prop · GK039 · 1997-01-01 00:00:00 — Anledningen till att bistånd bör ges är framför allt att den make som beviljas biståndet skall kunna komma till sin rätt beträffande egendom som denne inte disponerar. Det är därför rimligt att, för det fall denne make tillskiftas egendom av visst värde, han eller hon själv får stå för hela kostnaden. Biståndet bör därför utformas så att det fungerar som en slags garanti till bodelningsförrättaren att denne får ersättning för sitt arbete om förhållandena i boet skulle vara sådana att den make som beviljats bistånd inte erhåller egendom av något värde. Bodelningsförrättaren behöver därmed inte kräva förskott av sin klient. Eftersom kostnaden inte kan bli högre än delar regeringen utredningens uppfattning att gränsen för när den make som beviljats biståndet själv bör kunna stå för kostnaden lämpligen kan läggas vid . Det innebär att garantin inte skall betalas ut om den make som beviljats biståndet erhåller egendom som, efter avdrag för skulder, uppgår till eller mer. I sådant fall skall de vanliga reglerna i 17 kap. 7 § gälla, det vill säga att makarna får betala hälften vardera och att de i förhållande till bodelningsförrättaren är solidariskt ansvariga för ersättningen. Detsamma bör gälla ersättning för arbete utöver de som betalas genom biståndet. Som Lagrådet konstaterar skall eventuell enskild egendom inte beaktas. Å andra sidan blir det sällan fråga om att bevilja ersättningsgaranti till den som har enskild egendom eftersom denne då kan förfoga över egendomen och biståndet inte skall ges till den som själv har medel att betala vad som motsvarar garantin. Enligt Lagrådet synes regleringen skapa vissa problem. Lagrådet pekar på att den egendom som en make tillskiftas visserligen kan ha ett värde som överstiger och att garantin därmed inte betalas ut trots att egendomen kan tänkas vara undantagen från utmätning. Vad som i synnerhet kan vara ett praktiskt fall är att den enda egendom av värde som tilldelats maken utgörs av en bostadsrätt, som enligt 5 kap. 1 § 6 utsökningsbalken är undantagen från utmätning under i lagrummet angivna förutsättningar (jfr NJA 1989 s. 409 I - IV). Den egendom som tilldelats maken utgör då ingen säkerhet för bodelnings- förrättaren, utan denne kan fortfarande ha behov av garantin. Lagrådet menar att de angivna komplikationerna kan undvikas, om regleringen i stället får den innebörden att bodelningsförrättaren alltid kan erhålla ersättningen av staten men att staten kan återkräva den av maken, om han eller hon tilldelas egendom till ett värde av eller mer. Enligt regeringens mening torde Lagrådets förslag medföra väsentligt mer administration från inblandade myndigheter med åtföljande kostnader. En prövning av ersättningen till bodelningsförrättaren skulle alltid behöva göras liksom en prövning av om återbetalningsskyldighet skall fastställas. Dessutom torde vissa bestämmelser om den andre makens betalningsskyldighet behövas så att den make som beviljats garantin inte genom sin återbetalningsskyldighet skulle få betala mer än den andre maken. Ett konstruktion med en sådan betalningsskyldighet för den andre maken får vissa likheter med de kritiserade bestämmelserna om återbetalningsskyldighet vid äktenskapsskillnad efter gemensam ansökan. I detta ärende föreslår vi att dessa bestämmelser skall avskaffas eftersom de med rätta upplevs som både krångliga och i många fall orättvisa (se avsnitt 15.2). Att införa en motsvarande konstruktion vid det nu behandlade biståndet är inte önskvärt. Regeringen delar Lagrådets uppfattning att garantin får ett något mindre värde om den egendom som maken tillskiftas skulle vara utmätningsfri och denne make inte frivilligt betalar arvodet. Även om några bodelningsförrättare även i fortsättningen kommer att kräva förskott torde, enligt regeringens uppfattning, den nu föreslagna möjligheten till ersättningsgaranti medföra att de flesta bodelningsförrättare inte kräver något förskott. Därmed har den som vill få till stånd en bodelning alltid möjlighet att få en bodelningsförrättare att åta sig uppdraget. Det skall också erinras om att det är nettovärdet av egendomen som skall överstiga . Enligt Lagrådet är en annan komplikation att resultatet av bodelningen med den föreslagna regleringen inte sällan kan få ekonomisk betydelse för bodelningsförrättaren. Tilldelas den make som utverkat beslutet om ersättningsgaranti egendom som till sitt värde understiger är bodelningsförrättaren tillförsäkrad ersättning av staten, medan han i det fallet att egendomen har högre värde endast får en fordran mot makarna, som kan vara osäker och för vilken han själv får svara för betalningsfastställelse och indrivning. Med hänsyn till att bodelningsförrättaren har en rättskipningsuppgift är detta förhållande enligt Lagrådet inte helt tillfredsställande. Regeringen instämmer i att det beskrivna förhållandet inte är helt tillfredsställande. Enligt vår mening är de angivna nackdelarna dock inte så allvarliga att de bör medföra att staten alltid skall betala bodelnings- förrättarens ersättning. Regeringen vidhåller därför sitt förslag om att biståndet bör utformas som en garanti. I den skiss som utredningen gjort föreslås att biståndet endast skall ge till äkta makar och registrerade partner. Utredningen menar att samboende inte har samma behov av bistånd eftersom det endast är gemensamt förvärvat bohag och gemensamt förvärvad bostad som kan bli föremål för bodelning. Bodelning mellan makar berör däremot mer komplicerade förhållanden som giftorättsproblematiken, andelsberäkning och lottläggning. Dessutom menar utredningen att det bör finnas någon substans i boet för att bistånd skall utgå även om den totala behållningen kan vara negativ. anser att utredningens skiss har ett alltför begränsat tillämpningsområde. Enligt regeringens mening är det väsentligt att bistånd bara ges i de fall där det framstår som särskilt viktigt. Mot bakgrund av det statsfinansiella läget och de begränsningar av rättshjälpen som i övrigt föreslås på det familjerättsliga området är det rimligt att hjälpen i första hand riktas in på de fall som utredningen beskrivit. Även en sambo kan dock, på samma sätt som en make, ha behov av bistånd när det föreligger särskilt komplicerade förhållanden vid bodelningen och bör därför kunna få bistånd i sådana situationer. De nya bestämmelserna bör tas in i 17 kap. som en ny 7 a §. Kostnaden för en reform som beskrivits är svårberäknad. Den är naturligtvis beroende av hur ofta bistånd söks och i vilka fall det sedan behövs utnyttjas. Utredningens uppskattning att en reform skulle kunna kosta synes vara tilltaget något i överkant, särskilt med beaktande av att biståndet endast utgör en form av garanti för bodelningsförrättarens arvode och att en make som tillskiftas egendom ofta själv kommer att få betala arvodet. Enligt vår uppskattning kan kostnaderna beräknas till . Om reformen genomförs är det nödvändigt med en uppföljning av resultatet för att kunna kontrollera de faktiska kostnaderna. Regeringen har därför för avsikt att göra en sådan uppföljning när lagen varit i kraft . -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Rättshjälp i angelägenhet som rör underhåll| | till barn skall ges endast när det finns särskilda skäl. Sådana | | skäl kan t.ex. vara att det underhållsstöd som lämnas av staten | | inte är tillräckligt, att utländsk rätt skall tillämpas eller att| | ärendet i övrigt rör internationella förhållanden. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: finns inga krav utöver de allmänna för att rättshjälp skall kunna beviljas i en angelägenhet som rör underhållsbidrag till barn. Utredningen föreslår att det skall krävas särskilda skäl för rättshjälp i dessa angelägenheter. Detta motiveras av utredningen med att de allmänna försäkringskassorna, enligt ett förslag från Underhållsbidrags- och bidragsförskottsutredningen -93, skulle vara skyldiga att ge rådgivning om underhållsbidrag (se SOU 1995:26). Betänkandets förslag har inte lett till lagstiftning. I stället har regeringen till överlämnat en proposition (prop.1995/96:208) som bygger på en i utarbetad promemoria (Ds 1996:2). I propositionen föreslås en ny form av samhällsstöd, kallat underhållsstöd som skall ersätta det nuvarande bidragsförskottet. beräknas ta ställning till förslaget . Enligt förslaget kan underhållsstöd lämnas med till barn vars föräldrar inte bor tillsammans. Nivån på underhållsstödet är bestämd så att barnet av det allmänna tillförsäkras medel till sin försörjning med ett belopp som motsvarar halva den normala kostnad som föräldrarna har för barnet. Egna inkomster hos barnet över en viss nivå föreslås reducera underhållsstödet. Underhållsstöd skall enligt förslaget kunna utgå både när barnet bor hos endast en av föräldrarna och när barnet bor växelvis hos båda föräldrarna. I det senare fallet skall underhållsstöd lämnas som ett utfyllnadsbidrag, dvs. ett belopp som bestäms med hänsyn till att båda föräldrarna bidrar till barnets försörjning genom att ha barnet hos sig. Den förälder som barnet inte bor tillsammans med skall vara skyldig att återbetala hela eller en viss del av underhållsstödet till staten. Det belopp som skall återbetalas till staten bestäms med hänsyn till den återbetalningsskyldiga förälderns inkomst och försörjningsbörda. Åter- betalningsbeloppet beräknas som en viss procent av den återbetalningsskyldiga förälderns inkomst. Vidare föreslås en bestämmelse i som innebär att en förälder som är återbetalningsskyldig enligt de föreslagna reglerna om underhållsstöd skall anses ha fullgjort sin underhållsskyldighet intill det belopp som lämnas i underhållsstöd till barnet. Enligt förslaget upphävs dessutom regler om socialnämnders skyldighet att se till att barn vars föräldrar är ogifta tillförsäkras underhåll samt reglerna om socialnämndernas rätt att föra talan om underhåll i sådana fall. Den nya lagstiftningen om underhållsstöd föreslås träda i kraft och tillämpas första gången i fråga om underhållsstöd som avser tiden efter . Om det nu redovisade förslaget genomförs innebär det att i stort sett alla barn som är bosatta i och vars föräldrar inte bor tillsammans kommer att kunna få underhållsstöd. Underhållsstöd skall enligt förslaget lämnas av . Beslut om underhållsstöd och återbetalningsskyldighet överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Såväl som domstolen har en omfattande utredningsskyldighet. Som redovisats i avsnitt 7.3 saknas som regel behov av biträde i angelägenheter som skall behandlas vid förvaltningsmyndighet eller förvaltningsdomstol. Angelägenheter som rör underhållsstöd avviker i detta hänseende inte från andra angelägenheter som skall behandlas vid dessa domstolar och myndigheter. Det finns därför inte anledning att ge rättshjälp i angelägenhet rörande underhållsstöd. Angelägenheter som rör underhållsbidrag kan även behandlas i annan ordning än den nu beskrivna. Detta kan bero på att barnet har behov av större underhållsbidrag än som ges genom underhållsstödet eller på att barnet inte är berättigat till underhållsstöd. Det kan naturligtvis också vara så att föräldrarna själva vill komma överens om underhållsbidrag. I sådant fall torde biträdesbehovet kunna täckas genom en eller två timmars rådgivning, se avsnitt 6. I andra, mer komplicerade fall kan det däremot finnas behov av biträde och därmed också rättshjälp. Eftersom den som har rätt till underhållsstöd kan få sådant stöd utan biträdeshjälp bör rättshjälp endast komma i fråga om barnet har behov av underhållsbidrag som överstiger underhållsstödet. Även den som inte är berättigad till underhållsstöd bör kunna få rättshjälp i mer komplicerade fall. Så kan vara fallet om det är fråga om att tillämpa utländsk rätt eller när ärendet i övrigt har internationell anknytning. Mot denna bakgrund föreslår regeringen den ändringen att det skall krävas särskilda skäl för rättshjälp i en angelägenhet som rör underhåll. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Rättshjälp i angelägenheter som rör | | äktenskapsskillnad skall ges endast när det finns särskilda skäl.| | Sådana skäl kan vara att förhållandena är mer komplicerade än | | normalt och att saken därför inte kan lösas med en mindre | | omfattande biträdesinsats än vad som motsvaras av taxan | | vid äktenskapsskillnad efter gemensam ansökan, eller ca tre | | timmar utöver rådgivning. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker utredningens förslag eller lämnar det utan erinran. , , , och Föreningen jurister vid allmänna advokatbyråer avstyrker utredningens förslag. Skälen för regeringen förslag: Rättshjälp i angelägenheter som rör äktenskapsskillnad ges oavsett om det föreligger några särskilda omständigheter eller inte. Även när makarna är ense och gemensamt ansöker om äktenskapsskillnad kan rättshjälp ges. I sådana fall ersätts biträdet enligt en särskild taxa som gäller för mål angående äktenskapsskillnad efter gemensam ansökan. Taxan motsvarar knappt tre timmars arbete i direktdömda mål och i mål med betänketid. Om ett mål krävt avsevärt mer arbete än normalt kan taxan frångås. Enligt 31 b § rättshjälpslagen gäller särskilda återbetalningsregler när rätten dömer till äktenskapsskillnad efter gemensam ansökan. Om endast den ene maken har rättshjälp är den andre skyldig att betala hälften av rättshjälpskostnaderna till staten. Den andre maken är dock inte skyldig att betala mer än vad som motsvarar den grundavgift som skulle ha gällt för honom om han haft allmän rättshjälp. Ersättningsskyldighet föreligger inte om den make som inte har haft rättshjälp haft kostnader för eget ombud eller om det annars är oskäligt med hänsyn till omständigheterna. Om summan av vad en make skall betala enligt denna bestämmelse och den rättssökandes rättshjälpsavgift överstiger kostnaderna för rättshjälpen skall staten återbetala den överskjutande delen till den rättssökande. Statens kostnader för rättshjälp i angelägenheter rörande äktenskapsskillnad utgör av de totala kostnaderna för den allmänna rättshjälpen. Kostnaden för angelägenheter som endast rör äktenskapsskillnad efter gemensam ansökan utgör av de totala kostnaderna. Rättshjälpskostnaderna i samband med äktenskapsskillnad efter gemensam ansökan utgör således en stor del av statens totala rättshjälpskostnader. Även makarna får genom avgiftssystemet och bestämmelserna om återbetalning betala en inte oväsentlig del. Dessutom orsakar bestämmelsen i 31 b § rättshjälpslagen mycket extra arbete såväl för domstolarna som för . Den sistnämnda frågan behandlas i avsnitt 15.2. Taxan för mål om äktenskapsskillnad efter gemensam ansökan konstruerades efter omfattande undersökningar . Utgångsmaterialet var den ersättning som biträdena faktiskt tillerkänts i mål av denna kategori. Ur materialet uteslöts mål där biträdesersättningen var osedvanligt hög. Taxan baserades sedan på medelarvodet, vilket motsvarade 2,9 respektive . gör i betänkandet en utvärdering av taxan. Efter avvägning av olika förändringar som skett sedan taxan skapades kommer utredningen fram till att tidsåtgången i dessa ärenden inte förändrats på något avgörande sätt. Den biträdeshjälp som ges i dessa angelägenheter motsvarar alltså även i medeltal ca 3 respektive . Om behovet av råd och hjälp vid en äktenskapsskillnad kan tillgodoses på annat sätt minskar naturligtvis behovet av rättshjälp. Detta skulle kunna medföra besparingar både för staten och för den enskilde. Utredningen föreslår att rätten till rättshjälp vid äktenskapsskillnad skall begränsas och endast ges om det finns särskilda skäl för rättshjälp. En majoritet av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Flera instanser är dock kritiska. menar att det är angeläget att inblandade parter på ett tidigt stadium får tillgång till kvalificerat juridiskt bistånd så att de får ett rättsligt underlag för de bedömningar som ska göras. påpekar att de frågor som aktualiseras är bodelning, vårdnad, umgänge, underhåll till barn och make, boenderätt och skatterättsliga frågor samt att det är angeläget att nå en helhetslösning. Eftersom vissa frågor är beroende av hur man löser andra är det enligt uteslutet att arbetet kan slutföras inom ramen för två timmars rådgivning. Föreningen jurister vid allmänna advokatbyråer menar att biträdesinsatserna inom ramen för taxan är av konfliktlösande art och att förslaget kommer att medverka till att det blir fler tvister och därmed större kostnader. Genom bestämmelserna om det nya underhållsstödet som redovisats i avsnitt 10.2 kommer behovet av juridisk hjälp vid beräkning av underhållsbidrag att minska. Möjligheterna till samarbetssamtal genom kommunens försorg medför att många föräldrar kan lösa vårdnads- och umgängesfrågor utan juridisk hjälp. övervägs också vissa ändringar i bestämmelserna om kommunernas medverkan vid vårdnadskonflikter. föreslår i betänkandet Vårdnad, boende, umgänge (SOU 1995:79) att kommunerna skall vara skyldiga att hjälpa föräldrar att träffa överenskommelser om vårdnad och umgänge. Vidare föreslås att socialnämnden skall kunna godkänna ett sådant avtal och att det efter ett godkännande skall gälla på samma sätt som ett lagakraftvunnet domstolsavgörande. Regeringen har ännu inte tagit ställning till förslagen men remissinstanserna har varit positiva. Om bestämmelserna ändras på det sätt som föreslår kommer detta att underlätta för föräldrarna att enas utan att domstol behöver blandas in i vårdnadsfrågan. I avsnitt 10.1 föreslår vi ändrade regler som innebär att en ny form av rättsligt bistånd skall kunna lämnas i bodelningsärenden och i avsnitt 6 föreslår vi att rådgivningsinstitutet skall utvidgas till att omfatta två timmars juridisk rådgivning som kan delas upp på två tillfällen. De nu uppräknade faktorerna bör sammantaget medföra att behovet av rättshjälpsbiträde blir mindre i det stora antal mål om äktenskapsskillnad där någon egentlig tvist inte föreligger och där förhållandena inte är mera komplicerade. Behov av biträdeshjälp kan också minskas genom en förbättrad information. Utredningen föreslår att en klar och tydlig blankett för ansökan om äktenskapsskillnad samt skriftlig information tas fram. Regeringen instämmer i att detta skulle kunna underlätta för makarna att själva kunna göra vissa av de bedömningar som görs av biträdet. Regeringen har därför för avsikt att låta utarbeta blanketter och skriftlig information. Det återstående behovet av juridisk hjälp bör som regel kunna täckas genom rådgivning under en eller . Den avgift som makarna får betala för rådgivningen kommer att bli lägre, eller i vart fall inte större än vad de sammanlagt får betala genom bestämmelserna om rättshjälpsavgift och om återbetalning. Vår utgångspunkt är således att rättshjälp normalt inte skall beviljas i angelägenheter som gäller äktenskapsskillnad. Det gäller framför allt äktenskapsskillnader som inte är tvistiga. finns det naturligtvis många äktenskapsskillnader som är så komplicerade att de inte kan av inom ramen för två timmars rådgivning. Vissa äktenskapsskillnader kan också kräva omfattande biträdesinsatser även om de senare resulterar i en gemensam ansökan. En äktenskapsskillnad kan också vara komplicerad därför att den innehåller internationella inslag. Bland annat för sådana fall bör rättshjälp kunna beviljas. Regeringen delar således utredningens slutsats att rättshjälp normalt inte bör lämnas i mindre komplicerade mål och framförallt inte i dem som inte är tvistiga. Regeringen delar också utredningens uppfattning att det inte är lämpligt att inskränka möjligheten till rättshjälp endast i de mål där parterna gemensamt ansöker om äktenskapsskillnad, bland annat eftersom det inte alltid är klart i början av ett ärende att en gemensam ansökan kommer att ges in. Dessutom är det en fördel om makarna ger in sin ansökan tillsammans efter att ha enats om vårdnad, underhåll osv. Med hänsyn såväl till samhällsekonomiska aspekter i allmänhet som till rättshjälpskostnaderna är det positivt om antalet tvister hålls på en låg nivå. Om rättshjälp endast skulle ges när den ena maken ansöker om äktenskapsskillnad skulle det kunna missgynna dem som lyckas komma överens och gemensamt ansöker om äktenskapsskillnad. Enligt regeringens mening bör avgränsningen i stället göras så att det skall krävas särskilda skäl för att få rättshjälp i angelägenheter som gäller äktenskapsskillnad. Om förhållandena är sådana att saken inte kan lösas med en biträdesinsats som motsvaras av taxan vid äktenskapsskillnad efter gemensam ansökan bör rättshjälp ofta kunna beviljas. Om målet är tvistigt bör också som regel särskilda skäl anses föreligga. Om rättshjälpen begränsas i enlighet med vårt förslag minskar behovet av den särskilda bestämmelsen i 31 b § rättshjälpslagen om ersättningsskyldighet för den make som inte har rättshjälp. Denna bestämmelse som har vållat en del praktiska problem, behandlas i avsnitt 15. Det finns naturligtvis, som några av remissinstanserna påpekat, en risk för att en begränsning av möjligheterna till rättshjälp medför ett visst merarbete för domstolarna. Enligt regeringens bedömning medför en klar och tydlig information att detta arbete inte behöver bli av någon större omfattning. Även om domstolarna alltså bör lämna viss information bör det som regel vara tillräckligt med en begränsad insats. Om behovet är så stort att en mer omfattande informations- och rådgivningsinsats krävs, utöver en eller två timmars rådgivning, finns det som regel skäl att bevilja rättshjälp. 10.4 Beslut om rättshjälp i familjerättsliga angelägenheter -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Endast domstolar och | | skall kunna bevilja rättshjälp. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker utredningens förslag eller lämnar det utan erinran. anser, mot bakgrund av att tingsrätten anser att möjligheterna till rättshjälp i ärenden om äktenskapsskillnad inte bör inskränkas, att advokater och biträdande jurister på advokatbyrå även i fortsättningen skall kunna bevilja rättshjälp i sådana angelägenheter. Skälen för regeringens förslag: Enligt 16 § rättshjälpslagen får advokat och biträdande jurist på advokatbyrå bevilja rättshjälp i vissa rättsliga angelägenheter om den rättsliga angelägenheten inte är anhängig vid domstol. Dessa angelägenheter avser äktenskapsskillnad, underhållsbidrag, faderskap till barn, vårdnad och umgänge. Någon statistik på antalet beslut som meddelas av advokat eller biträdande jurist finns inte förutom de drygt 6 000 ärenden som redovisas som advokatbeviljade ärenden hos . Till detta kommer ärenden som avslutats i domstol efter att advokat eller biträdande jurist har beviljat rättshjälp. Rättshjälp i angelägenhet som rör äktenskapsskillnad eller underhåll till barn torde utgöra merparten av de beslut som fattas av advokat eller biträdande jurist. Om ett krav på särskilda skäl införs för att rättshjälp skall beviljas i angelägenheter som rör äktenskapsskillnad och underhåll bör rätten att besluta om rättshjälp inte ligga hos enskilda. Beslut att bevilja rättshjälp i dessa angelägenheter bör därför enligt regeringens mening fattas av domstol eller av . Även när det gäller beslutanderätten såvitt avser övriga familjerättsliga angelägenheter bör beslut fattas av dessa organ. Med de förslag som regeringen lämnar i övrigt i detta ärende kommer rättshjälpsbeslutet i flertalet fall kräva en prövning som inte kan överlåtas till enskilda biträden. Rättshjälp bör därför - som utredningen föreslår endast kunna beviljas av domstol eller . 11 Förmåner inom rättshjälpssystemet De förmåner som följer med allmän rättshjälp finns angivna i 9-10 §§ rättshjälpslagen.