prop · GK03164 · 1997-01-01 00:00:00 — Vidare skall sambandsmännen i enlighet med nationell rätt och med beaktande av Europols målsättning och syfte bidra till utbyte av information från de nationella enheterna och samordning av åtgärder till följd av detta (artikel 5.4). Sambandsmännen har tillgång till Europols register i enlighet med de bestämmelser som reglerar resp. register (artikel 5.5). Europols datasäkerhetsregler gäller i tillämpliga delar också sambandsmännen (artikel 5.6). De skall åtnjuta den immunitet och de privilegier som krävs för att de skall kunna fullgöra sitt uppdrag (artikel 5.8). Sambandsmännen skall vara lokaliserade i där lokaler skall ställas till deras förfogande. Andra kostnader för sambands- männen skall i princip bäras av medlemsstaten om inte styrelsen beslutar annat (artikel 5.9). Styrelsen skall besluta om de ytterligare bestämmelser som behövs för att reglera sambandsmännens rättigheter och skyldigheter i förhållande till Europol (artikel 5.7). Kommentar De nationella sambandsmännen har en central funktion i Europol. Europols snabbhet och slagkraft kommer till stor del att bero av hur sambandsmännen fungerar i praktiken. Sambandsmännen skall alltså vara den förmedlande länken mellan organisationen och medlems- länderna. En funktion som alltid dygnet runt skall vara i verksamhet. Sambandsmännen skall lyda under nationella regler och få sina instruktioner hemifrån om inte annat sägs i konventionen. I praktiken innebär detta att de svenska sambandsmännen förblir anställda av sina svenska myndigheter och lyder under svensk lag, t. ex. vad gäller sekretess och tystnadsplikt. De skall hämta sina instruktioner hemifrån i övergripande frågor men den dagliga arbetsledningen kommer naturligtvis att ske på plats. Bestämmelsen i artikel 5.4 lägger grunden för att sambandsmännen skall kunna spela en central roll bl.a. när medlemsstaterna vill genomföra operationer som kräver att information snabbt utväxlas och samordnas. Det kan t.ex. gälla s.k. kontrollerade leveranser av narkotika. De sambandsmän som är stationerade hos genomför i viss omfattning sådana samordningsuppgifter men då med utgångspunkt i rent bilaterala överenskommelser. Den rådsarbetsgrupp som har utarbetat Europolkonventionen har, på det sätt som beskrivs i kommentaren till artikel 45, förberett sådana personalföreskrifter som avses i artikel 5.7. Dessa föreskrifter, som alltså skall antas av styrelsen, innehåller bestämmelser om rekryteringsbas, kvalifikationskrav, organisatorisk ställning, arbetstider och tillgänglighet m.m. Eftersom sambandsmännen är anställda av sina hemländers myndigheter, bygger dessa föreskrifter på att medlemsländerna reglerar anställningsvillkoren för sambandsmännen på ett sätt som överens- stämmer med dessa. En i sammanhanget viktig bestämmelse är att någon ur varje lands sambandsmannagrupp i princip skall vara tillgänglig dygnet runt. Datoriserat informationssystem för insamlade uppgifter Datasystemet skall bestå av ett informationsregister med begränsade och ämnesmässigt avgränsade uppgifter för att möjliggöra snabb sökning av uppgifter i Europols och medlemsstaternas polisregister (6.1.1). Här- utöver skall det finnas arbetsregister för analys inrättade för särskilda projekt med olika varaktighet, analysregister (6.1.2) samt ett indexregister (6.1.3). Europols informationssystem får inte samköras med andra register än sådana register som finns hos de nationella enheterna (6.2). 6.2.2 Avdelning II. Informationsregister (artikel 7-9) Artikel 7. Upprättande av ett informationsregister Artikeln innehåller allmänna regler om upprättande av informations- registret. Registret skall enligt artikel 7.1 första stycket upprättas av Europol. Införing i registret av uppgifter som kommer från medlemsstaterna skall göras direkt av dessa med iakttagande av nationella regler om för- farandet. Införing i registret skall ombesörjas av de nationella enheterna och sambandsmännen. Uppgifter från tredje land eller organisationer utanför Europol och uppgifter som härrör från analysverksamheten skall införas av Europol. skall vara direkt läsbart för de nationella enheterna, sambandsmännen och behöriga Europoltjänstemän. Emellertid skall de nationella enheterna enligt artikel 7.1. andra stycket inte ha direkt tillgång till andra uppgifter än rena identifierings- uppgifter beträffande personer som avses i artikel 8.1.2, dvs. uppgifter om sådana som kan misstänkas komma att begå brott . Andra uppgifter i registret beträffande sådana personer får under förutsättning att en pågående undersökning gör det nödvändigt begäras av berörd sambandsman. Europol ansvarar enligt artikel 7.2 för att konventionens bestämmelser om handhavande av registret följs. Europol ansvarar också för drift och datasäkerhet samt för att gallringsbestämmelserna efterlevs. I medlems- staterna har de nationella enheterna enligt artikel 7.3 motsvarande uppgifter och skyldigheter, och de datasäkerhetsbestämmelser som finns i artikel 25 är tillämpliga också på datautrustning hos de nationella enheterna. Kommentar Syftet med bestämmelsen i artikel 7.1 andra stycket är att skydda känsliga personuppgifter genom att begränsa spridningen av integritetskänslig information endast till dem som verkligen har behov av den. Regeln innebär att en nationell enhet, som har intresse av att ta del av alla uppgifter som finns om någon i denna personkategori, måste vidta särskilda åtgärder för detta. Å andra sidan får möjligheterna att få tillgång till information ur informationsregistret inte vara alltför begränsade, eftersom syftet med registret då kan motverkas. Den valda regleringen är tänkt att utgöra en rimlig avvägning mellan dessa intressen. innehåll får enligt artikel 8.1 innehålla sådana uppgifter som behövs för att Europol skall kunna fullgöra sina arbetsuppgifter. Undantag görs dock för uppgifter om sådan brottslighet som avses i artikel 2.3.2, dvs. brott som har ett visst samband med den brottslighet som omfattas av Europols direkta behörighet I registret skall emellertid enligt artikel 8.4 andra stycket i sådana fall finnas en notering om att ytterligare information rörande denna typ av brott finns i ett nationellt register Uppgifter som införs i informationsregistret skall gälla tre person- kategorier: 1) personer som har dömts för sådana brott som ligger inom Europols behörighet enligt artikel 2 (8.1.1), 2) personer som misstänks för att ha begått eller varit delaktiga i sådana brott (8.1.1), och 3) personer för vilka graverande omständigheter ger anledning anta att de kommer att begå sådana brott (8.1.2). För dessa personkategorier får identifieringsuppgifter, dvs. namn, födelsetid och födelseort, medborgarskap, kön och andra viktiga särskiljande uppgifter registreras (artikel 8.2) I informationsregistret får också lagras och användas upplysningar om varifrån den registrerade uppgiften kommer (artikel 8.3 första stycket), vilket brott den registrerade är misstänkt för, även gärningsbeskrivning (8.3.1), tillvägagångssätt och hjälpmedel (8.3.2), uppgifter om hand- läggande myndigheter och ärendenummer eller liknande (8.3.3), uppgift om vilken kriminell organisation personen misstänks tillhöra (8.3.4) samt uppgift om eventuella fällande domar för brott inom området för Europols behörighet (8.3.5). I den mån Europol inför uppgifter av nämnt slag, skall det framgå om dessa härstammar från annat håll än från medlemsstaterna eller om de är ett resultat av Europols analys- verksamhet. De nu behandlade uppgifterna får också föras in i registret även om de ännu inte hänvisar till särskilt utpekade personer (artikel 8.3 andra stycket). Om det hos Europol eller de nationella enheterna finns ytterligare information om de personkategorier som avses i artikel 8.1, kan sådana uppgifter enligt artikel 8.4 första stycket på begäran överlämnas till Europol eller de nationella enheterna. Från de sistnämnda behöver överlämnade dock ske endast om detta är tillåtet enligt nationell lag. Om undersökningen mot någon registrerad person läggs ned eller denne frikänns skall de uppgifter som berörs av beslutet utplånas ur registret (artikel 8.5). Kommentar Medlemsstaterna är skyldiga att lämna sådana uppgifter som avses i artikel 8.1 till Europol. Vilken grad av misstanke som krävs för att personuppgifter beträffande sådana misstänkta som avses i artikel 8.1.1 och 8.1.2 skall få registreras bestäms av nationella regler och nationell praxis. Tyngdpunkten i informationsregistret kommer att ligga i sådana uppgifter som avses i artikel 8.3. Det är dessa uppgifter som innehåller den ur polisiär synpunkt mest användbara informationen. Artikel 8.4 syftar inte på information som skall lagras i informationsregistret, den frågan är uttömmande reglerad i 1-3, utan pekar på möjligheterna till bilateralt informationsutbyte för analysändamål om de personer som redan finns i informationsregistret. Artikel 8.4 föreskriver alltså inget undantag från skyldigheten att förse Europol med uppgifter som skall lagras enligt 8.1-3. Uppgifter som avses i 8.4 kan komma från Europols analysverksamhet eller från kriminalunderrättelseverksamhet i medlems- staterna. Ett huvudsyfte med informationsregistret är nämligen att för både Europol och medlemsstaterna tillhandahålla möjligheter att utbyta information om personer som är intressanta ur brottssynpunkt. På flera ställen i denna artikel, och även i artikel 7, hänvisas till Europols arbetsuppgifter. Såsom dessa arbetsuppgifter har definierats i artikel 3 innebär en sådan hänvisning också alltid en hänvisning till Europols målsättning och därmed till de begränsningar av Europols behörighet till att avse viss allvarligare internationell organiserad brottslighet som ligger i denna målsättning. Förhållande till svenska regler För att kunna uppfylla åtagandet att lämna uppgifter till Europol om dömda och misstänkta personer som avses i artikel 8.1.1 krävs att lagen (1965:94) om polisregister m.m. ändras. Denna fråga behandlas i avsnitt 7.2. Det förutsätts vidare i artikel 8.1.2 att uppgifter om personer som misstänks kunna komma att begå brott kan lämnas till Europol. Hur denna föreskrift främst vad gäller databaserade uppgifter förhåller sig till nu gällande svenska bestämmelser behandlas likaså i avsnitt 7.2. Rätt till tillgång till informationsregistret De nationella enheterna, sambandsmännen och behöriga tjänstemän hos Europol är enligt artikel 9.1 de enda som har rätt att föra in eller söka uppgifter i informationsregistret. Att använda registret är bara tillåtet för att lösa en särskild uppgift och skall då ske i enlighet med regler som gäller för den enhet som använder registret om inte annat följer av konventionen (se nedan). I artikel 9.2 föreskrivs att bara den enhet som har registrerat en uppgift är behörig att ändra, rätta eller utplåna den. någon enhet att en uppgift enligt artikel 8.2, alltså en identifieringsuppgift, beträffande någon som kan föras in i registret är felaktig eller bör kompletteras, skall den enhet som har registrerat uppgiften genast underrättas. Den registrerande enheten skall då vidta de åtgärder som behövs med anledning av underrättelsen. Om registret innehåller uppgifter som avses i artikel 8.3, dvs. kompletterande uppgifter, kan vilken enhet som helst föra in ytterligare sådana uppgifter. Strider dessa mot befintliga upp- gifter, skall enheterna inbördes komma överens om vilken uppgift som skall stå kvar. Om en enhet som har registrerat identifieringsuppgifter, dvs. uppgifter enligt artikel 8.2, vill utplåna dessa som andra enheter har fört in kompletterande uppgifter om samma person, överförs ansvaret för identifieringsuppgifternas riktighet på den enhet som först har registrerat kompletterande uppgifter. Den enheten skall också informeras om detta. Den enhet som använder registret är som framgår av artikel 9.3 ansvarig för att användningen av registret är rättsenlig. Enheten måste kunna identifieras. Överföring av uppgifter mellan de nationella enheterna och behöriga myndigheter i hemländerna sker i enlighet med nationell lag. Kommentar Med enhet avses i artikel 9.2 såväl de nationella enheterna, sambands- männen som Europol eller dess organ. Att även sambandsmännen vid tillämpning av artikel 9.2 och 9.3 måste anses vara en enhet i artikelns mening ligger i sakens natur eftersom dessa har rätt att registrera och använda uppgifter ur registret. Föreskriften i artikel 9.3 om att varje enhet som registrerar, hämtar eller ändrar uppgifter ur registret måste kunna identifieras hänger samman med reglerna i artikel 16 om kontroll av att uppgifter ur Europols dataregister används på ett konventionsenligt sätt. 6.2.3 Avdelning III. Arbetsregister för analysändamål (artikel 10- 12) Artikel 10. Insamling, behandling och användning av personuppgifter Artikeln berör arbetsregister för analysändamål och hur personuppgifter i dessa register får samlas in, behandlas och användas. För att nå det mål som är beskrivet i artikel 2 kan Europol enligt artikel 10.1 också använda andra register än informationsregistret för att lagra, ändra och använda personuppgifter som kan hänföras till brott som ligger under dess behörighet, inbegripet sådana brott som enligt artikel 2.3 andra stycket hör samman med grundbrottsligheten. Sådana uppgifter skall användas i analysarbete. Den personkrets om vilka uppgifter kan komma ifråga är; 1. de personer som avses i art 8.1, dvs. dömda, misstänkta eller potentiella brottslingar (10.1.1), 2. vittnen (10.1.2), 3. brottsoffer, både personer som har utsatts för begångna brott och sådana för vilka det finns anledning att anta att de kan utsättas för brott (10.1.3), 4. kontakter eller medhjälpare till brottslingar (10.1.4) samt 5. andra personer som kan lämna upplysningar om brott som utreds (10.1.5). Att samla in, lagra eller behandla sådana personuppgifter som avses i artikel 6 första meningen i konvention om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter (dvs. uppgifter om enskilds politiska eller religiösa åskådning, ras, etniska ursprung, hälsa eller sexuella läggning) är endast tillåtet om uppgifterna är strikt nödvändiga med hänsyn till registrets ändamål och om de kompletterar andra personuppgifter som redan finns i registret. En sådan uppgift får inte göras till ensamt sökbegrepp i strid med analysändamålet (artikel 10.1 andra stycket). Rådet skall anta särskilda tillämpningsföreskrifter för analysregistrens datasäkerhet och för internkontroll av uppgifterna i dessa register (artikel 10.1 tredje stycket). Enligt artikel 10.2 avses med analysregister ett register för insamling, behandling eller användande av uppgifter för att underlätta förunder- sökningar. Varje analys skall genomföras av en särskilt sammansatt grupp bestående av analyspersonal och andra särskilt utsedda Europol- tjänstemän och sambandsmän från de stater varifrån uppgifter till analysen härrör (10.2.1) eller från stater som på annat sätt berörs av projektet (10.2.2). Bara analystjänstemännen har rätt att registrera och hämta uppgifter ur det analysregister som gruppen har till sitt förfogande (10.2.2). De nationella enheterna är enligt artikel 10.3 skyldiga att på eget initiativ eller på Europols begäran förse Europol med de uppgifter som behövs för att genomföra analysverksamheten. De är dock skyldiga att göra detta endast om det enligt deras nationella lagstiftning är tillåtet att bearbeta dessa uppgifter för brottsförebyggande syften, analys eller brottsbekämpning. Uppgifterna kan, om de är känsliga, lämnas från de nationella enheterna direkt till analysgrupperna, dvs. utan förmedling av sambandsmännen. I artikel 10.4 föreskrivs bl.a. att om de uppgifter som kommer från medlemsstaterna inte är tillräckliga, Europol får begära in uppgifter också från Europeiska gemenskaperna och de organ som upprättats med stöd av grundfördragen (10.4.1. ), andra offentligrättsliga organ som har upprättats inom ramen för EU (10.4.2), organ som upprättats bilateralt mellan två eller fler medlemsstater i unionen (10.4.3), tredje land (10.4.4), internationella organisationer och dem underställda offentlig- rättsliga organ (10.4.5), andra offentligrättsliga organ som har upprättats mellan två eller fler stater (10.4.6) samt (10.4.7). Europol får också ta emot uppgifter som har översänts från dessa på deras eget initiativ (artikel 10.4 andra stycket). Om Europol inom ramen för andra konventioner får tillgång till uppgifter från andra register än de som direkt omnämns i Europolkonventionen, får sådana personuppgifter också användas för analysändamål (artikel 10.5). I artikel 10.6 och 7 behandlas frågan om vilka medlemsstater och vilka befattningshavare som kan tillåtas delta i en analys och under vilka förutsättningar en analysgrupp kan utökas med ytterligare deltagare. Artikel 10.8 rör användningen av analysdata. Det är den överförande medlemsstaten som skall bedöma hur känslig en överförd uppgift är, och spridning och operativ användning av analysdata skall därför bestämmas i samråd med de övriga deltagarna i analysprojektet. Kommentar Analysregistren är hjälpmedel i den kriminalunderrättelseverksamhet som skall bedrivas av Europol. Varje analys skall bedrivas i projektform i en särskilt sammansatt projektgrupp. Varje projektgrupp har tillgång till ett arbetsverktyg i form av ett register en analysfil och det är dessa register som regleras i artikel 10. Den analys som skall kunna göras hos Europol kan naturligtvis i vissa fall ta sikte på situationer där ett konkret brott redan har begåtts, alltså på det stadium där enligt svenska regler en förundersökning har inletts eller kan inledas. Huvuddelen av Europols analysarbete kommer emellertid att bedrivas på ett tidigare stadium i vad som, med svensk terminologi, brukar kallas kriminalunderrättelseverksamhet. Med sådan verksamhet avses polisverksamhet som syftar till att klarlägga om brottslig verk- samhet pågår, har förekommit eller kan förutses. En sådan verksamhet kan leda till att det skapas underlag för att inleda ett förundersök- ningsförfarande. Med analys avses enligt artikel 10.2 insamling, behandling eller användning av uppgifter för att underlätta förundersökningar. Innebörden av den svenska termen förundersökning är dock i detta sammanhang alltför begränsad vilket framgår av en jämförelse mellan konventions- texten i andra språkversioner och den svenska. Den engelska texten använder på motsvarande ställe termen criminal investigation och den franska enquête criminelle. Dessa begrepp är vidare än det svenska, ganska snävt avgränsade begreppet förundersökning. Vad som avses är i stället en polisundersökning som kan inrymma både det som hos oss avses med begreppet förundersökning och det som motsvarar begreppet kriminalunderrättelseverksamhet. Regeln i artikel 10.3 tar konkret sikte på sådana uppgifter som avses i 10.1 första stycket 2-5 och de känsliga personuppgifter som avses i 10.1 andra stycket. Den skyldighet som medlemsstaterna har att lämna uppgifter till informationsregistret enligt artikel 8.1 berörs alltså inte av denna bestämmelse utan regleras uteslutande i artikel 8 jämförd med grundregeln i artikel 4. Regeln innebär också att om det är tillåtet enligt nationell rätt att använda en viss uppgift i kriminalunderrättelse- verksamhet så är staten också skyldig att dela med sig av den till Europols analysverksamhet om det begärs. Frågor om överlämnande av uppgifter till Europol behandlas vidare i avsnitt 7. Tanken bakom regeln i artikel 10.8 om spridning och användning av analysuppgifter är att söka förhindra att känsliga uppgifter ges spridning genom ett för tidigt operativt utnyttjande av informationen. Detta betyder dock inte att analysdeltagarna i regel har någon formell vetorätt om en medlemsstat finner det nödvändigt att ingripa med stöd av uppgifter som har framkommit under analysprojektet. Särskilt integritetskänsliga personuppgifter I artikel 10.1 andra stycket regleras användningen av särskilt känsliga personuppgifter. Sådana personuppgifter som avses i artikel 6 första meningen i konvention om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter, dvs. uppgifter om enskilds politiska eller religiösa åskådning, ras, etniska ursprung, hälsa eller sexuella läggning, får som framgår av bestämmelsen i och för sig förekomma i analysregistren. Men detta endast under förutsättning att de är strikt nödvändiga för en pågående analys och att de kompletterar andra uppgifter i registret. Denna reglering av användandet av särskilt känsliga uppgifter överensstämmer helt med Europaråds- rekommendation om skydd för enskildas personuppgifter i polisregister. har i praxis följt rekommendationen vid förande av polisregister även om någon motsvarande bestämmelse inte har funnits i lag eller annan författning. har i sitt delbetänkande Kriminalunderrättelserregister, DNA-register (SOU 1996:35) föreslagit att en motsvarande regel skall införas i den av utredningen föreslagna lagen om polisens underrättelseregister. I detta sammanhang måste den grundläggande förutsättningen för Europol att överhuvudtaget inleda ett analysförfarande beaktas. Ett sådant skall enligt artikel 10.1 första stycket alltid vara förenligt med Europols målsättning enligt artikel 2, dvs. att öka effektiviteten och främja brottsbekämpande myndigheters samarbete i kampen mot allvar- lig internationell organiserad brottslighet i den mån omständigheterna i det enskilda fallet visar på förekomsten av en brottslig organisation eller struktur som påverkar två eller fler medlemsländer och som är så allvarlig att ett gemensamt agerande är påkallat. I artikel 10 hänvisas också till de särskilda brottstyper som i linje med målet för verksamheten ligger inom Europols behörighet. Varje personuppgift, oavsett vilken typ av uppgift det rör sig om, som skall registreras inom ramen för Europol måste alltså vara förenlig med Europols grundläggande målsättning och behörighet. Förutsättningarna för att få registrera särskilt känsliga personuppgifter är alltså mycket restriktiva och det finns redan därför ingen anledning att befara att sådan registrering kommer att ske i en omfattning som inte är önskvärd. I konventionen (artikel 10.1 andra stycket) krävs härutöver tre ytterligare begränsningar i rätten att registrera och använda uppgifter av detta slag: 1) de skall vara strikt nödvändiga för en pågående analys, 2) de skall komplettera andra uppgifter om personen i fråga och 3) de får inte vara ensamt sökbara i strid med analysändamålet. Att uppgifterna skall vara strikt nödvändiga för en pågående analys innebär att de måste kunna passas in i ett analysarbete och även vara av avgörande betydelse för analysens resultat på ett eller annat sätt. Det får alltså inte vara så att en uppgift på ett obestämt sätt kan vara bra att ha som rent bakgrundsmaterial eller för att på ett mer allmänt sätt ge en fullständig bild av en person eller en personkrets. För att uppgiften skall få registreras, skall det pågående analysarbetet visa att uppgiften är viktig för den pågående analysen. Uppgifterna skall vidare komplettera redan befintliga registrerade uppgifter om personen i fråga. Detta rekvisit hänger delvis ihop med det tidigare nämnda kravet på att analysen skall vara pågående. Det är alltså inte möjligt att med hjälp av Europols analysregister göra en allmän kartläggning av enskilda personer utifrån sådana särskilt känsliga personuppgifter. Det är inte tillåtet att söka efter en personkategori endast med hjälp av särskilt känsliga uppgifter. Avsikten med en analys måste alltid vara förenlig med Europols målsättning och behörighet enligt artikel 2. Det är alltså inte tillåtet att söka i analysregistren med t.ex. etniskt ursprung som enda sökbegrepp, och därigenom få fram en lista på alla personer med en viss härstamning oberoende av varför uppgifter om dem har registrerats.