prop · GK03104 · 1997-01-01 00:00:00 — Särskilda konsumentpolitiska program och direktiv har antagits och en rad direktivförslag som rör konsumentområdet är under beredning. Ett område som har tilldragit sig ett särskilt intresse såväl i som inom EU avser de finansiella tjänsterna. På detta område har skett en snabb utveckling. Kreditmarknaden har avreglerats, vilket inneburit ökad konkurrens på marknaden. T.ex. erbjuder detaljhandeln kunder att ha pengar på räntebärande kundmedelskonton. Den utveckling som har skett har inneburit fördelar för den enskilde, bl.a. genom ökat utbud och större valfrihet. Det har emellertid blivit svårare för den enskilde att göra rätt val ur det stora utbudet och riskerna för att konsumenterna erhåller bristande in- formation har ökat. Många konsumenter har också hamnat i s.k. skuldfällor. Eftersom de finansiella tjänsterna i många fall rör sig om stora belopp och långsiktiga åtaganden innebär de stora ingrepp i den enskildes ekonomi. I anledning av de konsumentproblem som har uppstått har en rad reformer genomförts för att stärka konsumenternas ställning. Ett exempel är att en ny avtalsvillkorslag har införts som omfattar även avtalsvillkor på det finansiella området. Skuldsaneringslagen, som ger en enskild person möjlighet att befrias från sina skulder, är ett annat exempel. I propositionen 1995/96:82 Ökat ansvar för och på området finansiella tjänster redovisar regeringen sina synpunkter på de ytterligare åtgärder som behöver vidtas inom området. Bl.a. nämns att möjligheterna för KO att i ökad utsträckning företräda konsumenterna när det gäller finansiella tjänster snabbt bör utredas. Inom området för finansiella tjänster anses finnas behov av att få fram vägledande avgöranden. Det beror bl.a. på att den nya lagstiftningen inom området behöver fyllas ut med vägledande avgöranden. En viktig del av det konsumentpolitiska arbetet syftar till att underlätta för konsumenterna att ta till vara sin rätt när det uppstår en tvist med en näringsidkare. En konsument har möjlighet att vända sig till särskilda organ för att där få råd och vägledning. T.ex. kan konsumenten vända sig till kommunernas konsumentvägledning. Där kan en konsument få hjälp med såväl att lösa en tvist som att erhålla råd i konsumenträttsliga frågor. När det gäller finansiella tjänster kan en konsument erhålla råd och upplysningar av Konsumenternas försäk- ringsbyrå och . Tvistlösningen mellan en konsument och en näringsidkare sker i många fall vid (). Där kan en tvist lösas på ett snabbt, enkelt och billigt sätt. Vid kan även KO föra talan för en grupp konsumenter. Tvistlösningen vid har emellertid vissa brister. T.ex. utgörs de avgöranden nämnden ger endast av rekommendationer vilket innebär att de inte är verkställbara som en dom från en domstol. Vidare är förfaringssättet vid skriftligt vilket innebär att i fall där muntlig bevisning krävs är en konsument hänvisad till en process vid de allmänna domstolarna. En process vid de allmänna domstolarna är i många fall förenad med kostnader vilket kan få till följd att konsumenten avstår från att ta till vara sin rätt. Många näringsidkare undviker också att föra processer vid allmän domstol. Förutom att såväl näringsidkaren som den enskilde konsumenten kan drabbas av rättsförluster innebär det nu sagda att risk finns för att många frågor av principiellt eller av mer allmänt intresse inte får någon rättslig prövning. De konsumenttvister som prövas av allmän domstol är ganska få till antalet. Detta förhållande leder, i förening med den utgallring instanssystemet i sig innebär, till att antalet konsumenttvister som når är obetydligt. Detta medför att det uppkommer brist på prejudikat. När det gäller den process som sker vid allmän domstol är den föremål för en rad reformer. Bl.a. har förslag lämnats om att det skall bli möjligt att föra grupptalan vid domstolarna. Vidare har föreslagits att förfarandet vid hovrätterna skall förändras och att möjligheterna att erhålla rättshjälp skall begränsas. Till KO:s nuvarande arbetsuppgifter hör att föra konsumentkollektivets talan inför i ärenden enligt marknadsföringslagen, lagen om avtalsvillkor i konsumentförhållanden och produktsäkerhetslagen. Härtill kommer möjligheten att företräda en grupp av konsumenter vid . KO har emellertid enligt det nuvarande regelsystemet inte möjlighet att hjälpa en enskild konsument när denne har hamnat i en tvist med en näringsidkare. Utredningen föreslår att en försöksverksamhet skall inledas i vilken KO i en tvist mellan en konsument och en näringsidkare skall ha möjlighet att biträda konsumenten. Tvisten skall röra en finansiell tjänst. Förslaget syftar till förutom att ge den enskilde konsumenten ett stöd att stärka rättsbildningen inom konsumentområdet. Konsumenten skall därför kunna erhålla hjälp av KO i de fall denne anser att utgången i tvisten är av betydelse för rättstillämpningen. Biträdesmöjligheten begränsas emellertid inte till rena prejudikatfrågor utan KO kan medverka även när en fråga av annan anledning är av vikt för konsumentintresset, t.ex. när ett större antal konsumenter berörs. Detta har uttryckts på så sätt att KO skall kunna biträda en enskild konsument också då det finns särskilda skäl för det. KO skall enligt förslaget biträda konsumenten samt förbereda och utföra dennes talan vid tvistlösande organ. Syftet är att biträde i första hand skall lämnas vid och de allmänna domstolarna. KO skall dock ha möjlighet att bistå konsumenten även vid andra tvistlösningsorgan. Det förutsätts emellertid att biträdet har anknytning till en tvist och lämnas för att stärka rättsbildningen. KO skall själv avgöra om förutsättningarna för biträde är uppfyllda. Det är KO som i samråd med konsumenten får avgöra var tvisten skall föras. KO skall biträda den enskilde konsumenten som ombud. KO:s befogenheter och skyldigheter härvidlag motsvarar de som ett ombud har enligt . KO skall inte kunna vidta åtgärder som konsumenten inte samtycker till. Om konsumenten av någon anledning inte längre vill ha KO:s biträde skall KO frånträda sitt uppdrag. KO:s rätt att biträda en konsument bör ses som ett komplement till möjligheten för KO att föra grupptalan vid och allmän domstol om sådan möjlighet införs. Om en stor grupp konsumenter berörs kan således finnas möjlighet för KO att välja mellan att föra ett pilotmål eller en grupptalan. I de aktuella målen skall i princip sedvanliga bestämmelser om tvistlös- ningsförfarandet vid respektive organ tillämpas. För de mål som drivs vid allmän domstol har emellertid några avvikelser från bestämmelser ansetts erforderliga. Det gäller de bestämmelser som handlar om rättegångskostnaderna och de s.k. småmålen. I de mål där KO medverkar skall enligt förslaget förfarandet för konsumenten i princip vara kostnadsfritt. KO:s biträde skall inte kosta konsumenten något. När det gäller de kostnader som kan uppstå för konsumenten, t.ex. kostnader för muntlig bevisning, föreslår utredningen att en koppling skall ske till bestämmelserna i rättshjälpslagen. Detta innebär att staten ersätter konsumentens kostnader som om denne hade haft rättshjälp. Även när det gäller rättegångskostnadernas fördelning föreslår utredningen en särreglering. Regleringen har som främsta syfte att motverka att parterna av kostnadsskäl avstår från en process och därigenom försvårar möjligheten att få fram vägledande avgöranden. Utredningen föreslår därför att konsumenten aldrig skall behöva svara för näringsidkarens rättegångskostnader om konsumenten skulle förlora målet. Näringsidkaren skall i stället erhålla ersättning av staten för sina kostnader. Om näringsidkaren skulle förlora målet kan rätten låta vardera parten stå sin rättegångskostnad. En förutsättning skall dock vara att näringsidkaren hade skälig anledning att få sin sak prövad. För det fall att näringsidkaren förlorar målet och rättegångskostnaderna inte kvittas skall näringsidkaren ersätta staten dels vad som har utgått av allmänna medel för t.ex. bevisning, dels kostnaden för KO:s arbete. Utredningen föreslår att de särskilda småmålsreglerna i inte skall tillämpas i de mål där KO biträder en konsument. Detta innebär bl.a. att rätten i första instans kan bestå av tre domare vid målets avgörande och att näringsidkaren kan få ersättning för sina ombudskostnader. Skälet till denna reglering är främst att många av de mål i vilka KO kommer att medverka på konsumentens sida är av sådan kvalificerad art att näringsidkaren behöver ett ombud som för hans talan. Kostnaden för ett sådant bör näringsidkaren ha möjlighet att få ersättning för. Utredningen föreslår att det i en särskild lag anges de förutsättningar för KO:s medverkan som skall gälla samt de särskilda processuella regler som är nödvändiga. KO:s medverkan skall till en början ske i en försöksverksamhet som är inriktad på de finansiella tjänsterna. Försöksverksamheten bör pågå . Om försöksverksamheten slår väl ut och statsmakterna finner att den bör permanentas bör den kunna omfatta tvister inom hela det civilrättsliga området. 1 Förslag till lag om försöksverksamhet med medverkan i tvister Härigenom föreskrivs följande. 1 § I en tvist mellan en konsument och en näringsidkare får Konsu- mentombudsmannen, om tvisten rör en finansiell tjänst och om utgången i tvisten är av betydelse för rättstillämpningen eller om det annars finns särskilda skäl för det, biträda konsumenten och med dennes medgivande förbereda och utföra konsumentens talan vid allmän domstol, eller annat tvistlösande organ. När för talan vid allmän domstol gäller bestämmelserna i 2 6 §§. 2 § Om inte annat följer av 3 6 §§, tillämpas i fråga om rättegången vad som är föreskrivet i eller i andra författningar om rättegången i tvistemål där förlikning om saken är tillåten. 3 § Konsumenten skall biträde lämnas av erhålla de förmåner som avses i 16 20 §§ rättshjälpslagen (1996:000). 4 § Staten skall i stället för konsumenten ersätta näringsidkaren för rätte- gångskostnader som har bestämts enligt reglerna i 18 kap. om fördelningen av sådana kostnader mellan parterna. Om näringsidkaren enligt dessa bestämmelser är skyldig att ersätta konsumenten för dennes rättegångskostnad skall näringsidkaren ersätta staten kostnaden för Konsumentombudmannens arbete och för vad som har utgått av allmänna medel enligt 3 §. 5 § Om näringsidkaren enligt bestämmelserna i är skyldig att ersätta konsumenten dennes rättegångskostnad, kan rätten, om näringsidkaren hade skälig anledning att få saken prövad, i stället för att förplikta näringsidkaren att enligt 4 § betala dessa kostnader förordna att vardera parten skall bära sin rättegångskostnad. 6 § I mål där medverkar enligt denna lag, skall 1 kap. 3 d § inte tillämpas. Denna lag träder i kraft den ... 2 Förslag till lag om ändring i rättshjälpslagen (1996:1619) Härigenom föreskrives att 32 och 35 §§ rättshjälpslagen (1996:1619) skall ha följande lydelse. -------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse -------------------------------------------------------------- Föreslagen lydelse 32 § Rättshjälp skall upphöra om 1. rättshjälpsavgift inte betalas enligt 25 §, 2. den rättssökande har lämnat oriktiga uppgifter och rättshjälp inte skulle ha beviljats om riktiga uppgifter hade lämnats, 3. den rättssökande uppsåtligen eller av grov oaktsamhet har lämnat oriktiga uppgifter, som varit ägnade att leda till för låg rättshjälpsavgift, 4. den rättssökandes ekonomiska förhållanden har ändrats så att han eller hon är berättigad till rättshjälp, 5. ett rättshjälpsbiträde entledigas utan att ett annat rättshjälpsbiträde förordnas, -------------------------------------------------------------- 6. det med hänsyn till angelägenhetens art och betydelse, tvisteföremålets värde samt omständigheterna i övrigt är rimligt att staten bidrar till den rättssökandes kostnader. -------------------------------------------------------------- 6. det med hänsyn till angelägenhetens art och betydelse, tvisteföremålets värde samt omständigheterna i övrigt är rimligt att staten bidrar till den rättssökandes kostnader, beslutat att biträda den rättssökande enligt lagen (199x:000) om försöksverksamhet med Konsumentom- budsmannens medverkan i tvister. 35 § -------------------------------------------------------------- Om rättshjälpen upphör på någon av de grunder som anges i 32 §, skall den rättssökande i skälig omfattning återbetala kostnaderna för rättshjälpen till staten. -------------------------------------------------------------- Om rättshjälpen upphör på någon av de grunder som anges i 32 § 1 6, skall den rättssökande i skälig omfattning återbetala kostnaderna för rättshjälpen till staten. Om rättshjälpen upphör på den grund som anges i 33 §, skall de kostnader för rättshjälpen som överstiger rättshjälpsavgiften inte återbetalas till staten. Denna lag träder i kraft den... 3 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs i fråga om sekretesslagen (1980:100) dels att 9 kap. 21 § skall ha följande lydelse, dels att det skall införas en ny paragraf, 8 kap. 24 §, av följande lydelse. -------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse -------------------------------------------------------------- Föreslagen lydelse 8 kap. -------------------------------------------------------------- -------------------------------------------------------------- 24 § Sekretess gäller hos i ärende enligt 1 § lagen (199x:000) om försöksverksamhet med medverkan i tvister för uppgift som tillkommit eller inhämtats i anledning av rättstvist som avses i den nämnda bestämmelsen, om det kan antas att den enskildes ställning som part försämras om uppgiften röjs. 9 kap. 21 § Sekretess gäller i ärende hos eller enligt jämställdhetslagen (1991:433) för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. Sekretess gäller hos Ombudsmannen mot etnisk diskriminering och diskriminering i ärende enligt lagen (1994:134) mot etnisk diskriminering för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan an- tas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. Sekretess gäller i verksamhet enligt lagen (1994:749) om för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men om uppgiften röjs. -------------------------------------------------------------- -------------------------------------------------------------- Sekretess gäller hos i ärende enligt 1 § lagen (199x:000) om försöksverksamhet med medverkan i tvister för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Denna lag träder i kraft den ... , , , Hovrätten över och , , , , , vid , vid , , , , , , , i , , , , , Akademikers , , , , Konsumentråd, och . Förslag till lag om försöksverksamhet avseende medverkan av Konsumen- tombudsmannen i vissa tvister Härigenom föreskrivs följande. 1 § I denna lag finns bestämmelser om medverkan i vissa tvister mellan konsumenter och näringsidkare och om rättegången i sådant fall. 2 § I en tvist mellan en konsument och en näringsidkare, som gäller en finansiell tjänst, får biträda konsumenten såsom ombud vid allmän domstol och kronofogdemyndighet om tvisten är av betydelse för rättstillämpningen eller om det annars finns särskilda skäl för det. 3 § som är ombud enligt denna lag skall konsumenten få de förmåner som avses i 16-20 §§ rättshjälpslagen (1996:1619). Kostnaderna för dessa förmåner skall stanna på staten. beslutar om sådan utredning som avses i 17 § rättshjälpslagen samt om ersättning till den som medverkat vid utredningen. 4 § Om enligt denna lag biträder en konsument vid talan i allmän domstol gäller följande avvikelser från . Bestämmelserna i 1 kap. 3 d § skall inte tillämpas. Om konsumenten enligt bestämmelserna i 18 kap. är skyldig att ersätta näringsidkaren dennes rättegångskostnader skall staten i stället för konsumenten förpliktas betala dessa kostnader. Staten svarar dock inte för näringsidkarens kostnader som uppstått efter det att frånträtt sitt biträde och näringsidkaren underrättats om detta. Om näringsidkaren enligt bestämmelserna i 18 kap. är skyldig att ersätta konsumenten dennes rättegångskostnader skall näringsidkaren om han eller hon inte hade skälig anledning att få tvisten prövad i skälig omfattning även ersätta staten för de kostnader som haft i anledning av sitt biträde. Detta gäller även om frånträtt sitt biträde. 5 § Om en konsument har beviljats rättshjälp enligt rättshjälpslagen (1996:1619) skall rättshjälpen upphöra om beslutar att biträda konsumenten. Konsumenten skall i sådant fall endast betala rättshjälpsavgift enligt bestämmelserna i 23 § rättshjälpslagen. 6 § beslut enligt denna lag får inte överklagas. Denna lag träder i kraft och gäller till utgången av november månad 2002. Lagen tillämpas även på ärenden i vilka beslutat att medverka före utgången av november månad 2002. Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs i fråga om sekretesslagen (1980:100)1 dels att 9 kap. 21 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 8 kap. 25 §, av följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse -------------------------------------------------------------------- 25 § Sekretess gäller hos Konsument- ombudsmannen i ärende enligt lagen (1997:000) om försöks- verksamhet avseende medverkan av i vissa tvister för uppgift som tillkommit eller inhämtats med anledning av en rättstvist enligt lagen, om det kan antas att den enskildes ställning som part i tvisten försämras om upp- giften röjs. 9 kap. 21 §2 Sekretess gäller i ärende hos eller enligt jämställdhetslagen (1991:433) för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. Sekretess gäller hos Ombudsmannen mot etnisk diskriminering och diskriminering i ärende enligt lagen (1994:134) mot etnisk diskriminering för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. Sekretess gäller i verksamhet enligt lagen (1994:749) om för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men om uppgiften röjs. -------------------------------------------------------------------- Sekretess gäller hos Konsumen- tombudsmannen i ärende enligt lagen (1997:000) om försöks- verksamhet avseende medverkan av i vissa tvister för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Denna lag träder i kraft . **FOOTNOTES** 1 Lagen omtryckt 1992:1474. 2 Senaste lydelse 1996:155. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet Per Jermsten, regeringsrådet , justitierådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om försöksverksamhet avseende medverkan av i vissa tvister, 2. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om försöksverksamhet avseende medverkan av Konsu- mentombudsmannen i vissa tvister 4 § Av författningskommentaren till första punkten framgår, att de särskilda reglerna om tvistemål om mindre värden inte skall tillämpas när KO biträder en konsument. Detta innebär enligt lagrådsremissen att tingsrätten kan bestå av tre domare vid det slutliga avgörandet, att rättegångskostnaderna kan ersättas fullt ut enligt 18 kap. 8 § samt att den särskilda forumregeln i 10 kap. 8 a § ej är tillämplig. I förevarande paragraf punkt 1 har detta kommit till uttryck genom en regel att bestämmelsen i 1 kap. 3 d § inte skall tillämpas. Att ej heller 10 kap. 8 a § eller 18 kap. 8 a § skall tillämpas nämns alltså ej explicit utan anses framgå av de hänvisningar till 1 kap. 3 d § som de båda andra bestämmelserna upptar. Den valda lagstiftningstekniken kan - mot bakgrund av att den föreslagna lagen är en speciallag med avvikelser från vad som eljest gäller - vålla missförstånd om särregelns räckvidd. Regeln bör utformas så att den direkt anger vilka de regler är rörande tvistemål om mindre värden som sätts ur spel genom KO:s biträde i målet. Förutom nu berörda bestämmelser omfattar särregleringen rörande tvistemål om mindre värden även 49 kap. 12 och 14-15 §§ (rätten till omprövning) och 11 § nya rättshjälpslagen (1996:1619) (rätten till rättshjälp). Av dessa stadganden - som ej berörts i lagrådsremissen - saknar bestämmelserna om omprövning numera i praktiken självständig betydelse, då beloppsgränsen för kravet på prövningstillstånd i hovrätten är satt till ett basbelopp generellt. En särskild regel i den föreslagna lagen framstår som omotiverad. Därtill kommer att ett lagförslag om generellt prövningstillstånd i hovrätten väntas (lagrådsremiss , ). När det gäller frågan om rättshjälp (alltså för konsumentens motpart) synes även den böra avgöras enligt allmänna regler efter ett KO-inträde. Även dessa ger ett mycket begränsat utrymme för rättshjälp för den vilken som näringsidkare är involverad i en konsumenttvist (13 § nya rättshjälpslagen). Så länge försöksverksamheten är begränsad till finansiella tjänster torde det antydda problemet sakna aktualitet. Skulle försöksverksamheten utvidgas - vilket antyds i remissen - finns det dock anledning att ha uppmärksamheten på frågan om KO- inträdets betydelse för den angivna rättshjälpsfrågan. Mot bakgrund av vad nu sagts finner Lagrådet att punkten 1 bör kunna ges följande avfattning: "Bestämmelserna om tvistemål om mindre värden i 1 kap. 3 d §, 10 kap. 8 a § och 18 kap. 8 a § skall inte tillämpas". Av tredje punkten framgår att näringsidkaren skall - i de fall då denne enligt 18 kap. är skyldig att ersätta konsumenten dennes rättegångskostnader - i skälig omfattning även ersätta staten för de kostnader som KO haft i anledning av sitt biträde. Denna ersättningsskyldighet föreligger dock endast om näringsidkaren "inte hade skälig anledning att få tvisten prövad". Vad gäller det citerade uttrycket kan till en början konstateras att ordalagen närmast leder tanken till att ersättning bara kan utkrävas i mål där talan väckts av näringsidkaren. Vid föredragningen inför Lagrådet har emellertid upplysts om att avsikten varit att ersättningsskyldighet jämväl skall kunna komma i fråga om en näringsidkare utan bärande skäl motsätter sig ett av konsumenten framställt krav och därigenom i onödan föranleder en process. Lagrådet har i och för sig inte något att invända mot att näringsidkaren kan åläggas att svara för KO:s kostnader oavsett vem som varit svarande eller kärande i målet. Väljes denna lösning synes det dock finnas anledning att förtydliga lagtexten. Enligt Lagrådets uppfattning kan ytterligare invändningar anföras mot att koppla näringsidkarens ersättningsskyldighet till rekvisitet "skälig anledning att få tvisten prövad". I 2 § föreskrivs att KO:s biträde skall avse tvister som är av betydelse för rättstillämpningen eller om det annars finns särskilda skäl. Med en strikt tolkning av denna bestämmelse skulle ersättningsskyldighet för näringsidkaren knappast föreligga i andra fall än då förutsättningar för KO:s medverkan inte varit uppfyllda. Mot den valda kopplingen talar vidare det förhållandet att en näringsidkare aldrig skulle kunna åläggas ersättningsskyldighet i mål som på grund av prejudikatvärdet eller liknande anledning funnits skäl att pröva.