prop · GK03128 · 1997-01-01 00:00:00 — 3 § Regeringen får föreskriva att växtsorter som det söks registrering för får genomgå provning hos en myndighet i någon annan stat eller hos en internationell institution. Regeringen får vidare föreskriva att personer som söker registrering för en sort för vilken de tidigare sökt registrering i någon annan stat skall vara skyldiga att redovisa vad myndigheten i den staten delgett dem om prövningen av villkoren för registrering. 1 § Den som ger in en ansökan om gemenskapens växtförädlarrätt till för vidare befordran enligt artikel 49.2 i rådets förordning (EG) nr 2100/94 av om gemenskapens växtförädlarrätt skall betala en avgift med det belopp som regeringen bestämmer. 2 § Vid intrång i en gemenskapens växtförädlarrätt tillämpas bestämmelserna i 9 kap. 1 § om ansvar för intrång i en växtförädlarrätt. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Genom lagen upphävs växtförädlarrättslagen (1971:392). Denna lag skall tillämpas även på växtsorter som är registrerade för ikraftträdandet eller som registreras på grund av ansökningar som har gjorts , om inte annat följer av vad som föreskrivs nedan. En registreringsansökan som har kungjorts före ikraftträdandet skall behandlas och avgöras enligt äldre bestämmelser. De nya bestämmelserna tillämpas inte när det gäller åtgärder som har vidtagits eller rättigheter som har förvärvats före ikraftträdandet. Om ensamrätten till visst växtmaterial är uttömd (konsumerad) enligt äldre bestämmelser på grund av förfogande som ägt rum före ikraftträdandet, får ensamrätten inte göras gällande med stöd av 2 kap. 4 § andra stycket. Frågan om hävande av registrering av en växtsort som har registrerats enligt äldre bestämmelser skall bedömas enligt de äldre bestämmelserna. Om någon före ikraftträdandet har börjat utnyttja växtmaterial på ett sätt som inte fordrade samtycke av innehavaren av växtförädlarrätten enligt äldre bestämmelser men som fordrar sådant samtycke enligt denna lag, får han eller hon trots de nya bestämmelserna i nödvändig och sedvanlig utsträckning fortsätta den planerade verksamheten, dock längst till efter ikraftträdandet. Sådan rätt har under motsvarande förutsättningar även den som har vidtagit väsentliga åtgärder för att utnyttja växtsorten. Om ansökan om registrering avser en växtsort på vilken äldre bestämmelser inte var tillämpliga och ansökan görs efter denna lags ikraftträdande, skall tidsfristen i 3 kap. 2 § 1 vara i stället . I fråga om slutliga beslut av som har fattats före ikraftträdandet skall äldre bestämmelser om överklagande tillämpas. **FOOTNOTES** 4EGT nr L 227, , s.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1977:729) om patentbesvärsrätten Härigenom föreskrivs att 1, 4 och 17 §§ lagen (1977:729) om patentbesvärsrätten skall ha följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 § -------------------------------------------------------------------- Patentbesvärsrätten prövar som Patentbesvärsrätten prövar som förvaltningsdomstol överklagande förvaltningsdomstol överklagande av beslut av patent- och regi- av beslut av Patent- och regi- streringsverket enligt vad som streringsverket enligt vad som föreskrivs i patentlagen föreskrivs i patentlagen (1967:837) eller med stöd därav (1967:837) eller med stöd därav utfärdade bestämmelser samt i utfärdade bestämmelser samt i mönsterskyddslagen (1970:485), mönsterskyddslagen (1970:485), varumärkeslagen (1960:644), varumärkeslagen (1960:644), namnlagen (1982:670) och lagen namnlagen (1982:670) och lagen (1991:1559) med föreskrifter på (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens om- yttrandefrihetsgrundlagens om- råden. Vidare prövar Patentbe- svärsrätten överklagande av beslut av enligt vad som föreskrivs i växtföräd- larrättslagen (1997:00). 4 § -------------------------------------------------------------------- Patentbesvärsrätten är domför Patentbesvärsrätten är domför med med tre ledamöter. Fler än fyra tre ledamöter. Fler än fyra får får ej i annat fall än som sägs i inte i annat fall än som sägs i 5 § sitta i rätten. 5 § sitta i rätten. I patentmål som inte gäller I patentmål som inte gäller pantsättning av patent eller pantsättning av patent eller pa- patentansökningar skall minst tentansökningar samt i mål om två tekniskt kunniga ledamöter växtförädlarrätt skall minst två ingå i rätten och skall en leda- tekniskt kunniga ledamöter ingå i mot vara lagfaren, om ej rätten rätten och skall en ledamot vara finner att medverkan av lagfaren, om inte rätten finner lagfaren ledamot icke är att medverkan av lagfaren behövlig. I mål om pantsättning ledamot är obehövlig. I mål om av patent eller patentansök- pantsättning av patent eller pa- ningar skall minst två lagfarna tentansökningar skall minst två ledamöter ingå i rätten. I mål om lagfarna ledamöter ingå i rätten. mönster, varumärke, namn eller I mål om mönster, varumärken, namn utgivningsbevis för periodisk eller utgivningsbevis för perio- skrift skall minst två lagfarna disk skrift skall minst två ledamöter ingå i rätten. lagfarna ledamöter ingå i rätten. Åtgärd som avser måls beredande En åtgärd som avser ett måls får i den omfattning domstolen beredande får i den omfattning bestämmer vidtagas av ledamot i domstolen bestämmer vidtas av en domstolen eller av annan ledamot i domstolen eller av tjänsteman hos denna. någon annan tjänsteman hos denna. 17 § -------------------------------------------------------------------- I fråga om överklagande av I fråga om överklagande av ett ett slutligt beslut av patent- slutligt beslut av Patentbe- besvärsrätten finns bestämmelser svärsrätten finns bestämmelser i i patentlagen (1967:837), mön- patentlagen (1967:837), mönster- sterskyddslagen (1970:485), skyddslagen (1970:485), varu- varumärkeslagen (1960:644), märkeslagen (1960:644), namn- namnlagen (1982:670) och lagen lagen (1982:670), lagen (1991:1559) med föreskrifter på (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens om- yttrandefrihetsgrundlagens om- råden. råden samt i växtförädlarrättslagen (1997:00). Ett beslut av patentbesvärsrätten, som inte är slutligt, får överklagas endast i samband med överklagande av beslut i själva målet. Ett beslut får dock överklagas särskilt när rätten har 1. ogillat invändning om jäv mot ledamot av rätten eller invändning om att hinder föreligger för talans prövning, 2. avvisat ombud eller biträde, 3. utdömt vite eller straff för underlåtenhet att iaktta föreläggande eller ålagt vittne eller sakkunnig att ersätta kostnad som vållats genom försummelse eller tredska, 4. förordnat angående ersättning för någons medverkan i målet, 5. utlåtit sig i annat fall än som avses i 4 i fråga som gäller allmän rättshjälp. Sådant särskilt överklagande som avses i andra stycket får göras av den som beslutet angår, om det har gått honom emot. Beslutet överklagas till regeringsrätten genom besvär. Därvid tillämpas bestämmelserna i 7 § förvaltningsprocesslagen (1971:291) och i 35-37 §§ samma lag om besvär över kammarrättens beslut. Patentbesvärsrättens beslut skall innehålla uppgift om att det krävs särskilt tillstånd för prövning av besvär till regeringsrätten och om de grunder på vilka sådant tillstånd meddelas. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: justitierådet , f.d. presidenten i Försäk- , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. växtförädlarrättslag, 2. lag om ändring i lagen (1977:729) om patentbesvärsrätten. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: 2 kap. 2 § Paragrafen innehåller bestämmelser om växtförädlarrättens innebörd. I paragrafens första stycke anges under sju olika punkter sådana åtgärder med förökningsmaterial som inte får vidtas utan samtycke av innehavaren av växtförädlarrätten. Till grund för bestämmelserna ligger artikel 14 (1) lydelse av den internationella växtförädlarrättskonventionen. De olika punkterna i första stycket synes delvis gå om lott, så att samma slags åtgärd täcks av mer än en punkt (se punkt 3, där det talas om att någon bjuder ut förökningsmaterial till försäljning, och punkt 4, som handlar om att någon säljer eller på något annat sätt tillhandahåller förökningsmaterial). Även om första styckets utformning på det sättet är mindre tillfredsställande, torde utformningen få accepteras med hänsyn till intresset av att följa konventionstexten. Det centrala begreppet förökningsmaterial definieras inte i vare sig författningstexten eller motiven. Lagrådet anser det önskvärt med ett uttalande om innebörden av begreppet. 2 kap. 3 § Enligt punkt 1 i den angivna paragrafen omfattar växtförädlarrätten inte utnyttjande som sker privat och för icke-kommersiella ändamål. Enligt Lagrådets mening är det inte helt klart vad som avses med uttrycket privat och för icke-kommersiella ändamål . I motivtexten bör lämpligen ges några exempel som belyser bestämmelsens innebörd. 2 kap. 4 § I paragrafen regleras när växtförädlarrätten skall anses konsumerad (uttömd). Till grund för bestämmelserna ligger artikel 16 (1) i växtföräd- larrättskonventionen. I artikel 16 (1) (i) i växtförädlarrättskonventionen anges som ett undantag från konsumtionsprincipen att växtmaterial för vilket ensamrätten i och för sig är konsumerad inte får användas för vidareförökning av sorten i fråga. Någon motsvarande bestämmelse har inte tagits upp i den nu diskuterade paragrafen. Enligt författningskommentaren är en sådan bestämmelse överflödig med hänsyn till den i svensk rätt vedertagna utgångspunkten att konsumtion inte avser mer än det exemplar som har förts ut på marknaden. Trots vad som har sagts i författningskommentaren anser Lagrådet att det i klarhetens intresse är motiverat med en bestämmelse motsvarande artikel 16 (1) (i) i växtförädlarrättskonventionen. Lagrådet förordar sålunda att 2 kap. 4 § andra stycket inleds på följande sätt: Första stycket gäller inte utnyttjande som innefattar 1. vidareförökning av växtsorten i fråga, eller 2. export av växtmaterial... 3 kap. 1-4 §§ I 3 kap. 1 § anges de grundläggande förutsättningarna för att en växtsort skall få registreras. Det krävs sålunda att växtsorten är (1) ny, (2) särskiljbar, (3) enhetlig och (4) stabil. I de därpå följande fyra paragraferna finns bestämmelser om den närmare innebörden av de olika begreppen. Regleringen grundar sig på artiklarna 5-9 lydelse av växtför- ädlarrättskonventionen. Enligt 3 kap. 2 § skall en växtsort anses som ny, om föröknings material eller skördeprodukter av sorten inte, före vissa angivna tidpunkter, med samtycke från förädlaren eller dennes rättsinnehavare har sålts eller på annat sätt avyttrats till andra i syfte att utnyttja sorten. Innebörden av bestämmelsen skulle enligt Lagrådets mening bli tydligare, om bestämmelsen formulerades på följande sätt: En växtsort skall anses som ny, även om förökningsmaterial eller skör- deprodukter av sorten med samtycke från förädlaren eller dennes rättsinnehavare har sålts eller på något annat sätt avyttrats till andra i syfte att utnyttja sorten 1. här i landet under högst före dagen för registreringsansökan, 2. utomlands under högst före dagen för registreringsansökan, när denna gäller träd eller vin, eller 3. utomlands under högst före dagen för registreringsansökan, när denna gäller något annat växtslag än träd eller vin. I 3 kap. 3 § andra stycket, som handlar om när en växtsort skall anses som känd, bör det i första meningen anges att växtsorten skall anses som känd, om material av den yrkesmässigt har bjudits ut till försäljning, sålts eller på något annat sätt tillhandahållits (jfr. vad som sägs i 2 kap. 2 § första stycket punkterna 3 och 4). I 3 kap. 4 § sägs att en växtsort skall anses som enhetlig, om den bortsett från de variationer som kan förväntas med hänsyn till särskilda förhållanden vid sortens förökning uppvisar tillräcklig enhetlighet med avseende på dess väsentliga kännetecken. Enligt Lagrådets mening är bestämmelsen genom användningen av ordet tillräcklig alltför litet upplysande. Lagrådet föreslår att man dels bygger ut punkt 3 i 3 kap. 1 §, så att det där sägs att en växtsort skall vara enhetlig med avseende på dess väsentliga kännetecken , dels formulerar 3 kap. 4 § på följande sätt: Vid bedömningen av om en växtsort är enhetlig bortses från de variationer som kan förväntas med hänsyn till särskilda förhållanden vid sortens förökning. 7 kap. 3 § Paragrafen reglerar den situationen där innehavaren av växtförädlarrätten antingen låter bli att i tillräcklig omfattning förse marknaden med för- ökningsmaterial av en registrerad växtsort eller missbrukar sin ensamrätt genom oskäliga villkor. I sådana fall kan, om det inte finns någon godtagbar anledning till underlåtenheten, den som här i landet vill utnyttja växtsorten få tvångslicens till detta. Bestämmelsen har sin förebild i 27 § i den nu gällande växtförädlarrättslagen. Den paragrafen tar dock inte sikte endast på den situationen där det är innehavaren av växtförädlarrätten som undanhåller marknaden växtsorten. Paragrafen är generellt utformad och får därigenom betydelse också för det fallet då det är en licenstagare som förfar på detta sätt. Enligt Lagrådets mening bör möjlighet till tvångslicens finnas kvar i oförändrad omfattning. I stället för att inleda 7 kap. 3 § med orden Om innehavaren av en växtförädlarrätt inte förser marknaden med förökningsmaterial på skäliga villkor- - - bör paragrafen inledas på följande sätt: Förses inte marknaden med förökningsmaterial av en registrerad växtsort på skäliga villkor - - - Enligt den föreslagna kapitelrubriken gäller 8 kap. växtförädlarrättens upphörande. Eftersom 8 kap. 6 § behandlar en annan fråga, nämligen den om ändring av en sortbenämning, bör rubriken lyda Växtförädlarrättens upphörande m.m. . Enligt 8 kap.1 § är växtförädlarrätten förfallen om föreskriven årsavgift inte betalas. Bestämmelsen skiljer sig från dem i 8 kap. 2 och 5 §§, där det anges att en växtsort under vissa förutsättningar skall tas bort ur registret, vilket med hänsyn till 1 kap. 1 § sista stycket torde medföra att växtförädlarrätten upphör. Vidare regleras i 8 kap. 3 och 4 § fall då en registrering av en växtsort skall hävas, vilket torde ha samma effekt. Avsikten torde vara att en avregistrering skall ske även i fall som avses i 8 kap. 1 § (jfr vad som sägs i remissprotokollet, avsnitt 4.2.7, och i 25 § växtförädlarrättskungörelsen, 1971:393). Lagrådet förordar att en andra mening av följande lydelse läggs till i paragrafen: skall då också ta bort växtsorten ur registret. Enligt 8 kap. 3 § skall allmän domstol på talan om det häva registreringen av en växtsort under vissa angivna omständigheter. Enligt punkt 4 skall registreringen hävas, om växtförädlarrätten har beviljats någon som inte var berättigad till den och den som är berättigad inte har väckt talan om överföring av rätten. I motsats till den nu gällande växtförädlarrättslagen (se 32 §) innehåller den föreslagna lagen ingen bestämmelse om att en redan verkställd registrering kan överföras på den som visar sig ha bättre rätt till växtsorten. I den föreslagna lagen finns endast föreskrifter om överföring av en ansökan om registrering av en växtsort från den som har gjort ansökan till den som visar sig ha bättre rätt till växtsorten än sökanden (5 kap. 7 och 8 §§). Såväl 8 kap. 3 § punkt 4 som 10 kap. 2 § första stycket synes dock förutsätta att även en gjord registrering skall kunna överföras. Lagrådet förordar att föreskrifter motsvarande dem i 32 § i nu gällande växtförädlarrättslag tas in i den nya lagen. Föreskrifterna, som bör ges följande lydelse, kan lämpligen bilda 8 kap. 4 §, varvid efterföljande paragrafer i kapitlet blir 5-8 §§. Har en växtsort registrerats för någon annan än den som är berättigad till det enligt 1 kap. 1 §, skall rätten på talan av den berättigade överföra registreringen på honom eller henne. Talan skall väckas inom tid som anges i 5 §. Lagrådet förordar vidare att 8 kap. 3 § punkt 4 utformas på följande sätt: 4. växtförädlarrätten har beviljats någon som inte var berättigad till den och talan inte har väckts om överföring av rätten. I 8 kap. 4 § i remissförslaget finns dels föreskrifter om en begränsning av möjligheterna att häva en registrering (första stycket), dels föreskrifter om vem som får föra talan i vissa fall och om talefrist (andra och tredje styckena). Enligt Lagrådets mening hör paragrafens första stycke bättre samman med närmast föregående paragraf. Stycket bör därför flyttas dit och där bilda ett sista stycke. I förtydligande syfte bör vidare andra stycket (första stycket, om Lagrådets framförda förslag genomförs) inledas med orden Talan enligt 3 § första stycket 4 som ... och tredje stycket (andra stycket) inledas med orden I övriga fall får talan enligt 3 § föras... . I 8 kap. 4 § sista stycket i remissens lagförslag anges bl.a. att talan i vissa fall, om det är motiverat från allmän synpunkt, får föras av allmän åklagare. Enligt Lagrådets uppfattning är det i hög grad tveksamt om det bör vara en uppgift för allmän åklagare att föra talan i frågor som rör växtförädlarrätt. Så är visserligen fallet enligt gällande föreskrifter om växtförädlarrätt, men det är då reglerat så att lagen föreskriver att talan får föras av myndighet som regeringen bestämmer (31 § tredje stycket) och växtförädlarrättskungörelsen (33 §) föreskriver att det i första hand är allmän åklagare som i de aktuella fallen för talan. Enligt Lagrådets mening bör i vart fall inte i den nya lagen anges att talan förs av allmän åklagare. I stället bör föreskrivas att talan, om det är motiverat från allmän synpunkt, förs av den myndighet som regeringen bestämmer . I 8 kap.7 § i remissförslaget har tagits in en upplysning om att det i artikel 92.2 i en angiven EG-förordning finns särskilda bestämmelser som gäller då en växtsort har registrerats för gemenskapens växtförädlarrätt efter det att sorten registrerats enligt växtförädlarrättslagen. Enligt Lagrådets mening bör paragrafen utformas så att den anger innehållet i den åberopade artikeln. Paragrafen kan då ges följande lydelse: Av artikel 92.2 i rådets förordning (EG) nr 2100/94 av om gemenskapens växtförädlarrätt följer att, om gemenskapens växtförädlarrätt har beviljats för en växtsort efter det att sorten registrerats enligt denna lag, de rättigheter som följer av denna lag inte får åberopas så länge gemenskapens växtförädlarrätt gäller. 10 kap. 5 § I paragrafen anges att vissa angivna beslut av får överklagas av vissa berörda personer. I första stycket nämns slutliga beslut i ärenden som rör ansökan om registrering av en växtsort, medan andra stycket tar upp beslut genom vilka ett yrkande om överföring enligt 5 kap. 8 § har bifallits eller avslagits. Bestämmelserna överensstämmer i sak med vad som sägs i 18 § i den nu gällande växtförädlarrättslagen. Huruvida andra beslut av nämnden än som har omtalats i 10 kap. 5 § första och andra styckena kan överklagas anges inte i lagtexten och frågan kommenteras inte heller i remissprotokollet. Det kan emellertid anmärkas att det i den nuvarande växtförädlarrättslagen finns en bestämmelse (48 §) om att även andra slutliga beslut av än som avses i 18 § kan överklagas. Rimligen bör motsvarande princip gälla när det är fråga om slutliga beslut av enligt den nu föreslagna lagen. Till slutliga beslut av nämnden som sålunda bör kunna överklagas och som inte faller under 10 kap. 5 § första och andra styckena hör beslut enligt 8 kap. 5 § om borttagande av växtsort ur registret. Av förvaltningslagen följer att vissa beslut av en förvaltningsmyndighet som inte är slutliga kan överklagas, antingen särskilt eller i samband med att det slutliga avgörandet överklagas (jfr 9 och 12 §§ förvaltningslagen). Enligt praxis på förvaltningsrättens område torde i viss utsträckning även andra beslut som inte är slutliga kunna överklagas. Det torde emellertid inte föreligga någon generell möjlighet att överklaga beslut som fattats under beredningen av ett ärende annat än i samband med överklagande av det slutliga avgörandet (jfr , Nya förvaltningslagen med kommentarer, 1995 s. 275) . Mot bakgrund av det nu anförda finns det enligt Lagrådets mening skäl som talar för att lagtexten ändras, så att det tydligare framgår vilka beslut av nämnden - slutliga eller icke slutliga - som kan överklagas. I varje fall bör denna fråga klargöras genom något uttalande i motivtexten, i likhet med vad som gjordes vid tillkomsten av den nu gällande växtförädlarrättslagen (prop. 1971:40 s. 121). 10 kap. 6 § I paragrafens första stycke anges att ett slutligt beslut av får överklagas till Patentbesvärsrätten. Eftersom det framgår av 10 kap. 5 § andra stycket att även vissa icke slutliga beslut av nämnden kan överklagas, bör ordet slutligt utgå. Vidare bör det sägas att beslut överklagas i stället för får överklagas . Även i 10 kap. 6 § andra stycket bör ordet överklagas användas i stället för orden får överklagas (jfr 17 § tredje stycket lagen om patentbesvärsrätten). Punkten 4 i övergångsbestämmelserna bör förtydligas och ges följande lydelse: De nya bestämmelserna påverkar inte giltigheten av åtgärder som har vidtagits eller rättigheter som har förvärvats före ikraftträdandet. I punkten 5 föreskrivs av hänsyn till tredje mans intressen att, om ensamrätten till visst växtmaterial är uttömd (konsumerad) enligt äldre bestämmelser, rätten inte på nytt skall kunna göras gällande med stöd av undantagsbestämmelsen i 2 kap 4 § andra stycket i den nya lagen. Enligt Lagrådets mening är det mindre lämpligt att i övergångsbestämmelserna använda en terminologi ( uttömd eller konsumerad ensamrätt) som inte återfinns i lagtexten i övrigt. Vidare vinner punkten 5 i klarhet, om den formuleras om enligt följande: 2 kap. 4 § andra stycket i den nya lagen gäller inte växtmaterial som har bringats i omsättning enligt 4 § tredje stycket i den äldre lagen. Enligt punkten 7 får den som har börjat utnyttja ett växtmaterial på ett sätt som inte fordrade samtycke av innehavaren av växtförädlarrätten enligt äldre bestämmelser men som fordrar sådant samtycke enligt den nya lagen, trots de nya bestämmelserna i nödvändig och sedvanlig utsträckning fortsätta den planerade verksamheten under en viss angiven tid. Vad som skall förstås med nödvändig och sedvanlig utsträckning anges inte närmare i remissprotokollet. Formuleringen kan skapa osäkerhet om vad som avses. Lagrådet föreslår att man i stället använder det i andra sammanhang vedertagna uttrycket skälig utsträckning . I anslutning till vad Lagrådet förordat beträffande utformningen av 10 kap. 6 § första stycket om överklagande av beslut bör i punkten 9 anges nämndens beslut och inte nämndens slutliga beslut . Vidare bör övergångsbestämmelsen knytas till tidpunkten då nämnden meddelade sitt beslut och inte till tidpunkten då nämnden fattade sitt beslut. Lagrådet föreslår att punkten ges följande lydelse: I fråga om beslut av som har meddelats före ikraftträdandet skall äldre bestämmelser om överklagande tillämpas. Lagen om ändring i lagen om patentbesvärsrätten Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, statsråden , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1996/97:128 Ny växtförädlarrättslag. 1996/97:128 Ny växtförädlarrättslag. -------------------------------------------------------------------- Författningsrubrik Bestämmelser som inför, Celexnummer för ändrar, upphäver eller bakomliggande EG- upprepar ett regler normgivnings- bemyndigande -------------------------------------------------------------------- Växtförädlarrättslagen 1 kap. 2 §, 3 kap. 6 §, 394R2100 (1997:00) 8 kap. 5 §, 11 kap. 2 och 3 §§, 12 kap. 1 §