för organisationens budget. 3.2.2 Varuhandel () Handeln med varor regleras fortsatt genom . Avtalet har dock utvecklats både i form av ren avtalstext och i form av uttolkning av avtalet på olika områden. Grundelementen i är den s.k. mest gynnad nationsprincipen (MGN) samt principen om nationell behandling. Innebörden av MGN-principen är att samtliga handelsförmåner som ges till ett land automatiskt skall utsträckas till övriga medlemsländer. Nationell behandling innebär att importerade och inhemska varor skall behandlas lika vad gäller beskattning och olika regleringar, t.ex. av miljöskäl. Ett centralt element i utgörs av tullåtaganden. Detta innebär att länderna åtagit sig att binda sina tullar vid en viss nivå som inte får överstigas. Under de som avtalet varit i kraft har tullnivåerna minskat betydligt framförallt i i-länderna. I takt med att tullarnas betydelse relativt sett har minskat har dock andra handelshinder fått ökad betydelse, vilket föranlett behov av reglering i . Som ett resultat av framför allt handelsförhandlingarna inom den s.k. Tokyorundan, som avslutades (se regeringens proposition 1979/80:24), föreligger det ett antal separata avtal angående s.k. icke- tariffära handelshinder. Dessa behandlar bl.a. regler för vilka kriterier som skall gälla för att antidumpningsåtgärder skall kunna införas, vilken form av subventioner som är tillåtna respektive förbjudna, regler för tekniska handelshinder i form av t.ex. olika standards samt regler om icke-diskriminering vid offentlig upphandling. Det sistnämnda avtalet har dock fortsatt en begränsad länderomfattning. Samtliga dessa avtal, som i varierande grad omförhandlades i Uruguayrundan, administreras av särskilda kommittéer. Dessutom finns det kommittéer för de två särskilt komplicerade områdena teko och jordbruk. Bland de nya avtalen från Uruguayrundan kan bl.a. noteras avtalet om s.k. handelsrelaterade investeringsåtgärder, TRIMS. Avtalet utgör en tolkning av grundläggande bestämmelser i om nationell behandling och åtgärder som utgör restriktioner mot handel som kan kopplas samman med vissa investeringskrav. Krav på lokalt tillverkat innehåll är ett exempel på en sådan åtgärd. är ett första steg mot en mer ingående behandling av investerings- och även konkurrensfrågor inom handelsorganisationen. 3.2.3 Tjänstehandel (GATS) I Uruguayrundan fördes förhandlingar om multilaterala regler för handeln med tjänster. tillhörde de länder som tidigast uppmärksammade behovet av ett multilateralt avtal för den snabbt växande internationella handeln med tjänster. deltog mycket aktivt i det arbete som till slut resulterade i ett heltäckande avtal om tjänstehandel. Avtalet består av tre huvuddelar: ett ramavtal med generella förpliktelser som gäller alla avtalsparter och i princip all tjänstehandel, nationella bindningslistor med åtaganden om marknadstillträde och nationell behandling för varje tjänstehandelssektor, inklusive listor över undantag från mest gynnad nationsprincipen, samt annex och ministerbeslut som rör speciella förhållanden, inklusive förlängda förhandlingar, inom vissa tjänstehandelssektorer. I praktiken innehåller GATS samt dess bindningslistor och bilagor inte några utfästelser om nya liberaliseringsåtaganden. Genom att underteckna avtalet har de deltagande länderna dock förbundit sig att inte införa några nya begränsningar för marknadstillträde. Först vid den första heltäckande tjänsteförhandlingsrundan, vilken enligt GATS skall inledas , kommer frågan om avregleringar av de sektorer som omfattas av avtalet att diskuteras. För vissa viktiga tjänstesektorer såsom finans-, sjöfarts- och bastelekommunikationstjänster, samt i fråga om personrörlighet kunde dock enighet i Uruguayrundan över huvud inte nås om åtagandenivån. För dessa överenskoms i stället att slutgiltiga åtaganden och MGN- undantag skulle fastläggas efter ytterligare förhandlingar inom vissa givna tidsramar. De sektorsvisa förhandlingar som genomförts sedan GATS ikraftträdande har varit besvärliga och i flera fall har de inte kunnat avslutats inom den från början överenskomna tidsramen. En uppgörelse om personrörlighet uppnåddes . slöts också ett avtal av övergångskaraktär om finanstjänster, i vilket dock inte deltar fullt ut. Detta avtal löper ut och finanstjänsteförhandlingarna återupptas i syfte att åstadkomma ett mer heltäckande permanent avtal på området. Förhandlingarna om sjöfartstjänster skulle ha avslutats , men något avtal kom aldrig till stånd utan frågan suspenderades till den första ordinarie heltäckande förhandlingsrundan om handeln med tjänster. Förhandlingarna om telekommunikationstjänster skulle ha avslutats men förlängdes till . Anledningen var att främst inte ansåg att tillräckliga liberaliseringsåtaganden hade uppnåtts. Avslut kunde nås efter det att ett stort antal länder lagt nya eller förbättrat sina tidigare liberaliseringserbjudanden. Vid sidan av de sektoriella förhandlingarna sker huvuddelen av det löpande arbetet i WTO i fråga om tjänster inom ramen för GATS s.k. inbyggda dagordning. Den innefattar bl a ansträngningar att åstadkomma multilaterala regler för yrkesmässiga tjänster samt riktlinjer för offentlig upphandling och subventioner avseende handeln med tjänster. 3.2.4 Immaterialrätt Immaterialrättsliga problem spelar en allt viktigare roll för handeln. Ett effektivt patentskydd i utvecklingsländerna har oftast saknats. Vissa länder har använt tvångslicensiering som ett handelspolitiskt instrument i stor omfattning. Regelverket har saknat krav på införande av nationella sanktionsbestämmelser och förfaranden för bindande tvistlösning på internationell nivå. Efterlevnaden har därför på många håll varit närmast obefintlig. Handel med förfalskade varor i synnerhet varumärkesförfalskade och upphovsrättsligt piratkopierade varor har trots det internationella regelverket och i betydande omfattning förekommit i många delar av världen. Handeln har särskilt varit koncentrerad till ett antal utvecklingsländer i och . Frågan är även viktig för svenska företag, inte minst på läkemedelsområdet. Genom avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter, TRIPS införlivades ett nytt, viktigt område i . Avtalet behandlar det immaterialrättsliga skyddet på områden som upphovsrätt, varumärken, patent, mönster, kretsmönster och geografiska ursprungsbeteckningar. Medlemmarna åläggs att i sina nationella rättsordningar införa vissa förfaranden så att det blir möjligt att vidta effektiva åtgärder mot immaterialrättsliga intrång. Genom avtalet utsträcks grundläggande WTO-begrepp som mest gynnad nationsbehandling och nationell behandling att gälla även på det immaterialrättsliga området. har som utgångspunkt de grundläggande konventioner som antagits av , FN:s särskilda organ för immaterialrättsliga frågor. Konventionerna har i i en del fall utvecklats ytterligare. För i-länderna trädde avtalet i kraft medan u- länderna har en övergångstid på ytterligare fyra respektive beroende på utvecklingsnivå. En granskningsprocess har inletts av hur i-länderna överfört åtagandena i avtalet till sin nationella lagstiftning. För utgör detta avtal den kanske mest komplicerade delen av alla . De långa övergångsperioderna är en av svagheterna i avtalet. Från svensk sida har vi som målsättning att övergångsperioderna kortas ned. 3.2.5 WTO:s tvistlösning Överenskommelsen om tvistlösning i WTO har inneburit påtagliga förbättringar jämfört med och är en av hörnstenarna i avtalet. Den tillämpas på hela och innebär en högre grad av automatik i förfarandet och en snabbare hantering av tvister. Förfarandet inleds med bilaterala konsultationer mellan de tvistande länderna varefter en panel tillsätts för att granska det aktuella förfarandet, för det fall tvister inte kunnat lösas konsultationsvägen. Efter antagandet av panelens beslut föreligger möjlighet för det drabbade landet att införa handelspolitiska motåtgärder om det felande landet inte rättar sig efter panelens utslag. I överenskommelsen har medlemsstaterna åtagit sig att inte tillgripa unilaterala åtgärder vid tvister utan att utnyttja det multilaterala systemet och de procedurer som fastläggs i avtalet. Viktiga nyheter är överprövningsorganet dit panelutslag kan överklagas, och möjligheterna att avtalsenligt införa motåtgärder om ett land inte följer en panels rekommendationer. , i , var det vanligt att ett land blockerade panelbeslut. Denna möjlighet föreligger inte längre. som avtalet varit i kraft kan man konstatera att antalet frågor som anmälts till tvistlösning är betydligt fler än under det gamla systemet med GATT-paneler. De stora handelsnationerna , , och dominerar både som klagande och svarande, men glädjande är att också utnyttjat tvistlösningssystemet. Systemet har också fungerat bra såtillvida att många konflikter kunnat lösas på ett tidigt stadium genom konsultationer innan frågan gått så långt som till panel. Att ett ökat antal tvister anmäls behöver inte ses som ett tecken på brister i handelssystemet. Det innebär snarare en ökad tillit till det nya tvistlösningssystemet och speglar medlemsländernas vilja att lösa tvister inom det multilaterala systemet. I detta sammanhang är det viktigt att notera att WTO inte innehåller några element av överstatlighet. Möjlighet lämnas dock för ett land att vidta legala handelsåtgärder mot ett annat på basis av utslag i en oberoende panel. Motåtgärderna har karaktären av indragna handelsförmåner enligt WTO-avtalen och de kan därför få mycket tydliga effekter i det land som inte uppfyllt sina åtaganden. erfarenhet från tvistlösning i utgörs i första hand av ett antal tvister med på stålområdet. Problem av de slag som uppstod när i en panel vann gentemot sätt att tillämpa antidumpningsinstrumentet, genom att blockerade beslutet, undanröjs nu genom att möjligheten för en förlorande part att blockera ett beslut har tagits bort. 3.3 Arbetet i WTO De inledande två åren i WTO:s historia har framförallt ägnats åt att etablera och bygga upp organisationens struktur. Det faktum att organisationen har ett bredare ansvarsområde än har medfört organisatoriska förändringar. Organisationen är dock till sin storlek fortsatt relativt begränsad i förhållande till ansvarsområdet. WTO har också begränsade resurser när det gäller att utföra bredare handelspolitiska utredningar, då dess huvudsyfte är att förvalta avtalen. De handelspolitiska ländergranskningar som genomförs har dock bidragit till att förstärka WTO:s roll på det analytiska området. Två centrala frågor har stått i förgrunden under WTO:s inledning. Dels har det handlat om att se till att de nya avtalen från Uruguayrundan satts i kraft och tillämpas på ett korrekt sätt och dels om att organisera övergången från till WTO. Vid WTO:s start hade bara ett 70-tal av de 125 länder som var avtalsslutande parter i formellt anslutit sig. Avtalen från Uruguayrundan skall vidare oftast genomföras i olika steg, som på vissa områden kommer att pågå in , detta bland annat som en följd av att erhållit vissa reglerade övergångsperioder. WTO-avtalen föreskriver även i flera fall att revideringar eller nya förhandlingar skall påbörjas . WTO:s medlemstal uppgår som nämnts ovan till 129 länder. Ett 30-tal ytterligare länder har ansökt om medlemskap. Av ansökarländerna utgör , och tre ur handelssynpunkt prioriterade länder. För svenskt vidkommande lägger vi även stor vikt vid att de baltiska staterna och även andra östeuropeiska länder införlivas i WTO. Av de ovannämnda är ett särfall, då landet i princip redan uppfyller kraven på medlemskap. Av politiska skäl har dock WTO:s medlemmar föredragit att avvakta anslutning, innan medges inträde i organisationen. Ansökningsprocessen till WTO är värdefull eftersom den dels genererar kunskap om landets handelspolitik, dels ger tillfälle att påtala och söka rätta till svårigheter i handelsutbytet. För det ansökande landet kan processen, särskilt när det gäller övergångsekonomierna, hjälpa till att stärka reformarbetet. 3.4 WTO:s första ministerkonferens ministermöte, den första reguljära ministerkonferensen i WTO, var WTO:s första möte på politisk nivå efter avslutandet av Uruguay- rundan. Konferensens kanske viktigaste syfte var att bekräfta WTO:s roll i det globala handelspolitiska och ekonomiska samarbetet. Vid konferensen skulle även ministrar från WTO:s medlemsländer bekräfta de långtgående åtaganden som gjorts i samband med Uruguayrundans avslutning. EU och ett antal andra länder ville även lyfta fram de nya horisontella frågornas roll inom WTO, exempelvis sambandet mellan handel och investeringar, konkurrens och miljö. Många länder förordade att frågan om arbetsvillkor skulle tas upp i WTO:s arbetsprogram. Den enskilda fråga som stod mest i fokus i var dock avtalet om informationsteknik. 3.4.1 Svenska målsättningar Ett viktigt svenskt mål inför var att EU vid konferensen skulle spela en aktiv och konstruktiv roll med sikte både på konsolidering av gjorda åtaganden och utvidgning av WTO:s arbetsprogram till nya områden. Särskilt viktiga mål var också att beslut skulle uppnås om ett avtal om avveckling av tullar på informationsteknikområdet samt att förutsättningarna för ett avtal om telekommunikationer förbättrades inför förhandlingarnas slutförande . De s.k. nya eller horisontella områdena utgjorde en annan viktig fråga för . Även om i förberedelserna inför konferensen tvingades att revidera ambitionerna något utgjorde WTO:s roll inom områdena investeringar, konkurrens, miljö och arbetsvillkor viktiga frågor. För investerings- och konkurrensfrågorna var det viktigt att diskussioner i WTO inleddes med målsättningen att de skall leda fram till förhandlingar. Inom miljöområdet var och EU pådrivande i förberedelsearbetet men där vi slutligen kunde konstatera att övriga länder inte ville gå lika långt. När det gäller arbetsvillkor sökte verka för att fick en framträdande roll vid konferensen och där kunde redogöra för det arbete som bedrivs när det gäller att stärka efterlevnaden av grundläggande arbetsvillkor. Detta kunde dock tyvärr inte accepteras. 3.4.2 EU:s målsättningar EU:s förberedelser inleddes . Arbetet blev omfattande och förslag till gemensamma ståndpunkter i olika frågor, samt ett förhandlingsmandat för kommissionen i ITA-frågan, formulerades. EU:s allmänna råd behandlade vid ett antal tillfällen. fastställdes de övergripande riktlinjerna för unionens deltagande i (bilaga 1). Enligt dessa skulle EU bl.a. verka för att alla WTO-medlemmar uppfyller sina åtaganden från WTO-avtalen, att redan överenskommit arbetsprogram följs och att de nya frågorna, som t.ex handel och investeringar, skulle komma upp på WTO:s dagordning. EU:s målsättningar svarade väl mot de svenska intressena. EU blev pådrivande inom ett antal centrala områden. Bland annat på miljö-, konkurrens- och investeringsområdena samt i fråga om de minst utvecklade ländernas situation kom EU att inta den främsta positionen. Från svensk sida hade vi gärna sett att EU gått ännu längre inom vissa områden. EU:s ställning som förespråkare för det multilaterala handelspolitiska regelverket får dock sägas ha stärkts även om EU som helhet fortsatt är defensivt vad gäller vissa centrala handelspolitiska frågor, såsom handeln med jordbruks- och tekoprodukter. 3.4.3 Andra länders agerande i WTO har traditionellt varit pådrivande inom den multilaterala handelspolitiken. har generellt en hög profil i /WTO och man värnar om det multilaterala regelverket. Ett ökat antal länder utanför OECD-kretsen visar ett allt större intresse för organisationen. Ett minskande antal utgör den bromsande faktorn i utvecklingen. Vid denna konferens hade ett mer begränsat intresse av att vara drivande. Man inriktade sig på konsolidering av organisationen och avtalen samt tre huvudfrågor; slutförandet av basteleförhandlingen, avtalet om informationsteknik samt handel och arbetsvillkor. Inte heller intog någon ledande roll, även om man på flertalet områden hade offensiva intressen. tog tidigt på sig ansvaret att söka få till stånd en kompromisslösning beträffande ett inledande arbete på investeringsområdet. U-landsgruppen var relativt splittrad. En majoritet av dessa länder menade att mötet i första hand var ägnat att bekräfta ingångna avtal och det hittillsvarande arbetet. Flertalet kunde trots allt stödja ett inledande arbete på investeringsområdet. Samtliga menade att arbetsvillkor låg utanför WTO:s arbetsområde. En grupp viktiga företrädda av , med stöd av några ASEAN-länder och några , menade att det inte fanns utrymme för att påbörja något arbete alls inom de nya frågorna. Det var tillräckligt problematiskt att uppfylla kraven från Uruguayrundan. 3.5 Resultatet av konferensen del av konferensens uppgift var att anta rapporter från WTO:s kommittéväsende. Förhandlingarna om kommittérapporterna kunde slutföras i . Rapporterna utgjorde också en av delarna i konferensens slutrapport. Problem förelåg främst inom områdena miljö, teko och jordbruk. Ett utkast till ministerdeklaration togs fram i under ledning av WTO:s generaldirektör . Ministerdeklarationen slutfördes dock i betydande delar först i . Ett resultat som omfattade samtliga på bordet liggande frågor kom till stånd trots att ett antal länder hotat med att blockera skrivningar om arbetsvillkor, investeringar och konkurrens. Resultatet av konferensen får ur ett svenskt perspektiv sammantaget betraktas som gott, trots att deklarationen liksom mandaten för det framtida WTO-arbetet, i vissa fall är svagare än vad vi själva velat se. Med tanke på de meningsmotsättningar som rådde i förberedelsearbetet är det en framgång att samtliga svåra frågor kom att behandlas i deklarationen. Särskilt glädjande för svenskt del var att en separat överenskommelse om ett informationsteknikavtal kunde uppnås. I anslutning till konferensen pågick även en parallell konferens med deltagande av ett stort antal intresseorganisationer (, NGO:s). I denna deltog företrädare för näringslivet, fackföreningar, miljöorganisationer, u-landsrelaterade grupper etc. Denna del av konferensen blev ett bra tillfälle att diskutera WTO:s framtidsfrågor kopplade till miljö, u-landsproblem, investeringar och arbetsrätt. 3.5.1 Avtalet om informationsteknikprodukter (Agreement, ) syftar till att eliminera tullarna på ett antal elektronikprodukter. Frågan är viktig för svensk industri dels genom att det minskar kostnaden för viktiga insatsvaror, dels genom marknadsöppningar i tredjeland bl.a inom teleområdet. är en fråga där varit pådrivande. har genom ett aktivt agerande gentemot kommissionen och enskilda medlemsländer fått gehör för uppfattningen att EU genom att ta bort tullen för insatsvaror stärker den inhemska industrins konkurrenskraft. Detta genom att europeisk industri kan importera komponenter, som inte finns i tillräcklig mängd i , utan tull. Dess huvudkonkurrenter i och har inte denna merkostnad för sin produktion. De analyser som gjordes inför medlemskapet visade tydligt på att detta var den sektor som drabbades hårdast till följd av höga EU-tullar. EU:s tullar på dessa produkter låg vid tiden för vårt medlemskap på mellan 7- . Som en följd av kompensationsförhandlingarna i WTO halverades de (se avsnitt 1.3). hade före medlemskapet en tull på . Genom att driva frågan konsekvent i samverkan med industrin och med stöd av allierade medlemsländer gick det att få genomslag för svenska intressen. Detta är den största handelspolitiska framgången sedan EU-medlemskapet. Importen av dessa produkter uppgår till flera miljarder och växer stadigt. Besparingen för svensk industri och konsumenter kan därmed uppskattas till . Förutsättningarna för att uppnå ett var vid start relativt goda. Både och EU hade frågan mycket högt på dagordningen. Ett avtal i form av en deklaration blev klart mellan och EU först efter det att halva konferensen förflutit. Sedan följde ett intensivt arbete med att få med andra i sammanhanget viktiga länder. och var från början självskrivna deltagare. Ett stort antal andra länder kom i slutändan att ansluta sig. Förutom ovannämnda länder har , , , , , , , och beslutat ansluta sig. Andra länder som senare anmält att de ansluter sig är och . Dessutom har positiva signaler kommit från bland andra och . Med dessa sistnämnda två länder som medlemmar skulle huvudkriteriet i avtalet, att av all handel med produkterna omfattas, vara uppfyllt. Detta trots att varken , eller något latinamerikanskt land ännu anslutit sig. Avtalet skall slutbehandlas . En förutsättning är att de anslutna länderna har rätt att frångå avtalet om den totala omfattningen inte uppgår till ca. av världshandeln med dessa produkter. Detta har skapat ett tryck på framförallt de att gå med och därmed undviks en alltför betydande s.k. fripassagerareffekt i form av tullsänkningar på andra marknader utan egna åtaganden.