prop · GK031D8 · 1997-01-01 00:00:00 — Utifrån detta kan de utforma sin verksamhet för att komplettera samhällets insatser till förmån för de människor som behöver hjälp och stöd. Det faktum att frivilligorganisationerna gör ett viktigt arbete, som bör kunna utvecklas ytterligare , innebär inte att samhället kan lämna sitt grundläggande sociala ansvar. Människor skall kunna lita på att samhället finns där när de behöver hjälp. Människor skall inte vara beroende av välgörenhet för att få sina grundläggande behov tillgodosedda. Inom pågår ett utvecklingsarbete angående folkrörelser och frivilligorganisationers arbete. En arbetsgrupp för resultatstyrning och uppföljning av statsbidrag till föreningar och andra organisationer m.m. har inrättats. Arbetsgruppen skall utveckla metoder för resultatstyrning, uppföljning och utvärdering av statsbidragen till föreningslivet så att de statliga medlen används så effektivt som möjligt. Statsbidrag till folkrörelser och organisationer utgår dels som projektstöd, dels i form av centralt organisationsstöd. Under anslaget C 2. Bidrag till organisationer på det sociala området föreslås att medel, liksom tidigare, avsätts för att stödja klientorganisationer, organisationer som arbetar med utsatta barn och deras familjer samt organisationer som arbetar för kvinnor som utsatts för våld. Även nykterhetsorganisationer och vissa andra organisationer med näraliggande verksamhetsinriktning föreslås, liksom tidigare, få stöd inom anslaget C 2. Bidrag till organisationer inom det sociala området. En arbetsgrupp har tillsatts inom för att se över kriterierna för bidragsgivningen inom området och förutsättningarna för att kunna utvärdera verksamheten ur ett alkoholpolitiskt perspektiv. () är ett folkrörelseförankrat organ som bedriver upplysning om verkningar av alkohol- och narkotikamissbruk. CAN erhåller statsbidrag för sin verksamhet. Den statliga tillsynen omfattar såväl kommunernas socialtjänst och olika institutioner inom som enskilda vårdhem och bedrivs på både nationell och regional nivå. centrala tillsynsfunktion har primärt till uppgift att följa upp och utvärdera samt återföra kunskap och erfarenhet till kommunerna. Länsstyrelsernas tillsyn och uppföljning avser såväl hanteringen av enskilda ärenden som uppföljning av verksamheter. Länsstyrelserna skall i sitt tillsynsarbete särskilt beakta effekterna av kommande förändringar inom alkoholområdet. På det regionala planet ansvarar Länsstyrelserna för samordningen mellan berörda myndigheter när det gäller tillsynen av restaurangbranschen. Länsstyrelserna skall som ett led i sitt tillsynsarbete lämna enhetliga underlag till den nationella uppföljningen rörande tillsynens inriktning, innehåll och resultat. Av Länsstyrelsernas årsredovisningar framgår att handläggningen av individuella ärenden är ett betydande inslag i arbete även om det finns en strävan att förskjuta tyngdpunkten i arbetet mot en mer övergripande tillsyn. Uppföljningen av LVM-lagstiftningen och kartläggningar av kommunernas socialbidragsnormer är exempel på detta. Redovisningarna kan förbättras när det gäller att ge en enhetlig och jämförbar bild av de problem som finns i länen, vilka uppgifter man prioriterat samt vilket resultat som uppnåtts. Det finns ett behov av att utveckla metoder för tillsyn samt klargöra den nationella respektive regionala nivåns roll i tillsynsarbetet. har initierat ett arbete i syfte att öka jämförbarheten av länsstyrelsernas arbete. slutbetänkande innehåller förslag om innehåll och former för den statliga tillsynen. Kommittén föreslår förtydligande av Socialtjänstlagen på en rad punkter vilket ställer nya krav på den statliga tillsynen. Ett exempel är den föreslagna bestämmelsen om att fortlöpande och systematiskt bedriva kvalitetssäkringsarbete. Målet för den svenska alkoholpolitiken att begränsa alkoholens skadeverkningar ligger fast. Det finns oroande tendenser som visar att alkoholen är på väg tillbaka som berusningsmedel för ungdomar långt ner i åldrarna. Flera undersökningar visar att andelen ungdomar som ofta berusar sig ökar och andelen som aldrig berusar sig minskar. Den höga ungdomsarbetslösheten bidrar med all sannolikhet till den oroande utvecklingen. Det är framför allt de lättillgängliga dryckerna folköl och starköl som är på frammarsch. För vissa grupper närmar sig ölkonsumtionen 70-talets nivå. Flickors andel av den totala alkoholkonsumtionen har också ökat kraftigt sett ur ett längre tidsperspektiv, vilket måste motverkas genom olika åtgärder. Av den senaste värnpliktsundersökningen angående ungdomars alkohol- och drogvanor framgår också att andelen ungdomar som använder hembränd eller renaturerad sprit har ökat kraftigt . av de värnpliktsinskrivna uppgav att de i berusningssyfte brukade dricka hembränd eller renaturerad sprit. Detta är fler jämfört 1992 och 1993. Den ökade betydelsen av hembränt som berusningsdryck bland ungdomar framkommer även i de senaste årens skolundersökningar. Med anledning av uppgifterna om ökad användning av hembränd och renaturerad sprit bland ungdomar har regeringen uppdragit åt att tillsammans med Alkoholinspektionen, och kartlägga omfattningen av och karaktären på den olovliga sprithanteringen i landet. De skall också komma med förslag till lämpliga åtgärder för att minska denna. Uppdraget skall i sin helhet redovisas till regeringen . Regeringen har dessutom med anledning av en delrapport från nämnda uppdrag utbetalat till för att bl.a. användas till olika lokala och regionala samarbetsprojekt mellan närpolisverksamhet, socialtjänst och länsstyrelser för att försvåra eller förhindra den olovliga sprithanteringen. Av delrapporten framgår att det fortsatta utredningsarbetet förutom kartläggningsarbetet bl.a. kommer att innehålla en översyn av straffpåföljden när det gäller distribution av hembränt till ungdomar liksom en översyn av straffskalan för varusmuggling. Inom ramen för uppdraget övervägs också om det kan vara möjligt och lämpligt att kriminalisera köp och innehav av olovligt tillverkad alkohol samt hur man bättre kan kontrollera handeln med aktivt kol. Så snart uppdraget redovisats till regeringen kommer frågorna att bli föremål för beredning inom och eventuellt utmynna i en proposition till . Förutsättningarna att bedriva en traditionell svensk alkoholpolitik har ändrats i och med det svenska EU-inträdet. Ändrade regler för införsel av alkohol och avskaffandet av monopolen för tillverkning, import och partihandel av alkoholdrycker reser krav på en förnyelse av alkoholpolitiken. Eftersom prisinstrumentet som alkoholpolitiskt medel framöver troligen kommer att försvagas så kommer de förebyggande insatserna att bli än viktigare för att motverka alkoholmissbrukets utbredning. Information, opinionsbildning och andra alkoholförebyggande insatser, framför allt på lokal och regional nivå, får därför en ökad betydelse i ansträngningarna att förändra dryckesvanorna i vårt land. Som ett led i denna förändring fick regeringens uppdrag att leda och samordna ett förstärkt alkohol- och drogförebyggande arbete. En nationell ledningsgrupp tillkallades som har utarbetat en nationell handlingsplan för alkohol- och drogförebyggande insatser. har anslagit 75 respektive för olika alkohol- och drogpolitiska åtgärder. Av dessa medel har sammanlagt överlämnats till av den nationella handlingsplanen. Med tanke på den oroande utvecklingen och den förändrade alkoholpolitiken med inriktning mot en lokal och regional kraftsamling av de förebyggande insatserna är det viktigt med en fortsatt hög ambitionsnivå när det gäller det alkoholförebyggande arbetet. Regeringen avser därför att anvisa för alkoholpolitiska insatser. Kommunerna har i och med den nya alkohollagen och övertagandet av tillsyn och tillståndsgivningen när det gäller serveringstillstånd fått en annan och mer uttalad roll än tidigare när det gäller att påverka alkoholens tillgänglighet. Kraven på att kommunerna har en genomtänkt och dokumenterad strategi för såväl prövningar av serveringstillstånd som en offensiv tillsyn över försäljningsverksamheterna och olika missbruksmiljöer i kommunen har ökat. Varje kommun bör ha alkoholpolitiska program som innehåller en detaljerad analys av alkoholsituationen i kommunen men också beskriver på vilket sätt som det alkoholförebyggande arbetet skall bedrivas. har därför från regeringen erhållit sammanlagt för att i kommunerna utveckla sådana lokala alkoholpolitiska handlingsplaner. Det är viktigt att detta arbete fortsätter och ytterligare stimuleras genom regionala och lokala satsningar. Regeringen anser dock att det dessutom behövs ett utökat engagemang även av andra aktörer utanför myndighetssfären när det gäller det alkoholförebyggande arbetet. I första hand gäller det de frivilliga organisationerna och då inte minst . En arbetsgrupp inom arbetar med en översyn av regelsystemet för bidragsgivningen till nykterhetsorganisationerna m.fl. i syfte att effektivisera insatserna och det statliga stödet till dessa. kommer att avsättas som bidrag till nykterhetsorganisationerna m.fl. verksamhet under det kommande budgetåret. Regeringen avser dessutom att ställa ur Allmänna arvsfonden till förfogande för stöd till olika ideella organisationers barn- och ungdomsprojekt, vilka ligger i linje med den nationella handlings- planen för alkohol- och drogförebyggande insatser. har särskilda medel, , under anslaget E1. Bidrag till missbrukarvård och ungdomsvård avsatts för att bl.a. stimulera kommunerna att utveckla öppenvårdsinsatserna. Dessa medel fördelas av länsstyrelserna. Utvecklingen mot ökat ungdomsmissbruk inger oro och gör det angeläget att även dessa medel används så flexibelt som möjligt utifrån de behov som finns. Dessa utvecklingsmedel bör framledes även kunna användas för att stimulera såväl utvecklingen av öppenvården som utvecklingen av det alkohol- och drogförebyggande arbetet i kommunerna. Regeringen kommer också att inleda diskussioner med andra aktörer på alkoholområdet, bl.a. olika branschföreträdare för att även från dessa parter få till stånd ett ökat socialt ansvarstagande när det gäller det alko- holförebyggande arbetet. Det kan tyckas rimligt att olika branschorganisationer, företag inom alkoholhanteringen och försäkringsbolag är med och delfinansierar informationskampanjer m.m. angående alkoholkonsumtionens sociala och medicinska konsekvenser. Hur en sådan medverkan kan utformas och organiseras kommer närmare att diskuteras med berörda organisationer och företag . Förutsättningarna för att bedriva en traditionell svensk alkoholpolitik har förändrats i och med EU-medlemsskapet. Målet för den svenska alkoholpolitiken, att begränsa alkoholens skadeverkningarligger, ligger dock fast och ambitionsnivån är oförändrat hög. EU-medlemsskapet gör det nödvändigt att vi söker nya arbetssätt och metoder för att uppnå målet. Det innebär framför allt att många fler myndigheter, företag och organisationer än tidigare måste engageras i det alkoholförebyggandet arbetet och ges möjlighet att delta och bidra med sin kunskap och sina resurser. Regeringen anser att det även är mycket angeläget att det görs en kraftsamling på alkoholforskningens område. Regeringen kommer därför att ge () ett särskilt samordningsansvar för den socialvetenskapliga forskningen och SFR skall därvid svara för en sekretariatsfunktion. förslag att tillskapa ett nationellt centrum för alkoholforskning bör beredas vidare av SFR. Frågan om alkoholforskningen utvecklas närmare i regeringens proposition (prop.1996/97:5) Forskning och Samhälle. Målet för den svenska narkotikapolitiken är att skapa ett narkotikafritt samhälle, ett samhälle där alla har rätt till ett värdigt liv. Det sker genom en kombination av förebyggande insatser, ett varierande utbud av vård och behandling samt fortlöpande kontrollinsatser. ansträngningar att bekämpa narkotikamissbruket kommer även fortsättningsvis att bygga på en kombination av målinriktade förebyggande insatser, ett varierat utbud av behandlingsformer och fortlöpande kontrollinsatser. Denna politik måste förverkligas på såväl lokal som nationell nivå. Avsikten är att motverka droganvändning, speciellt bland ungdomar och att erbjuda adekvata vård- och rehabiliteringsinsatser till de som utvecklat ett missbruk. Det är på lokal nivå som politikens trovärdighet prövas. De olika insatserna bör därför samordnas kommunalt och regionalt på det sätt man finner lämpligt och i enlighet med de riktlinjer för narkotikapolitiken som fastlagts av . Den svenska narkotikapolitiken skall ligga till grund för internationella engagemang. Målet skall vara att på ett globalt plan utveckla insatserna för att möta narkotikahotet. kommer att aktivt motarbeta alla försök till nedrustning av narkotikakontrollen. Alla former av legalisering av narkotika och liberalisering i narkotikapolitiken strider mot det övergripande målet för vårt arbete, ett narkotikafritt samhälle. Regeringen kommer därför att motverka alla krav på legalisering av narkotika och liberalisering av narkotikapolitiken, också på det internationella planet. Den illegala narkotikahanteringen är ett globalt problem. deltar mycket aktivt i det internationella samarbetet mot narkotika inom FN, och EU. bör även fortsättningsvis ha en framträdande roll i det inter- nationella samarbetet. Detta samarbete är utomordentligt betydelsefullt, inte minst mot bakgrund av den pågående europeiska integrationen och de genomgripande förändringarna i . Genom medlemskap i har vi fått tillgång till ett utökat europeiskt samarbete kring narkotikafrågorna. Utgångspunkten för EU:s narkotikapolitik är att narkotikahandel och narkotikamissbruk är ett problem som kräver åtgärder inom en rad olika samhällssektorer och politikområden. En framgångsrik narkotikastrategi måste inriktas mot att minska både utbud och efterfrågan. Unionsfördraget har öppnat nya möjligheter för en samordnad narkotikastrategi inriktad på minskad efterfrågan, bekämpning av narkotikahandeln och påverkan på tredje land genom ett samordnat internationellt agerande. En särskild global handlingsplan som omfattar samtliga dessa delar har antagits av . De åtgärder som vidtas såväl internationellt som nationellt bör i största möjliga utsträckning baseras på kunskap om faktiska förhållanden och utvärderingar av effekterna av olika insatser. () har i uppdrag att följa konsumtions- och skadeutvecklingen inom alkohol- och narkotikaområdet. FHI fördelar vidare vissa medel till alkohol- och narkotikaforskning inom särskilt angelägna områden och genomför utvärderingar av det förebyggande arbetets effekter. svarar för tillsyn, utveckling samt uppföljning och utvärdering av såväl förebyggande insatser som vård och behandling. Regeringen ser med stort allvar på uppgifterna om en drogliberalare inställning bland ungdomar. Huvudinriktningen för narkotikapolitiken måste vara att på alla sätt motarbeta en ökad droganvändning bland ungdomar. Den narkotikanegativa inställning som omfattas av en majoritet av svenska ungdomar är inte given en gång för alla. Dessutom måste det till krafttag för att minska tillgängligheten av narkotika. Regeringens samordningsorgan för narkotikafrågor (SAMNARK) har till uppgift att verka för en förbättrad samordning av samhällets insatser mot narkotikan. Detta gäller såväl på nationell som internationell nivå. hör till de länder som har längst erfarenhet av en samordnad narkotikastrategi, som spänner över flera politikområden. erfarenheter efterfrågas också i allt större utsträckning av organisationer och enskilda länder. Utgiftsutvecklingen inom utgiftsområde Åtgärder för barn, socialt be- handlingsarbete samt alkohol- och drogpolitik framgår av följande samman- ställning (): Utgift AnvisatUtgiftsprognosFörslagBeräknat därav 1994/951995/961995/96 1996 1997 1998 1999 Bidrag till missbruk- och ungdomsvård samt alkohol- och drogförebyggande arbete480 75 75 38 52 52 52 Bidrag till organisationer på det sociala området 39 87 87 39 58 58 58 8 12 12 9 8 8 8 för interna- adoptionsfrågor 6 9 9 6 6 6 7 Statens institutionsstyrelse469 754 843 576 508 511 529 Alkoholinspektionen 4 21 24 20 15 15 15 0 1 0 0 1 1 1 Totalt för utgiftsområde1 006 959 1 051 688 646 650 669 Bidrag till ungdomsvård och missbrukarvård samt alkohol- och drogförebyggande arbete ------------------------------------------------------- 1994/95Utgift 480 1221) Reservation 526 1995/96Anslag 75 000 Utgiftsprognos 75 526 därav 1996 37 919 1997 Förslag 52 000 1998 Beräknat 52 000 1999 Beräknat 52 000 1 Beloppen anges i tusental kr Statsbidraget till missbrukarvård var tidigare ett riktat kommunbidrag avsett att delvis täcka kostnader för insatser inom missbruks- och ungdomsområdet. har dock huvuddelen av det riktade statsbidraget lagts in i det generella statsbidraget till kommunerna. Utöver statsbidraget till missbrukarvården har staten genom den verksamhet som bedrivs av ett direkt ansvar för missbrukarvård och ungdomsvård. Det finns ett starkt intresse från statens sida av att det råder balans mellan å ena sidan den tunga institutions- vården och å andra sidan förebyggande insatser, öppenvård och andra förebyggande insatser som kommunerna ansvarar för. Därför har ur anslaget avsatts särskilda utvecklingsmedel för att stimulera kommunerna att utveckla öppenvårds- insatser. Länsstyrelserna har i uppdrag att fördela till särskilt angelägna utvecklingsinsatser. ------------------------------------------------------- |Resurser 1997 | | | |Anslag 52 000 tkr | ------------------------------------------------------- Som redovisats har kommunerna i högre utsträckning byggt ut alternativa vård- och stödverksamheter, dock inte i sådan utsträckning att man helt kompenserat den minskade användningen av institutionsvård. konstaterar i sin utvärdering av hur medlen används att de mål som är uppsatta för fördelningen av bidrag har tillgodosetts. har fått ökad kännedom och kunskap om kommunernas verksamhet och missbruksproblem. De har kunnat satsa på lokal verksamhet som haft stor betydelse för spaeciellt många små kommuner. Regeringens uppfattning är att det fortfarande finns stora behov av att utveckla alternativ till institutionsvård genom förebyggande insatser och öppenvård. Därför bör särskilda utvecklingsmedel även fortsättningsvis avsättas till att stimulera kommunerna att utveckla öppenvårdsinsatser men för att öka flexibiliteten så skall dessa medel också kunna användas för olika alkohol- och drogförebyggande insatser. Utvecklingen mot ökat ungdomsmissbruk inger oro och gör det angeläget att medlen används så effektivt som möjligt utifrån de behov som finns. Länsstyrelserna, som är regional tillsynsmyndighet över kommunernas arbete inom och det alkoholpolitiska området, har god kännedom om de lokala förhållandena i kommunerna och om vilka brister eller behov av särskilda utvecklingsinsatser som föreligger. Utvecklingsmedlen har också en naturlig funktion vid uppföljningen av vad som framkommer vid tillsynsarbetet. Utvecklingsmedel för att stimulera såväl utvecklingen av öppenvården som andra insatser inom det alkohol- och drogförebyggande arbetet bör därför även fram- ledes fördelas av länsstyrelserna. Under anslaget avsätts som disponerar för att påbörja en kunskapsinhämtning om spelberoende och därtill hörande sociala problem. Bidrag till organisationer på det sociala området ------------------------------------------------------- 1994/95Utgift 39 0061) 1995/96 Utgiftsprognos 87 046 Anslag därav 1996 38 585 86 761 1997 Förslag 57 841 1998 Beräknat 57 841 1999 Beräknat 57 841 1 Beloppen anges i tusental kr Anslaget avser bidrag till olika frivilliga organisationer inom det sociala området. Det gäller såväl länkorganisationer och andra organisationer som arbetar med att stödja och hjälpa f.d. missbrukare och andra socialt utsatta grupper, däribland organisationer som arbetar med att hjälpa barn och deras familjer samt organisationer som motverkar våld mot kvinnor. Nykterhetssorganisationer och tikaupplysning bör även fortsättningsvis erhålla statsbidrag. Anslaget delas upp i tre anslagsposter: - Bidrag till organisationer, - Bidrag till , - Bidrag till vissa nykterhetsorganisationer m.fl. Tabell: Anslagets utveckling i tkr. ----------------------------------------------------- Anslags- 1994/95 1995/96 1997 1998 1999 post ----------------------------------------------------- Bidrag till 31 403 47 445 31 630 31 630 31 630 organisa- tioner ----------------------------------------------------- Bidrag till 7 964 11 946 7 964 7 964 7 964 CAN ----------------------------------------------------- Bidrag till 18 245 27 370 18 247 18 247 18 247 vissa nykter- . ----------------------------------------------------- Summa 57 612 86 761 57 841 57 841 57 841 ----------------------------------------------------- Frivilliga organisationer gör på olika sätt viktiga insatser på det sociala området. Det kan vara förebyggande arbete, kamratstöd, behandlingsarbete eller opinionsbildande insatser. Resurser har avsatts för att stödja länkorganisationer och andra organisationer som arbetar med att stödja och hjälpa f.d. missbrukare. Bidrag kan utgå till såväl klientorganisationer inom alkohol- och narkotikaområdet som till organisationer med kyrklig anknytning vilka bedriver verksamheter inriktade på socialt utsatta grupper. En del av bidragsgivningen har varit riktad till organisationer som bedriver arbete för utsatta barn och deras familjer, respektive organisationer som motverkar våld mot kvinnor. som disponerar anslaget och beslutar om fördelning av medel till de olika organisationerna genomför en utvärdering av effekten av bidragen som ligger till grund för den kommande bidragsgivningen. () är ett folk- rörelseförankrat informationsorgan som har till uppgift att bedriva och främja saklig upplysning om verkningar av alkohol- och narkotikamissbruk, liksom om vägar och medel att förekomma och bekämpa alkoholskador samt motverka icke- medicinskt bruk av narkotika. CAN skall i detta syfte förmedla basfakta om droger till organisationer, myndigheter, massmedia m.fl. En annan huvuduppgift för CAN är att utgöra ett serviceorgan för folkrörelser och organisationer i deras arbete med droginformation. Bidrag till vissa nykterhetsorganisationer m.fl. och vissa andra organisationer får organisationsstöd för sin centrala verksamhet. Anslaget administreras av statsbidrag till vissa nykterhetsorganisationer m.fl som fördelar anslaget till berörda organisationer. Bidragen har karaktären av centralt organisationsstöd. Grunden för bidragsgivningen finns i förordningen (1977:486) om statsbidrag till organisationer som bedriver nykterhetsarbete. verksamhet regleras i samma förordning. ------------------------------------------------------- |Resurser | | | |Anslag 57 841 tkr | ------------------------------------------------------- har i sitt betänkande föreslagit olika åtgärder för att komma till rätta med våld mot kvinnor m.m. Betänkandet har remissbehandlats. Frågan bereds inom . En arbetsgrupp med representanter från de berörda departementen kommer att närmare utveckla formerna för åtgärder som kan behövas. Huvudinriktningen av bidragsgivningen till organisationer bör i huvudsak ligga fast. Regeringen föreslår att bidrag till organisationer skall erhålla bidrag med . CAN:s roll som resurs för olika berörda myndigheter och organisationer när det gäller att beskriva alkohol- och drogutvecklingen är viktig liksom uppgiften att förmedla kunskap om alkohol- och drogförebyggande arbete. Med hänsyn till det svenska EU-medlemskapet så har förutsättningarna förändrats när det gäller att bedriva en traditionell svensk alkohol- och drogpolitik. Basfaktaförmedling, informationsverksamhet och opinionsbildning har blivit allt viktigare som instrument för en aktiv alkohol- och drogpolitik. Regeringen föreslår att erhåller ett anslag på . Folkrörelsernas alkohol- och drogförebyggande insatser utgör viktiga stöd och komplement till det arbete som myndigheterna bedriver.