prop · GK03100D1 · 1997-01-01 00:00:00 — 21 § I paragrafen anges två olika avdrag som får göras vid beräkning av skatteavdrag. Paragrafen motsvarar 11 § första stycket UBL. För att sådana försäkringar som anges i första stycket 2 skall anses ha tagits i samband med tjänst krävs numera enligt kommunalskattelagen att arbetsgivaren betalar hela premien. Övergångsregler finns uttryckligen angående avdrag för sjuk- och olycksfallsförsäkringar som tagits enligt äldre regler där även arbetstagaren kunde vara skyldig att betala premie och detsamma torde, på grund av mer allmänna övergångsregler, gälla i fråga om pensionsförsäkringar. I förhållande till utredningsförslaget har av redaktionella skäl orden den skattskyldige ersatts med arbetstagaren . Dessutom har en ny rubrik införts närmast före paragrafen för att markera skillnaden mellan här aktuella avdrag och kostnadsavdrag enligt 22 §. 22 § I första stycket anges de förutsättningar som gäller för att andra avdrag än sådana som anges i 21 § skall få göras. Stycket motsvarar 11 § andra stycket UBL. Andra stycket anger en schablon för beräkning av en arbetstagares kostnader i viss verksamhet. Om arbetsgivaren har betalat ersättning för kostnader som täcks av en schablon avses schablonen ändå vara tillämplig. Ersättningen skall dock beaktas vid beräkningen av kostnadsavdraget. I andra stycket anges också att skattemyndigheten i ett enskilt fall får besluta hur kostnaderna skall beräknas. I tredje stycket anges att en arbetsgivare som beräknat en arbetstagares kostnader enligt schablonen eller enligt skattemyndighetens beslut skall underrätta arbetstagaren om detta. Andra och tredje styckena ersätter 11 § tredje stycket UBL. I förhållande till utredningsförslaget har av redaktionella skäl ordet skattskyldig ersatts med arbetstagare i motsvarande form. Dessutom har en rubrik införts närmast före paragrafen för att markera skillnaden mellan här aktuella kostnadsavdrag och avdrag enligt 22 §. 23 § Paragrafen innehåller en bestämmelse om undantag från skyldigheten att göra skatteavdrag i fråga om förmån av fri hemresa eller ersättning för kostnad för hemresa med allmänna kommunikationer. Den motsvarar 11 § fjärde stycket UBL. I förhållande till utredningens förslag har hänvisningen till 22 § första stycket slopats eftersom det i den nu aktuella paragrafen inte är fråga om ett sådant kostnadsavdrag som avses i 22 §. Resor vid tillträdande eller frånträdande av anställning eller uppdrag 24 § I paragrafen finns särskilda bestämmelser om förmån av fri resa inom Europeiska unionens medlemsländer eller EES-länderna vid tillträdande eller frånträdande av anställning eller uppdrag. Den motsvarar 10 § femte stycket h UBL. 25 § I paragrafen ges den som betalar ut folkpension möjlighet att vid beräkningen av skatteavdraget ta hänsyn även till det särskilda grundavdraget. Paragrafen motsvarar 12 § andra stycket UBL. I förhållande till utredningsförslaget har redaktionella ändringar gjorts. 26 § Paragrafen innehåller särskilda bestämmelser rörande förskott. De ersätter 6 a § UBL. Minskat skatteavdrag vid konkurs eller utmätning 27 och 28 §§ Paragraferna innehåller särskilda ändringsregler för det fall en arbetstagare är försatt i konkurs eller hans lön tas i anspråk genom utmätning. De ersätter 45 § 3 mom. UBL. Vid tillämpningen av 27 och 28 §§ måste det utredas hur stora skatteavdrag som redan kan ha gjorts för den skattskyldige genom kontakt med dennes arbetsgivare. Det kan, sedan kontot stämts av, betalas ut till konkursboet resp. kronofogdemyndigheten enligt bestämmelserna i 18 kap. 3 §. Om skatteavdrag har registrerats på den skattskyldiges skattekonto enligt vad som sagts , skall detta enligt bestämmelserna i 11 kap. 14 § beaktas när det skall avgöras om den skattskyldige skall betala in skatt eller få tillbaka skatt. I förhållande till utredningsförslaget har redaktionella ändringar gjorts i båda paragraferna. Ändrad beräkning av skatteavdrag I det nu aktuella kapitlet har tagits in regler om skatteavdrag. Sådant avdrag skall beräknas antingen enligt en skattetabell eller också efter en bestämd procentsats. Besluten om skatteavdrag skall fattas innan det första skatteavdraget för inkomståret skall göras. Bestämmelserna gäller generellt, dvs. skattemyndigheten bestämmer inte skatteavdragets storlek individuellt för varje skattskyldig. En sådan möjlighet finns emellertid genom bestämmelserna om särskild beräkningsgrund för skatteavdrag i 11 §. Om skattemyndigheten har fattat ett beslut om särskild beräknings- grund kan myndigheten, efter att ha gett den skattskyldige möjlighet att yttra sig, med automatik fortsätta att fatta samma typ av beslut, s.k. stående jämkning. Även sådana beslut fattas före det att det första skatteavdraget för inkomståret skall göras. Besluten är sålunda inte beslut om ändring i den meningen att ett tidigare meddelat beslut om preliminär skatt för inkomståret ändras. Sådana beslut regleras i stället i 29 §. Termen ''''''''jämkning'''''''' som används i uppbördslagen har, som kommente- rats i anslutning till 6 kap. 5 §, ersatts med ''''''''ändring''''''''. I skattebetalningslagen har inte införts några bestämmelser om i vilken turordning ändring skall ske av olika former av preliminär skatt. Detta avses bli reglerat i till lagen anslutande verkställighetsföreskrifter. Någon ändring i sak är emellertid inte åsyftad. Det innebär att ändring av preliminär skatt som skall betalas genom skatteavdrag bör, om det inte finns särskilda skäl, i första hand ske av preliminär skatt på sådan ersättning som utgör den skattskyldiges huvudinkomst och därefter på andra inkomster än ränta och utdelning. Om F-skatt eller särskild A-skatt har debiterats, bör emellertid ändring som leder till en lägre preliminär skatt i första hand avse den debiterade skatten (se kommentarerna till 6 kap. 5 §). Att skattemyndigheten har möjlighet att förelägga den skattskyldige att inför ett beslut om ändring lämna en preliminär självdeklaration följer av 10 kap. 5 §. Någon motsvarighet till bestämmelserna i 46 § 4 mom. UBL behövs sålunda inte. 29 § Paragrafen innehåller bestämmelser om ändrad beräkning av skatteavdrag. De ersätter i dessa delar 45 § 1 och 2 mom. UBL. Bestämmelser motsvarande 45 § 1 mom. första stycket andra meningen har i stället tagits in i 12 §. I den nu aktuella paragrafen finns en hänvisning dit liksom till 13 §. I förhållande till utredningsförslaget har redaktionella ändringar gjorts. Beträffande lokutionen särskilda skäl i tredje stycket hänvisas till vad som anförts i kommentaren till 6 kap. 5 §. Den nya paragrafen innehåller inte några beloppsgränser för att ändring över huvud taget skall få ske. Det anges bara att skillnaden mellan beräknad slutlig skatt och den preliminära skatten skall vara betydande med hänsyn till den skattskyldiges förhållanden eller att det annars skall finnas särskilda skäl för ändring. Angående lokutionen ''''''''betydande med hänsyn till den skattskyldiges förhållanden'''''''' se kommentaren till 10 kap. 1 §. Den beloppsgräns på ett basbelopp som anges där bör dock vid tillämpningen av den nu aktuella paragrafen vara väsentligt lägre. Vi anser att beloppsgränsen bör ligga på 0,2 basbelopp. De särskilda bestämmelserna i uppbördslagen rörande dagpenning från arbetslöshetskassa har inte fått någon motsvarighet. Punkten 2 i 45 § 1 mom. första stycket UBL ersätts av 6 kap. 5 § (se vidare kommentaren till denna paragraf). Bestämmelserna i paragrafen innebär att skattemyndigheten i ett beslut om ändring bl.a. får föreskriva att skatteavdrag beräknat enligt skattetabell skall ersättas med skatteavdrag beräknat enligt särskild av skattemyndigheten angiven grund. Bestämmelser om vad som skall gälla vid ändring före inkomstårets utgång om den skattskyldige betalat för mycket preliminär skatt är inte av sådant slag att de bör ha lagform. Någon motsvarighet till bestämmelserna i punkt 3 första och andra styckena av anvisningarna till 45 § UBL har därför inte tagits med. får utan särskild anmälan från den skattskyldige ta upp en fråga om ändring av preliminär skatt i fall som avses i förevarande paragraf. Någon motsvarighet till punkt 1 av anvisningarna till 45 § UBL har inte ansetts motiverad i lagen. Innan beslut fattas om ändrad beräkning av skatteavdrag skall den skattskyldige ges tillfälle att yttra sig, om det inte uppenbarligen är obehövligt. En motsvarighet till bestämmelserna i 45 § 1 mom. sjätte stycket UBL har därför tagits in i 14 kap. 1 §. Om ett beslut om ändrad beräkning av skatteavdrag innebär att skatteavdrag skall göras med annat belopp än som tidigare utfärdad skattsedel visar, skall skattemyndigheten på begäran av den skattskyldige utfärda en ny skattsedel med den ändrade beräkningen. Bestämmelser om detta behöver emellertid inte ha lagform. Därför har inte någon motsvarighet till bestämmelserna i 46 § 2 mom. första stycket UBL tagits med. Några särskilda bestämmelser om att den skattskyldige skall tillställas ett ändringsbeslut har inte heller ansetts nödvändiga. Detta följer av 21 § förvaltningslagen. Det ligger i sakens natur att beslut om ändring som grundar sig på en ansökan från den skattskyldige skall meddelas . Någon motsvarighet till bestämmelserna i 46 § 3 mom. första stycket första meningen UBL har därför inte tagits med. Någon motsvarighet till bestämmelserna i 46 § 2 mom. andra och tredje styckena UBL har inte heller tagits med. En ändring i sak är emellertid inte åsyftad. Det innebär att skattemyndigheten i ett beslut om ändring inom det nya systemet bör ange att skatteavdraget skall beräknas t.ex. på viss del av inkomsten eller på inkomsten minskad med visst belopp eller att skatteavdraget skall beräknas till viss procent av inkomsten. Vid ändring av preliminär skatt som skall betalas genom ett skatteavdrag beräknat efter en viss procentsats bör i ändringsbeslutet anges efter vilken procentsats den ändrade skatten skall tas ut. En ansökan om ändrad beräkning enligt den nu aktuella paragrafen skall lämnas till skattemyndigheten, dvs. till den skattemyndighet som enligt bestämmelserna i 2 kap. har att fatta beslut om skatteavdraget. Om ansökan har lämnats till en annan skattemyndighet skall den översända handlingarna till rätt myndighet. Detta får anses följa av bestämmelserna i 2 kap. 6 §. Det innebär t.ex. att den skattskyldige kan lämna en ansökan om ändrad beräkning av skatteavdrag till skattemyndigheten på den ort där han är bosatt, även om myndigheten inte är behörig att fatta beslut om ändringen. Myndigheten bör i ett sådant fall göra den utredning som behövs i ärendet och därefter sända ansökningen till den myndighet som skall fatta beslutet. Bestämmelser om en sådan ordning finns nu i 46 § 1 mom. UBL. Någon bestämd tidsfrist inom vilken en ansökan skall lämnas motsvarande den som finns i 45 § 1 mom. sjunde stycket UBL har inte tagits in i skattebetalningslagen. Detta innebär att en ansökan kan lämnas in ända fram till den tidpunkt då den skattskyldige erhållit besked om den slutliga skatten. 1 § I paragrafen anges hur arbetsgivaravgifterna skall beräknas. Paragrafen ersätter 8 § USAL. Avrundningsregeln har emellertid flyttats till 23 kap. 1 §. I förhållande till utredningens förslag har i punkten 1 hänvisning skett också till 2 kap. 2 § lagen om socialavgifter. Att hänvisningen bör omfatta även denna paragraf beror på att systemet med redaravgifter har slopats och att uppbörden av arbetsgivaravgifter för sjöinkomst skall regleras på samma sätt som i fråga om andra arbetsgivaravgifter. Enligt 1 kap. 3 § omfattar begreppet arbetsgivaravgifter förutom arbetsgivaravgifter enligt lagen om socialavgifter även särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster och allmän löneavgift. De aktuella procentsatserna får alltså hämtas från lagen om socialavgifter, lagen om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster och lagen om allmän löneavgift. I dessa lagar anges också på vilket underlag avgifterna skall beräknas. 2 § I paragrafen regleras hur värdet av naturaförmåner skall beräknas. Paragrafen ersätter 5 § USAL. Genom hänvisningen till bl.a. 8 kap. 14 § behövs ingen motsvarighet i det nu aktuella kapitlet till bestämmelsen i 4 § första stycket andra meningen USAL. 3 § Paragrafen innehåller bestämmelser om kostnadsavdrag. Den ersätter 6 § USAL. Vad som avses med begreppet beskattningsår i detta sammanhang framgår av definitionen i 1 kap. 6 §. I förhållande till utredningens förslag har en redaktionell ändring gjorts. 10 kap. Skyldighet att lämna deklaration Kapitlets rubrik har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Den inledande paragrafen i utredningens förslag har på inrådan av Lagrådet slopats. Däremot har 2 § i utredningsförslaget, som innehåller två stycken, ersatts med två paragrafer. Första stycket betecknas 1 § och andra stycket betecknas 7 §. Skyldighet att lämna preliminär självdeklaration 1 § Paragrafen motsvarar 2 § första stycket i utredningens förslag. Andra stycket har på inrådan av Lagrådet flyttats fram och betecknats 7 §. I den nu aktuella paragrafen anges under vilka förutsättningar preliminär självdeklaration skall lämnas. Bestämmelserna ersätter 17 § 1 mom. UBL. Den nya bestämmelsen i punkt 2 innehåller inte någon beloppsgräns. Det anges bara att den slutliga skatten för det aktuella inkomståret skall beräknas överstiga den senast debiterade slutliga skatten med ett belopp som är betydande med hänsyn till den skattskyldiges förhållanden för att paragrafen skall bli tillämplig. Vad som avses med ett betydande belopp skall alltså bedömas från fall till fall. Som riktlinje för bedömningen bör gälla att skillnaden mellan den debiterade och den slutliga skatten skall vara av den preliminära skatten, dock lägst ett basbelopp (se avsnitt 19). I förhållande till utredningsförslaget har i punkt 2 orden för inkomståret ersatts med vid taxeringen året efter inkomståret eftersom ett beskattningsår omfattar delar av två inkomstår för den som har brutet räkenskapsår. 2 § Paragrafen har införts på inrådan av Lagrådet. En motsvarande bestämmelse finns i 5 § andra stycket i utredningsförslaget. Bestämmelserna motsvarar 17 § 2 mom. UBL. 3 § I paragrafen anges att den skattskyldige skall lämna en ny preliminär självdeklaration om den skattskyldiges inkomstförhållanden har ändrats efter det att den första deklarationen lämnades och detta medför att den slutliga skatten kommer att överstiga den som beräknats med ledning av den tidigare deklarationen. Skillnadsbeloppet skall emellertid vara betydande med hänsyn till den skattskyldiges förhållanden för att paragrafen skall bli tillämplig (angående betydande belopp, se kommentaren till 1 §). I förhållande till utredningsförslaget har samma ändring gjorts som i 2 §. Dessutom har orden nya uppgifter ersatts med ändrade förhållanden för att bättre passa till exempelvis det fallet att en lantbrukare fått en rekordskörd. har i sitt remissvar föreslagit att paragrafen skall gälla även om den preliminära skatten beräknats enligt schablon. Någon sådan utvidgning torde dock inte behövas eftersom 1 § 2 avses vara tillämplig i sådana fall. Det är först när den skattskyldige redan lämnat en preliminär självdeklaration för inkomståret som den nu aktuella paragrafen avses bli tillämplig. 4 § Av paragrafen framgår att skyldigheten att lämna preliminär själv- deklaration enligt 1 § 2 eller 3 § inte gäller efter november inkomståret. I förhållande till utredningens förslag har endast redaktionella ändringar gjorts. 5 § I paragrafen har tagits in en generell rätt för skattemyndigheten att förelägga en skattskyldig att lämna en preliminär självdeklaration. Det skall alltså inte, som , krävas att det skall finnas anledning att anta att den skattskyldige skall vara skyldig att självmant lämna en deklaration. Syftet med bestämmelserna är att ge skattemyndigheten möjlighet att under det löpande inkomståret kontrollera att rätt preliminär skatt tas ut. Paragrafen har haft 54 § 1 mom. andra stycket UBL som förebild (jfr 10 § i detta kapitel). Paragrafen ersätter 20 § UBL. I förhållande till utredningens förslag har den bestämmelse som fanns i paragrafens andra stycke på inrådan av Lagrådet flyttats till 2 §. I övrigt har endast en redaktionell ändring gjorts. Att skattemyndigheten har rätt att kontrollera de uppgifter som lämnats bl.a. i en preliminär självdeklaration genom besök eller annat personligt sammanträffande med den skattskyldige eller genom skatterevision anges i 14 kap. 6 respektive 7 §. Att ett föreläggande enligt denna lag får förenas med vite framgår av 23 kap. 2 §. När en preliminär självdeklaration skall lämnas 6 § Paragrafen innehåller bestämmelser om när sådan preliminär själv- deklaration som avses i 1 § skall lämnas. Bestämmelserna ersätter 18 § andra och tredje styckena UBL. De har skärpts på det sättet att den skattskyldige kan bli skyldig att lämna en preliminär självdeklaration även under det löpande inkomståret. Av 4 § framgår emellertid att preliminär självdeklaration inte behöver lämnas på grund av något som händer efter november månads utgång. Till tredje stycket har på Lagrådets inrådan flyttats den bestämmelse som finns i 7 § i utredningens förslag. I stycket anges när en sådan ny preliminär självdeklaration som avses i 3 § skall lämnas. Det skall ske dagar efter det att den nya deklarationsskyldigheten uppkom. Vad en preliminär självdeklaration skall ta upp 7 § Som framgår av kommentaren till 1 § har Lagrådet förordat att 2 § andra stycket i utredningens förslag skall bilda en egen paragraf och betecknas 7 §. I paragrafen anges vilka uppgifter en preliminär självdeklaration skall innehålla. Uppgift om kommande utbetalningar 8 § Paragrafen ger skattemyndigheten möjlighet att förelägga en arbetsgivare, dvs. den som betalar ut ersättning för arbete, att lämna sådana uppgifter om beräknade utbetalningar som behövs för att skattemyndigheten skall kunna göra en preliminär taxering av den som mottar betalningen eller kontrollera att en lämnad preliminär självdeklaration innehåller riktiga uppgifter. Paragrafen ersätter 19 § UBL. Att ett föreläggande enligt denna lag får förenas med vite framgår av 23 kap. 2 §. Skyldighet att lämna skattedeklaration 9 § Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I paragrafen anges vilka som är skyldiga att lämna skattedeklaration. Paragrafen ersätter bl.a. 54 § 1 mom. första stycket och sjätte stycket första meningen UBL. Bestämmelser om att deklarationen skall lämnas till skattemyndigheten har emellertid tagits in i 25 §. Paragrafen ersätter också 4 § första stycket USAL och 14 kap. 3 § ML. Paragrafen gäller också den som har betalat ut förskott på ersättning för arbete. Att skatteavdrag skall göras även från förskott på ersättning för arbete framgår av bestämmelserna i 8 kap. 26 §. Några bestämmelser om att skattemyndigheten ges möjlighet att efter särskild ansökan besluta att skatteavdrag och arbetsgivaravgifter får redovisas under särskilt redovisningsnummer om det finns särskilda skäl motsvarande 53 § 1 mom. andra stycket UBL har inte tagits in i skattebetalningslagen. Sådana bestämmelser behöver inte ges lagform utan kan meddelas genom verkställighetsföreskrifter. har i sitt remissvar föreslagit att det i den nu aktuella paragrafen även skall anges att den som inte varit skyldig att göra skatteavdrag men ändå gjort ett sådant skall vara skyldig att redovisa avdraget i en skattedeklaration. Ett sådant tillägg har gjorts i punkt 1. Bestämmelsen blir tillämplig exempelvis om en fysisk person som inte bedriver näringsverksamhet betalar ut ersättning understigande men ändå gör ett skatteavdrag från ersättningen. Här bör också nämnas att utredningens bestämmelser om avgiftsspecifikation i 28 § i utredningsförslaget på inrådan av har slopats. Verket anser att det inte finns något behov av en sådan specifikation. 10 § Genom paragrafen ges skattemyndigheten rätt att förelägga en person att lämna skattedeklaration även i de fall det är okänt om det finns någon betalningsskyldighet. Syftet med bestämmelsen är att ge myndigheten en möjlighet att kontrollera om en viss person varit skyldig att göra skatteavdrag eller betala mervärdesskatt eller arbetsgivaravgifter. I regel är det lättare för en skattskyldig att helt underlåta att lämna föreskrivna uppgifter än att i en skattedeklaration lämna oriktiga uppgifter. Bestämmelsen motsvarar 54 § 1 mom. andra stycket UBL. Att ett föreläggande enligt denna lag får förenas med vite framgår av 23 kap. 2 §. 11 § Paragrafen ersätter motsvarande bestämmelser i 14 kap. 3 § andra stycket andra och tredje meningarna ML. Begreppet särskild deklaration har ersatts med skattedeklaration. I förhållande till utredningens förslag har en närmare anknytning till nuvarande regler skett. Även redaktionella ändringar har gjorts. Sådana särskilda skäl som avses i första stycket 2 kan t.ex. anses finnas då skattemyndigheten fattat beslut om frivillig skattskyldighet för uthyrning av verksamhetslokal enligt bestämmelserna i 9 kap. 12 § Paragrafen ersätter 7 § andra stycket USAL. Att några motsvarande bestämmelser inte finns i fråga om skatteavdrag som skall göras enligt skattebetalningslagen beror på att här aktuella arbetsgivare inte är skyldiga att göra sådant avdrag. I förhållande till utredningsförslaget har det, efter påpekande i remissvaret, i förtydligande syfte angetts att skattemyndigheten i paragrafen angivna fall även får medge att en skattedeklaration lämnas än som annars anges i kapitlet. Ett sådant särskilt skäl som avses i paragrafen kan vara att det skulle vålla arbetsgivaren betydande praktiska problem att lämna skattedeklaration och betala arbetsgivaravgifter. 13 § I första stycket, som saknar motsvarighet i utredningsförslaget, har tagits in en bestämmelse om att en skattedeklaration skall lämnas för varje redovisningsperiod. Bestämmelsen motsvarar 14 kap. 5 § första meningen ML. Den har dock utvidgats till att gälla även skatteavdrag och arbetsgivaravgifter. I andra stycket, som ersätter första stycket i utredningsförslaget, finns ett undantag från första stycket. Den som är registrerad enligt 3 kap. 1 § men som för någon period inte skall vara skyldig att redovisa skatteavdrag eller arbetsgivaravgifter i skattedeklaration och har upplyst skattemyndigheten om detta skall inte behöva lämna någon skattedeklaration för de aktuella perioderna. Upplysningen skall lämnas skriftligen. Därigenom kan skattemyndigheten undvika att fatta ett beskattningsbeslut enligt 11 kap. 19 §. Av tredje stycket framgår att bestämmelsen i andra stycket inte gäller den som är skyldig att redovisa mervärdesskatt utom i de fall mervärdesskatten skall redovisas i självdeklarationen. Ändringarna i paragrafen har tillkommit på inrådan av i verkets remissvar. Enligt rådets direktiv /680/EEG av med tillägg till det gemensamma systemet för mervärdesskatt och med ändring av direktiv /388/EEG med sikte på avskaffandet av fiskala gränser (EGT nr L 376, 31.12.1991, s. 1) skall varje till mervärdesskatt skattskyldig person inge en deklaration för varje fastställd redovisningsperiod. Detta innebär att en skattedeklaration avseende mervärdesskatt alltid måste lämnas oavsett om verksamhet har bedrivits eller inte, dvs. även om skatten att redovisa är noll kronor. I förhållande till utredningsförslaget har även redaktionella ändringar gjorts i andra och tredje styckena. På Lagrådets inrådan har 14 § i utredningens förslag slopats. I paragrafen anges att redovisningen i en deklaration, dvs. i en skattedeklaration eller i en självdeklaration skall göras löpande för bestämda tidsperioder. Detta följer av bestämmelserna i 13 och 14 §§. 14 § Paragrafen, som motsvarar 15 § första stycket i utredningens förslag, ersätter 14 kap. 8 § första stycket ML. Paragrafen har utsträckts till att gälla även avdragen skatt och arbetsgivaravgifter. Bestämmelsen i 15 § andra stycket utredningsförslaget rörande kortperiodiska bokslut har på inrådan i remissvaret slopats.