prop · GK0372 · 1997-01-01 00:00:00 — En reglering i lag som innebär att det svenska garantisystemet alltid ges företrädesrätt, kan nämligen komma att påverka nämndens möjligheter att få till stånd ett samarbete med ett utländskt garantisystem. I det fall när såväl nämnden som insättarna, beträffande belopp som inte ersatts av garantin, har rätt till eventuell utdelning i institutets konkurs, konkurrerar de enligt förmånsrättslagen (1970:979) på samma villkor, dvs. lagen ger inte nämnden företräde till den eventuella utdelningen i institutets konkurs. Inom EES-området är det bara och som infört en ordning som innebär att en insättare har rätt till utdelning i institutets konkurs först efter det att garantisystemet fått tillbaka ett belopp motsvarande vad som betalats ut i ersättning till insättaren. Sådana skillnader i olika länders förmånsrättsordning kan komma att innebära problem vid hanteringen av gemensamma ersättningsfall. Som anfört är det otvivelaktigt så att en ändring i det svenska systemet som skulle innebära att nämnden alltid får företräde framför insättarna skulle ge nämnden ökade möjligheter att minimera kostnaderna för systemet. Regeringen har tillkallat en kommitté (, Fi 1995:09, dir. 1995:86) som bl.a. skall utreda om en integrering av regler vid en banks solvensproblem med reglerna om insättningsgaranti kan vara lämplig. I avvaktan på kommitténs förslag föreslås därför inte nu någon ändring av den förmånsrättsliga regleringen. De föreslagna ändringarna i bankrörelselagen, lagen om värdepappersrörelse, lagen om kreditmarknadsbolag och lagen om insättningsgaranti förväntas inte innebära någon ökad arbetsbelastning för förvaltningsdomstolarna och får därför inte några kostnadseffekter för det allmänna. Ändringarna i lagen om insättningsgaranti föreslås träda i kraft . Övriga lagändringar föreslås träda i kraft . 8.1 Förslaget till lag om ändring i bankrörelselagen (1987:617) 1 kap. 5 § Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Ändringen i paragrafen har gjorts för att få en direkt överensstämmelse med ordalydelsen i artikel 19.5 i andra banksamordningsdirektivet. Ändringen innebär att verk- samheten vid filial får påbörjas efter det att mottagit uppgifterna enligt 6 § andra stycket eller , om banken fått en underrättelse från om att verksamheten får påbörjas. Direktivbestämmelsen bygger på den EG-rättsliga principen om en enda auktorisation, dvs. kreditinstitut kan med stöd av sin hemlandsauktorisation etablera sig och erbjuda sina tjänster inom EES-området. Bestämmelsen utgår från att varje värdland utan särskild prövning skall medge att vissa uppräknade verksamheter får bedrivas av kreditinstitut från andra EES-länder. Vad som krävs enligt direktivet är att en underrättelse- och anmälningsprocedur iakttas innan utlandsverksamheten påbörjas. har således att godta ett lämplighetsintyg som hemlandsmyndigheten utfärdar (se prop. 1992/93:89 s. 116 och 184). När har nåtts av en underrättelse från hemlandsmyndigheten om en filialetablering bekräftar inspektionen underrättelsen, för att därefter ta kontakt med den aktuella banken. En förutsättning för att verksamheten skall få påbörjas i är att inspektionen registrerat filialen i bankregistret. Inspektionen informerar därför banken om de handlingar som krävs för registreringen av filialen och om den informationsskyldighet som åvilar denna. Enligt den ordning som föreslås, kan inspektionen, när underrättelse- och anmälningsproceduren iakttagits, medge att verksamheten får påbörjas trots att inte har förflutit sedan inspektionen underrättats av hemlandsmyndigheten om filialetableringen. 1 kap. 6 § Enligt nuvarande lydelse innehåller paragrafen bestämmelser om svenska bankaktiebolags etablering av filialer i såväl ett annat EES-land som ett land utanför EES. Paragrafen har ändrats så att den endast reglerar etablering av filialverksamhet i länder utanför EES. Bestämmelser om filialetablering i ett annat EES-land har förts in i 1 kap. 7-7 b §§. Genom en annan ändring i första stycket anges det numera direkt i lag att är den myndighet som ger tillstånd till sådan filialetablering som avses i paragrafen. I andra stycket, som är nytt, anges några uppgifter som en ansökan om tillstånd skall innehålla. Enligt allmänna råd angående ansökan om bankoktroj m.m. (FFFS 1994:15), bör uppgifterna lämnas vid ansökan om filialetablering utomlands. Dessa uppgifter är dock av en sådan grundläggande karaktär att de bör anges i lagen. Motsvarande uppgifter skall enligt 1 kap. 7 § lämnas vid etablering av en filial inom EES. 1 kap. 7 § Paragrafen har utformts i överensstämmelse med Lagrådets förslag. Ändringen i första stycket första meningen är föranledd av att till- ståndskravet för filialetablering i ett annat EES-land avskaffas, se avsnitt 5.1. Enligt den nya lydelsen skall ett bankaktiebolag som avser att inrätta filial i ett annat land inom EES underrätta innan verksamheten påbörjas. I första stycket andra meningen hänvisas till 6 § andra stycket beträffande vilka uppgifter som underrättelsen skall innehålla. Bestämmelsen enligt den nuvarande lydelsen om skyldighet för att underrätta behörig myndighet i värdlandet har flyttats över till andra stycket. Ändringarna i andra stycket har gjorts för att få en direkt överensstämmelse med ordalydelsen i artikel 19.3 i andra banksamordningsdirektivet. skall från det underrättelsen mottogs vidarebefordra den till den behöriga myndigheten i värdlandet, om det med beaktande av den planerade verksamheten inte finns skäl att ifrågasätta bankens administrativa struktur eller finansiella situation, se avsnitt 5.1. I paragrafen anges också vilka ytterligare uppgifter som skall fogas till underrättelsen. Tredje stycket innehåller en bestämmelse om att även banken skall underrättas om att underrättelsen enligt andra stycket vidarebefordrats till den utländska myndigheten. Om finner att det med beaktande av den planerade verksamheten finns skäl att ifrågasätta bankens administrativa struktur eller finansiella situation, skall inspektionen, enligt fjärde stycket, meddela beslut om detta inom den tid som anges i andra stycket, dvs. från det underrättelsen mottogs. Ett beslut av att inte vidarebefordra en underrättelse skall enligt reglerna i andra banksamordningsdirektivet motiveras. Till följd av bestämmelsen i 20 § förvaltningslagen (1986:223) om motivering av beslut, uppfyller direktivets krav i det hänseendet. Bestämmelser om överklagande av inspektionens beslut eller underlåtelse att vidarebefordra en underrättelse enligt denna paragraf finns i 7 kap. 24 och 25 §§. 1 kap. 7 a § I paragrafen anges att verksamheten vid filialen får påbörjas efter det att den behöriga myndigheten i värdlandet mottagit uppgifterna enligt 7 § eller , om banken fått en underrättelse från den utländska myndigheten om att verksamheten får påbörjas. Någon motsvarighet till denna bestämmelse, som överensstämmer med reglerna i artikel 19.4 och 5 i andra banksamordningsdirektivet, saknas i bankrörelselagen. Paragrafen har utformats i överensstämmelse med Lagrådets förslag. 1 kap. 7 b § Om något av de förhållanden som angivits i bankens underrättelse till Finans- inspektionen enligt 7 § skall ändras efter det att filialen inrättats skall banken enligt första stycket underrätta inspektionen och den behöriga myndigheten i det andra EES-landet minst en månad innan ändringen genomförs. I den nuvarande lydelsen av 7 § föreskrivs en skyldighet endast för Finans- inspektionen att genast underrätta behörig myndighet i värdlandet om något förhållande som avses i första stycket har ändrats efter det att filialen inrättats. Den nya bestämmelsen, som motsvarar artikel 19.6 i andra banksamordningsdirektivet, ålägger banken skyldighet att minst en månad i förväg underrätta och den behöriga myndigheten i värdlandet om ändringar av de förhållanden som angetts i bankens underrättelse till inspektionen. skall göra en prövning motsvarande den som anges i 7 § andra stycket för att avgöra om ändringen skall tillåtas eller inte. Om inspektionen finner att ändringen inte får göras skall, enligt andra stycket, beslut om det meddelas inom en månad från det att underrättelsen kom in till inspektionen. Beslutet får enligt 7 kap. 24 § överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Den utländska myndigheten i det andra landet skall genast underrättas om beslutet. Om den insättningsgaranti som gäller för insättare i banken ändras skall , enligt tredje stycket, underrätta behörig myndighet i värdlandet. 1 kap. 8 § För ett kreditinstitut som avser att driva verksamhet i ett annat land inom EES genom att erbjuda och tillhandahålla tjänster utan att inrätta filial där, s.k. gränsöverskridande verksamhet, gäller enligt artikel 20 i andra banksam- ordningsdirektivet att institutet innan verksamheten påbörjas skall underrätta tillsynsmyndigheten i hemlandet. Detta överensstämmer med gällande lydelse av bestämmelsen i första stycket. Ett tillägg införs som anger vilka uppgifter en sådan underrättelse skall innehålla. Ändringen i andra stycket innebär att det i lagen tas in en uttrycklig bestämmelse som anger inom vilken tid underrättelsen skall vidarebefordras av , dvs. Den bank som anmält att den avser att driva gränsöverskridande verksamhet behöver dock inte avvakta att denna tidsfrist löper ut, utan kan påbörja den gränsöverskridande verksamheten direkt efter det att underrättelsen lämnats till inspektionen. 7 kap. 16 § Förutsättningarna för återkallelse av en svensk banks oktroj i första stycket punkten 4 har ändrats så att återkallelse skall ske om banken under en samman- hängande tid av inte drivit bankrörelse. har tidsfristen varit . Bestämmelsen motsvaras av artikel 8 i första banksamordningsdirektivet. 7 kap. 24 § I artikel 19.3 i andra banksamordningsdirektivet stadgas att ett beslut av tillsynsmyndigheten i hemlandet att inte vidarebefordra en underrättelse från ett kreditinstitut om etablering av filial i ett land inom EES till tillsynsmyndigheten i värdlandet, skall kunna överklagas vid domstol. Ändringen i denna paragraf innebär i enlighet därmed att ett beslut av enligt 1 kap. 7 § fjärde stycket får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Detsamma skall gälla för sådana beslut som fattas av inspektionen med stöd av 1 kap. 7 b § andra stycket. 7 kap. 25 § Paragrafen har justerats för att bättre överensstämma med artiklarna 3.6 och 13 i första banksamordningsdirektivet (första stycket) och artikel 19.3 i andra banksamordningsdirektivet (andra stycket). Ordalydelsen har dessutom anpassats efter de ändringar som gjorts i 1 kap. 7 §. Se även under författningskommentaren till den paragrafen. I första stycket åläggs regeringen en underrättelseskyldighet. Om regeringen i ett ärende om oktroj inte fattar beslut från det att ansökan gavs in skall sökanden underrättas om skälen för detta. Underrättelse måste ske inom den angivna tidsfristen. Efter det att underrättelse skett får sökanden begära förklaring av kammarrätten att ärendet onödigt uppehålls. Andra stycket, som avser filialetablering i ett annat land inom EES, har justerats på motsvarande sätt. Ändringen har skett i enlighet med det förslag som Lagrådet lämnat i sitt yttrande. 8.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:981) om värdepappersrörelse 1 kap. 3 § I paragrafen har lagts till ett nytt andra stycke. Hit har flyttats den be- stämmelse om vilka företag som kan få tillstånd att driva värdepappersrörelse som finns i 1 kap. 5 §. Bestämmelsen har dock justerats i enlighet med det förslag som Lagrådet lämnat i sitt yttrande. Utformningen av bestämmelsen har anpassats till definitionen i 1 kap. 2 § av begreppet bankinstitut. Enligt den definitionen avses med bankinstitut bl.a. bankaktiebolag och utländska bankföretag som driver bankrörelse från filial här i landet. 1 kap. 3 a § Paragrafen har utformats i överensstämmelse med Lagrådets förslag. I paragrafen har tillkommit ett nytt första stycke. I detta har tagits in den bestämmelse som finns i 1 kap. 4 §. Bestämmelsen innebär att bankinstituts förvärv och handel med vissa angivna finansiella instrument undantas från tillståndsplikten enligt 3 §. 1 kap. 3 c § Ändringen i paragrafen har gjorts för att få en direkt överensstämmelse med ordalydelsen i artikel 17.4 och 5 i investeringstjänstedirektivet. Reglerna har närmare beskrivits i författningskommentaren till motsvarande bestämmelse i bankrörelselagen (1 kap. 5 §). Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 1 kap. 4 § Paragrafen motsvarar nuvarande 1 kap. 6 § men har fått ändrad beteckning med hänsyn till att bestämmelsen i 4 § flyttats till det nya första stycket i 3 a §. Paragrafen, som enligt nuvarande lydelse innehåller regler om svenska värdepappersbolags etablering av filialer i utlandet, såväl i ett annat EES-land som i land utanför EES, har ändrats så att den bara reglerar filialverksamhet i länder utanför EES. Bestämmelser om filialetablering i ett annat EES-land har förts in i 5, 6 och 6 a §§. För filialetablering i ett land utanför EES fordras enligt första stycket tillstånd. I det oförändrade andra stycket anges vilka uppgifter en sådan ansökan skall innehålla. 1 kap. 5 § Paragrafen, som utformats i överensstämmelse med Lagrådets förslag, motsvarar nuvarande 1 kap. 6 a § men har fått ändrad beteckning på grund av att bestämmelsen i 5 § flyttats till det nya andra stycket i 3 §. Paragrafen reglerar i första stycket den procedur som skall följas av svenska värdepappersbolag som avser att etablera filial i ett annat EES-land. Ändringen i första stycket är föranledd av att kravet på tillstånd för filialetablering i ett annat EES-land avskaffas. Ändringen, som har behandlats under avsnitt 5.1, innebär att bestämmelsen anpassas till artikel 17.1 och 17.2 i investeringstjänstedirektivet. Genom hänvisningen till 4 § andra stycket framgår vilka uppgifter en underrättelse om filialetablering skall innehålla. Bestämmelsen om skyldighet för att underrätta behörig myndighet i värdlandet har flyttats över till andra stycket. Här anges den procedur som skall följa när ett svenskt värdepappersbolag avser att etablera filial i ett annat EES-land. Bestämmelsen svarar mot artikel 17.3 i investeringstjänstedirektivet. Bestämmelsen i nuvarande andra stycket har flyttats till den nya paragrafen 6 a § och innehållet i denna har utvidgats för att överensstämma med innehållet i artikel 17.6 i investeringstjänstedirektivet. Beträffande tredje och fjärde styckena hänvisas till författningskommentaren till motsvarande bestämmelse i bankrörelselagen (1 kap. 7 §). 1 kap. 6 § Paragrafen, som är ny, svarar mot innehållet i artikel 17.3 och 17.5 i investeringstjänstedirektivet. Reglerna har närmare beskrivits i författningskommentaren till motsvarande bestämmelse i bankrörelselagen (1 kap. 7 a §). 1 kap. 6 a § Paragrafen, som är ny, föreskriver i första och andra styckena en formaliserad underrättelseskyldighet i det fall något av de förhållanden som angetts i värdepappersbolagets underrättelse till enligt 5 § skall ändras efter det att filialen har inrättats. Bestämmelserna svarar mot innehållet i artikel 17.6 och 17.7 i investeringstjänstedirektivet. En liknande bestämmelse fanns tidigare i förutvarande 6 a § andra stycket. I tredje stycket föreskrivs en skyldighet för att underrätta behörig myndighet i värdlandet om förändringar i fråga om det investerarskydd eller den insättningsgaranti som gäller för kunder hos värdepappersbolaget. Bestämmelsen svarar mot artikel 17.7 i inve- steringstjänstedirektivet. Det närmare innehållet i paragrafen har kommenterats under författningskom- mentaren till motsvarande bestämmelse i bankrörelselagen (1 kap. 7 b §). 1 kap. 6 b § Bestämmelserna i paragrafen svarar mot artikel 18 i investeringstjäns- tedirektivet och behandlar proceduren för inledande av gränsöverskridande verksamhet och ändring av sådan verksamhet. I paragrafen har två tillägg gjorts. För det första anges att ett värde- pappersbolags underrättelse till skall innehålla uppgift om i vilket land verksamheten skall drivas. För det andra anges att värdepappersbolaget får påbörja verksamheten i det andra EES-landet först sedan inspektionen vidarebefordrat underrättelsen till behörig myndighet i det landet, vilket skall ske inom en månad. 6 kap. 9 § Paragrafen har utformats i enlighet med det förslag som Lagrådet lämnat i sitt yttrande. Förutsättningarna enligt punkten 2 för återkallelse av tillstånd som har meddelats ett svenskt värdepappersinstitut har ändrats på så sätt att det markeras att återkallelse skall ske om institutet av inte drivit sådan rörelse som tillståndet avser. Som angetts i allmänmotiveringen, avsnitt 5.2.4, kan separata tillstånd erhållas för olika rörelsegrenar. Det kan exempelvis vara så att ett institut har tillstånd till garantigivning i samband med emissioner och även tillhandahåller den tjänsten, men av inte medverkat vid någon emission därför att tjänsten inte efterfrågats av någon kund. I en sådan situation föreligger inte någon återkallelsegrund. 7 kap. 2 § Paragrafen, som utformats i överensstämmelse med Lagrådets förslag, har anpassats till innehållet i artiklarna 3.5, 17.3 och 26 i investe- ringstjänstedirektivet. Reglerna har närmare beskrivits i författningskommentaren till motsvarande bestämmelse i bankrörelselagen (7 kap. 25 §). 8.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1610) om kreditmarknadsbolag Förslaget till ändringar i lagen om kreditmarknadsbolag motsvaras av förslaget till ändringar i bankrörelselagen enligt följande. ------------------------------------------------------- Bankrörelselagen Lagen om kreditmarknadsbolag 1 kap. 5 § 1 kap. 6 § 2 kap. 9 § 1 kap. 7 § 2 kap. 11 § 1 kap. 7 a § 2 kap. 12 § 1 kap. 7 b § 2 kap. 12 a § 1 kap. 8 § 2 kap. 12 b § 7 kap. 16 § 2 kap. 13 § 7 kap. 25 § 5 kap. 17 § 6 kap. 2 § 8.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:1571) om insättningsgaranti Enligt den nuvarande lydelsen av paragrafens första stycke skall nämnden bestämma hur stort belopp varje institut som omfattas av garantin skall betala i avgift och när detta skall ske. I beslutet skall betalningsvillkoren anges. I det tillägg som görs i första stycket preciseras detta genom att det där anges att nämndens beslut skall innehålla en uppgift om förfallodag; eller närmare bestämt att avgiften skall betalas inom en månad för beslutet. I paragrafen har tillkommit ett nytt tredje stycke som innehåller en bestämmelse som ger möjlighet att ta ut dröjsmålsränta på avgifter som inte betalas i rätt tid. Om särskilda skäl talar mot att dröjsmålsränta tas ut, kan nämnden efterge skyldigheten att betala sådan ränta. Sådana skäl föreligger t.ex. om kostnaderna för debiteringen av dröjsmålsräntan överstiger de förväntade ränteintäkterna. Nämnden har att i varje enskilt fall pröva om förutsättning för eftergift föreligger. I tredje stycket anges vidare hur dröjsmålsräntan skall beräknas. I paragrafen, som har utformats i överensstämmelse med Lagrådets förslag, har gjorts ett tillägg beträffande ett instituts uppgiftsskyldighet som innebär att det avgiftsunderlag som institutet lämnar till i samband med avgiftsdebiteringen skall ha granskats av en av de revisorer som stämman i en bank utser enligt 3 kap. 1 § bankrörelselagen. Beträffande värdepappersbolagen utses revisorerna enligt en motsvarande bestämmelse i 10 kap. 1 § aktiebolagslagen (1975:1385). Innebörden av kravet på revisorsgranskning av avgiftsunderlaget är att det åligger institutet att särskilt uppdra åt minst en av institutets revisorer att lämna ett granskningsutlåtande över de uppgifter om garanterade insättningar och kapitaltäckningsgrad som institutet skall lämna till nämnden. Att ett krav införs på att uppgifterna skall åtföljas av ett sådant intyg innebär inte att ansvaret för att uppgifterna är korrekta flyttas över på revisorerna. Detta följer av att det enligt paragrafen är institutet som skall lämna uppgifterna till nämnden. Det kan påpekas att den ifrågavarande granskningen inte behöver göras av en auktoriserad revisor. Som angivits i allmänmotiveringen, avsnitt 5.3.1, kommer den tidsmässiga utgångspunkten för institutens skyldighet att lämna uppgifter och nämndens debitering av avgifter fortsättningsvis att vara institutens fastställda årsbokslut. Den kontroll av avgiftsunderlaget som revisorerna skall utföra kan därför särskilt avse och inriktas på den metod som använts vid bestämmandet av underlaget. Beträffande institutets garanterade insättningar kan kontrollen av underlaget behöva anpassas efter den verksamhet som institutet driver. Om institutet t.ex. driver verksamhet från filial i utlandet förutsätter granskningen, med hänsyn till att bestämmelserna om exportförbud eventuellt är tillämpliga, att revisorerna har kunskaper om det garantisystem som finns i värdlandet. I dessa fall kan bistå revisorerna vid granskningen genom sina anvisningar. I paragrafen har tillkommit ett nytt andra stycke som ger ett utländskt garantisystem en rätt, motsvarande den som har, att överta en insättares fordran mot ett svenskt institut i samma utsträckning som det utländska systemet betalat ut ersättning till insättaren vid ett ersättningsfall. Vidare anges i det nya stycket att utdelning i institutets konkurs skall tillfalla det utländska garantisystemet i samma utsträckning som det har betalat ut ersättning på grund av ersättningsfallet. Ändringen är föranledd av artikel 11 i direktivet om system för garanti av insättningar. Förteckning över remissinstanser (filialetablering) Efter remiss av promemoria med utkast till lagrådsremiss om vissa ändringar av reglerna för bedrivande av finansiell verksamhet inom EES m.m. har yttranden avgetts av riksbank, , Kammarrätten i , , , , , , , , , , och . Följande remissinstanser har avstått från att yttra sig: (), , , , i (LO), (), akademikers centralorganisation (), () och . Förteckning över remissinstanser (insättningsgarantifrågor) Efter remiss av (Erfarenheter av insättningsgarantin) i nu aktuella delar har yttranden avgetts av riksbank, , Kammarrätten i , , , , , , , (), (), , akademikers centralorganisation, (), , Föreningen revisorer och . Följande remissinstanser har avstått från att yttra sig: Allmänna Hypoteksbank, , och . 1 Förslag till lag om ändring i bankrörelselagen (1987:617) Härigenom föreskrivs i fråga om bankrörelselagen (1987:617) dels att 1 kap. 5-8 §§ samt 7 kap. 16, 24 och 25 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 1 kap. 7 a och 7 b §§, samt närmast före 1 kap. 5, 6, 7 och 8 §§ fyra nya rubriker av följande lydelse, dels att det närmast före 1 kap. 1 § skall införas en ny rubrik med lydelsen "Inledande bestämmelser", närmast före 1 kap. 4 § en ny rubrik med lydelsen "Bankföretag hemmahörande i ett land utanför EES" samt närmast före 1 kap. 9 § en ny rubrik med lydelsen "Övriga allmänna bestämmelser". Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse ------------------------------------------------------- Bankföretag hemmahörande i ett land inom EES ------------------------------------------------------- Tillstånd som sägs i 4 § behövs inte för bankföretag, som har säte i ett land inom EES och som i det landet (hemlandet) har tillstånd att driva bankrörelse. Ett sådant företag får 1.driva bankrörelse från filial i med början efter det att från en behörig myndighet i före- tagets hemland mottagit en underrättelse med sådant innehåll som anges i 7 §, 2.driva bankverksamhet genom att från sitt hemland erbjuda och tillhandahålla tjänster med början så snart från en behörig myndighet i företagets hemland mottagit en underättelse med sådant innehåll som anges i 8 §. ------------------------------------------------------- Tillstånd som sägs i 4 § behövs inte för bankföretag, som har säte i ett land inom EES och som i det landet (hemlandet) har tillstånd att driva bankrörelse.