prop · GK0354 · 1997-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1996/97:54 Svenskt deltagande i fredsstyrka efter IFOR i Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås att medger att regeringen ställer en väpnad styrka om högst 510 personer till förfogande som ett svenskt bidrag till en multinationell fredsstyrka efter IFOR, när säkerhetsråd bemyndigat FN:s medlemsstater att upprätta en sådan styrka med uppgift att medverka till det fortsatta genomförandet av fredsöverenskommelsen för . Kostnaderna för den svenska insatsen beräknas uppgå till för . 1 Förslag till riksdagsbeslut 3 2 Ärendet och dess beredning 4 3 Bakgrund 4 3.1 Allmän beskrivning av läget i 4 3.2 FN:s fredsfrämjande insatser i f.d. 6 3.3 Den nuvarande IFOR-styrkan 6 3.4 Den fortsatta fredsprocessen 7 3.5 Multinationell fredsstyrka efter IFOR 8 3.6 Avtalsfrågor 9 4 Regeringens överväganden 9 1 Förslag till riksdagsbeslut 2 Regeringen föreslår att medger att regeringen ställer en väpnad styrka om högst 510 personer till förfogande som ett svenskt bidrag till en multinationell fredsstyrka efter IFOR, när säkerhetsråd bemyndigat FN:s medlemsstater att upprätta en sådan styrka med uppgift att medverka till det fortsatta genomförandet av fredsöverenskommelsen för . 1 Ärendet och dess beredning 2 I regeringens proposition 1995/96:113 Svenskt deltagande i fredsstyrka i f.d. föreslog regeringen att skulle ge sitt medgivande till att ställa en väpnad styrka till förfogande som ett svenskt bidrag till den multinationella fredsstyrkan (Peace Implementation Force). Propositionen bifölls av . IFOR:s uppdrag har varit att medverka till genomförandet av den fredsöverenskommelse för som undertecknades i av företrädare för , och . Enligt FN:s säkerhetsråds resolution från skall det mandat som grundar IFOR ses efter det att IFOR övertagit ansvaret i från FN:s skyddsstyrka (UNPROFOR) samt ställning tas till om mandatet skall förlängas eller ej. IFOR övertog ansvaret från UNPROFOR . Frågan om en förnyad insats efter IFOR har diskuterats bland truppbidragare tillbaka. Det förväntas att säkerhetsrådet antar en resolution vari medlemsstaterna ges mandat att upprätta en multinationell fredsstyrka efter IFOR med uppgift att medverka till det fortsatta genomförandet av fredsöverenskommelsen för Bosnien- . Förberedelsearbetet för ett svenskt truppdeltagande i den nya fredsstyrkan har redan inletts. Kontakter med () och FN samt de stater som förväntas ingå i styrkan har tagits. Diskussioner pågår vidare om den militära och legala strukturen för det svenska deltagandet. I dessa diskussioner har samråd skett med Försvarsmakten. Det är av stor vikt att fredsstyrkan efter IFOR kan påbörja sitt uppdrag i anslutning till den tidpunkt då den nuvarande IFOR-styrkans mandat upphör. Planering och samordning mellan de stater som förväntas ingå i fredsstyrkan efter IFOR har därför skett och sker i förväg utifrån vissa antaganden. Dessa omständigheter gör att ärendet har beretts skyndsamt och att förlag måste föreläggas redan innan resolutionen från föreligger. Ärendet medför ingen lagstiftning och någon remissbehandling har inte skett. 1 Bakgrund 2 3.1 Allmän beskrivning av läget i Bosnien-Herecegovina 3 En allomfattande fredsöverenskommelse för undertecknades av företrädare för , och i . Överenskommelsen tillkom efter ett intensivt internationellt förhandlingsarbete och syftar till att skapa långsiktig fred och stabilitet i . Överenskommelsen skulle också lägga en grund för demokrati, respekt för mänskliga rättigheter och ekonomisk utveckling i landet. En grundprincip i överenskommelsen var att skulle bestå som en enad och suverän stat med två entiteter, dels den bosnisk-kroatiska federationen, dels den serbiska republiken. En fördelning av territoriet inom gjordes enligt vilken den bosnisk- kroatiska federationen tilldelades och den serbiska republiken . En multinationell fredsstyrka (IFOR) skulle medverka i överenskommelsens genomförande bland annat genom att upprätta en separationszon mellan de stridande parterna (se avsnitt 3.3 nedan). Överenskommelsen innehöll konstitutionella principer enligt vilka centrala regeringsstrukturer skulle upprättas i huvudstaden . Vidare ingick i överenskommelsen bestämmelser om mänskliga rättigheter, fria val och flyktingars rätt att återvända. I enlighet med överenskommelsen utsågs en Hög Representant med uppgift att övervaka och samordna genomförandet av de civila delarna av överenskommelsen. FN:s högkommissarie för flyktingar (UNHCR) fick uppgifter vad gällde flyktingars återvändande och () fick uppdrag vad gällde rustningskontroll och övervakning av allmänna och fria val i . Arbetet med att genomföra fredsöverenskommelsen har givit skiftande resultat. De väpnade striderna kunde stoppas och den militära uppgiften att skilja de stridande parterna åt och upprätta en separationszon löstes relativt snabbt av IFOR i enlighet med fredsöverenskommelsen. till presidentrådet, parlamentet m.m., som senare bekräftades av , kunde hållas i enlighet med fredsöverenskommelsen. De planerade lokalvalen sköts dock upp. Överenskommelser om normalisering, inklusive upprättande av diplomatiska förbindelser, har ingåtts dels mellan och , dels mellan och . Misstron mellan de olika befolkningsgrupperna i kvarstår emellertid och läget är fortfarande spänt på flera håll i landet. Även om IFOR:s närvaro verkar avhållande på parterna, kan det inte uteslutas att nya strider kan bryta ut. Någon allmän rörelsefrihet existerar ännu inte i landet och flyktingåtervandring i större skala har inte kommit till stånd. Arbetet med den civila implementeringen har intensifierats efter de allmänna valen i . Det faktiska upprättandet av de nya gemensamma institutionerna har stött på betydande svårigheter. Först efter utdragna förhandlingar och påtryckningar från det internationella samfundet kunde det nya presidentrådet hålla sitt första möte. De lokalval som skulle ha hållits tillsammans med övriga allmänna val har skjutits upp två gånger på grund av tvister beträffande tillämpningen av bestämmelserna och andra problem. .1 FN:s fredsfrämjande insatser i f.d. FN:s skyddsstyrka (UNPROFOR), som inrättades av , avslutade sin verksamhet i /96. deltog i denna fredsbevarande insats med drygt 1000 FN-soldater i en nordisk bataljon. FN:s mission i Bosnien-Herecegovina () inrättades . I denna ingår FN:s civilpolisstyrka (IPTF) med huvudsaklig uppgift att utbilda och övervaka lokala polisstyrkor i Bosnien- . Närmare 1 700 civilpoliser ingår i IPTF, varav 40 från . I FN:s mission i ingår även en enhet med uppgift att bistå parterna med minröjning. /93 finns en fredsbevarande FN-styrka i (UNPREDEP). Detta är första gången FN-styrkor utplaceras i förebyggande syfte. deltar i UNPREDEP med ca 40 soldater ingående i en nordisk bataljon. inrättade en fredsbevarande insats i östra (UNTAES). Denna har bl.a. haft till uppgift att övervaka den demilitarisering av området som parterna kom överens om i ett särskilt avtal . bidrag till UNTAES uppgår f.n. till tio civilpoliser och fem militära observatörer. har även inrättat en observatörsmission, som har till uppgift att övervaka demilitariseringen av Prevlakahalvön (). bidrar f.n. med två observatörer i denna mission. .1 Den nuvarande IFOR-styrkan 2 IFOR-insatsen grundar sig på ett mandat från . I resolution , enhälligt antagen av , bemyndigades FN:s medlemsstater att i samarbete med NATO upprätta en multinationell fredsstyrka (IFOR) med uppgift att medverka till genomförandet av fredsöverenskommelsen i . IFOR uppmanades även att regelbundet rapportera till säkerhetsrådet. beslöt vidare att, efter det att IFOR övertagit ansvaret i från FN:s skyddsstyrka (UNPROFOR), se över det bemyndigande som givits i resolutionen samt ta ställning till om bemyndigandet skall förlängas eller ej. övertog IFOR ansvaret från UNPROFOR. IFOR, som leds av NATO, är indelad i tre divisioner ledda av , respektive . En nordisk-polsk brigad, inkluderande en svensk bataljon, ingår i den av ledda divisionen. Utöver deltar , , och i denna brigad. har en lettisk kontingent tjänstgjort tillsammans med den svenska bataljonen. Dessutom har en litauisk kontingent deltagit i den danska bataljonen. har IFOR som mest omfattat ca 60 000 man. Det svenska deltagandet i IFOR uppgår f.n. till ca 840 man. De flesta ingår i den svenska bataljonen. Därtill kommer en mindre del i brigadens stabskompani. Svensk personal ingår också i en underhållsenhet placerad i . Svenska officerare tjänstgör vid brigadsstaben och andra staber inom IFOR. IFOR:s primära uppgifter enligt fredsöverenskommelsen har varit att vid behov separera parternas militära styrkor, upprätta separationszoner samt att övervaka dessa. I överenskommelsen ger parterna sitt uttryckliga medgivande till att IFOR placeras i området. Uppdraget har därigenom liknat traditionell fredsbevarande verksamhet. En skillnad är dock att IFOR:s mandat grundar sig på en resolution antagen av med stöd av kapitel VII i (ovannämnda resolution ). Det betyder att styrkan, i syfte att genomföra sitt mandat, har befogenhet att, vid behov, tillgripa militära tvångsmedel som går utöver strikt självförsvar. IFOR har även haft en understödjande uppgift för civila och humanitära delar förknippade med fredsöverenskommelsen såsom att bistå IPTF, UNHCR och andra organisationer i . IFOR har vidare givit stöd till UNTAES i östra . .1 Den fortsatta fredsprocessen 2 (), som är det huvudsakliga internationella forum där fredsprocessen i behandlas, håller sin tredje konferens i . Avsikten med mötet är att fastställa villkor och tidsplaner för det fortsatta genomförandet av fredsöverenskommelsen. Bland de frågor som avses behandlas vid den kommande konferensen finns frågan om hur de nya gemensamma institutionerna skall utvecklas samt hur respekten för de mänskliga rättigheterna skall stärkas. Likaså är det nödvändigt att avsevärt förbättra det allmänna civila säkerhetsläget i landet. En acceptabel trygghetsnivå måste uppnås för alla befolkningsgrupper över hela territoriet och rörelsefrihet måste garanteras. Den Höge Representantens funktion som samordnare av den civila implementeringen bör stärkas ytterligare för att arbetet skall kunna bedrivas mer effektivt. Flyktingar måste beredas möjlighet att återvända till sina hem. Återuppbyggnadsinsatserna kommer även fortsättningsvis att i stor utsträckning fokuseras på att återställa infrastrukturella funktioner, inklusive reparation och nybyggnation av bostäder. Ökad satsning kommer dessutom att ske på att bygga upp ekonomin och att stödja inrättandet av demokratiska strukturer. Det är viktigt att tidsperspektivet för detta är realistiskt. Även om väpnade strider inte pågår i , .1 Multinationell fredsstyrka efter IFOR 2 förväntas bemyndiga FN:s medlemsstater att upprätta en multinationell fredsstyrka efter IFOR att fortsatt medverka till genomförandet av fredsöverenskommelsen för . Fredsstyrkan beräknas uppgå till 25 000 - 30 000 personer och förväntas alltjämt ledas av NATO. har NATO:s europakommando (LANDCENT) övertagit det markoperativa kommandot för IFOR. Inom NATO planeras även att fredsstyrkan leds från av en amerikansk befälhavare, nämligen chefen för . Enligt planerna kommer fredsstyrkan att liksom IFOR bestå av tre reducerade divisioner ledda av , och . En reducerad nordisk-polsk brigad, inkluderande en svensk bataljon, planeras fortsatt ingå i den amerikanska divisionen. Utöver förväntas , , och delta i den nordisk-polska brigaden. En lettisk kontingent planeras fortsatt tjänstgöra tillsammans med den svenska bataljonen under delar av 1997. Det är regeringens avsikt att det svenska deltagandet i huvudsak skall utgöras av en reducerad bataljon. Styrkan skall även fortsättningsvis utgöra en del av Försvarsmaktens utlandsstyrka. Fredsstyrkans huvuduppgifter förväntas i stort sammanfalla med IFOR:s, dvs. övervaka separationszonen samt upprätthålla rörelsefrihet och säkerhet i . IFOR opererar på grundval av att parterna i fredsöverenskommelsen har givit sitt uttryckliga medgivande till att en multinationell styrka placeras i området. Motsvarande förutsätts gälla även för den nya fredsstyrkan. Uppdraget kommer därigenom också att likna traditionell fredsbevarande verksamhet. En skillnad är dock att fredsstyrkans mandat, liksom IFOR:s, kommer att grunda sig på en resolution antagen av med stöd av kapitel VII i FN- stadgan. Det betyder att fredsstyrkan vid behov kan tillgripa militära tvångsmedel som går utöver strikt självförsvar. På basis av säkerhetsrådets mandat kommer enhetliga uppträdanderegler, Rules of Engagement, att fastställas för fredsstyrkan. Dessa förutsätts inte skilja sig nämnvärt från dem som gällt för IFOR och kommer därigenom att ge den nya fredsstyrkan samma möjlighet till ett kraftfullt militärt uppträdande. En utgångspunkt är alltjämt att uppgifterna för befintliga förband kommer att anpassas till deras utbildning, utrustning och graden av samövning med andra nationer. Vidare förutsätts att samtliga deltagande förband lyder under en enhetlig befälsstruktur. En sådan är väsentlig för operationens effektivitet och truppens säkerhet. Inriktningen är att den svenska bataljonens uppgifter inte förändras eller utökas nämnvärt. Den svenska bataljonen organiseras i syfte att förutom rörlig patrullering kunna utföra ammunitions- och minröjning. Uppdraget gör det angeläget att medverkande truppkontingent har kunskaper om den politiska situationen i landet, mänskliga rättigheter, humanitär rätt och flyktingfrågor. .1 Avtalsfrågor 2 deltagande i en multinationell fredsstyrka efter IFOR förutsätts regleras genom ett avtal om deltagande (Participation Agreement). Det kan förväntas att gällande avtal mellan och NATO rörande det svenska deltagandet i IFOR, liksom andra avtal som ingått i detta sammanhang, förlängs vid ett svenskt deltagande i fredsstyrkan efter IFOR. 1 Regeringens överväganden Regeringens förslag: medger att regeringen ställer en väpnad styrka om högst 510 personer till förfogande som ett svenskt bidrag till en multinationell fredsstyrka efter IFOR, när säkerhetsråd bemyndigat FN:s medlemsstater att upprätta en sådan styrka med uppgift att medverka till det fortsatta genomförandet av fredsöverenskommelsen för . 1 Skälen till regeringens förslag: Det finns ett uppenbart behov av en fortsatt internationell militär närvaro i efter IFOR. De väpnade striderna har visserligen stoppats och parterna skilts från varandra av IFOR. Stora internationella ansträngningar har gjorts för att driva på genomförandet av fredsöverenskommelsens civila delar i . har hållits och uppbyggnaden av nya strukturer har påbörjats. Parterna har inlett ett samarbete med varandra. Många svårigheter återstår emellertid. De lokala valen har tills vidare skjutits upp. Misstron mellan de olika befolkningsgrupperna är betydande och spänningen är fortfarande hög på flera platser i . Någon rörelsefrihet existerar inte och flyktingåtervändandet har inte kommit i gång i större skala. IFOR:s närvaro har verkat avhållande på parterna. Utan en kraftfull internationell militär närvaro i skulle väpnade strider snabbt kunna återuppstå. En fortsatt internationell militär närvaro är nödvändig för att undvika nya strider och ytterligare lidanden för den redan mycket hårt drabbade civilbefolkningen. Den fortsatta fredsimplementeringen på den civila sidan kräver också en fortsatt internationell militär närvaro som kan skänka allmän stabilitet åt situationen i landet. Det är viktigt att genomförandet av fredsöverenskommelsens civila delar nära samordnas med de militära komponenterna, och att fredsstyrkan efter IFOR ses som en del av en sammanhållen politik från det internationella samfundet syftande till att skapa långsiktig fred och stabilitet i f.d. . har lämnat omfattande bidrag till fredsansträngningarna i f.d. , bland annat genom att bidra med trupp till FN:s fredsbevarande operationer och IFOR. har även deltagit aktivt i det diplomatiska arbetet rörande konflikten. De svenska insatserna har utgjort ett viktigt bidrag till fredsprocessen. Detta gäller inte minst inom IFOR, där bidrag har rönt uppskattning. Förutom insatserna på de militära och diplomatiska områdena har varit en av de största bidragsgivarna vad gäller humanitär hjälp och återuppbyggnadsinsatser i f.d. . Sammanlagt uppgår de svenska biståndsinsatserna till . har dessutom givit över 82 000 flyktingar från f.d. permanent , varav 59 000 från . Mot denna bakgrund finns det starka skäl för svenskt deltagande i en multinationell fredsstyrka efter IFOR som en del av fortsatt aktiv svensk medverkan i de internationella ansträngningarna att åstadkomma en långsiktig och stabil fred i f.d. . Svensk medverkan i en fredsstyrka efter IFOR bör även ses i ett vidare perspektiv. har tillfälle att aktivt och konkret tillsammans med , andra europeiska stater och delta i gemensamma ansträngningar för att skapa fred och säkerhet i . har också tillfälle att utveckla samarbetet med NATO inom ramen för en fredssfrämjande insats. Regeringen anser att mandatet för fredsstyrkan efter IFOR i Bosnien- måste grundas på en resolution i . Styrkans sammansättning bör ha ett brett internationellt deltagande. Såvitt gäller ledningen av insatsen framstår NATO:s strukturer som den enda realistiska möjligheten. Styrkan behöver inte vara lika omfattande som IFOR, men en slagkraftig och avhållande kapacitet måste bibehållas för att styrkan skall åtnjuta respekt. Det är väsentligt att får god insyn i och inflytande över både den politiska och militära planeringen av insatsen och dess operativa genomförande, särskilt genom permanent stabsmedverkan i fredsstyrkans ledningsstrukturer. Fortsatt samverkan inom en nordisk- polsk brigad eftersträvas. Det är vidare av vikt att säkra fortsatt samverkan inom den nordisk-polska brigaden. Den svenska styrkan bör liksom f.n. i huvudsak verka i nordöstra . Med beaktande av att fredsstyrkans mandat efter IFOR i allt väsentligt förväntas vara detsamma som gäller för den nuvarande IFOR-styrkan gör regeringen bedömningen att det för svensk trupps deltagande i styrkan behövs, liksom vad gällde för deltagande i nuvarande IFOR, ett medgivande av enligt 10 kap 9 § första stycket 1 regeringsformen. Några lagstiftningsåtgärder för deltagandet är inte påkallade. Regeringen har i sin budgetproposition 1996/97:1 för föreslagit att ett ramanslag anvisas under utgiftsområdet 6. Totalförsvar benämnt A2 Fredsfrämjande truppinsatser. På anslaget anvisas till regeringens disposition 472. Anslaget skall möjliggöra för regeringen att på mandat av FN eller kunna medverka med trupp i fredsfrämjande och humanitära insatser. Kostnaden för det svenska deltagandet om högst 510 personer har beräknats för till . Enligt den planering och de förberedelser som vidtagits kommer det svenska reducerade truppbidraget att vara organiserat till . Kostnaden per soldat blir lägre i fredsstyrkan efter IFOR jämfört med nuvarande IFOR-styrka då de förutsedda uppgifterna medger att förbandets beväpning och fordonsutrustning kan göras lättare och rörligare och därmed mindre kostnadskrävande. I beloppet ingår kostnader för att återställa den medförda materielen till stridsdugligt skick. Kostnaden för avveckling och hemtransport ingår dock ej i beloppet.