prop · GK03112 · 1997-01-01 00:00:00 — Eftersom inte alla studerar heltid innebär det i praktiken att ännu fler kommer att studera inom ramen för den kommu- nala vuxenutbildningen. skall präglas av följande huvudinriktning: Ett samlat kommunalt ansvar för att etablera den organisation och den infrastruktur som fordras för att ett kunskapslyft för vuxna skall kunna förverkligas. Det handlar bl.a. om att hitta former för en nära samver- kan mellan kommunen, arbetsförmedlingen, arbetstagarorganisationer och arbetsgivare t.ex. genom de arbetsförmedlingsnämnder som nyli- gen har inrättats i varje kommun. En kraftsamling för att minska tröskeln för studieovana att påbörja studier. Det innefattar t.ex. effektivare uppsökande aktiviteter, indivi- duella studieplaner, intensifierad vägledning, information i nya former och via nya kanaler, där inte minst folkbildningens nätverk och arbets- sätt utnyttjas. Ett ökat utnyttjande av olika utbildningsanordnare, där man tar tillvara olikheterna i profil, arbetssätt och kontaktnät för att nå målen för kun- skapslyftet. En tillämpning av nya verksamhetsformer, okonventionella organisa- toriska lösningar, informationsteknologi och ny pedagogik. Satsningen skall präglas av mål- och resultatstyrning. Överordnat är att den enskilda individens önskemål, behov och förutsättningar alltid skall vara styrande och prägla verksamhetens utformning och innehåll. Mål- sättningen är att åstadkomma ett nationellt kunskapslyft där de särskilda statliga medlen för gymnasial vuxenutbildning utgör ett rimligt bidrag för att nå målen. Inriktningen skall vara att ge de vuxna som har störst behov och som fått minst av samhällets utbildningsresurser, möjlighet att lyckas med sina studier. De statliga insatserna för riktar sig till personer som helt eller delvis saknar treårig gymnasiekompetens. I första hand skall ar- betslösa prioriteras. En andra målgrupp är anställda som behöver komp- lettera sina kunskaper för att få en starkare ställning på arbetsmarknaden. I mån av plats skall därutöver övriga vuxna kunna delta i utbildningen. har fått ett mycket positivt mottagande. Alla landets 288 kommuner har anmält sitt intresse att delta. Den dialog som genom- förs av Delegationen för , visar att det redan nu finns ett mycket stort engagemang i kommunerna. Intrycket är att flertalet kom- muner har långtgående ambitioner att utveckla och förnya vuxenutbild- ningen i enlighet med de intentioner som regering och riksdag angett. har också inneburit ett ökat samarbete mellan kommuner. Det innebär att en vuxenutbildning nu utvecklas även i kommuner som tidigare saknat egen gymnasial vuxenutbildning. Därmed bidrar kun- skapslyftet också till en rättvisare tillgång till utbildning över hela landet. Som ett led i och som en del i regeringens satsning på högre utbildning bedrivs också en försöksverksamhet med kvalificerad yrkesutbildning (KY) på eftergymnasial nivå. Försöksverksamheten in- leddes . Försöksverksamheten syftar till att till- godose de nya utbildningsbehov som förändringarna i arbetslivet ställer på kvalificerade yrkesarbetare. Försöksverksamheten skall på ett nytt sätt utnyttja den samlade kompetens som finns inom kommunerna, högsko- lorna och andra utbildningsanordnare men framförallt engagera andra utbildningsanordnare, främst inom arbetslivet. Utbildningen sker i nära samverkan med lokalt/regionalt näringsliv och bedrivs och finansieras till en tredjedel av näringslivet. Utbildningarna skall ha inslag av lärande i arbete, dvs. att en del av utbildningen sker i och genom arbete på en ar- betsplats. Utbildningen bygger på avslutad treårig gymnasieutbildning eller motsvarande kunskaper. yrkesutbildning har beskrivit att intresset för försöksverksamheten är mycket stort. Det stora flertalet ansökningar är enligt kommitténs bedömning mycket väl genomarbetade. Dessutom är intrycket att arbetslivet visar ett genuint intresse för och aktivt deltar i utformningen av både den skolförlagda delen och den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen. Kontakter med arbetslivet visar också att de som får en kvalificerad yrkesutbildning kommer att efterfrågas på arbets- marknaden. Den tillsatta () skall se- nast föreslå åtgärder som kan främja användningen av distansmetoder inom utbildningen. Under /97 har man initie- rat en projektverksamhet och regeringen har fattat beslut om i bidrag till projektverksamhet, varav merparten berör vuxenutbildning och folkbildning. Vuxenutbildningen inför 2000-talet Mot bakgrund av de nya utmaningar som vuxenutbildningen och in ställs inför krävs det att vuxenutbild- ningen i flera avseenden förändras och reformeras. Det utvecklingsarbete som bedrivs inom ramen för och försöksverksamheterna med kvalificerad yrkesutbildning och med distansutbildning ger en god grund för en sådan förändring. Utgångspunkten för är den parlamentariska kommitté, , som regeringen tillkallade (dir. 1995:67). I sitt första delbetänkande En strategi för kunskapslyft och livslångt lärande (SOU 1996:27) framhöll vik- ten av en god ungdomsutbildning, ett kunskapslyft upp till treårig gymnasiekompetens för alla vuxna samt ett livslångt lärande i arbetslivet för att skall kunna utvecklas till ett kunskapssamhälle. fick tilläggsdirektiv (dir. 1996:71) att följa arbetet i kommunerna och det förändringsarbete som sker till följd av samt att göra en årlig avrapportering till regeringen och 1999 för att möjliggöra en successiv reformering av vuxenutbildningen. Kommittén fick också samordningsansvar för utvärdering av . Uppdraget skall i sin helhet vara slutfört för att kunna ligga till grund för överväganden om de förändringar som behövs för att den femåriga satsningen skall kunna leda till en ny reformerad vuxenutbildning. skall således aktivt bidra till reformeringen av vuxenut- bildningen. Det utgör starten på ett utvecklingsarbete, som efter femårs- perioden skall övergå i ett nytt system för vuxenutbildningen. Kun- skapslyftet handlar alltså inte bara om en omfattande utbyggnad utan i minst lika stor utsträckning om ett förnyad inriktning, nya och flexibla arbetsformer och nya aktörer för att på så sätt nå flera målgrupper än dem som spontant söker sig till komvux. Kommunerna får, som tidigare framgått, ett stort ansvar för detta re- formarbete. Detta är en utmaning för kommunerna, eftersom avsikten är att de idéer som visar sig framgångsrika skall ligga till grund för utform- ningen av den framtida vuxenutbildningen. En central del i denna utmaning är att utveckla den lokala politiska styrningen över vuxenutbildningen. Kommunerna måste formulera upp- följningsbara mål och se till att dessa får genomslag i praktiken. En tydli- gare politisk styrning innebär också att man får till stånd en diskussion om den kommunala vuxenutbildningens roll. Detta kan höja vuxenut- bildningens status och leda till att kommunerna i större utsträckning ser vuxenutbildningen som en strategisk resurs för att utveckla kommunen och dess näringsliv. Allt fler kommuner vill vidga sitt ansvar och intresse från att anordna vuxenutbildning till att utveckla en infrastruktur för lärande och kompe- tensutveckling för alla vuxna i kommunen. Regeringen anser att detta är en nödvändig utveckling. Kommunen måste ta ett samlat an- svar för den infrastruktur som behövs för att utbildning och kompe- tensutveckling finns tillgänglig för alla kommuninnevånare. Detta måste ske i nära samverkan med parterna på arbetsmarknaden och med andra utbildningsanordnare i kommunen och genom ett utvecklat samarbete mellan kommunerna. Det är viktigt att notera att företagen har helt olika behov och även olika möjligheter att själva göra insatser för kompe- tensutveckling. Ett övergripande ansvar innebär alltså inte att kommu- nerna själva skall anordna eller finansiera all utbildning. Tvärtom ökar möjligheterna att tillgodose de enskilda individernas intressen, om det finns flera utbildningsanordnare som kan samverka för att möta olika utbildningsbehov. Regeringen bedömer att ett ökat samutnyttjande av resurser mellan olika utbildningsanordnare i kommunerna är nödvändigt. Det kan bl.a. gälla lokalintegrering. Denna utveckling finns redan i många kommuner och kallas t.ex. , Lärcentrum, eller Framtidens hus. Att samla verksamheten under ett tak innebär ett bättre utnyttjande av personal- och lärarresurser. Det ger förutsättningar för att underlätta övergångarna mellan olika utbildningar och ger individer möj- lighet att studera på olika nivåer parallellt. För många vuxenstuderande är det särskilt viktigt att man skapar en miljö som stimulerar till diskussioner och åsiktsutbyten och på så sätt bidrar till utvecklingen av en modern vuxenpedagogik. Dessa lokala lärcentra bör kunna utvecklas till en samlingsplats för vuxnas lärande och kompetensutveckling, där utbildningsinsatser för arbetslösa, kompetensutveckling för anställda och övrig vuxenutbildning samverkar. Verksamheten bör kunna samfinansieras av företag, kommuner och andra intressenter. Även vissa EU-program som mål 4 för småföretagsutveckling kan komma ifråga för att finansiera specifika satsningar. Det öppnar möjligheter för små kommuner att tillsammans bygga upp erforderliga resurser för att utveckla en integrerad vuxenutbildning. Vuxenutbildningen måste också utvecklas för att tillgodose nya utbild- ningsbehov som växer fram till följd av arbetslivets snabba förändring. Såväl arbetsgivare som arbetstagare pekar på att kraven på kvalificerade yrkesarbetare ökar och att det framtida utbildningssystemet måste till- godose dessa krav. Det finns enligt regeringens uppfattning behov av en yrkesutbildning på eftergymnasial nivå, som kan bidra till att tillgodose arbetslivets krav. yrkesutbildning skall (dir. 1996:41) med utgångspunkt i de erfarenheter som vunnits ta fram ett förslag i frågan om hur en sådan eftergymnasial utbildning med stark arbetslivsanknytning kan inordnas i utbildningssystemet. Förslaget skall avlämnas till regeringen . Också detta förslag kommer att vara en väsentlig utgångspunkt för den fortsatta re- formeringen av vuxenutbildningen. Vägledning är en viktig del av infrastrukturen som syftar till att an- passa utbudet av utbildning till individernas efterfrågan. Lyckas man an- passa utbud och efterfrågan till varandra, så ökar den samhällsekono- miska effektiviteten och vi får som slutresultat en mer välfungerande ar- betsmarknad. Särskilt viktigt är det att samordna kommunernas insatser inom utbild- ningssektorn med insatser. Sådan samordning har också kommit till stånd på flera platser bl.a. genom s.k. infotek eller gemensamma vägledningscentra. Inte minst inom ramen för kommer en sådan samverkan att utvecklas i praktiskt taget varje kommun. Därutöver har staten ett särskilt ansvar för att ge andra länders medborgare relevant information om och ge svenskar information om utbildningar i andra länder. Regeringen kommer därför inom ramen för befintliga medel att verka för att utveckla ett svenskt Resurscentrum för vägledning. Distansutbildning ökar tillgängligheten till studier. Den ger människor förutsättningar att oavsett tid och rum följa en utbildning. Elever kan delta i utbildning oavsett bostadsort vilket är särskilt viktigt i ett glest befolkat land. Distansutbildning har länge ansetts vara en särskilt kräv- ande studieform. Den nya tekniken i förening med möjligheterna att kombinera nät- eller mediaburen utbildning med handledning vid kunskaps-/lärcentra har emellertid i grunden ändrat de studerandes vill- kor. Studier på distans är därmed inte förbehållna en liten studievan och målmedveten grupp vuxna. Det utvecklingsarbete som sker inom ramen för DUKOM kommer att ha stor betydelse för att sprida användningen av ny teknik och nya distansutbildningsmetoder i vuxenutbildningen och folkbildningen. Statens skolor för vuxna har en strategisk roll för att utveckla distans- undervisningen. Verksamheten måste nu utvecklas ytterligare så att SSV kan bli moderna distansutvecklingscentra med väl fungerande interakti- vitet. På det sättet blir SSV naturliga stödjepunkter för distansutbild- ningen i landet. Det innebär att SSV bör ge ökat utrymme för metod- och materialutveckling för att kunna sprida distansutbildnings- idéerna till kommunerna, folkbildningen och andra utbildningsanordnare. För många kommuner skulle en samverkan med SSV skapa möjligheter till ett kraftigt breddat utbildningsutbud. Genom att kombi- nera distansutbildning, som tillhandahålls av SSV och som utvecklats som en del av skolornas anslagsfinansierade verksamhet, med handled- ning av lärare inom eller folkbildningen på hemorten skulle vuxna då kunna genomföra gymnasial utbildning inom ett stort antal äm- nen på praktiskt taget varje arbetsplats och i varje samhälle över hela lan- det. En annan viktig roll blir att skräddarsy uppdragsutbildning i enlighet med kraven hos olika aktörer. SSV bör också i ökad utsträckning pröva möjligheterna att samverka med studieförbund. I ett sådant samarbete kan studieförbund ta det lokala ansvaret för att genom sitt kontaktnät rekrytera deltagare, organisera studiegrupper och mötesplatser för dessa, medan SSV ansvarar för att kursplanen följs och för examinationen av elever. Sammantaget står vuxenutbildningen inför stora utmaningar som krä- ver både organisatoriska, pedagogiska och innehållsmässiga förändringar. Regeringen har tagit en rad initiativ för att skapa förutsättningar för ett sådant förändringsarbete. Regeringen har, utifrån utvärderingarna av det utvecklingsarbete och den försöksverksamhet som bedrivs, för avsikt att successivt återkomma till med förslag till hur vuxenutbildningen skall reformeras, så att den skall vara väl att tillgodose individens, arbetslivets och samhällets krav på ett livslångt lärande för alla. 6 Skolans styrning och kvalitetsutvecklingen Regeringens bedömning: En likvärdig utbildning kräver att arbetet med att bedöma, värdera och utveckla kvaliteten i skolan stärks på alla nivåer. Staten och kommunerna har ett delat ansvar för skolan. Decentralise- ringen har inneburit en renodling av rollerna. Kommunerna har ansvaret för att bedriva verksamheten på ett sådant sätt att alla elever ges förut- sättningar att nå de nationella målen. Grunddragen i ansvarsfördelningen ligger fast, även om tyngdpunkten inom respektive ansvarsområde kan variera, sett . Den kvalitetsutveckling som måste komma till stånd är ett gemen- samt ansvar för staten och kommunerna. De grundläggande förutsätt- ningarna för arbetet med kvalitetsutvecklingen finns redan genom be- stämmelser i skollagen, i förordningarna och i läroplaner, programmål och kursplaner. Kommunernas och skolornas uppföljnings- och utvärderingsarbete be- höver i högre grad än inriktas mot att genomföra regelbundna be- dömningar av skolverksamhetens kvalitet. Detta förutsätts ske genom att de redovisningar som krävs enligt gällande regelverk ges en tydligare roll. I skriftliga kvalitetsredovisningar skall framför allt ingå en bedöm- ning av måluppfyllelsen i förhållande till skolplanen respektive arbets- planen samt slutsatser angående åtgärder. Den information som lämnas av kommunerna för den nationella uppföljningen skall i större utsträck- ning än avse verksamhetens kvalitet och resultat. Regeringen avser vidare att ta fram riktlinjer för kontinuerliga kvali- tetsgranskningar på nationell nivå. kontrollerande uppgifter skall kompletteras med kvalitetsbedömningar gjorda av statliga utbild- ningsinspektörer knutna till myndigheten. Särskilda direktiv från rege- ringen skall ange inriktningen och vilka områden som skall fokuseras . Granskningarna skall genomföras och redovisas så att de både ger underlag för bedömningar av läget i skolsystemet som helhet och fungerar som stöd lokalt för kvalitetsutvecklingen. Behov av information och dialog En kontinuerlig utveckling av kvaliteten är nödvändig för dem som an- svarar för en viss verksamhet. Kvalitetsbedömningar av skolan och den utbildning skolan ger är betydelsefulla också för studerande, deras föräldrar och andra medborgare. I utbildningssammanhang finns samma behov som i annan verksamhet av information om kvaliteten i det man erbjuds och deltar i. Information ger möjlighet att göra medvetna val mellan t.ex. skolor, gymnasieprogram, kurser eller ambitionsnivåer. Den är en förutsättning för en dialog mellan dem som utbildar och dem som utbildar sig, mellan dem som planerar för och dem som deltar i skolarbetet. Redovisningar av skolverksamhetens kvalitet och resultat ger förutsätt- ningar för delaktighet vid målsättningar och beslut om insatser för att åstadkomma en bättre utbildning. Man får en tydligare och gemensam bild av verksamheten och självförståelsen ökar. Öppenheten ger möjlig- het för föräldrar, närsamhälle och avnämare att bli delaktiga och engage- rade. är det i och för sig välbekant för många i skolan att kvalitetssäk- ring är en process med flera olika, återkommande inslag. Det handlar både om att sätta upp mål, att följa upp och värdera vad som åstadkom- mits och att sätta upp nya mål. Kvalitetssäkringen är både ett tecken på och en förutsättning för elevinflytande, t.ex. genom utvecklingssamtalen mellan lärare och elev och i annan planering av undervisningen. Det- samma gäller elev-, föräldra- och avnämarinflytande i en skolas styrelse, programråd etc. Den information om skolan som byggs upp med hjälp av insatser för kvalitetssäkring ger underlag för att diskutera resultaten och villkoren för skolan. Ökad användning av den information som finns om enskilda skolor, om lokala skolsystem och om skolväsendet som helhet är i sig ett inslag för att säkra kvaliteten. Det gäller på nationell nivå men också lo- kalt. Här har huvudmännen ett särskilt ansvar för att skapa överblick och göra fler till användare av olika informationskällor. Kvalitetsfrågorna blir allt viktigare har i flera avseenden ett gott utgångsläge för att bli en led- ande nation på utbildningsområdet, i fråga om medborgarnas utbildning, kunskaper och kompetens. har av föregående avsnitt framgått att det finns brister i kvaliteten som, om de inte åtgärdas, riskerar att få allvarliga konsekvenser både för individers och samhällets utveckling. Uppdraget är därför nu att gå vidare med en höjd ambitionsnivå. Det för- utsätter att skolans kvalitet sätts i fokus på alla nivåer. Arbetet med kvalitetsutvecklingen har flera mål. Skolsystemet skall bi- dra till ett generellt kunskapslyft och varje utbildning skall förbättras kontinuerligt. Nya kunskaper och kompetenser måste integreras med vad som tidigare ingått i olika utbildningar och få ökat utrymme i skolan. Varje barn och studerande som deltar i utbildning, oavsett var eller i vil- ken utbildning, skall också erbjudas en likvärdig kvalitet. kommer fler att tas emot i framför allt och vuxenutbildningen. Kvalitet betyder också att ingen skall behöva miss- lyckas i skolan. Det innebär å ena sidan en rätt för varje elev att på varje stadium i sin utveckling utnyttja sina förutsättningar fullt ut. Å andra si- dan finns en skyldighet för var och en av dem som har ansvar för utbild- ningen att tillgodose denna rätt. De reformer som genomförts har gett en god grund: en klart definierad ansvarsfördelning och ett system för att på olika nivåer formulera planer för utvecklingen, följa upp och utvärdera resultaten och bestämma hur de kan förbättras. Systemet måste nu vidareutvecklas både lokalt och på na- tionell nivå. Flera begrepp används om de insatser som görs för att analysera och bedöma en verksamhet och dess resultat. Bland annat har Riksrevi- sionsverket (RRV 1996:10) belyst förändringar av det statliga tillsynsbegreppet och tillsynens funktion. RRV konstaterar att tillsynen delvis ersatts av framför allt utvärdering. På skolområdet talar man oftast om uppföljning, utvärdering, tillsyn och granskning etc. De utformas olika, men innefattar alla en beskrivning och bedömning av en företeelse eller bestämd del i skolverksamheten. I RRV:s rapport diskuteras också att ett minskat statligt inflytande ge- nom decentralisering och avreglering kan leda till krav på att staten åter skall ingripa och korrigera utvecklingen, en process där avreglering övergår i återreglering . Regeringen avser inte, med den förstärkning av kvalitetsutvecklingen som presenteras här, att förändra grunddragen i ansvarsfördelningen på skolområdet. Den lokala styrningen Kvaliteten och likvärdigheten blir svårbedömd om inte styrningen funge- rar. Som en konsekvens ökar risken att eleverna inte får den utbildnings- kvalitet de har rätt till. Bland annat har i en lägesbeskrivning (Kommunernas styrning och egenkontroll, dnr 96:2306) påtalat att det finns brister ibland stora brister i styrningen på lokal nivå. Verket konstaterar att det, jämfört , visserligen finns en tendens att skolplanerna nu uppfattas som viktiga styrinstrument av de förtroendevalda i kommunerna. En del kommuner har också byggt upp en systematisk uppföljning och utvärdering. gäller dock att kommunernas egentillsyn ofta är bristfällig, vilket bl.a. visar sig i att får ta emot alltför många anmälningar om missförhållanden, som borde ha upptäckts och åtgärdats av kommunen själv. Praktiskt taget alla kommuner har en skolplan. anser dock att den ofta inte är tillräckligt konkret, aktuell, praktisk och tydligt kopplad till den faktiska verksamheten i kommunen för att kunna styra som avsett. Koppling mellan skolplan och budget saknas ofta. I en del kommuner leder en bristfällig uppföljning och utvärdering till att de po- litiskt ansvariga inte får information om vilka effekterna blir av de beslut som fattas för skolans del eller om man uppnår nationella eller lokala mål. De har därmed ett bristfälligt beslutsunderlag. Därtill kommer att även om resultatet från uppföljning och utvärdering visar på brister i för- hållande till nationella krav, så leder de ofta inte till förbättringar. har påtalat likartade problem på skolnivån, bl.a. i gymna- sieskolan (Rapport nr 89). De lokala arbetsplanerna fungerar inte i me- ningen att de visar vad skolan satsar på och prioriterar i arbetet med att nå bra resultat. Varken de berörda internt på skolorna eller andra, t.ex. elever, föräldrar eller ansvariga på kommunnivå, ser dem som betydelsefulla dokument. Regeringen ser allvarligt på de konstaterade bristerna i kommunernas styrning och de konsekvenser som blir följden för verksamheten och därmed för eleverna. Svårigheterna att få igång utvärdering och kvalitetskontroller lokalt hänger delvis samman med att man som ansvarig tjänsteman eller politi- ker ser komplexiteten i verksamheten och svårigheterna att göra rättvisa beskrivningar och bedömningar. Detta är i sig ett viktigt argument för att just de ansvariga på respektive nivå, de som är mest berörda av verksam- heten, också skall ha ett ansvar för kvalitetssäkringen, både målsättning- arna och bedömningen av resultaten. Risken är annars stor att andra med mindre god insyn i verksamheten ändå gör bedömningar. Men det finns också brister i kompetens och metodkunnande för att göra systematiska analyser av större eller mindre delar i en skolas eller huvudmans verk- samhet. Även om utvärdering inte alltid behöver göras med avancerade metoder, krävs hos alla som arbetar i skolan grundläggande insikter om vad utvärdering och kvalitetskontroll är och ett visst metodkunnande. I en målstyrd skola bör utvärdering och kvalitetsutveckling på skolnivå först och främst vara ett ansvar för varje skola och måste göras för den egna skolans utveckling och elevernas resultat där. Hur den läggs upp på enskilda skolor måste därmed kunna variera betydligt. Systematiska bedömningar blir nödvändiga bl.a. därför att målstyr- ningen och de nya läroplanerna ger möjlighet att lägga upp studierna och undervisningen efter lokala prioriteringar. Elevernas behov skall vara utgångspunkten för t.ex. hur undervisningen tidsmässigt läggs ut, vilket innehåll som prioriteras och hur arbetet organiseras. Kraven ökar därmed att undersöka vilka effekterna blir av hur man faktiskt lägger upp utbild- ningen.