prop · GK03107 · 1997-01-01 00:00:00 — Detta förefaller att vara en onödig dubblyr som inte underlättar den praktiska hanteringen av reglerna om rättsmedel. Detta är så mycket mer påfallande som man lätt kan tänka sig fall där ett överklagande berör frågor beträffande vilka det finns materiella regler i båda lagarna. Under alla förhållanden är det då viktigt att föreskrifterna i här avhandlade ämnen i de båda lagprodukterna får en såvitt möjligt alldeles parallell avfattning, något som Lagrådet med den uppläggning som lagrådsärendet fått inte kan kontrollera. Lagrådet, som inte har någon annan erinran mot att organisationsreglerna presenteras i en helt ny lag än vad som framgår av det nu anförda, har med hänsyn till vad som upptagits beträffande förhållandet att en organisation för handhavande av arbetslöshetsförsäkring redan existerar funnit sig föranlåtet yttra följande beträffande de föreslagna övergångsbestämmelserna. Enligt vad som upplysts vid lagrådsföredragningen finns i departementet mycket långt gångna planer på att samla övergångsbestämmelserna till denna lag och den nya lagen om arbetslöshetsförsäkring i en särskild lag. Lagrådet har därför inte funnit det meningsfullt att närmare granska de övergångsbestämmelser som tagits in i före- varande lagförslag. Eftersom avsikten är att de redan vid ikraftträdandet fungerande arbetslöshetskassorna skall omfattas av den nya lagen om arbetslöshetskassor utan krav på nyregistrering, bör i den särskilda lagen med övergångsbestämmelser tas in en punkt med följande innehåll. Arbetslöshetskassor, som registrerats med stöd av äldre lagstiftning och som bedriver verksamhet enligt sådan lagstiftning vid utgången av , skall anses registrerade med rätt att enligt lagen (1997:000) om arbetslöshetsför- säkring handha arbetslöshetsförsäk- ringen. I fråga om det remitterade förslaget i sak är följande att anmärka. Arbetslöshetsförsäkringen är redan i sin nuvarande stöpning en alldeles särskild försäkringsform. Den omfattas inte av lagen (1927:77) om försäkringsavtal (se 1§ andra stycket nämnda lag). Inte heller följer dess handhavande lagen (1982:713) om försäkringsrörelse, eftersom handhavandet regleras i särskild lag (se 1 kap. 2 § nämnda lag). Arbetslöshetsförsäkringen är, noga taget, egentligen inte någon försäkring i detta ords vedertagna bemärkelse. Således synes arbetslöshetskassorna inte på länge ha utövat någon självständig försäkringsrörelse. En sådan utmärks av ansvaret för jämte be- räkningar av försäkringsrisker liksom av noga i grunder beskrivna finansieringsformer, vari ingår främst premiesättning och förvaltning av olika slags försäkringsfonder uppbyggda av premiemedel. Den del av arbetslös- hetskassornas verksamhet som kommer närmast försäkringsrörelse i vedertagen mening är skaderegleringen, dvs. den verksamhet som går ut på att fastställa försäkringsersättningen i de enskilda försäkringsfallen. I följande tablå redovisas utvecklingen i arbetslöshetskassorna åren 1974-1995. Utvecklingen i arbetslöshetskassorna 1974-1995 År Antal er- Genom- Utbetald Erlagda Statsbidrags- sättnings- snittligt ersättning avgifter procent dagar per ersätt- per års- per års- 1) och 4) årsmedlem ningsbe- medlem medlem (5-dagars- lopp kro- kronor kronor vecka) nor 19742) 3,3 78,64 263 87,45 77,4 1975 3,2 75,00 242 90,17 77,3 1976 2,9 93,81 274 94,42 79,9 1977 2,8 124,34 354 88,24 87,3 1978 3,7 140,69 518 84,22 90,2 1979 3,6 153,13 557 79,34 90,9 1980 3,4 162,20 557 78,99 90,8 1981 4,6 179,17 821 79,40 92,4 1982 6,2 193,80 1 208 99,27 89,93) 1983 7,2 225,80 1 634 132,26 94,9 1984 7,3 239,86 1 761 137,83 95,3 1985 7 254,62 1 786 162,20 95 1986 7,1 276,30 1 958 170,07 95,1 1987 7 307,28 2 135 176,80 94,9 1988 5,8 330,74 1 906 180,92 94 1989 4,7 360,62 1 682 195,06 92,5 1990 4,6 402,07 1 844 223,87 92,3 1991 7,5 445,32 3 353 239,94 95,4 1992 13,7 478,16 6 562 429,14 95,1 1993 20,6 475,81 9 788 468,53 96,9 1994 21,1 458,37 9 659 194,07 100,05) 1995 20,7 461,29 9 559 507,49 97,0 1) Statsbidrag till försäkringsersättning i procent av summa utbetalt belopp. 2) Ersättningen vid preliminär skatt 3) I statsbidraget ingår även förvaltningsbidrag för tiden --06-30 4) är statsbidragsprocenten formellt . Om finansie- ringsavgiften, som är a-kassornas bidrag till utbetald ersättning, drages av sänks procenten till angivet värde. 5) betalade a-kassorna ingen finansieringsavgift. (Källa: Arbetslöshetskassornas verksamhet och det kontanta arbetslöshetsstödet 1995, broschyr utgiven av ). Av denna tablå framgår bl.a. att arbetslöshetskassornas verksamhet ända bedrivits med statsbidrag som de flesta verksamhetsåren överstigit av det totala belopp som kassorna betalat ut i arbetslöshetsersättning. Det utmärkande draget för kassornas verksamhet är i stället myndighetsutövning, dvs. administration av allmänna medel enligt regler som i allt väsentligt fastställts av statsmakterna. I det remitterade förslaget förekommer ingenting som skulle kunna föranleda intrycket av att arbetslöshetskassornas verksamhet är avsedd att förändras i riktning mot mer traditionell försäkringsrörelse. Tvärtom blir uppfattningen att statsmakternas engagemang i denna form av försäkringsverksamhet blir ännu djupare. Inte heller synes någon avgörande förändring i här avsett hänseende på kunna skönjas. Man måste då fråga sig om inte lagstiftaren i ett sådant läge, när nu en helt ny lag övervägs, i stället för att bygga vidare på traditionen med i princip enskilda rättssubjekt - arbetslöshetskassorna är konstruerade som ett slags ekonomiska föreningar, dock utan att i egentlig mening uppfylla de lagligen uppställda kriterierna på sådana - bort inrätta offentliga myndigheter att handha försäkringen. En förebild hade stått att få i organisationen av den allmänna försäkringen. Man hade därmed kunnat vinna ökad klarhet beträffande arten av verksamhet samt inte minst utan vidare få till stånd en traditionell insyn i denna verksamhet, en insyn av samma slag som finns i annan offentlig verksamhet. Det är emellertid inte Lagrådets uppgift att utöva något inflytande på valet av organisationsform för handhavandet av arbetslöshetsförsäkringen. Detta val är uteslutande av politisk natur. Orsaken till att Lagrådet över huvud tar upp detta spörsmål är att få en bakgrund till påpekandet att även i fort- sättningen arbetslöshetskassornas verksamhet måste betraktas främst som myndighetsutövning, med de konsekvenser för lagstiftningen på detta område som det för med sig och till vilka, åtminstone några av dem, Lagrådet återkommer i det följande. Redan nu kan nämnas att en sådan konsekvens består i övervägande av frågan vilka regler som är nödvändiga för att den standard som förvaltningslagen (1986:223) sätter för offentlig förvaltning skall uppnås för kassornas myndighetsutövning. Vägen att endast lämna en hänvisning till förvaltningslagens föreskrifter har av olika skäl nämligen inte beträtts. I stället har många föreskrifter förts över från förvaltningslagen med i sak oförändrat innehåll, under det att andra förvaltningsregler, avvikande från förvaltningslagens men av tradition typiska för kassornas verksamhet, tagits in i lagförslaget. Det remitterade förslaget utgör i materiellt hänseende till huvudsakliga delar ett överförande av redan existerande bestämmelser för arbetslöshetskassorna. Det förtjänar kanske att påpekas att dessa bestämmelser vid sin ursprungliga tillkomst 1973 inte blev föremål för lagrådsgranskning. Så har emellertid varit fallet med vissa ändringar som företogs . Dessa ändringar syftade främst till en anpassning till de nya reglerna om ekonomiska föreningar. Med hänsyn härtill har Lagrådet ansett det nödvändigt att granska lagförslaget i sin helhet som om bestämmelserna varit helt nya, detta med hänsyn till konsekvenskravet vid ny lagstiftning. Denna granskning har givit vid handen att det remitterade förslaget är behäftat med vissa svagheter främst i systematiskt och redaktionellt hänseende. Vissa smärre erinringar måste också göras beträffande en och annan materiell regel. I 20 § i det remitterade förslaget föreslås att det som blivit infört i register över arbetslöshetskassor skall anses ha kommit till tredje mans kännedom, om det inte av omständigheterna framgår att tredje man varken kände till eller borde ha känt till det som registrerats. Bestämmelsen, som tillkom i samband med ändringar, har 15 kap. 3 § lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar, 19 § handelsregisterlagen (1974:157) och 18 kap. 3 § aktiebolagslagen (1975:1385), i dess lydelse , som förebild. En väsentlig skillnad är emellertid att den rättsverkan, som enligt förslagets 20 § knutits till själva införandet i registret, enligt de bestämmelser som utgör dess förebild knutits också till förutsättningen att det som registrerats blivit kungjort i Post- och . Det sistnämnda innebär, att ett förhållande som registrerats, men inte blivit kungjort, inte kan åberopas mot annan än den som kan visas ändå ha känt till förhållandet. Det undantag som görs för fall, där det framgår att tredje man varit i god tro, har i lagen om ekonomiska föreningar, handelsregisterlagen och aktiebolagslagen en starkt begränsad räckvidd och syftar på situationer där det på grund av faktiska förhållanden, t.ex. avbruten postgång, varit omöjligt för tredje man att få del av kungörelsen (se t.ex. rättsfallet NJA 1995 s. 654 med hänvisningar). Undantaget i 20 § måste däremot tilläggas en annan och betydligt vidsträcktare innebörd. Enligt Lagrådets mening kan bestämmelsen på grund härav ifrågasättas av två skäl. Det första är därför att rättsverkan knutits enbart till den omständigheten att en uppgift förts in i registret, något som både är tvivelaktigt i sak och avviker från motsvarande reglering i andra lagar. Det andra är därför att undantaget - trots identisk konstruktion - har en annan innebörd än undantaget i motsvarande regler i de andra lagarna. Eftersom behovet av en bestämmelse, vars egentliga funktion är att underlätta affärstransaktioner i näringslivet, i förevarande sammanhang torde vara mindre framträdande än de problem av olika slag som den kan skapa, bör bestämmelsen enligt Lagrådets mening utgå. Granskningen har föranlett Lagrådet att göra en rätt omfattande omarbetning av förslaget. Ett inslag att kanske lägga märke till i denna omarbetning är att de allra flesta av de föreslagna reglerna om den kompletterande kassan brutits ut och placerats tillsammans under rubriken . Denna omdisposition har föranlett åtskilliga konsekvensändringar av redaktionell natur, vilket inte alltid omnämns i det följande. Lagrådets omarbetning presenteras i Bilaga 1 till detta yttrande. I Bilaga 2 till detta yttrande lämnas en nyckel till dispositionen som utvisar hur de olika paragraferna i det remitterade förslaget återfinns i det omarbetade förslaget. Det följande upptar en specialmotivering till det av Lagrådet omarbetade förslaget. Rubriken före 1 § (samt rubriken före 7 § i det remitterade förslaget) Med hänsyn till vad Lagrådet tagit upp i det omarbetade förslaget finns anledning att som rubrik före 1 § sätta "Inledande bestämmelser". Vidare synes rubriken före 7 § i det remitterade förslaget helt kunna avvaras. 1 § Motsvarar i princip 1 § och 3 § första stycket i det remitterade förslaget. I det remitterade förslaget saknas emellertid en närmare presentation av den juridiska karaktären av det rättssubjekt som avses skola handha arbetslöshetsförsäkringen. Av 7 § i det remitterade förslaget framgår att en förening måste ha minst 10 000 medlemmar och i enlighet med lagen ha antagit stadgar samt utsett styrelse, om den vill verka som arbetslöshetskassa enligt lagen. En sådan beskrivning är emellertid inte tillräcklig. Avsikten synes vara att endast föreningar av det slag som beskrivs i lagen skall kunna handha den typ av arbetslöshetsförsäkring som statsmakterna avses skola stå bakom enligt förslaget till den nya lag om arbetslöshetsförsäkring som är tänkt att företas till riksdagsbehandling med det remitterade förslaget. Detta bör komma till tydligt uttryck redan i 1 §. Av 14 § första stycket i det remitterade förslaget framgår att registrering kan vägras om en arbetslöshetskassas verksamhetsområde helt eller till övervägande del sammanfaller med en redan verksam arbetslöshetskassas verksamhetsområde. Det bör framhållas att med uttrycket "verksamhetsområde" i detta sammanhang inte skall förstås ett geografiskt definierat område utan en verksamhet som genom tradition eller på grund av arbetsmarknadsförhållanden kan hänföras till viss eller vissa sammanhållna yrkeskategorier eller branscher. Lagrådet vill påpeka att en på sådant sätt bestämd begränsning i den verksamhet som en arbetslöshetskassa har rätt att bedriva kan leda till svårigheter när det gäller att utröna vad som skall anses utgöra ett intrång "till övervägande del" på annan kassas verksamhetsområde. Lagrådet har emellertid inhämtat att principen med på detta sätt bestämda verksamhetsområden redan har vuxit sig fast i praxis och att några allvarligare svårigheter i rättstillämpningen inte försports. I varje fall bör denna princip, som är av grundläggande betydelse för kassornas verksamhet, konstitutivt fastslås i lagen och inte bara komma till uttryck som ett registreringshinder. Föreskriften synes ha sin givna plats i 1 § som ett andra stycke. Övriga ändringar i förhållande till texten i det remitterade förslaget är av redaktionell natur. 2 § Motsvarar 3 § andra stycket respektive 2 § i det remitterade förslaget med vissa smärre redaktionella jämkningar. Så t.ex. har uttrycket "och andra belopp" i det remitterade förslaget ansetts kunna utgå som onödigt. 3 § Motsvarar i sak närmast 7 § i det remitterade förslaget. Lagrådet föreslår att förening som vill verka som arbetslöshetskassa också uttryckligen anger detta ändamål i sin registreringsansökan. En sådan regel finns f.ö. i 38 § i gällande lag om arbetslöshetsförsäkring. Ett stadgande härom kan lämpligen få sin plats i denna paragraf. 4 § Motsvarar 10 § i det remitterade förslaget. Det däri (i andra stycket) förekommande uttrycket "verksamma" bör bytas ut mot "bestående" för att förbättra skyddet i det fall att en annan kassa fortfarande finns registrerad men kanske inte längre bedriver någon verksamhet. 5 § Motsvarar 11 § i det remitterade förslaget. Något skäl att särskilt föreskriva att stadgarna skall avfattas enligt normalstadgar som fastställs av synes inte föreligga, eftersom det tydligen ändå är styrelsen som enligt paragrafens tredje stycke i sista hand har att medge avvikelser från lagens bestämmelser. kan självfallet även i avsaknad av särskild lagbestämmelse i egenskap av tillsynsmyndighet rekommendera normalstadgebestämmelser. Under punkt 5 i det remitterade förslagets andra stycke föreskrivs att stadgarna skall ange villkor som skall gälla för inträde i och för uteslutning ur kassa. Lagrådet har erfarit att stadgarna inte bör tillåtas innehålla andra villkor i dessa hänseenden än vad som framgår av lagen (se 41-46 §§ i det remitterade förslaget). Under sådana förhållanden förefaller det onödigt och kanske till och med missvisande att föreskriva skyldighet att ta in sådana villkor i stadgarna. Lagrådet föreslår därför att denna punkt utgår. 6 § Motsvarar helt 12 § i det remitterade förslaget. Rubriken före 7 § Motsvarar med en redaktionell ändring rubriken före 13 § i det remitterade förslaget. 7 § Motsvarar med en redaktionell ändring 13 § första och tredje styckena i det remitterade förslaget. 8 § Motsvarar i sak 14 § första stycket i det remitterade förslaget. Lagrådet har redan under 1 § ovan i korthet behandlat den materiella innebörden av föreskriften. En praktisk tillämpning av föreskriften gäller registreringsfrågan kan kanske underlättas om orden "till övervägande del" byts ut mot "i väsentligt hänseende". 9 § Motsvarar helt 15 § samt 16 § första stycket (vilket tagits in som punkt 4) i det remitterade förslaget. 10 § Motsvarar efter smärre redaktionella ändringar 16 § andra stycket i det remitterade förslaget. 11 § Motsvarar efter vissa redaktionella ändringar 17 § i det remitterade förslaget. 12 § Motsvarar i sak 18 § i det remitterade förslaget. Det remitterade förslaget är utformat som en skyldighet för att i de närmare angivna fallen utfärda förelägganden. Det kan anmärkas att styrelsen i egenskap av tillsynsmyndighet kan tillämpa ett mjukare förfaringssätt och inleda en dialog med en felande kassa innan föreläggande utfärdas. Detta bör komma till synes i lagtexten genom att paragrafen utformas som en behörighetsföreskrift. 13 § Motsvarar i sak helt 19 § i det remitterade förslaget. 14 § Motsvarar i sak 21 § i det remitterade förslaget. Vissa redaktionella ändringar i förtydligande syfte har gjorts. t.ex. har genom orden "en åtgärd på en förenings vägnar" skett en tydligare avgränsning av det solidariska ansvaret. Den av Lagrådet föreslagna lydelsen ansluter f.ö. närmare till lydelsen i den motsvarande föreskriften i 46 § gällande lag om arbetslöshetsförsäkring. 15 § Motsvarar i sak 22 § i det remitterade förslaget. Föreskriften om samråd med arbetslöshetskassan vid utseende av styrelseledamot och suppleant synes inte behövlig. Ett sådant samråd kan givetvis ändå ske. 16 § Motsvarar helt 23 § i det remitterade förslaget. 17 § Motsvarar i sak 24 § i det remitterade förslaget. Eftersom det inte direkt följer av lagen (1986:436) om näringsförbud att den som har näringsförbud enligt den lagen inte får vara styrelsemedlem i arbetslöshetskassan bör en materiell regel av denna innebörd tas in i denna paragraf. Vidare synes det Lagrådet att, med bortseende från reglerna för den kompletterande kassan, som enligt vad Lag- rådet framhållit i det föregående samlats i hop till särskilda föreskrifter om denna kassa, onödigt att föreskriva att medlemmarna i en kassa inte får vara styrelseledamöter eller ombud vid föreningsstämma i en annan arbetslöshetskassa, eftersom sådana måste vara medlemmar i en kassa och det enligt 34 § första stycket (41 § första stycket i det remitterade förslaget) inte går att vara medlem i mer än en kassa. Beträffande kassaföreståndaren har reglerna tagits upp i 21 §. 18 § Motsvarar med en smärre redaktionell ändring 25 § i det remitterade förslaget. 19 § Motsvarar i sak 26 § i det remitterade förslaget. Vissa redaktionella ändringar har skett i syfte att förtydliga föreskrifterna. 20 § Motsvarar med en smärre redaktionell ändring 27 § i det remitterade förslaget. 21 § Motsvarar i sak 28 § samt 24 § tredje stycket andra meningen i det remitterade förslaget. En fördel synes vara att samtliga regler rörande kassaföreståndarskapet samlats i denna paragraf. 22 § Motsvarar i sak 29 § i det remitterade förslaget. En del redaktionella ändringar har skett. Den av Lagrådet föreslagna texten ansluter närmare till motsvarande föreskrifter i 68 § gällande lag om arbetslöshetsförsäkring. 23 § Motsvarar helt 30 § i det remitterade förslaget. 24 § Motsvarar helt 31 § i det remitterade förslaget. Lagrådet kan emellertid inte underlåta att påpeka att föreskrifterna i andra stycket är mycket vagt formulerade. Sålunda är innebörden av regeln att medelsförvaltningen skall skötas "på ett betryggande sätt" egentligen helt innehållslös. Den säger ingenting närmare om rätten till placering av likvida medel. Man kan t.ex. fråga sig om placering i börsnoterade aktier kan godtas som "ett betryggande sätt" att sköta medelsförvaltning. Med tanke på den utomordentlig snabba förvandlingen och utvecklingen av våra dagars kapitalmarknad borde kanske lagstiftaren ägna större uppmärksamhet åt detta spörsmål. För normal försäkringsrörelse är medelsförvaltningen en central fråga. Häremot kunde kanske invändas att huvuddelen av kassans medel består av statsbidrag och att reglerna för handhavandet av dessa medel finns på annat håll än i den nu föreslagna lagen. Vidare kunde framhållas att kassorna står under tillsyn av som kan övervaka medelsförvaltningen. Det förefaller emellertid enligt Lagrådets mening inte riktigt och möjligen inte heller helt förenligt med föreskrifterna i 8 kap. 2 § regeringsformen att utan närmare av beslutade grunder överlåta åt en statlig myndighet att lägga sig i ett privatsubjekts medelsförvaltning. 25 § Motsvarar efter en smärre redaktionell ändring 32 § i det remitterade förslaget. 26 § Motsvarar efter en smärre redaktionell ändring 33 § i det remitterade förslaget. 27 § Motsvarar helt 34 § i det remitterade förslaget. 28 § Motsvarar helt 35 § i det remitterade förslaget. 29 § Motsvarar helt 36 § i det remitterade förslaget 30 § samt underrubriken närmast före paragrafen Motsvarar i sak underrubriken före 37 § och 37 § i det remitterade förslaget. Vissa redaktionella ändringar har gjorts i såväl underrubriken som texten. 31 § Motsvarar i sak 38 § i det remitterade förslaget. De ändringar som gjorts är av redaktionell art och är bl.a. föranledda av den omdisposition beträffande reglerna för den kompletterande kassan som Lagrådet berört i det föregående. 32 § Motsvarar helt 39 § i det remitterade förslaget. Det finns f.ö. en förebild i bl.a. 6 kap. 13 § andra stycket lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar. Lagrådet kan emellertid inte underlåta att påpeka att föreskriften är oklar i sin utformning. Oklarheten vidlåder bestämningen "föreskrift --- som inte gäller därför att den står i strid med" osv. Enligt 62 § (71 § i det remitterade förslaget) kan bl.a. styrelsen och kassaföreståndaren föra talan mot lagstridiga föreningsstämmobeslut. Sådan talan går dock enligt nämnda föreskrifter förlorad om talan inte väckts för beslutet (att inte alltid måste iakttas framgår av 65 § andra stycket - 74 § i det remitterade förslaget - men detta stadgande saknar betydelse för det här förda resonemanget). Det särskilda rättsmedel mot olagliga föreningsstämmobeslut som finns i klandertalan medför att lagstiftaren tänker sig att även olagliga beslut kan bli gällande, nämligen om reglerna för klandertalan försummas. Men fastställande av att ett beslut är ogiltigt till följd av olaglighet tillkommer domstol (tingsrätt i första hand). Att då i den här avhandlade paragrafen skriva att ställföreträdare inte får följa en föreskrift som inte gäller därför att den på visst sätt är olaglig kan föranleda tolkningen att ogiltigheten måste vara konstaterad av domstol. En sådan snäv tolkning torde emellertid inte vara avsedd. Fastmer torde avsikten vara att ställföreträdaren själv kan konstatera ogiltighet, och detta t.o.m. efter det att möjligheter till klandertalan inte längre föreligger. Därför borde egentligen orden "inte gäller därför att den" få utgå. Resultatet skulle emellertid bli bristande överensstämmelse med förebilden i lagen om ekonomiska föreningar, vilket kanske även det vore olyckligt. 33 § Motsvarar efter smärre redaktionella ändringar 40 § i det remitterade förslaget. Huvudrubriken före 34 § Huvudrubriken motsvarar huvudrubriken före 41 § i det remitterade förslaget. Den har ändrats redaktionellt på grund av vad tidigare anförts beträffande omdispositionen av bestämmelserna om den kompletterande kassan. 34 § Motsvarar i sak 41 § i det remitterade förslaget. Utöver en redaktionell ändring i första stycket har den ändringen gjorts i andra stycket att uttrycket "söker arbete" ersatts med uttrycket "utbildat sig för arbete i yrkeskategori eller bransch", vilket vid föredragningen visat sig bättre svara mot förslagets intentioner. 35 § Motsvarar helt 42 § i det remitterade förslaget. 36 § Motsvarar helt 43 § i det remitterade förslaget. 37 § Motsvarar i sak 44 § i det remitterade förslaget. I nämnda förslag är första stycket utformat som en fakultativ regel, dvs. arbetslöshetskassan "får" under de föreskrivna villkoren utesluta medlem. Det har vid föredragningen upplysts att reglerna inte är fakultativa i den meningen att andra uteslutningsregler får beslutas av kassan t.ex. i stadgarna. Därmed blir fråga om en myndighetsutövning som i princip bör ske utan diskretionär rätt för kassan att behålla medlem som inte längre uppfyller förutsättningarna för medlemsskap enligt paragrafen.