prop · GK031D5 · 1997-01-01 00:00:00 — Kostnaderna inom ansvarsområde skall minska med t.o.m. , varav under . Med hänsyn till de förändringar som sker av kriminalvårdens verksamhet samt till beläggningsutvecklingen och anslagssparandet har regeringen bedömt att det finns utrymme att minska anslaget till kriminalvården med för . Resterande besparing för görs på rättshjälpsanslaget. Regeringen har vidare bedömt att utrymme finns att minska anslaget till kriminalvården även , och att sparkravet preliminärt bör bestämmas till . Resterande besparing för har preliminärt fördelats med på polisväsendet, på åklagarväsendet och på rättshjälpen. Övriga myndigheter inom område har undantagits från besparingar. Beroende på tidigare fastlagda justeringar blir även polisväsendets anslagsnivå i praktiken oförändrad. Domstolsväsendets möjligheter att klara ytterligare besparingar är beroende av att planerade reformer genomförs. Detta faktum till- sammans med den osäkerhet som finns om hur antalet mål och ärenden utvecklar sig kommande år gör att regeringen inte föreslår några besparingar inom domstolsväsendets område för budgetåren 1997 och 1998. Fördelningen av besparingarna för kan komma att ändras med hänsyn till hur de verk- samhetsmässiga och ekonomiska förutsättningarna utvecklas inom respektive myndighetsområde. Exekutionsväsendet och är ålagda att minska sina utgifter under budgetåren 1995/96 - 1998. För budgetåren 1997 och 1998 har besparingar motsvarande ålagts dessa verksamheter. Utrymmet för besparingar skapas till stor del genom att det genomgripande reformarbetet inom rättsväsendet fortsätter. Denna fråga har berörts i avsnitt 3.3. Regeringen återkommer senare med de förslag till lagstiftning som är nödvändiga för att förbättra och effektivisera verksamheten samt minska utgifterna inom utgiftsområdet. Rationaliseringskraven ställer ökade krav på uppföljning av resultat och ekonomi. Myndigheterna måste därför fortsätta att utveckla och förbättra sin resultatrapportering främst när det gäller volym, kostnader och kvalitet i verksamheten. Metoder för uppföljning och utvärdering av verksamhetens effekter måste också utvecklas. Vid sidan av myndigheternas årsredovisningar är en samlad resultatredovisning för rättsväsendet en viktig del av uppföljningssystemet. har därför påbörjat en försöksverksamhet för att ta fram en samlad resultatredovisning för med utgångspunkt i det förslag som lämnades av Utredningen om en samlad resultatredovisning för det kriminal- politiska området (SOU 1995:136). Utgiftsutvecklingen inom utgiftsområde 4 framgår av följande sammanställning (): Utgift Anvisat Utgiftsprognos Förslag Beräknat därav 1994/95 1995/96 1995/96 1996 1997 1998 1999 Polisväsendet 10 716 16 082 17 Åklagarväsendet 603 905 956 663 627 622 645 Domstolsväsendet m.m. 2 880 4 224 4 273 2 915 2 916 3 017 3 120 Kriminalvården 3 770 6 152 5 635 3 917 3 837 3 810 3 946 Kronofogdemyndigheterna 1 154 2 005 1 895 1 327 1 298 1 296 1 337 Övrig verksamhet inom 1 123 1 751 1 757 1 249 1 149 1 rättsväsendet Totalt för utgiftsområde 4 20 246 31 119 31 558 21 599 20 825 21 115 21 817 Totalbeloppen avviker från de belopp som angavs i den ekonomiska vårpropositionen (1995/96:150). är avvikelsen ca . Orsaken till avvikelsen är främst att sammanlagt ca kommer att föras över till utgiftsområde 8. Invandrare och flyktingar. De överförda medlen avser bl.a. kostnader för asyl- och medborgarskapsutredningar, förvar samt transporter av avvisade och utvisade. Nämnda överföring föranleds av att regeringen avser att lägga en proposition med förslag om att vissa delar av polisens utlänningsverksamhet skall föras över till Statens invandrar- verk. -------------------------------------------------------------------- |- Kampen mot våldsbrott, narkotikabrott och ekonomisk brottslighet| |skall prioriteras. Särskild uppmärksamhet skall ägnas brott med| |rasistiska inslag. | |- Polisen skall arbeta problemorienterat inom såväl närpolis och| |kvalificerad kriminalpolis som övrig polisverksamhet. | |- Polisen skall effektivisera brottsutredningarna och utveckla| |samverkan med åklagarväsendet. | |- Polisen skall prioritera utbyggnaden av närpolisen. | |- skall påbörja planeringen inför den nya grund-| |utbildningen av poliser. | |- Verksamheten för bekämpning av terroraktioner samordnas med annan| |polisverksamhet. Polisens verksamhet syftar enligt 1 § polislagen (1984:387) till att upp- rätthålla allmän ordning och säkerhet och i övrigt tillförsäkra allmänheten skydd och annan hjälp. Det övergripande målet för polisverksamheten skall vara att minska brottsligheten samt att öka människors trygghet. Den lokala polisorganisationen består av 43 polismyndigheter. är högsta polisorgan i länet och bestämmer bl.a. verksamhetens huvudsakliga inriktning, indelningen i polisdistrikt, polismyndigheternas grundläggande organisation och fördelningen av medel inom länets polisorganisation. De flesta polisfrågor hos handläggs av länspolismästaren, som är regional polischef och tillika polischef inom den lokala organisationen. är central förvaltningsmyndighet för polisväsendet. Till hör Säkerhetspolisen och . Vid finns också . Till polisväsendet hör dessutom , som är en myndighet under . är ansvarig myndighet för totalförsvarsfunktionen Ordning och säkerhet. 4.1 Huvudlinjer i reformeringen av polisen För att ha större möjlighet att uppnå de kriminalpolitiska målen - att minska brottsligheten och öka tryggheten - måste arbetet med att utarbeta ändamålsenliga arbetsformer och strukturer fortsätta. Polisen måste utveckla effektiva arbetsmetoder för att förebygga brott och ordningsstörningar och för att förstärka utredningsverksamheten. Det problemorienterade arbetssättet skall ligga till grund för all polisverksamhet. Att arbeta problemorienterat innebär bl.a. att systematiskt definiera vilka förhållanden som orsakar och underlättar brott och andra störningar av den allmänna ordningen. Utifrån dessa kunskaper vidtas sedan de åtgärder som är bäst ägnade att minska riskerna för brottslighet och ordningsstörningar. En bärande tanke i detta arbete skall vara att polisen skall finnas på tider och platser där risken annars är stor att brott begås. Arbetet måste också inriktas på att se till att kompetensen inom polisen inte bara vidmakthålls utan också ökar. Det gäller för inriktningen av den nya polisutbildningen, men också exempelvis för att mer effektivt kunna bekämpa den allra grövsta brottsligheten. Vidare måste ny teknik tas i anspråk. En annan förutsättning för att polisen skall kunna förstärka sina insatser är att polisens samverkan med andra utvecklas. Det gäller särskilt dem som berörs av eller som kan förebygga brottslighet. Det gäller också samverkan med åklagarväsendet där mycket kan göras för att de samlade resurserna skall utnyttjas så effektivt som möjligt. Vidare måste polisen utveckla de möjligheter som det internationella samarbetet ger att bekämpa främst den organiserade brottsligheten. Polisen skall prioritera kampen mot våldsbrott, narkotikabrott och ekonomisk brottslighet. Regeringen har vidtagit och planerar flera åtgärder för att effektivisera polisens arbete med att bekämpa brottsligheten inom dessa områden. Våldsbrottsligheten har fortsatt att öka trots att omfattande insatser vidtagits för att motverka en sådan utveckling. Detta är allvarligt, särskilt som våldsbrottsligheten också tagit sig nya uttryck. Utvecklingen av brottslighet där vapen används är oroväckande, liksom den brottslighet som förekommer bland medlemmar i vissa motorcykelorganisationer. Brott med rasistiska förtecken är särskilt allvarliga eftersom de angriper den demokratiska rättsstatens principer. Enligt regeringens bedömning behövs ytterligare insatser för att motverka våldsbrottsligheten. Sådana insatser måste inkludera och engagera hela samhället. Det är också utgångspunkten i regeringens brottsförebyggande program samt i det initiativ regeringen tagit för att sprida information om och inspirera till arbete mot våldet, bl.a. genom skrifterna Motverka våldet och Hjälp mot våld. I samband med större evenemang eller andra situationer där många människor samlas uppstår en ökad risk för brott och ordningsstörningar. Regeringen överväger därför att ge polisen större möjligheter än att ingripa i sådana situationer och att ge polisen utvidgade befogenheter, såsom att spärra av eller på annat sätt förbjuda tillträde till vissa områden eller utrymmen och att tillfälligt omhänderta viss egendom. Också förutsättningarna för att vägra tillstånd av och ingripa mot demonstrationer skall ses över. Bakgrunden härtill är att det i ökad utsträckning förekommit brott och allvarliga ordningsstörningar i samband med demonstrationer som haft rasistiska inslag. Tillgången till vapen inverkar på den grova våldsbrottsligheten. På re- geringens initiativ pågår en översyn av vapenlagstiftningen. Översynen, som inriktas på att förebygga våldsbrott, har inletts med en utvärdering av förbudet att bära knivar och vissa andra farliga föremål på allmän plats. Ett förslag har lagts fram om att förbudet också skall gälla skjutvapen. Dessutom föreslås skärpta straff för allvarligare överträdelser av förbudet. Användning av övervakningskameror bl.a. i butiker och banker kan på ett effektivt sätt förebygga brott, t.ex. rån. övervägs vilka möjligheter som finns att öka användningen av övervakningskameror i detta syfte. Även om rasism och främlingsfientlighet i stor utsträckning motverkas med andra åtgärder än lagstiftning är det viktigt att den lagstiftning som finns är effektiv. Mot denna bakgrund har lagen om förbud mot politiska uniformer setts över och förslag till en ny straffbestämmelse i utarbetats. Förslaget innebär i huvudsak att det skall vara straffbart att offentligt bära hakkors eller andra sådana symboler som kan förknippas med allvarlig förföljelse av folkgrupp. Bestämmelsen skall gälla endast sådana fall som inte är straffbara som hets mot folkgrupp. Förslaget har remissbehandlats och bereds nu i . En fråga som särskilt aktualiseras i samband med gängbrottslighet, t.ex. brottsligheten bland medlemmar i vissa motorcykelorganisationer, är skyddet för målsägande och vittnen. har i uppdrag att undersöka frågan om hot mot målsäganden och vittnen och se vilka åtgärder som kan krävas. Regeringen kommer också att förelägga förslag till skärpningar av straffet för övergrepp i rättssak. En annan angelägen brottsofferfråga är våldet mot kvinnor. Ett gott underlag för att föra denna fråga framåt finns nu i kvinnovåldskommissionens huvudbetänkande (SOU 1995:60). Betänkandet bereds i . Polisen har vidare ett särskilt ansvar för att ytterligare utveckla och förbättra sina insatser när det gäller sexuella övergrepp mot barn. Polisen skall, förutom att göra egna förebyggande och brottsutredande insatser, vara en drivande kraft i samordningen av olika aktörers insatser mot våldet. Narkotikabrottsligheten är ett av de mest prioriterade områdena för polisen. Även om narkotikamissbruket vid en internationell jämförelse har en begränsad omfattning i finns det en oroande tendens till en mer drogpositiv hållning och ett ökat experimenterande med narkotika i vissa ungdomsgrupper. För att kunna bekämpa narkotikaproblemet krävs ett nära samspel mellan förebyggande åtgärder, kontrollpolitik och behandling av narkotikamissbrukare. Polisens arbete inriktas på att bekämpa narkotikahandeln i alla dess led, från omfattande organiserad handel till småskalig gatuhandel. Den förändring som sker inom polisen med en satsning på ett problemorienterat arbetssätt och närpolisverksamhet har medfört ökade möjligheter att identifiera och ingripa mot lokal narkotikahantering. Detta bidrar till att unga missbrukare fångas upp och ökar möjligheter till tidiga insatser. Den förstärkta kriminalunderrättelseverksamhet som byggs upp inom polisen leder till en bättre kännedom om de olika försäljningsled som finns och således till ökade möjligheter att ingripa mot dessa. Inte minst viktigt när det gäller kampen mot narkotikabrottsligheten är det internationella samarbetet på området. deltar också mycket aktivt i detta. Genom EU och förbättras våra möjligheter att bekämpa narkotikan bl.a. med de ökade möjligheter till polissamarbete som öppnas. kommer också fortsätta att vara en drivande kraft i narkotikafrågan i andra internationella organ som , och FN. Det är vidare regeringens bedömning att ekobrottsligheten måste bekämpas med kraft. Om samhället inte kan hävda de ekonomiska spelreglerna, medför detta att konkurrensförhållanden snedvrids och att de som på ett hederligt sätt försöker driva verksamheter slås ut. Detta undergräver både samhällsekonomin och samhällsmoralen och kan urholka förtroendet för den demokratiska rättsstaten. Genom denna brottslighet undandras det allmänna stora ekonomiska värden. Polisens insatser mot den ekonomiska brottsligheten har ökat. Utbild- ningsinsatser och nya anställningar av bl.a. ekonomer är åtgärder som vidtagits för att höja kompetensen. Regeringen anser att den effektivisering som påbörjats av polisens insatser mot ekobrottslighet måste fortsätta, bl.a. genom utbildning och metodutveckling. Detta är dock inte tillräckligt. Enligt regeringens uppfattning måste delar av ekobrottsbekämpningen struktureras om för att kunna bli effektivare. Regeringen avser därför att under Riksåklagaren inrätta en särskild ekobrottsmyndighet med operativa och samordnande uppgifter. När det gäller polisens ekobrottsbekämpning hänvisas i övrigt till avsnittet om åklagarväsendet (avsnitt 5.1.2 Åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten). Närpolisreformen innebär att tyngdpunkten i polisarbetet flyttas närmare dem som berörs av brottsligheten och att polisen får större möjligheter att gripa in i ett tidigt skede. Närpolisverksamheten har stor betydelse för att förebygga och bekämpa s.k. vardagsbrottslighet, såsom inbrott, misshandel, skadegörelse och gatulangning av narkotika. Inom sitt område svarar närpolisen i princip för alla slag av polisverksamhet, dvs. att förebygga, ingripa mot och utreda begångna brott samt att komma till rätta med ordningsstörningar. Det problemorienterade arbetssättet skall ligga till grund för närpolisverksamheten. Att arbeta pro- blemorienterat innebär bl.a. att systematiskt definiera vilka förhållanden som orsakar och underlättar brott och andra störningar av den allmänna ordningen. Utifrån dessa kunskaper vidtas sedan de åtgärder som är bäst ägnade att minska riskerna för brottslighet och ordningsstörningar. Grundtanken är att detta arbete skall genomföras av närpolisen i samarbete med enskilda, myndigheter, föreningar och näringsidkare. Närpolisverksamheten skall bli basen i polisens verksamhet. För att detta skall bli möjligt har polisen på de flesta håll ändrat sin organisation. Av central betydelse är dock att förändringen inte stannar vid detta utan att närpolisverksamheten utvecklas mot ett mer problemorienterat arbetssätt, en förbättrad utredningsverksamhet och en större samverkan med dem som berörs av brottsligheten. Vidare kräver det problemorienterade arbetssättet att arbetstiderna anpassas till behovet av polisverksamhet. En annan viktig fråga i detta utvecklingsarbete är att organisera utryckningsverksamheten så att när- polisernas planerade aktiviteter kan genomföras på ett effektivt sätt. Länskriminalavdelningar för den mest kvalificerade brottsutredningsverksamheten har inrättats i många län. Nästan alla län har enheter för kriminal- underrättelseverksamhet. I takt med att närpolisen tar över ansvaret för ut- redning av vardagsbrottsligheten kommer kriminalpolisens möjligheter att koncentrera sig på de mer komplicerade och omfattande brottsutredningarna att öka. En sådan utveckling är nödvändig. Denna inriktning av brottsutredningsverksamheten ställer emellertid stora krav på att utveckla kompetensen hos personalen på alla nivåer. Utbildningsinsatser har också gjorts vad gäller både den mer kvalificerade brottsutredningsverk- samheten och den utredningsverksamhet som rör vardagsbrottsligheten. Regeringens uppfattning är att denna kompetensutveckling måste fortsätta. En annan viktig faktor för att få en effektiv brottsutredningsverksamhet är att ny teknik tas i anspråk. På regeringens initiativ har be- slutat om lagändringar som gör det möjligt för polisen att använda dolda fjärrmanövrerade kameror vid förundersökningar som avser grova brott. Även reglerna om hemlig teleavlyssning och teleövervakning har anpassats till den tekniska utvecklingen och till förändringarna på telemarknaden. Polisen måste också ges möjlighet att på ett effektivt sätt systematisera och bearbeta information som kommer fram vid den spaning som bedrivs. har föreslagit (SOU 1996:35) att polisen med hjälp av ADB skall få registrera vad som kommit fram i underrättelseverksamhet och föra särskilda register med uppgifter om DNA-analys i brottmål. Frågan bereds inom . 4.1.5 Samverkan med åklagare En mer aktiv ledning av förundersökningarna är av central betydelse för att kunna styra och prioritera verksamheten och därigenom öka snabbheten och kvaliteten i utredningsarbetet. Samverkansformerna mellan polis och åklagare skall därför utvecklas. Ett väl fungerande samarbete i de enskilda brottsutredningarna är inte tillräckligt. Samarbetet och samverkan vad gäller prioriteringar, planering och utbildning måste därför också förbättras. För att påskynda en sådan utveckling har regeringen beslutat mål och riktlinjer för polisens och åklagarväsendets samverkan på det kriminalpolitiska området (se vidare 5.1.3 Utvecklad samverkan mellan åklagarväsendet och poli- sen). medlemskap i har inneburit nya möjligheter att utveckla samarbetet med polis- och tullmyndigheter i andra länder. I avvaktan på att konventionen om den europeiska polisbyrån Europol skall ratificeras beslutade ministrarna i EU att bilda Europols narkotikaenhet (). är ett organ för polissamarbete mellan EU-länder i fråga om viss grov organiserad internationell brottslighet, främst narkotikabrottslighet. ENE:s uppgifter övertas av Europol när denna börjar verka. Europol skall ha som mål att förbättra effektiviteten hos behöriga myndigheter i medlemsstaterna och deras samarbete vad gäller att förebygga och bekämpa terrorism, olaglig narkotikahandel och andra former av internationell brottslighet. Europol skall i första hand ha som uppgift att inhämta, sammanställa och analysera information samt underlätta information- sutbyte mellan medlemsstaterna. De nordiska ländernas polis och tull samarbetar på ett effektivt sätt i fråga om brottsbekämpningen, bl.a. genom att stationera gemensamma nordiska polis- eller tullsambandsmän i olika länder. Samarbete inom sker genom det arbete som bedrivs inom ramen för den s.k. för att utveckla ett samarbete mellan polis, tull och andra organ från länderna runt samt genom den inrättade aktionsgruppen mot organiserad brottslighet i . är tillsammans med övriga nordiska länder observatör i . Observatörskapet är ett första steg mot ett fullt deltagande i samarbetet. mål är att förverkliga den fria rörligheten för personer inom området. Polissamarbetet inom Schengen innebär att den internationella brottsligheten kommer att kunna förebyggas och bekämpas bättre än . Härvid kommer det gemensamma dataregistret () att fylla en viktig funktion. Enligt regeringens bedömning kommer det internationella samarbetet i olika fora att ge polisen ännu bättre förutsättningar att bedriva kriminalunderrättel- severksamhet och därmed en verkningsfull brottsbekämpning. Detta ökar möjligheterna att motverka att internationell brottslighet får fäste i . I detta sammanhang vill regeringen också erinra om det initiativ som tagit i den världsomspännande kampen mot sexuellt utnyttjande av barn. Världskongressen mot kommersiell sexuell exploatering av barn, som hölls i den 27 - , har bidragit till att ge polisen bättre kunskaper och förutsättningar att i samverkan med andra bekämpa barnpornografi och annan sexuell exploatering av barn. För att polisen också på effektivast möjliga sätt skall kunna utvecklas och lösa sina uppgifter måste utbildning och rekrytering ses över. Regeringen gav därför en arbetsgrupp inom i uppdrag att se över rekryteringen och utbildningen av poliser. Arbetsgruppen presenterade den första etappen av sitt uppdrag. I promemorian Rekrytering och grundutbildning av poliser (Ds 1996:11) har arbetsgruppen lämnat ett förslag till genomgripande förändringar av polisutbildningen. I korthet innebär förslaget att polisutbildningens teoridel förstärks något och att praktiktjänstgöringen förkortas avsevärt och förläggs sist i ut- bildningen. Arbetsgruppen föreslår ett första studieår med studier vid allmän högskola i bl.a. juridik och beteendevetenskap. Därefter genomförs den mer allmänpolisiära utbildningen, varvad med viss samhällspraktik, vid Polishögsko- lan. Dessa delar av utbildningen föreslår arbetsgruppen skall studieme- delsfinansieras. Därefter följer en lång avlönad praktik- tjänstgöring. En möjlighet öppnas också att direkt rekrytera ekonomer och andra specialister till polisyrket. Promemorian har remissbehandlats. Flertalet remissinstanser tillstyrker huvuddragen i förslaget. Remissinstanserna redovisar dock delade meningar beträffande arbetsgruppens förslag om det första utbildningsåret och om behovet av att ge specialister polismans ställning. En del anser att det bör uppställas ett högre kunskapskrav än det som gäller, innan den polisiärt inriktade grundutbildningen inleds. Andra har haft avvikande synpunkter på vilka ämnesområden studierna vid den allmänna högskolan skall omfatta. Några har t.ex. framhållit vikten av att kriminologi ingår. Andra anser att det är angeläget att studierna i juridik anpassas till polisverksamheten, vilket enligt deras åsikter bäst sker genom att juridikstudierna även i fortsättningen bedrivs vid . Vissa remissinstanser har ansett att praktiken inte skall förläggas sist i utbildningen utan att den bör åtföljas av en uppföljningsperiod vid . En del remissinstanser har också haft synpunkter på lokaliseringen av utbildningen samt på antagningskrav och anställningstidpunkt. Andra har påtalat att rekryterings- och grundutbildningsfrågorna är nära kopp- lade till vidareutbildningen och till polischefsutbildningen och att arbetsgrup- pens förslag till grundutbildning är svårt att slutligt bedöma innan gruppen fullgjort hela sitt uppdrag. har också anfört att det enligt styrelsens bedömning inte föreligger något rekryteringsbehov till polisyrket . Arbetsgruppen fortsätter sitt arbete och skall nu se över polischefsut- bildningen och vidareutbildningen. I uppdraget ligger också att överväga uppgifter och organisation. Slutredovisningen skall ske till . Regeringen har för avsikt att ge i uppdrag att med utgångspunkt i arbetsgruppens förslag och remissyttrandena detaljplanera en ny grundutbildning för poliser. Arbetet skall inriktas på att utbildningen kan inledas . Regeringen anser att utbildningen bör utformas i huvudsak enligt arbetsgruppens förslag. För tillträde till den del av polisutbildningen som skall äga rum vid bör det krävas att studier bedrivits vid allmän högskola ungefär i den omfattning och med den inriktning som arbetsgruppen föreslagit. Kunskaperna bör kunna förvärvas antingen på det sätt som arbetsgruppen föreslagit, genom kurser särskilt anordnade för elever som sedan skall gå vidare till den fullständiga utbildningen eller genom befintliga kurser inom den allmänna högskolan med ungefär motsvarande innehåll. Utbildningen bör också innehålla praktiktjänstgöring av ungefär den omfattning som arbetsgruppen föreslagit. Vidare anser regeringen att behovet av att ge personer med annan specialitet, t.ex. tekniker eller ekonomer, polismans ställ- ning måste beaktas. Regeringen kommer att besluta om utbildningen och dess rättsliga reglering när har redovisat sitt uppdrag. I detta sammanhang bör anmärkas att det ankommer på att noga följa att tillgång finns till det antal poliser som behövs för verksamheten.