prop · GK03105 · 1997-01-01 00:00:00 — I vissa fall kan landstingen lämna över uppgifter inom detta område till kommuner inom . En kommun som fått sådana uppgifter kan mycket väl tänkas samarbeta med ett landsting där något överlämnande av hälso- och sjukvårds- uppgifter inte skett. ... ska framgå av ett reglemente för den gemensamma nämnden... För den gemensamma nämnden gäller att det skall finnas ett reglemente. Reglementet skall - på samma sätt som för övriga nämnder - innehålla närmare föreskrifter om nämndens verksamhet och arbetsformer. Reglementet måste antas av samtliga samverkande kommuner och landsting och inte bara av den kommun eller det landsting som formellt tillsatt nämnden. Det innebär att alla fullmäktigeförsamlingar var och en för sig måste ta ställning till reglementet. Frågan om nämndens reglemente behandlas vidare i författningskommentaren till 6 kap. 32 § kommunallagen. ...och en överenskommelse mellan de samverkande Samverkan bygger på att parterna måste komma överens i ett stort antal frågor som rör samarbetet. Ett dokument där parternas närmare mellanhavanden regleras måste upprättas. Detta dokument kan lämpligen vara ett avtal om samverkan. Innehållet i ett sådant avtal blir helt beroende av på vilket sätt och om vad man samverkar. I ett avtal kan parterna också tillgodose kravet på flexibel lokal anpassning. Eftersom kommunallagens bestämmelser skall tillämpas på samarbetet i den gemensamma nämnden behöver man inte i lag detaljreglera vad överenskommelsen om samverkan skall innehålla. Det är enligt regeringens upp- fattning tillräckligt att i lagen föreskriva att en överenskommelse som närmare reglerar nämndens behörighet och befogenhet skall finnas. Vad händer vid oenighet? Det är viktigt att parterna, innan man går in i ett samarbete, har rett ut hur konflikter skall hanteras. Det är också viktigt att man är överens om hur och under vilka förutsättningar samarbetet kan och skall avvecklas. Det finns enligt regeringens mening ingen anledning att i lag reglera eller anvisa former för avveckling eller tvistelösning. Denna typ av frågor bör hanteras i överens- kommelsen. 5.2.2 Instrument för de samverkandes styrning av och insyn i den gemensamma nämndens verksamhet -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Ordföranden, vice ordföranden och anställda| | som arbetar för den gemensamma nämnden skall vara skyldiga att på| | begäran från fullmäktige i någon av de samverkande kommunerna | | eller landstingen lämna upplysningar vid dess fullmäktigesamman-| | träden. Förslaget genomförs genom tillägg till 5 kap. 22 § kommu-| | nallagen. | | Ledamöterna i de samverkande kommunernas eller landstingens | | fullmäktige skall också ha en möjlighet att interpellera och | | ställa frågor om den gemensamma nämndens handläggning av ärenden.| | Förslagen genomförs genom tillägg till 5 kap. 52-54 §§ kommunal-| | lagen. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens utom såvitt avser regleringen om ledamöters möjlighet att ställa frågor. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har inte något att erinra mot förslagen. Skälen för regeringens förslag Den kommun eller det landsting som formellt tillsatt den gemensamma nämnden skall behandla den på samma sätt som sina övriga nämnder. Kommunallagens regler skall tillämpas i och på förhållandet med den gemensamma nämnden. Styrning och insyn via sina ledamöter Överenskommelsen mellan de samverkande kommunerna och landstingen utgör en viktig grund för den gemensamma nämndens verksamhet. I överenskommelsen måste parterna enas om antalet ledamöter i nämnden m.m. Även om den gemensamma nämnden formellt tillsatts av en av de samverkande parterna har de övriga via sina leda- möter säkrat insyns- och kontrollmöjligheter. Styrning och insyn via rätten till upplysningar Enligt 5 kap. 22 § kommunallagen är ordföranden och vice ordföranden i en nämnd, revisorerna samt de anställda i kommunen eller skyldiga att lämna upplysningar vid fullmäktiges sammanträden, om fullmäktige begär det och om det inte finns något hinder mot det på grund av sekretess enligt lag. Regeringen anser att en motsvarande skyldighet bör införas för ordföranden och vice ord- föranden i den gemensamma nämnden samt anställda i de samverkande kommunerna eller landstingen. Dessa kategorier föreslås därför bli skyldiga att på begäran från en samverkande kommun eller landsting lämna upplysningar vid fullmäktige- sammanträden. Detta får ske om det inte finns något hinder mot att lämna sådan upplysningar på grund av sekretess enligt lag. Enligt 5 kap. 52 § kommunallagen får ledamöter i fullmäktige interpellera ord- föranden i en nämnd, en fullmäktigeberedning samt de förtroendevalda i övrigt som fullmäktige bestämmer. För att inhämta upplysningar ges ledamöterna enligt 5 kap. 54 § kommunallagen möjlighet ställa frågor till den i 5 kap. 52 § omnämnda kretsen. Kommittén behandlade aldrig frågan om möjligheten för ledamöterna i fullmäktige i de samverkande kommunerna eller landstingen att ställa frågor till den gemensamma nämndens ordförande. Utöver den avtalade insynen och styrningen anser regeringen att ledamöterna i de samverkande kommunernas eller landstingens fullmäktige också skall ges en möjlighet att ställa interpellationer och frågor till den gemensamma nämndens ordförande. Regeringen ser inga skäl att inte ge ledamöterna denna möjlighet och lägger därför ett sådant förslag. Insyn för andra partier i fullmäktige än de som är representerade i den gemensamma nämnden De av regeringen föreslagna möjligheterna att begära upplysningar, interpellera och ställa frågor kan användas i syfte att ge de partier som inte finns repre- senterade i nämnden en möjlighet till insyn och deltagande i nämndens verksamhet. 5.2.3 Anslag av nämndens protokoll -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Den gemensamma nämndens protokoll skall | | anslås på samtliga samverkande kommuners och landstings anslags-| | tavlor. | | Förslaget genomförs som tillägg till 6 kap. 30 § kommunallagen.| -------------------------------------------------------------------- Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har inte något att erinra mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: För att medlemmarna i de samverkande kommunerna och landstingen skall få samma möjligheter att överklaga lagligheten av en gemensam nämnds beslut, och för att kunna informera sig om nämndens verksamhet, föreslås att tillkännagivandet av att protokollet från ett sammanträde har justerats skall anslås på anslagstavlorna i samtliga samverkande kommuner och landsting. Frågan om anslag av nämndens protokoll har betydelse för besvärstidens beräk- ning. Frågan om tidsfrister för överklagande av nämndens beslut behandlas närmare i avsnitt 5.4.1. 5.3 Förtroendevalda och deras ansvar 5.3.1 Val av ledamöter och ersättare -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Ledamöterna och ersättarna i den gemensamma| | nämnden skall väljas av de samverkande kommunerna och | | landstingen. Var och en av de samverkande parterna skall välja | | minst en ledamot och en ersättare. Antalet ersättare skall vara | | lika många som antalet ledamöter. | | Förslaget genomförs genom tillägg till 6 kap. 9 § kommunallagen. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Utredningen har dock inte föreslagit en lagreglering av ett minsta antal ledamöter och ersättare som skall väljas av var och en av de samverkande parterna samt att antalet ersättare skall vara lika många som antalet ledamöter. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller har inte något att erinra mot förslagen och bedömningen. i anger att det bör vara möjligt att träffa avtal om hur ordföranden och vice ordföranden skall utses. anger att det i lagtexten bör anges att det inte är möjligt för en fullmäktigeförsamling att lämna över uppgifter till en gemensam nämnd utan att utse ledamöter i nämnden. och anger att kommunallagens regler om beslutförheten i en nämnd bör övervägas då det kan vara stötande att en gemensam nämnd kan komma att avgöra ärenden som rör samverkande kommun som kanske inte är representerad av någon förtroendevald vid sammanträdet. Skälen för regeringens förslag och bedömning Valet av ledamöter och ersättare Enligt 6 kap. 9 § kommunallagen utses ledamöter och ersättare i kommunala nämnder av fullmäktige. Av detta följer att det borde vara den kommun eller det landsting som formellt tillsätter den gemensamma nämnden som också utser samtliga ledamöter och ersättare. Avsikten är dock att alla de samverkande parterna skall utse ett antal ledamöter och ersättare var. Det är bl.a. detta som skiljer en gemensam nämnd från en annan nämnd. Kommunallagen behöver därför kompletteras i detta avseende så att fullmäktige i de kommuner och landsting som inte tillsatt nämnden också ges en rätt att utse ledamöter och ersättare i den gemensamma nämnden. De samverkande kommunerna och landstingen måste komma överens om hur många ledamöter och ersättare som skall utses totalt och av var och en. Alla måste dock utse någon ledamot och ersättare för denne. En kommun eller ett landsting bör inte kunna lägga uppgifter på nämnden utan att ha utsett en ledamot och en ersättare för denne. Genom detta säkras de samverkande parterna ett politiskt inflytande över den verksamhet som den gemensamma nämnden bedriver. Antalet ersättare som en kommun eller ett landsting väljer bör vara lika många som antalet ledamöter. Vid förfall för en ledamot bör denne alltid ersättas med en förtroendevald från samma kommun eller samma landsting som ledamoten. Detta har betydelse bl.a. för ansvar och revision. Frågan om ansvar och revision behandlas i avsnitt 5.3.4. Hur frågan skall lösas i detalj måste bestämmas inom ramen för den överenskommelse om samverkan som parterna skall träffa eller på annat sätt. Därefter förrättar respektive fullmäktige valet av sina ledamöter och ersättare. Varje form av interkommunal samverkan kan ge upphov till problem när det gäller representativiteten. Det gäller både i förhållandet mellan de samverkande parterna och när det gäller partiproportionaliteten för minoritetspartiernas del. I och för sig skulle detta kunna lösas genom att det utses ett stort antal ledamöter och ersättare i den gemensamma nämnden. kan man av praktiska skäl inte göra nämnden alltför stor. Frågan om representativiteten får därför bli föremål för diskussioner i samband med förhandlingarna om att bilda en gemensam nämnd. De möjligheter som föreslås i avsnitt 5.2.2 om att ställa frågor, interpellera och inhämta upplysningar kan också utnyttjas för att ge de politiska minorite- terna insyn och inflytande. Vidare är det givetvis möjligt, och i många fall önskvärt, att dessutom mer informellt överlägga med representanter för minoritetspartierna före sammanträden med den gemensamma nämnden. Man kan även tänka sig möjligheten att låta partier som inte finns representerade i nämnden få delta vid behandlingen av vissa frågor eller ge dem en mer generell närvarorätt (jfr 4 kap. 23 § och 6 kap. 19 § kommunallagen). Val av ledamöter och ersättare i en gemensam nämnd bör kunna vara pro- portionella. Detta följer av 5 kap. 46 § kommunallagen. Någon lagändring är därför inte nödvändig. En gemensam nämnd fattar formellt sina beslut i den kommunens eller det namn som tillsatt nämnden. I vissa fall rör besluten ärenden som hänför sig endast till någon av de andra samverkande kommunerna eller landstingen. Det skulle teoretiskt kunna inträffa att sammansättningen vid ett sammanträde med den gemensamma nämnden, på grund av frånvaro, är sådan att den skulle komma att avgöra ärenden som rör en kommun som vid sammanträdet inte är representerad i nämnden. Regeringen anser att det ligger i de samverkande kommunernas och landstingens eget intresse att aktivt delta i den gemensamma nämndens sammanträden. Det är därför inte nödvändigt med särskilda regler om beslutsförhet utöver de som finns i 6 kap. 23 § kommunallagen. Val av ordförande och vice ordförande Vissa frågor bör ligga på den kommun eller det landsting som tillsatt nämnden. Hit hör till exempel frågan om val av ordförande och vice ordförande i en gemensam nämnd. Av 6 kap. 15 § kommunallagen följer att fullmäktige utser ordföranden och vice ordföranden bland nämndens ledamöter. Nämndens ledamöter är, såvitt avser gemensam nämnd, utsedda av olika fullmäktige. Ordalydelsen hindrar inte den kommun som tillsatt den gemensamma nämnden att välja någon av dem som utsetts av andra fullmäktige än det egna. Frågan om vem som skall vara ordförande och vice ordföranden är politiskt viktigt. Valfrågor regleras i lag. Man kan inte i avtal bestämma eller binda upp hur ett framtida fullmäktige skall utse ordförande i en gemensam nämnd. I viss utsträckning skulle frågan dock kunna regleras i överenskommelsen. Även om ett avtal som reglerar varifrån ordföranden skall komma, roterande ordförandeskap och liknande, i och för sig inte är bindande, skulle en överenskommelse om fördelningen av ordförandeposterna kunna ses som parternas rekommendation till det fullmäktige som har att formellt förrätta valen. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: Eftersom bara den som är valbar i den | | egna kommunen eller är valbar till ledamot och | | ersättare i den gemensamma nämnden finns inget behov av | | ytterligare reglering i kommunallagen av valbarheten. Utredningens bedömningen: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har inte haft något att erinra mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: Frågan om vem som skall utse ledamöter och ersättare i den gemensamma nämnden har samband med vem som är valbar. Enligt 4 kap. 5 § kommunallagen är de som har rösträtt i val till fullmäktige valbara till fullmäktige, nämnder och till revisorer. I 6 § finns begränsningar i valbarheten för personer som bl.a. innehar vissa chefstjänster. Detta innebär att fullmäktige i en samverkande kommun måste välja någon som har rösträtt i den egna kommunen. I försökslagstiftningen om sjukvårdssamverkan har en särlösning valts. Samverkande landsting får där utse ledamöter och ersättare bland dem som är valbara i något av de samverkande landstingen. Regeringen menade där att valbarheten inte borde begränsas till de som var bosatta i området för den gemensamma nämnden utan utökas till de som är bosatta inom de samverkande landstingen (prop. 1995/96:59 s. 17). Regeringen anser dock att det i detta fall, när det är frågan om en generell reglering och den gemensamma nämndens organisatoriska hemvist är klarlagd, inte finns anledning att låta en samverkande kommun eller ett samverkande landsting utse ledamöter bland andra än de som är valbara i den egna kommunen eller . Nuvarande regler om valbarhet skall tillämpas på val till den gemensamma nämnden. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: De förtroendevalda har rätt till ekonomiska| | förmåner av den kommun eller det landsting som har valt dem. | | Förslaget finns intaget i 4 kap. 15 a § kommunallagen. | | Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. | | Remissinstanserna:: Majoriteten av remissinstanserna har | | tillstyrkt eller inte haft något att erinra mot förslagen och | | bedömningen. anser det vara otillfreds- | | ställande att ledamöter och ersättare i en gemensam nämnd kan ha| | olika ersättning för sitt uppdrag och anger att det bör vara | | möjligt att reglera frågan om ersättning i ett avtal mellan | | parterna. | | Skälen för regeringens förslag: Enligt 4 kap. 12 § första stycket| | kommunallagen har förtroendevalda rätt till skälig ersättning för| | den arbetsinkomst samt de pensions- och semesterförmåner som de | | förlorar när de fullgör sina uppdrag. Fullmäktige har vidare | | enligt 13 § att besluta enligt vilka grunder ersättning enligt | | 12 § skall betalas. Vidare stadgas i 14 § att fullmäktige får | | besluta att förtroendevald i skälig omfattning skall få ersättning| | för resekostnader och andra utgifter som föranleds av uppdraget,| | arvode för det arbete som är förenat med uppdraget, pension, samt| | andra ekonomiska förmåner. Om fullmäktige beslutar att arvode | | skall betalas skall arvodet enligt 4 kap. 15 § kommunallagen, | | bestämmas till lika belopp för lika uppdrag. | | En viktig fråga är vem som skall betala ekonomiska förmåner till de| | förtroendevalda i den gemensamma nämnden. Valet står mellan den | | kommun eller det landsting som tillsatt nämnden och de kommuner | | och landsting som valt ledamöterna. En lösning där den kommun | | eller det landsting som tillsatt nämnden skulle utge ersättning | | till samtliga ledamöter och ersättare i den gemensamma nämnden | | skulle kunna innebära att de förtroendevalda i en kommun får | | olika ersättning beroende på om de sitter i den gemensamma | | nämnden eller i någon av kommunens egna nämnder. Detta är inte | | önskvärt. | | Den som väljs till ledamot eller ersättare i en gemensam nämnd | | skall betraktas som förtroendevald i den kommun eller i det | | landsting som valt honom. Enligt regeringens mening talar | | detta för att det är den kommunen eller det som också| | skall utge eventuella ekonomiska förmåner till den | | förtroendevalde. En sådan lösning kan visserligen leda till att | | ersättningen till ledamöterna i den gemensamma nämnden blir olika| | beroende på vilken kommun de representerar. Principen om lika | | arvode för lika uppdrag inom en och samma kommun rubbas dock | | inte, vilket är en fördel. | | | | | | 5.3.4Ansvar och revision | | O | Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förutom vad avser hur revisorerna som skall granska den gemensamma nämnden skall utses. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller har inte något att erinra mot förslaget. Hovrätten över och anger att ledamöterna i nämnden bör ha ett gemensamt ansvar för verksamheten gentemot samtliga samverkande kommuner och landsting. och kommun anger att förslaget kan uppfattas så att revisionen av en gemensam nämnd alltid skall vara särskild och förordar att en granskning bör utföras av revisorerna i var och en av de samverkande kommunerna och landstingen. i anser att det bör vara möjligt för varje samverkande kommun och landsting att besluta om ansvarsfrihet för de enskilda ledamöterna och vid vägrad ansvarsfrihet besluta om skadeståndstalan. Vidare anger att det dock inte skall vara möjligt att entlediga annan förtroendevald än den man själv utsett. Skälen för regeringens förslag Revisionen av den gemensamma nämndens verksamhet är en fråga för samtliga huvudmän. De samverkande kommunerna eller landstingen skall var och en revidera sin del av nämndens verksamheten för att kunna besluta om ansvarsfrihet för sina ledamöter och ersättare. Revision av en kommuns verksamhet kan vara samlad och avse alla nämnders verk- samhet eller delad och enbart avse viss eller vissa nämnders verksamhet. Frågan om hur de samverkande kommunerna eller landstingen väljer att organisera sin revision av den gemensamma nämnden är en fråga för kommunen eller landstingen självt. Regeringen anser därför att det är tillräckligt att ange att den gemensamma nämnden skall granskas av revisorerna i var och en av de samverkande kommunerna och landstingen. Därigenom blir det möjligt för kommunerna eller landstingen att använda de revisorer man redan utsett att revidera kommunens eller övriga verksamhet. Frågan om hur revision praktiskt skall genomföras måste lösas i överenskommelsen. En gemensam nämnd ansvarar mot de olika huvudmännen att den sköter de uppgifter nämnden fått av sina respektive huvudman. Det ligger därför på de olika huvudmännen att besluta om ansvarsfrihet såvitt avser de ledamöter och ersättare som de utsett. Fullmäktige i de olika samverkande kommunerna och landstingen skall alltså ta ställning till hur deras egna förtroendevalda har skött sina uppdrag och besluta i ansvarsfrihetsfrågan såvitt avser dem. Frågan om ansvarsfrihet hör nära samman med frågan om återkallande av uppdrag som förtroendevald. Enligt 4 kap. 10 § kommunallagen har fullmäktige möjlighet återkalla uppdraget för en förtroendevald som valts av fullmäktige om den förtroendevalde har vägrats ansvarsfrihet. Med den föreslagna lösningen blir det den fullmäktige som valt en förtroendevald i den gemensamma nämnden och som beslutat om ansvarsfrihet som också har att besluta i fråga om eventuell återkallelse av uppdraget för den förtroendevalda. 5.4 Överklagande av beslut -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Medlemmarna i de olika samverkande kommu- | | nerna och landstingen kan begära att lagligheten av en gemensam | | nämnds beslut prövas av domstol. Förslagen genomförs genom tillägg| | till 10 kap. 1, 11 och 14 §§ kommunallagen. | | Tidsfristen för överklagande av den gemensamma nämndens beslut | | räknas från det att tillkännagivandet att protokoll över beslutet| | justerats har anslagits på anslagstavlorna i samtliga | | samverkande kommuner och landsting. Förslaget genomförs som | | tillägg till 10 kap. 6 § kommunallagen. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens utom såvitt avser regleringen av överklaganden som kommer in till någon av de samverkande kommunerna eller något av de samverkande landstingen samt frågan om vem som skall avses som part. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har inte något att erinra mot förslagen. ombudsmän () anser att lagtexten bör kompletteras så att det klart framgår att överklagande av beslut av den gemensamma nämnden skall prövas om de inom tiden kommer in till någon av de samverkande kommunerna eller landstingen. anser det vara tveksamt om värdkommunen bör vara part i det fall den gemensamma nämnden fattat ett beslut som enbart berör en annan kommun än värdkommunen. Skälen för regeringens förslag Vem kan klaga och vilka beslut är överklagbara? Enligt 10 kap. 1 § kommunallagen har varje kommunmedlem rätt att få lagligheten av kommunala beslut prövade i länsrätten. Beslut i en gemensam nämnd kan tänkas få konsekvenser även för medlemmar i andra kommuner och landsting än den kommun eller det landsting som tillsatt nämnden. Frågan är om det finns behov av att vidga besvärsrätten. Försökslagstiftningen om sjukvårdssamverkan ger medlemmarna i de samverkande landstingen rätt att få lagligheten av alla beslut i de samverkande landstingen prövade i domstol. En sådan rätt innebär även att beslut som inte fattats av eller berör den gemensamma nämnden eller dess verksamhet kan överklagas av medborgarna i båda de samverkande landstingen. Det är svårt att dra någon skarp gräns mellan vilka beslut som skulle kunna få följder för andra än den egna kom- munens eller det egna medborgare. Svårigheterna att dra en gräns mellan vilka beslut som bör få eller inte bör få överklagas medför att regeringen anser att talerätten bör begränsas till de beslut som den gemensamma nämnden fattat. Det finns inte heller enligt regeringens mening anledning att ge de sam- verkande kommunerna och landstingen självständig talerätt vad gäller lagligheten av en gemensam nämnds beslut. En sådan talerätt som finns för beslut av kommunalförbund skulle innebära att en samverkande kommun som inte fått sin vilja igenom skulle kunna väcka talan mot beslutet. De samverkande kommunerna skulle då bli motparter i en process om lagligheten av en gemensam nämnds beslut, ett beslut som de varit delaktiga i och är ansvariga för genom sina förtroendevalda i nämnden. Regeringen stannar därför för att endast medlemmarna i samtliga samverkande kommuner och landsting bör ha en rätt att få lagligheten av den gemensamma nämndens beslut prövade. Vem får överklaga en domstols beslut?