prop · GK03136 · 1997-01-01 00:00:00 — Enligt kan dock elhandelslagen infogas i den nya ellagen på sådant sätt att bestämmelserna om leveranskoncession enkelt kan avskaffas eller förändras om detta blir aktuellt. Återstående fåtaliga bestämmelser från denna lag kvarstår då i ellagen i stället för i en kraftigt stympad lag om handel med el, m.m. Den nya ellagen får enligt ELU:s förslag en sådan uppbyggnad att den inte innebär några strukturella hinder mot en gemensam lag. Regeringen föreslår att bestämmelserna ellag och elhandelslagen förs samman till en gemensam, ny lag att gälla vid produktion, överföring och användning m.m. Innehållet i den nya ellagen bör vara i huvudsak detsamma som lag även om bestämmelserna bör ges en modernare utformning. Det gäller den nuvarande ellagens bestämmelser om nätkoncession, nätverksamhet och nättariffer, skyddsåtgärder och skadestånd, elsäkerhetsåtgärder, tillsyn m.m. Det är viktigt att säkerställa att det finns regler som möjliggör tillsyn och kontroll över att handeln med el bedrivs i lämpliga och seriösa former. Elreformen har inneburit ändrade former för handeln med el. har i betänkandet Regler för handel med el (SOU 1996:49) redovisat förslag till en ny lagstiftning avseende all handel med el. Regeringen lämnar inte något förslag till sådan lagstiftning. Enligt regeringens bedömning finns goda möjligheter till tillsyn och kontroll genom redan befintliga regelverk, bl.a. värdepappersmarknads- lagstiftningen, den generella näringsrättsliga lagstiftningen och ellagstiftningen. Denna fråga behandlas i avsnitt 16. De delar av ellagen som har samband med elreformen bör överföras till den nya lagstiftningen i huvudsak oförändrade. Samma synsätt bör gälla för bestämmelserna i elhandelslagen. Vissa förändringar i ellagstiftningen bör dock göras. I det följande ges en kortfattad översikt av regeringens förslag till ny ellag och innehållet i föreliggande proposition. Bestämmelser om lagens tillämpningsområde och vissa definitioner finns i 1 kap. Den nya lagen är tillämplig vid produktion, överföring och användning av el. Den är vidare tillämplig vid handel med el och ersätter därmed elhandelslagen. Grundläggande för lagens tillämpning är begreppen elektrisk anläggning och nätverksamhet. Elektriska anläggningar indelas i den nuvarande ellagen i starkströmsanläggningar och svagströmsanläggningar. Denna indelning behålls i den nya lagen. Inte heller i övrigt innebär den nya lagen någon ändring i sak i fråga om begreppet elektrisk anläggning. 2 kap. innehåller bestämmelser om koncessionsplikt för nätverksamhet och närmare föreskrifter om nätkoncession. I den nya lagen behålls den ordning som gäller enligt den nuvarande ellagen avseende krav på tillstånd (nätkoncession) för att bygga eller använda elektriska starkströmsledningar. Regeringen föreslår vissa lagändringar när det gäller frågor om meddelande av nätkoncession och förlängning av giltighetstiden för en nätkoncession (se avsnitt 5). I samma avsnitt redovisas också regeringens överväganden och förslag i fråga om återkallelse och frånträdande av nätkoncession samt flyttning m.m. av elektrisk ledning under pågående koncessionstid. 3 kap. Nätverksamhet m.m. Bestämmelserna om nätverksamhet samlas i den nya lagen som 3 kap. Här anges den för elreformen bärande principen att en innehavare av en nätkoncession är skyldig att på skäliga villkor överföra el åt annan. I detta kapitel regleras även redovisning av nätverksamhet, revision, koncessionshavarens skyldigheter att ansluta andras anläggningar till ledningen, mätning av överförd el m.m. Bestämmelserna skall enligt regeringens förslag föras över i huvudsak oförändrade från den nuvarande ellagen (se avsnitt 6). Regeringen har i propositionen (1996/97:85) Frågor om mätning m.m. på elmarknaden föreslagit att en regel införs i den nuvarande ellagen med innebörden att ett tak på högst föreskrivs för de kostnader som nätföretagen får debitera elanvändare med låg elförbrukning för timregistrerande mätutrustning och dess installation (takpris). Förslaget syftar till att ge fler elanvändare möjligheter att delta i handeln med el. Enligt förslaget i denna proposition införs motsvarande bestämmelse i den nya ellagen. Bestämmelserna om avgifter och övriga villkor för överföring av el och anslutning till ledning förs över till den nya ellagen i huvudsak oförändrade och samlas i 4 kap (se avsnitt 7). Som 5 kap. i den nya lagen förs in de bestämmelser om leveranskoncession som finns i elhandelslagen. Regeringen föreslår att bestämmelserna förs över oförändrade till den nya lagen. Frågan behandlas i avsnitt 8. Bestämmelser om utlandshandel med el finns enligt nu gällande regelverk i elhandelslagen. Dessa bestämmelser bör med vissa ändringar föras över till den nya ellagen och samlas i 6 kap. Regeringen lämnar härutöver förslag till vissa lagändringar i syfte att stärka samhällskontrollen över tillkommande utlandsförbindelser. Dessa lagförslag behandlas närmare i avsnitt 9. De särregler för elverksamhet som finns i elhandelslagen förs enligt regeringens förslag i sak oförändrade över till den nya ellagen och bildar där 7 kap. Bestämmelserna innebär bl.a. att produktion av och handel med el som drivs i privaträttslig form är undantagna från vissa av kommunallagens principer. Regeringens överväganden och förslag rörande dessa bestämmelser behandlas i avsnitt 10. 8 kap. Systemansvar och balansansvar Ellagens bestämmelser om systemansvar och elhandelslagens bestämmelser om balansansvar förs över till den nya ellagen och samlas till ett särskilt kapitel (8 kap.). I avsnitt 11 föreslår regeringen en viss utvidgning av befogenheterna inom systemansvaret. Bestämmelser om skyddsåtgärder bildar 9 kap. i den nya lagen. De bestämmelser som finns ellag om skyddsåtgärder tar främst sikte på elektriska anläggningars inverkan på andra elektriska anläggningar. Elsäkerhet i övrigt regleras enligt föreskrifter av i enlighet med ett bemyndigande i ellagen. I avsnitt 12 redovisas regeringens överväganden och förslag beträffande bestämmelserna om skyddsåtgärder i den nya lagen. Bestämmelserna om skadestånd bildar 10 kap. i den nya ellagen. gällande regler om skadestånd i ellagen är i stor utsträckning ålderdomligt utformade och svårtillgängliga. Elreformen har medfört en ny ansvars- och rollfördelning på elmarknaden. I avsnitt 13 redovisas regeringens överväganden och förslag till en anpassning av reglerna om skadestånd till nuvarande förhållanden på elmarknaden. Bestämmelser om konsumentskydd vid köp av el bildar 11 kap. i den nya lagen. Förhållandena mellan å ena sidan konsumenterna och å andra sidan nätägarna och elsäljarna har reglerats i huvudsak genom standardavtal som har utarbetats av elbranschen efter förhandlingar med . För att konsumenterna på elmarknaden som kollektiv skall få ett fullgott skydd bör dock konsumentskyddet till viss del regleras i lag. Regeringen behandlar i avsnitt 14 regleringen av konsumentskyddet vid köp av el. Myndighetsfunktionerna ligger enligt den nuvarande ellagstiftningen på tre myndigheter. Uppgiften att handlägga bl.a. koncessionsärenden och ärenden om koncessionshavarnas skyldigheter samt att utöva tillsyn av ellagens efterlevnad utom i frågor som rör elsäkerhet och driftsäkerhet ligger på nätmyndigheten. är nätmyndighet () enligt ellagen. Även de myndighetsuppgifter som följer av elhandelslagen ligger på . Ansvaret för frågor som gäller elsäkerhet ligger på . Ansvaret för att det nationella elsystemet fungerar som ett sammanhållet system med tillfredsställande driftsäkerhet (systemansvar) ligger på . Regeringens lagförslag innebär ingen ändring av myndighets- fuktionerna. Lagbestämmelser om den systemansvariga myndigheten ingår i 8 kap. Bestämmelser i övrigt om myndighetsansvar och tillsyn förs samman i 12 kap. Regeringen redovisar i avsnitt 15 förslag om dels en precisering av tillsynsbestämmelserna, dels rätt att förordna om rättelse på nätinnehavarens bekostnad, m.m. För de myndigheter som har tillsynsansvaret för frågor om elsäkerhet föreslår regeringen dels rätt att förordna om rättelse på nätinnehavarens bekostnad, dels rätt att förbjuda användandet av en elektrisk anläggning eller däri ingående föremål som används på ett sådant sätt att uppenbar fara person eller egendom uppstår. 13 kap. Övriga bestämmelser Som 13 kap. samlas bestämmelser om ansvar, överklagande, m.m. Bestämmelserna förs över till den nya lagen i huvudsak oförändrade. Bestämmelserna om verkställighet av beslut enligt ellagen föreslås dock ändras. Regeringens överväganden och förslag i denna fråga behandlas i avsnitt 15. Regeringen föreslår att den nya ellagen träder i kraft . Behovet av övergångsbestämmelser är litet, eftersom lagförslaget i åtskilliga avseenden inte innebär några ändringar i sak i förhållande till tidigare lag. 5 Bestämmelser om nätkoncession 5.1 Inledning Regeringens förslag: Ellagens bestämmelser om nätkoncession förs över till den nya lagen och samlas i ett kapitel (2 kap.). Tillämpningen av samt naturresurslagen begränsas till adekvata fall. Bestämmelserna om giltighetstiden för en nätkoncession preciseras. Vidare införs regler för förfarandet vid en förlängning av giltighetstiden för en nätkoncession. Genom en ny regel införs en möjlighet för regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, att under vissa förutsättningar meddela dispens från kravet på koncessionsplikt. Vid återkallelse av en nätkoncession bör ledningsnätet kunna ställas under tvångsförvaltning för att trygga en säker elförsörjning. Den närmare utformningen av regler för tvångsförvaltning bör utredas ytterligare. Genom en ny regel regleras förutsättningarna för att en innehavare av nätkoncession skall få ta en ledning ur drift. Ellagens bestämmelse om flyttning av ledning som har dragits fram efter expropriation får ingen motsvarighet i den nya lagen. () förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet av remissinstanserna har lämnat utredningens förslag utan invändning. Skälen för regeringens förslag: Överföring av el (nätverksamhet) är i praktiken ett s.k. naturligt monopol och bör därför regleras och övervakas. Enligt bestämmelserna i ellagen krävs tillstånd (nätkoncession) för att dra fram eller använda elektrisk starkströms- ledning. Koncessionen är knuten till nätverksamheten och inte till produktionen av el. Nätkoncession för linje avser en ledning med i huvudsak bestämd sträckning och kommer i fråga främst för ledningar med högre spänning, vanligen i det nationella stamnätet (storkraftnätet) eller i regionledningar. Nätkoncession för område avser inte en särskild ledning utan ger innehavaren rätt att inom ett angivet område utan särskild prövning bygga ledningar som ingår i det lokala överföringsnätet. Det är vanligen fråga om ledningar med en lägre spänning. I den nya lagen bör den ordning som gäller enligt den nuvarande ellagen avseende krav på nätkoncession behållas. Bestämmelserna om nätkoncession bör samlas i ett särskilt kapitel i den nya lagen. I ellagen anges att en nätkoncession inte får strida mot planer enligt plan- och bygglagens (1987:10) bestämmelser. Vidare skall lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser, m.m. tillämpas vid prövning av nätkoncession. Som har nämnts prövas dock inte själva ledningsbyggandet vid beslut om nätkoncession för område. Detta innebär att ellagens bestämmelser bör preciseras till att gälla enbart nätkoncession för linje när det gäller tillämpningen av plan och bygglagen och naturresurslagen. Regeringen överväganden och förslag i denna fråga redovisas i avsnitt 5.2. Nätkoncession meddelas för viss bestämd tid. Det är normalt ett samhällsintresse att verksamheten kan fortsätta efter det att giltighetstiden för nätkoncessionen har löpt ut. Det saknas regler för förfarandet vid en förlängning av giltighetstiden. I avsnitten 5.3 och 5.4 redovisas regeringens överväganden och förslag avseende giltighetstiden för en nätkoncession och förfarandet vid en förlängning av giltighetstiden. En av grunderna i ellagen är att överföring av el sker på elnät som innehas med stöd av nätkoncession. Det förekommer dock att konsumenter får sin el överförd på nät som innehas utan stöd av nätkoncession och utan något uttryckligt undantag från koncessions- plikten. Regeringen föreslår i avsnitt 5.5 att en regel införs i den nya lagen som innebär att innehavaren av ett sådant elnät skall kunna meddelas dispens från kravet på koncessionsplikt. Möjligheten att återkalla en nätkoncession bör i huvudsak behållas oförändrad. Det saknas dock regler som gör det möjligt att säkerställa en fortsatt överföring av el vid återkallelse. Regeringens bedömning i fråga om utformningen av regler för tvångsförvaltning vid återkallelse av nätkoncession redovisas i avsnitt 5.6. Under vissa förutsättningar skall det vara möjligt för en innehavare av nätkoncession för linje att ta en ledning ur bruk för . Regeringen lämnar i avsnitt 5.7 förslag till en lagreglering i denna fråga. I vissa fall kan det vara motiverat att ändra eller flytta en ledning under nätkoncessionens giltighetstid. Ellagen innehåller bestämmelser om flyttning av ledning i vissa fall. Det gäller sådana flyttningar som kan aktualiseras när en ledning berör en trafikled och flyttningar av sådana ledningar som har dragits fram efter expropriation. I avsnitt 5.8 behandlas regeringens överväganden och förslag avseende dessa bestämmelser. 5.2 Tillämpning av och naturresurslagen vid prövning av ansökan om ny nätkoncession Regeringens förslag: Ellagens föreskrifter om att nätkoncession inte får strida mot detaljplan eller områdesbestämmelser enligt begränsas till att gälla enbart nätkoncession för linje. Även tillämpningen av naturresurslagen skall i fortsättningen begränsas till prövning av ansökan om nätkoncession för linje. () förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser instämmer i ELU:s förslag eller lämnar det utan invändning. kommun ifrågasätter förslaget att naturresurslagen inte skall vara tillämplig vid ansökan om nätkoncession för område. Enligt kommunen bör naturresurslagen tillämpas i vissa fall, t.ex. när ansökan om nätkoncession berör obebyggda markområden i utkanten av tätbebyggelse. Skälen för regeringens förslag: Nätkoncession får meddelas endast om anläggningen är lämplig från allmän synpunkt. Ett syfte med prövningen är att hindra att samhällsekonomiskt onödiga anläggningar byggs, dvs. att hindra att nya anläggningar byggs där tillräcklig överföringskapacitet redan finns. Ett annat syfte är att säkerställa att ledningar dras fram på ett sätt som inte orsakar onödigt stor skada (prop. 1993/94:162). För nätkoncession för område gäller dessutom att sådan får meddelas endast om området utgör en med hänsyn till nätverksamheten lämplig enhet. Nätkoncession för område får inte meddelas för ett område som helt eller delvis sammanfaller med ett annat område. Nätkoncession för område innebär en rätt för koncessionshavaren att anlägga ett ledningsnät inom ett visst område. Vid koncessions- prövningen avgörs således inte var och hur ledningar skall dras fram utan koncession ger innehavaren rätt att inom området uppföra ledningar som ingår i ett lokalt överföringsnät. Denna ordning infördes 1957 (prop. 1957:161, 3LU B2). Syftet var att förenkla koncessionsprövningen och befria koncessionsmyndigheten från en stor mängd enklare ärenden. Enligt en bestämmelse i ellagen får inte nätkoncession strida mot en detaljplan eller områdesbestämmelser som har upprättats med stöd av . Vidare skall naturresurslagen tillämpas vid koncessionsprövningen. Avsikten är på detta sätt väga intresset av att bygga en ledning mot intresset av att använda marken på ett annat sätt (prop. 1985/86:90, bet. 1986/87:BoU4, rskr. 1986/87:126). Enligt är detaljplaner och områdesbestämmelser bindande för myndigheter och enskilda. Naturresurslagens hushållningsbestämmelser ger anvisningar om de avvägningar som skall göras vid planläggning och tillståndsprövning i fråga om den framtida användningen av mark och vatten. Lagen är avsedd att tillämpas när en förändrad markanvändning skall prövas. Avsikten är således inte att lagen skall kunna användas som grund för att ingripa mot pågående markanvändning. Bestämmelser om miljökonsekvensbeskrivning infördes i naturresurs- lagen (prop. 1990/91:90, bet 1990/91:JoU30, rskr 1990/91:338). Regeringen har med stöd av naturresurslagen föreskrivit i förordningen (199:738) och miljökonsekvensbeskrivningen att till ansökan om nätkoncession enligt ellagen skall bifogas en miljökonsekvens- beskrivning med underlag för en samlad bedömning av hur den planerade anläggningen, verksamheten eller åtgärden inverkar på miljön och hälsan samt hushållningen med naturresurser. När bestämmelsen om att en nätkoncession inte får strida mot en detaljplan eller områdesbestämmelser infördes i ellagen gjordes ingen åtskillnad mellan linje och område. Någon sådan åtskillnad gjordes inte heller för bestämmelsen om att naturresurslagen skall tillämpas vid prövning av nätkoncession. Prövningen mot detaljplan och områdesbestämmelser samt tillämp- ningen av naturresurslagen fyller viktiga ändamål när det gäller nätkoncession för linje. Denna prövning bör därför behållas. I fråga om nätkoncession för område är förhållandena annorlunda. Som har nämnts ger nätkoncession för område rätt att bygga och använda ett ledningsnät inom ett visst bestämt område. Det innebär att ellagens bestämmelse om detaljplan eller områdesbestämmelser i praktiken inte kan tillämpas vid prövning av ärenden som gäller nätkoncession för område. Detta gäller även bestämmelsen om att naturresurslagen skall tillämpas vid prövning av nätkoncession. Ellagens föreskrift om att nätkoncession inte får strida mot detaljplan eller områdesbestämmelser enligt bör i fortsättningen gälla enbart nätkoncession för linje. Motsvarande anpassning bör ske när det gäller tillämpningen av naturresurslagen. Regeringen föreslår att dessa bestämmelser i fortsättningen begränsas till prövning av ansökan om nätkoncession för linje. Det innebär bl.a. att någon miljökonsekvensbeskrivning inte behöver upprättas i ärenden som gäller nätkoncession för område. Den här föreslagna förändringen i ellagen innebär inte att innehavare av nätkoncession för område kan bygga ut nätet utan restriktioner. Vid nybyggnad av elledningar, uppförande av transformatorstationer, ställverk m.m. inom området måste koncessionshavaren iaktta de villkor som är förknippade med koncessionen och vad som följer av annan tillämplig lagstiftning, bl.a. naturvårdslagen (1964:822), väglagen (1971:948) och hälsoskyddslagen (1982:1080). Av 20 § naturvårdslagen framgår det exempelvis att samråd skall ske med länsstyrelse innan det dras fram ledningar som väsentligen kan komma att ändra naturmiljön. I sammanhanget kan nämnas att enligt 25 § naturvårdsförordningen (1976:484) kan inhämta miljökonsekvens- beskrivning i samband med samråd. Det kan förutsättas att infordran sådan när områdets känslighet från naturvårdssynpunkt påkallar det. Enligt 44 § väglagen får inte elektriska ledningar dras fram inom ett vägområde utan väghållningsmyndighetens tillstånd. En innehavare av nätkoncession för område måste vid en utbyggnad av nätet också iaktta de bestämmelser om skyddsåtgärder som finns i ellagen, starkströmsförordningen (1957:601) och starkströms- föreskrifter. 5.3 Tidsbegränsade nätkoncessioner Regeringens förslag: Nätkoncession för linje skall meddelas och nätkoncession för område skall meddelas . Om det finns särskilda skäl skall nätkoncession kunna meddelas . () förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser instämmer i ELU:s förslag eller lämnar det utan invändning. kommun anför att de föreslagna tidsgränserna inte återspeglar ledningars faktiska livslängd. Skälen för regeringens förslag: Enligt ellagens bestämmelser skall nätkoncession ges för en bestämd tid. Bestämmelser om tidsbegränsade tillstånd har funnits i ellagen sedan lagens tillkomst. Genom de ändringar i ellagen som trädde 1996 begränsades giltighetstiden för nätkoncession från högst till högst . Systemet med tidsbegränsade nätkoncessioner är ändamålsenligt och bör behållas i den nya ellagstiftningen. Genom att nätkoncessionen är tidsbegränsad möjliggörs en omprövning när det gäller avvägningen mellan nätägarens intressen och andra samhällsintressen. Elledningar är stora och viktiga infrastrukturinvesteringar. De konsekvenser som en ledning kan medföra i form av exempelvis markintrång går normalt att överblicka vid koncessionsgivningen. Därför är täta prövningar av villkoren för koncessionen inte nödvändiga. För att samhällsutvecklingen skall kunna beaktas i tillräcklig utsträckning bör dock nätkoncessioner vara tidsbegränsade. Genom en begränsad men ändå lång giltighetstid för koncessionen säkerställs en lämplig avvägning mellan de allmänna intressena och nätägarens intressen. Principen att ge koncessioner , som tillämpats sedan ellagen infördes, har också visat sig fungera väl. Tidsbegränsade nätkoncessioner kan ses som en garanti för koncessionshavaren att ledningens sträckning förblir oförändrad under koncessionens giltighetstid. Enligt nu gällande lagstiftning får nätkoncession ges för en bestämd tid, högst . Denna tidsgräns är tillräckligt för att åstadkomma en lämplig avvägning mellan de allmänna intressena och nätägarens intressen. När det gäller nätkoncession för linje bör denna tidsgräns behållas. Det är angeläget att den som ansöker om nätkoncession för linje kan räkna med koncessionsmyndigheten i sitt beslut meddelar den ansökta tiden när det inte finns starka skäl som talar emot det. Därför bör det i ellagen föreskrivas att nätkoncession för linje skall meddelas , om det inte föreligger särskilda skäl eller om sökanden begär en kortare giltighetstid för koncessionen. En kortare giltighetstid kan exempelvis vara motiverad för att anpassa giltighetstiden till den tid som gäller för intilliggande ledningar som ingår i samma ledningssystem. Det kan i sådana fall vara en fördel att kunna ta upp hela ledningssystemet till omprövning i ett sammanhang. Huvudregeln bör dock vara att nätkoncession för linje skall meddelas . När det gäller nätkoncession för område tillämpas enligt ofta en betydligt kortare giltighetstid än , normalt . Ett skäl är att behovet av tätare omprövning från myndighetens sida har ansetts vara större än i fråga om nätkoncession för linje. Ett av syftena med omregleringen av elmarknaden är att öka incitamenten till en kostnadssänkande strukturrationalisering av nätverksamheten. En viktig aspekt är att koncessionsområdena har en kostnadsstruktur som medger en tillräckligt stor utjämning av kostnaderna för elöverföringen. Strävan att skapa lämpliga enheter för koncessionsområdena innebär att det finns skäl att ha en kortare giltighetstid för nätkoncessions för område än för linje. Regeringen bedömer att är en väl avvägd giltighetstid för nätkoncession för område. På samma sätt som för nätkoncession för linje bör bestämmelsen i den nya ellagstiftningen utformas så att nätkoncession för område skall meddelas om det inte föreligger särskilda skäl eller om sökanden begär att få kortare giltighetstid för koncessionen. 5.4 Förlängning av giltighetstiden för nätkoncession Regeringens förslag: En bestämmelse om förfarandet vid förlängning av giltighetstiden för nätkoncession införs i ellagen Prövning av ansökan om förlängning av giltighetstiden skall ske på samma sätt som vid en ansökan om en ny nätkoncession. Ansökan om förlängning av giltighetstiden för en nätkoncession skall göras senast före koncessionstidens utgång. Den giltighetstid som meddelades vid föregående prövning skall gälla till dess att ansökan om förlängning av giltighetstiden har prövats slutligt. Nätägaren bör ges möjlighet att välja lämplig tidpunkt i fråga om valet av förlängning av giltighetstiden för en nätkoncession. () förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag.