prop · GK031D3 · 1997-01-01 00:00:00 — Beräkningarna med skilda mått ger delvis olika resultat. Förklaringen torde vara att metoderna är olika känsliga för extrema värden, t.ex. mycket höga realisationsvinster respektive löner för enstaka hushåll. Resultaten skall därför tolkas med viss försiktighet. Löner och näringsinkomster: En viktig tendens är att lönernas och näringsinkomsternas andel av de disponibla inkomsterna minskar, både för huvudförsörjarna och makarna. Lönerna får också ett försvagat samband med hushållens disponibla inkomster. Spridning i löne- och näringsinkomster har ökat. Skillnaderna i resultat för spridningsmåtten kan tyda på att andelen personer med mycket höga löneinkomster har ökat. Den sammantagna effekten av dessa olika förändringar är att den ökade lönespridningen delvis motverkas av att löneandelen minskat. Totalt sett förefaller spridningen i löne- och näringsinkomster därför ha ett relativt svagt förklaringsvärde till de ökade inkomstklyftorna. Kapitalinkomster: Inkomster från kapital minskade något men realisa- tionsvinster som andel av de disponibla inkomsterna ökade påtagligt, speciellt 1994. Kapitalinkomsterna blev dessutom mer koncentrerade till de övre inkomstskikten. Som visats tidigare förklaras i stort sett hela den ökning av inkomstspridningen som inträffat av denna ökning och koncentration av kapitalinkomsterna. På grund av de förändrade skattereglerna var realisationsvinsterna ovanligt stora 1991 och särskilt 1994. En del av den ökade inkomstspridningen 1994 kan därför vara av tillfällig karaktär, vilket också berördes i avsnitt 2.2. Pensioner: medverkade mognaden i ATP-systemet väsentligt till utjämningen av den ekonomiska standarden i Sverige.5 finns det indikationer på att effekten är den motsatta. Den fortsatta mognaden synes nu medverka något till en ökad inkomstspridning. Många pensionärer har numera en ekonomisk standard med hänsyn till försörjningsbördan som överstiger den för vanliga löntagare. De äldre med låg pension ersätts efterhand med pensionärer med högre ATP. har reallönerna utvecklats svagt för hushåll i förvärvsaktiv ålder. Dessa förändringar förefaller ha bidragit något till en ökad inkomstspridning. Inkomstförsäkringar: kan man se ett litet trendbrott också vad avser inkomstförsäkringarnas effekter på inkomstspridningen. Framför allt har den kraftiga ökningen av arbetsmarknadsstödet medfört att inkomstförsäkringarna nu medverkar något till en minskad spridning. Effekten av inkomstförsäkringarna är dock relativt begränsad i förhållande till andra förändringar. Införandet av en arbetsgivarperiod kan ha medfört att sjukförsäkringens effekt underskattas. Inkomstskatter: Som nämnts inledningsvis avser dessa beräkningar endast utvecklingen efter skattereformen, inte övergången. Skatternas andel av de disponibla inkomsterna har ökat 1991-1994, vilket främst torde bero på ändringar i grundavdraget samt införandet av egenavgifter. De totala skatternas progressivitet minskade 1992 men har ökat . I någon mån kan detta delvis bero på skatten på de höga realisationsvinsterna och även till viss del skatterna på de ökade pensionsutbetalningarna. Sammantaget medför detta att skatternas utjämnande effekt ökar något , även med bortseende från skatten på de höga realisationsvinsterna. Barnbidrag, bostadsbidrag etc: De skattefria bidragens, dvs. främst barnbidragens, bostadsstödens och socialbidragens, andel av hushållens disponibla inkomster ökade svagt 1991-1994. Bidragens samvariation med de disponibla inkomsterna förändras knappast. Det innebär att de skattefria bidragen endast i begränsad utsträckning har kunnat motverka den ökade spridningen i andra inkomstkällor. 3.3 Arbetslöshetens inverkan på inkomstfördelningen Inkomstklyftorna och fattigdomen har ökat i många länder i . I de flesta bedömningarna anses de ökade problemen med sysselsättningen direkt och indirekt vara en av huvudorsakerna till de ökande klyftorna. Den omedelbara effekten av en ökad arbetslöshet är att många hushåll drabbas av inkomstförluster. Hur stora de direkta förlusterna blir bestäms av lönefördelningen bland dem som blir arbetslösa, antalet som är försäkrade och reglerna inom arbetslöshetsstödet respektive socialbidraget. För en arbetslöshetsförsäkrad industriarbetare med en årsinkomst på medför arbetslöshet en inkomstförlust enligt regler på ca eller efter skatt. Arbetslösheten drabbar i högre grad ungdomar, personer med kort utbildning, arbetare, invandrare osv., dvs. grupper som redan i utgångsläget ofta har lägre inkomster. Effekten enbart av den ojämnt fördelade arbetslöshetsrisken medför naturligtvis en ökad inkomstspridning. Om arbetslösheten blir mer jämnt fördelad minskar denna effekt. Den motverkas också av att taket i arbetslöshetsförsäkringen är lågt i förhållande till inkomsterna i många arbetar- och tjänstemannakollektiv. Inkomstförlusten vid arbetslöshet blir avsevärt högre för personer som haft inkomster över taket. För många familjer med barn blir nettoförlusten mindre genom att bostadsbidragen ökas och avgifterna till barnomsorgen kan sättas ned. I olika sammanhang har försök gjorts att beskriva skatte- och bidragseffekten som uppkommer genom inkomstförlusterna vid arbetslöshet. En metod som använts är att simulera effekterna på inkomstfördelningen genom att förändra antalet arbetslösa och/eller arbetslöshetstiderna bland de arbetslösa. Årsinkomsterna omräknas med hänsyn till den förändrade arbetslösheten. Denna metod har bl.a. tillämpats i där man fann relativt stora effekter på inkomstfördelningen. Inkomstspridningen ökade som följd av höjd arbetslöshet. I den fördelningspolitiska redogörelsen (prop. 1993/94:150 bil. 1.5) redovisades ett motsvarande experiment för där förvärvsarbetande i en modellbefolkning gjordes arbetslösa enligt den risk de hade med hänsyn till ålder, kön, socio-ekonomisk grupp, region etc. När lönerna ersattes med arbetslöshetsersättning så ökade inkomstspridningen något. Genom de ersättningsnivåer som då gällde, och som följd av att hushållen byter plats i inkomstfördelningen - de arbetslösa hamnar i den lägre delen medan de som fortsätter att arbeta flyttar upp i fördelningen - blev dock effekten ganska marginell. Beräkningar har också genomförts av den motsatta direkta effekten, dvs. av en ökad sysselsättning. I regeringens proposition En ekonomisk politik för att halvera den öppna arbetslösheten (prop. 1995/96:207) redovisades en beräkning av effekterna på inkomstfördelningen av en halvering av den öppna arbetslösheten. Beräkningarna visade att hushållen i den nedre delen av inkomstfördelningen får den största relativa ökningen av den disponibla inkomsten vid minskad arbetslöshet. Resultatet sammanhänger med att andelen arbetslösa är högre bland hushåll i den nedre delen av inkomstfördelningen. Även i detta fall skulle dock effekten på inkomstspridningen reduceras efter det att man beaktat hushållens relativa positioner före och efter experimentet. av arbetslöshet förändras emellertid i allmänhet många andra ekonomiska förhållanden. Sysselsättningen minskar och i konjunkturnedgångar sjunker ofta företagens vinster, vilket bl.a. kan medföra att hushållens företagar- och kapitalinkomster sjunker. Arbetslösheten kan bromsa både löneökningar och inflationen, vilket också kan pressa räntorna. I hushåll där en person drabbas av arbetslöshet kan i vissa fall den andre öka sin arbetstid och delvis kompensera inkomstbortfallet. Samtliga dessa faktorer kan motverka en ökad inkomstspridning. En vanlig metod att försöka belysa dessa samverkande faktorer är att skatta hur inkomstandelarna inom olika delar av inkomstfördelningen varierar med det relativa arbetslöshetstalet. Analysmetoden innebär att inkomstfördelningen indelas i t.ex. kvintiler vars inkomstandelar sätts som en funktion av bl.a. relativ arbetslöshet och inflation. På detta sätt beräknas med hjälp av regressionsanalys hur olika delar av inkomstfördelningen påverkas av arbetslösheten. Denna metod har bl.a. använts för att studera arbetslöshetens effekter på inkomstfördelningen i , och (28). Dessa studier pekar på att inkomstspridningen ökar med ökad arbetslöshetsnivå. Sambandet antas bero på att arbetslösheten främst drabbar oerfarna personer på arbetsmarknaden och därmed hushåll med låga inkomster. Metoden har även tillämpats för att analysera sambandet mellan arbetslöshetsnivå och inkomstfördelning i i bl.a. långtidsutredningarna och 1992 samt i en aktuell studie för (LU87, LU92,- 4, 14, 15). Samtliga tre studier baseras på data från SCB:s inkomstfördelningsundersökningar (HINK). I den första studien baserad på åren 1975-1984 fann man att en ökad arbetslöshet tenderar att öka inkomstspridningen. Resultatet var emellertid inte stabilt i statistiskt hänseende. I de två senare studierna kunde inga säkra slutsats dras beroende på att resultaten inte var tillräckligt robusta. Det kan bero på att variationerna i inkomstandelarna och i den öppna arbetslöshetsnivån inte var särskilt stora under de studerade tidsperioderna. En uppdatering av dessa studier med tillägg för data har genomförts i denna analys. Trots den kraftigt stigande nivån på arbetslösheten under dessa år och den ökande inkomstspridningen kan något stabilt samband mellan inkomstandelar och den öppna arbetslöshetens nivå inte påvisas. Resultatet skulle delvis kunna förklaras av att arbetslöshetsstöden var relativt höga och att socialbidrag fyller ut inkomsterna bl.a. för dem som inte har rätt till arbetslöshetsersättning. En aktuell studie bestyrker denna bild. Den visar att inkomstfördelningarna i de nordiska länderna var överraskande opåverkade av den höjda arbetslösheten (1). som haft en hög arbetslöshet har en inkomstfördelning som inte är mycket ojämnare än i övriga nordiska länder. En beräkning av andel med arbetslöshetsersättning i olika decilgrupper för 1990- 1992 i pekar på att arbetslöshetsrisken 1990 var ojämnt fördelad men att den kraftiga ökningen var jämnare fördelad. Dessutom visas att de som inte var arbetslösa men hörde till lägre kvintiler 1990 fick påtagligt ökade inkomster när de blev arbetslösa 1991. Resultaten tyder enligt forskarna på att de förhållandevis generösa arbetslöshetsunderstöden och eventuellt också en jämnare fördelad arbetslöshet har motverkat arbetslöshetens annars negativa inverkan på inkomstfördelningen. De tidigare redovisade resultaten från uppdelningen i grupper tyder också på att det är sysselsättningens fördelning i vid mening, snarare än nivån på den öppna arbetslösheten, som påverkar inkomstklyftorna. Som nämnts pekar kalkylerna på att den ökade inkomstspridningen delvis förklaras av att andelen hushåll med helårs- och heltidsarbete respektive hög förvärvsgrad minskat kraftigt. Som påpekats i många sammanhang tidigare (se t.ex. prop. 1991/92:100 bil.1.4) medför dock den höga arbetslösheten välfärdsförluster i många andra avseenden. Med längre arbetslöshetstider försämras den enskildes kompetens, vilket kan minska individens framtida inkomster. Det kan leda till att fördelningen av livsinkomster blir mer ojämn. Särskilt en hög långtidsarbetslöshet kan åtminstone på förväntas medföra en mer ojämn fördelning av livsinkomsterna. Generationer som möts av hög och långvarig arbetslöshet efter skolan kan missgynnas, vilket således även kan innebära ökade klyftor mellan olika generationer. Ett stort antal studier har dessutom visat att långvarig arbetslöshet ökar risken för allvarliga sjukdomar. Den kanske allvarligaste fördelningseffekten torde dock vara att de höga utgifterna för arbetslösheten tvingar fram stora besparingar i andra sociala välfärdssystem. Effekterna av detta kommer dock inte att kunna beskrivas förrän SCB:s undersökningar blir klara , dvs. **FOOTNOTES** Beräkningen som visar att socialförsäkringar o.d. bidrar till en ökad inkomstspridning skall inte sammanblandas med den betydande utjämning som sker mellan grupper med olika risker i den offentliga socialförsäkringen jämfört med en marknadsbaserad försäkring. Den statistiska beräkningen visar endast att nivåerna i socialförsäkringsersättningar är högre bland hushåll med högre disponibla inkomster, dvs. att det finns ett positivt samband mellan transfereringar och inkomst. Om sambandet ökar, genom t.ex. högre ersättningsnivåer, minskar transfereringarnas bidrag till utjämning. Analysen av bruttobelopp för transfereringar kan delvis vara missledande. En stor del av pensionerna var t.ex. 1975 obeskattade eller lågt beskattade medan den relativa skatten ökade efterhand som fler fick ATP-pensioner. Pensionernas nettoeffekter på inkomstspridningen kan därmed delvis vara överskattad. 4 jämfört med andra länder En viktig grund för en bedömning av utvecklingen i är om de ökade inkomstklyftorna är en specifik svensk företeelse eller om trenderna är mer generella. Diskussionen om olika förklaringar gynnas naturligtvis om man har tillgång till grundliga undersökningar från flera länder. Intresset för internationella jämförelser av inkomstfördelningen har ökat avsevärt (13). Möjligheterna till studier har ökat väsentligt genom uppbyggnaden av en omfattande internationell databas med olika länders egna undersökningar av hushållens inkomster inom Income Study (). I har ett omfattande arbete lagts ned på att göra ländernas undersökningar jämförbara. har en internationellt sett jämn fördelning av lönerna, dvs. lön per arbetad timme. I hade 1991 enligt sammanställningar den tiondel med högst löner högre lön än medianlönen, vilket kan jämföras i , i , i , i och i . Låga löner, definierat som under 2/3 av medianlönen för heltidsarbetande, förekommer bland av de svenska löntagarna, mot i , i , i , i och . Även om lönestatistiken har brister när det gäller jämförbarhet, tyder detta på stora olikheter i lönestruktur. Lönespridningen ökade , både i och i flertalet andra . Den ökade lönespridningen anses främst bero på att de med högst löner drog ifrån övriga. Resultaten har fört med sig olika antaganden om vad som kan orsaka denna till synes ganska gemensamma trend. Man har pekat på särskilt den teknologiska förändringen med ändrad efterfrågan på personer med olika utbildning, konkurrensen från låglöneländer, reformer på arbetsmarknaden samt en försvagning av fackföreningarna i många länder. Översikter av forskningen i olika länder pekar på att den ökade lönespridningen framför allt förklaras av höjda s.k. utbildningspremier, dvs. välutbildade fick efterhand relativt högre löner (7, 13, 25). Även yrkeserfarenheter förefaller ge allt högre betalning. Bakom dessa förändringar ligger komplexa processer, t.ex. förändringar i utbud och efterfrågan på välutbildad arbetskraft och omläggningar i lönebildningen. Tabell 4.1 Lönespridningen 1979-1995. Årlig förändring av femårsmedelvärde för kvoten mellan lönen i decilgrupp 9 resp. decilgrupp 1 jämfört med medianlön. Land 1979-1989 1989-senaste år D9/D5 D5/D1 D9/D1 D5/D1 0,02 0,01 0,03 0,00 Australien0,02 0,02 0,06 -0,04 0,03 0,00 -0,02 -0,10 0,02 -0,01 0,01 0,00 0,01 -0,12 -0,03 -0,08 Storbritannien0,09 0,05 0,03 0,02 Källa: Employment Outlook, 1996, En ny studie från visar att lönespridningen inte fortsatt att öka , med undantag för i och . Vissa länder har t.o.m. erfarit minskade löneklyftor de , bl.a. , och . I har lönespridningen, exempelvis spridningen i arbetsinkomster för helårs- och heltidsanställda, fortsatt att öka något fram , även nu främst genom lönehöjningar i den övre delen av lönefördelningen (16). Det är inte klarlagt i vilken grad de ökande klyftorna i olika länder beror på att sammansättningen av löntagarna ändrats exempelvis som följd av att den ökade arbetslösheten i första hand drabbar löntagare i den nedre delen av lönefördelningen. Som redovisats kortfattat i den ekonomiska vårpropositionen (prop. 1995/96:150) visar internationella jämförelse av inkomstfördelningen att i likhet med de övriga nordiska länderna hade en jämnare fördelning av de ekonomiska resurserna än andra (3). Det beror både på en mindre spridning av löner och arbetstider än i andra länder men också på de stora utjämningseffekterna av skatter och transfereringar (3, 5). De mest välbeställda hushållen hade i t.ex. , och 4-6 gånger högre ekonomisk standard än de ekonomiskt svagaste hushållen (decilkvoten). I de nordiska länderna var motsvarande siffra ca 2-3 gånger. Dubbelt så många hushåll hade inkomster av medianinkomsten i t.ex. , och jämfört med i de nordiska länderna. Huvudresultaten av sammanfattas i tabell 4.2. Tabell 4.2 Inkomstspridningen i vissa samt årlig förändring av Gini-koefficienten. Justerade disponibla inkomster. Land (mätår) Decilkvot Andel avGini- Årlig förändring medianinkomst koefficientav Ginikoef. (81,87) 2,72 7,6 0,220 + 0,004 (87,90) 2,59 5,0 0,207 + 0,003 (79,86) 2,93 7,3 0,234 + 0,002 (85,88) 2,79 4,7 0,235 + 0,002 (83,87)2,85 4,9 0,268 + 0,005 (81,87) 4,02 12,2 0,289 + 0,001 (81,85)4,01 12,3 0,295 + 0,002 (79,84)3,48 7,5 0,296 0 (79,86)3,79 9,1 0,304 + 0,005 (79,86) 5,94 18,4 0,341 + 0,005 Källa: , Rainwater, Smeeding: Income Distribution in Countries. 1995 Anm: Andelen hushåll av medianinkomst i överskattas på grund av att hemmavarande ungdomar räknas som egna hushåll. Inkomstspridningen ökade i flertalet av de länder där det finns undersökningar. hör till de länder där den årliga ökningen av Gini-koefficienten var relativt hög. Även decilkvoten och andelen låginkomsthushåll (av medianinkomsten) ökade relativt mycket. avser olika mätår och åtskilliga skillnader kvarstår mellan ländernas olika undersökningar men huvudresultaten betraktas allmänt som robusta. 4.3 Uppdelning av inkomstspridningen Inkomstspridningen ökade således bl.a. i , , och medan den var i stort sett oförändrad i . De ökade inkomstklyftorna kan inte i något av dessa länder förklaras av befolkningsförändringar (10). Däremot förefaller förändringar i skatte- och transfereringssystemen ha bidragit till ökade inkomstklyftor i , och medan dessa system medverkat till minskad spridning i och . Ökad spridning av arbetsinkomster har i alla länder bidragit till ökade klyftor. Den ökade inkomstspridningen i kan dessutom delvis förklaras av ökad förvärvsgrad bland gifta och samboende kvinnor och ett ökat antal hushåll som försörjer sig som egenföretagare (21). Utvecklingen i 1981-1987, 1983-1987, 1979- 1986, 1979-1986 och 1981-1987 uppvisar vissa gemensamma trender men också stora skillnader (22). Inkomstspridningen var enligt alla spridningsmått mycket låg i men den årliga ökningen var hög. I länder där inkomstklyftorna ökade, förklaras ökningen främst av större spridning av arbetsinkomster och att en ökad andel kvinnor förvärvsarbetar. Det finns dock stora skillnader mellan länderna bl.a. i hur förändringar i egenföretagande, kapitalinkomster, skatter och transfereringar påverkat utvecklingen. avviker tydligt från de andra länderna genom att ökade kapitalinkomster i betydande grad bidrog till den ökade spridningen. En viktig observation i flera studier är att få av förändringarna är statistiskt signifikanta. Forskningen som baseras på databasen för internationella jämförelser () har ännu inte klarlagt trenderna i inkomstfördelningen . De studier som finns fram till 1991-1992 pekar dock på att inkomstklyftorna fortsätter att öka i många länder, dock inte i alla (11, 13). Samma trend visar statistiken från de årliga undersökningarna i flera länder, som dock inte är fullt jämförbar. Det finns åtskilliga olikheter i mätmetoder och inkomstbegrepp varför man inte kan jämföra nivåer m.m. Trenderna i ländernas Gini-koefficienter för disponibel inkomst justerad för försörjningsbörda bör dock i stora drag kunna jämföras. De nordiska länderna har som nämnts en i internationell jämförelse jämn fördelning av den ekonomiska standarden. Det finns ett flertal möjliga förklaringar. Alla nordiska länder har omfattande socialförsäkringssystem och hög förvärvsfrekvens bland kvinnor och utbildningsskillnaderna är små osv. I tyder forskningen på att inkomstspridningen bland hushåll minskade fram , trots en ökad arbetslöshet (1). kan endast en svag ökning iakttas. förefaller ha haft en utveckling som är lik den i (diagram 4.1). En viktig förklaring till den ökade inkomstspridningen i anses vara ökningen av antalet studenter . Deras inkomster är låga och bidrar därmed till ökade inkomstklyftor. Ökningen av inkomstspridningen i beror bl.a. på att realisationsvinsterna av aktieförsäljningar ökade starkt. Enligt statistiken tillföll av inkomsterna av aktieförsäljningarna de av inkomsttagarna med de högsta inkomsterna. I har inkomstspridningen varit i stort sett oförändrad. ökade dock spridningen relativt mycket. I har inkomstspridningen trendmässigt ökat . är den totala inkomstspridningen oförändrad. Ökningen av inkomstspridningen anses som nämnts bero bl.a. på ökad lönespridning och ökad inkomstspridning bland egenföretagarna (21). Även i har inkomstspridningen ökat trendmässigt. En av de viktigaste förklaringarna anses vara att reallönerna minskat för dem med låg utbildning (25). Diagram 4.1 Trenden i inkomstspridningen i vissa 1986-1994 enligt Gini-koefficienten för disponibla inkomster justerade för försörjningsbörda Källa: Tabeller från Statistisk Sentralbyrå, , , , , samt från /Smeeding, (13). Anm: Nivåerna på ländernas Gini-koefficienter kan inte jämföras med varandra då olika mätmetoder tillämpas. Vid en jämförelse av de som har den högsta ekonomiska standarden med de med lägst standard (decilkvoten) har spridningen ökat i och . I har kvoten minskat och i har kvoten minskat ända varefter den steg något. I har kvoten stigit från mitten av 1980- talet och därefter sjunker den något. 5 Sammanfattning och kommentarer Naturligtvis väcker de ökade inkomstklyftorna särskilt många frågor om de bakomliggande orsakerna. Det är angeläget att bedöma om de ökande klyftorna är bestående eller knutna till den ekonomiska krisen, om de är typiska i moderna industriländer eller endast finns i vissa länder, om de drivs av minskad omfördelning i de offentliga systemen, beror på hushållens val av exempelvis arbetstider etc. eller har andra orsaker. För att man rätt skall kunna värdera förändringarna måste man känna till något om vilka processer det är som minskar respektive ökar klyftorna. Ökade inkomstklyftor som beror på att spridningen av timlöner stiger kraftigt kan kanske bedömas på ett sätt medan en ökad spridning av arbetsinkomsterna som beror på att hushållen delvis får möjlighet att välja andra arbetstider kan betraktas på ett annat sätt. Om klyftorna vidgas för att kapitalinkomsterna blir högre och mer koncentrerade kan det uppfattas oroande medan om det är pensionerna som skapar klyftor kan det möjligen bedömas annorlunda. Tillgången till statistiska undersökningar och underlag om utvecklingen av inkomstfördelningen i och internationellt har ökat väsentligt . Tyvärr finns det emellertid ingen samlad analys till ledning för en bedömning. Ett grundläggande problem vid olika analyser är att ekonomiska och andra teorier bakom de processer som bestämmer inkomstfördelningen inte är särskilt väl utvecklade (2). Dels beror det på att många i sig komplicerade processer samverkar för att generera och fördela faktorinkomsterna, främst löner och kapitalinkomster, dels för att de offentliga systemen griper in med en omfattande reglering och omfördelning vars egentliga effekter - dvs. jämfört med en ekonomi utan omfördelning och reglering - är mycket svåra att bedöma. Detta innebär att följande sammanfattning och kommentarer naturligtvis inte kan göra anspråk på att ge några slutliga bedömningar, utan skall ses som ett försök till en syntes av vad som framkommit vid den genomgång av statistik, forskningsrapporter och de kompletterande analyser som genomförts. Har inkomstklyftorna ökat ? Frågan kan uppfattas som något besynnerlig mot bakgrund av att SCB:s omfattande statistik och flera forskningsrapporter så otvetydigt fastslår att inkomstspridningen har ökat.