prop · GK03136 · 1997-01-01 00:00:00 — föreslår att prövning enligt naturresurslagen inte skall göras vid ansökan om förnyelse av nätkoncession för linje om det är fråga om en ledning med i huvudsak oförändrad sträckning. Enligt ELU:s förslag behöver inte heller bestämmelserna om miljökonsekvensbeskrivningar tillämpas i dessa fall. föreslår vidare vissa förenklingar av prövningsförfarandet när det gäller nätkoncession för linje, bl.a. att fastighetsägare inte behöver ges tillfälle att yttra sig annat än om en ändring av ledningssträckningen övervägs. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser godtar utredningens förslag eller lämnar det utan invändning. Vissa remissinstanser, däribland och , anser att en prövning enligt naturresurslagen alltid bör ske vid förnyelse av nätkoncession även om ansökan avser en ledning med i huvudsak oförändrad sträckning. Hovrätten för nedre , och anser att fastighetsägare alltid bör ges tillfälle att yttra sig vid förnyelse av nätkoncession för linje, oavsett om en ändring av ledningens sträckning övervägs eller inte. Vissa remissinstanser, däribland , och kommun, har synpunkter på den föreslagna bestämmelsen om tidpunkt för förnyelse av nätkoncession. anser att den nya lagstiftningen bör kompletteras med en bestämmelse som innebär att i de fall kraftledningar orsakar betydande olägenhet som inte förutsågs när nätkoncessionen meddelades, får villkor föreskrivas för att förebygga eller minska olägenheten. Skälen för regeringens förslag: Som framgår av föregående avsnitt föreslår regeringen att nätkoncessioner även i fortsättningen skall meddelas för en bestämd tid. Genom tidsbegränsade nätkoncessioner möjliggörs en omprövning när det gäller avvägningen mellan nätägarens intressen och andra samhällsintressen. Det är normalt ett samhällsintresse att verksamheten kan fortsätta efter det att giltighetstiden för en nätkoncession har löpt ut. En utgångspunkt är således att nätkoncessionen skall fortsätta att gälla även om villkoren för koncessionen kan komma att ändras. I den nya ellagen bör därför införas regler för förfarandet vid förlängning av giltighetstiden. I detta avsnitt behandlas frågor som kan uppkomma i samband med att giltighetstiden för en nätkoncession skall förlängas. Frågan om flyttning eller ändring av ledning under koncessionens giltighetstid behandlas i avsnitt 5.8. I den nu gällande ellagen saknas bestämmelser om vad som skall hända då giltighetstiden för en nätkoncession löper ut. Formellt sett är den enda möjligheten för koncessionshavaren, om denne önskar fortsätta med verksamheten, att ansöka om en ny nätkoncession. har mot denna bakgrund föreslagit att föreskrifter om förnyelse av nätkoncession införs i den nya ellagen. Vid prövning av en ny ledning måste noga prövas hur ledningen skall förläggas och alternativa sträckningar övervägas. När det gäller en förlängning av giltighetstiden bör i första hand undersökas om den befintliga sträckningen innebär avsevärda olägenheter. Det ligger i sakens natur att det vid en förlängning ofta på ett enklare sätt kan visas att de krav som uppställs i lagen är uppfyllda. Vid förlängning av giltighetstiden för en nätkoncession finns det tillgång till fakta som inte fanns när nätkoncessionen första gången beviljades. Detta gäller särskilt om en elledning varit länge i bruk och det vid prövning av ansökan om förlängning från berörda parter ej görs gällande betydande olägenheter. Det innebär att en koncessionshavare i regel bör kunna räkna med att giltighetstiden för nätkoncessionen förlängs. Enligt saknas det skäl att närmare överväga alternativa sträckningar om det inte framkommer några avsevärda olägenheter med den befintliga sträckningen. Utredningen har föreslagit att ellagens regel om att en nätkoncession för linje inte får strida mot plan- och områdesbestämmelser skall tillämpas endast om en ändring av ledningens sträckning övervägs. En motsvarande ändring föreslås när det gäller bestämmelsen om tillämpningen av naturresurslagen. Enligt regeringens bedömning bör det dock ske en prövning enligt och naturresurslagen i syfte att säkerställa en allsidig bedömning av ledningens sträckning. Detta är ett viktigt underlag för den avvägning som skall ske mellan nätägarens intressen och andra samhällsintressen. En ansökan om en förlängning av giltighetstiden för en nätkoncession bör således prövas enligt samma kriterier som när det gäller en ansökan om en ny nätkoncession. Regeringen föreslår därför att plan- och bygglagens och naturresurslagens bestämmelser alltid skall tillämpas vid prövning av en förlängning av giltighetstiden för en nätkoncession oavsett om en ändrad sträckning övervägs eller inte. Om det skulle visa sig nödvändigt att helt eller delvis flytta en ledning för att en förlängning av giltighetstiden skall kunna beviljas kan hela kostnaden komma att falla på ledningsinnehavaren. När kostnaderna faller på ledningsinnehavaren utgör de kostnader i nätverksamheten. Dessa kostnader får ingå i underlaget vid beräkningen av nättarifferna. Frågan om en förlängning av giltighetstiden för en nätkoncession bör prövas före koncessionstidens utgång. Det kan exempelvis visa sig nödvändigt att helt eller delvis flytta en ledning för att förlängning skall kunna beviljas. Det finns därför skäl att i lagstiftningen reglera en ansökan om förlängning av giltighetstiden skall lämnas in. Med tanke på såväl koncessionshavarens som myndighetens planering är det rimligt att en ansökan görs senast före koncessionstidens utgång. Nätkoncessionen bör fortsätta att gälla till dess att ansökan om förlängning av giltighetstiden har prövats slutligt. Det finns även fall där det finns behov att kunna avgöra frågan om en förlängning av en nätkoncession innan den ursprungliga giltighetstiden har löpt ut. Ett exempel kan vara att en koncessionshavare planerar omfattande investeringar i nätet som endast en begränsad men ändå inte särskilt återstår innan koncessionens giltighetshetstid löper ut. En nätkoncessions giltighetstid bör därför kunna förlängas med verkan från en tidigare tidpunkt än den gamla giltighetstidens utgång. I de fall där giltighetstiden för en nätkoncession går mot sitt slut men tidpunkten för en förlängning infaller olämpligt bör en nätkoncession kunna förlängas tillfälligt på oförändrade villkor. Det gäller exempelvis om koncessionshavaren planerar att ändra ledningsstrukturen och att utredningar i dessa frågor ännu inte är färdigställda. En bestämmelse införs i ellagen som innebär att nätmyndigheten, efter ansökan av koncessionshavaren, får bevilja en tillfällig förlängning av giltighetstiden på högst . Eftersom beslut om tillfällig förlängning inte innebär någon ändring av villkoren för koncession bör sådana beslut kunna meddelas utan remissförfarande. 5.5 Vissa frågor rörande nät som innehas utan stöd av nätkoncession Regeringens förslag: En av grunderna i ellagstiftningen är att överföring av el skall ske på elnät som innehas med stöd av nätkoncession. Vissa elanvändare får sin el överförd på nät som innehas utan stöd av nätkoncession och utan att något undantag från koncessionsplikten är tillämpligt. I sådana fall skall dispens från kravet på nätkoncession kunna meddelas. Regeringens bedömning: De elanvändare som får sin el överförd på nät som saknar nätkoncession och utan att något undantag är tillämpligt bör anslutas till nät som drivs med stöd av nätkoncession. Närings- och teknikutvecklingsverkets () förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Synpunkter framförda vid remissmötet: Samtliga deltagare i remissmötet instämde i bedömning att det även i fortsättningen finns behov av permanenta undantag från koncessionsplikten. Enligt bl.a. och (), som i en skrivelse lämnat synpunkter på rapporten, är de nu gällande bestämmelserna i starkströmsförordningen om undantag från kravet på nätkoncession föråldrade och bör därför ses över. Bl.a. Riksförbundet Energileverantörerna och anförde att det är oklart hur kriteriet om att dispens endast får meddelas till befintliga anläggningar skall tolkas. SJ ansåg att den korta dispenstiden "längst " och formuleringen "avsevärda kostnader" kan ge upphov tolkningstvister. () har i en skrivelse till Närings- och framfört kritik mot den föreslagna dispensregeln avseende krav på nätkoncession. LRF anger att utredningen inte har visat några bärande skäl att ändra nuvarande regler vilka enligt LRF fungerar väl. Skälen för regeringens förslag: Innehavare av nätkoncession har en skyldighet att på skäliga villkor ansluta den som så önskar till sin ledning eller ledningsnät. Koncessionshavaren är vidare skyldig att överföra el åt annan. Även för prissättningen av överföringstjänsten, nättariffen, och andra villkor för nättjänster gäller enligt ellagen att de skall vara skäliga och utformade på sakliga grunder. Skäligheten i nättariffer och andra villkor för nättjänster prövas av nätmyndigheten. Såväl skyldigheten att ansluta anläggningar som skyldigheten att överföra el åt annan är således knuten till den som innehar nätkoncession. Lagstiftningen bygger därmed på förutsättningen att alla elanvändare är anslutna till elnät som innehas med stöd av nätkoncession. Det förekommer emellertid att elanvändare får sin el överförd på nät vars innehavare inte innehar nätkoncession. Dessa elanvändare kan delas in i två kategorier. Det gäller dels elanvändare som är anslutna till nät som är undantagna från kravet på nätkoncession, dels elanvändare som är anslutna till nät som omfattas av koncessionsplikten men där koncession likväl saknas. Nät undantagna från kravet på nätkoncession I den nuvarande ellagen finns ett bemyndigande från regeringen i 2 § 1 mom. sista stycket att, i fråga om vissa slag av ledningar eller i fråga om ledningar inom vissa områden, föreskriva undantag från kravet på nätkoncession. Med stöd av detta bemyndigande har regeringen föreskrivit vissa undantag från koncessionsplikten i 2 kap. 1 § förordningen (1957:601) om elektriska starkströmsanläggningar. Dessa föreskrifterna innebär bl.a. att undantag från koncessionsplikten gäller för ledningar inom vissa typer av områden, såsom industrianläggningar, allmänna institutioner, flygplatser, jordbruks- fastigheter och trafikområden för bl.a. järnvägsdrift. Skälet till att dessa ledningar undantagits från koncessionsplikten är bl.a. att dessa ledningsnät är att likna vid anläggningar för användning och inte för överföring av el. Innehavaren av nätet överför inte el åt någon annan utan han fördelar, för egen räkning, elektriciteten mellan användningsställen inom ett begränsat område. Utmärkande för dessa nät är alltså att ingen annan än nätinnehavaren är ansluten till nätet. Detta används således bara för internt bruk av nätinnehavaren. Det förekommer dock att den verksamhet som bedrivs inom ett sådant område ändrar karaktär eller upphör. Detta brukar leda till att byggnader inom området hyrs ut eller säljs till utomstående. Som exempel på sådana situationer kan nämnas nedläggningar av industriverksamheter och regementen. Ett annat fall kan vara att en lantbrukare hyr ut eller säljer byggnader eller områden inom jordbruksfastigheten. En följd av sådana förändringar är att det interna ledningsnätet inte längre används uteslutande för eget bruk utan också för överföring av el åt andra. Anläggningen är således inte längre avsedd bara för användning av el utan också för överföring av el. Eftersom nätinnehavaren är undantagen från kravet på nätkoncession, har han inte heller de skyldigheter som följer av en sådan. Regeringen avser att se över föreskrifterna om undantag från koncessionsplikten. I samband därmed kommer detta problem att behandlas från följande utgångspunkter. Om innehavaren av ett internt nät överför el åt andra endast i begränsad utsträckning och anläggningen därmed i allt väsentligt är avsedd för användning av el bör anläggningen alltjämt omfattas av undantaget från koncessionsplikt. Visserligen saknar de externa kunderna möjlighet att utnyttja de rättigheter som finns på den nya elmarknaden, men de har alltid möjlighet att begära anslutning till det ordinarie lokalnätet. Dessutom bör beaktas att krav på att nätinnehavaren söker nätkoncession skulle kunna leda till att denne upphör med överföringen till de externa kunderna. Annorlunda blir situationen om överföringen till de externa kunderna blir den dominerande uppgiften för nätinnehavaren och hans egen användning av nätet minskar drastiskt eller kanske helt upphör. Anläggningen är då inte längre avsedd för användning utan för överföring av el. I denna situation bör nätet inte längre omfattas av undantaget från koncessionsplikt. Skälet är att nätinnehavaren inkräktar på den ordinarie nätkoncessionshavarens ensamrätt till överföring inom koncessionsområdet. Det är heller inte rimligt att elanvändare inte kan utnyttja sina rättigheter på elmarknaden. De gränsdragningsproblem som kan uppstå bör kunna lösas av nätmyndigheten i det enskilda fallet. Om nätmyndigheten anser att ett ledningsnät inte längre omfattas av undantaget från koncessionsplikten kan nätmyndigheten förelägga nätinnehavaren att ansöka om nätkoncession. Nät som omfattas av koncessionsplikten men där koncession saknas Den andra kundkategorien får sin el överförd på nät som innehas utan stöd av nätkoncession och utan att nätet omfattas av något av de undantag som anges i starkströmsförordningen. Problemet berör i huvudsak som överför el till utomstående elanvändare i fastigheter som är belägna utanför trafikområdet. Sådana ledningar kräver i och för sig nätkoncession men av hävd har dessa ledningar använts utan nätkoncession. Den överföring till elanvändare som förekommer beror främst på att det har varit alltför kostsamt att ansluta de fastigheter som berörs till det ordinarie elnätet. SJ - numera - har i dessa fall åtagit sig att som en samhällstjänst överföra el till utomstående elanvändare. Enligt koncessionspliktiga nät har inte någon organisation som kan åta sig en långtgående service till utomstående elanvändare. kan inte heller garantera en elkvalitet som uppfyller branschens normer. gör inga nya åtaganden och strävar efter att avveckla elleveranserna till abonnenter utanför järnvägssektorn. avser att överföra befintliga nätdelar för externa leveranser till innehavare av nätkoncession för område. Överföring av el till elanvändare skall i princip alltid ske på nät som drivs med stöd av koncession. Detta är emellertid i vissa fall förenat med avsevärda kostnader. Vidare är det bl.a. på grund av kravet på nätkoncessionshavarens allmänna lämplighet ofta inte möjligt för dessa nätägare att erhålla nätkoncession. Det är förvisso otillfredsställande att kunder inte kan utnyttja de rättigheter och fördelar som följer av ellagstiftningen därför att de får sin el från ett elnät som saknar nätkoncession. Detta måste emellertid vägas mot kundens intresse att över huvudtaget få tillgång till el. Nätägare som överför el utan stöd av nätkoncession omfattas inte av ellagens bestämmelser om leveransplikt. Om kunden till en sådan nätägare skulle beredas möjlighet att klaga på överföringsvillkoren finns det risk att nätägaren helt upphör med elleveranserna. Mot denna bakgrund kan de kunder som får sin el över nät som innehas utan stöd av nätkoncession inte tillförsäkras samma rättigheter som övriga elanvändare. Innehavare av nät som innehas utan stöd av nätkoncession och utan att något undantag är tillämpligt skall kunna meddelas dispens från kravet på nätkoncession. Ansökan om dispens sker hos regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten. Dispens bör endast kunna meddelas för befintliga anläggningar och om det är förenat med avsevärda kostnader att ansluta externa elanvändare till en ledning eller ett ledningsnät som innehas med stöd av nätkoncession. De elanvändare som får sin el överförd på nät som saknar nätkoncession bör anslutas till nät som drivs med stöd av nätkoncession. 5.6 vid återkallelse av nätkoncession Regeringens förslag: Möjligheten att återkalla en nätkoncession skall i huvudsak behållas oförändrad i den nya lagen. Regeringens bedömning: Vid återkallelse av en nätkoncession bör ett ledningsnät kunna ställas under tvångsförvaltning för att trygga en säker elförsörjning. Den närmare utformningen av tvångsförvaltningen bör utredas vidare. () förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. föreslår regler om tvångsförvaltning som innebär att en möjlighet skapas för staten att mot ersättning förfoga över ledningen eller ledningsnätet under högst , t.ex. om en nätkoncession återkallas eller i annat fall upphör att gälla. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har lämnat utredningens förslag utan invändning. () instämmer i utredningens uppfattning att det finns ett behov av att tvångsvis kunna förfoga över elnät, men anser inte att förslaget kan läggas till grund för lagstiftning. Enligt saknas en närmare beskrivning av hur ett tvångsförfarande i praktiken skall gå till. Enligt bör det, i de fall ledningen är framdragen med stöd av ledningsrätt, framgå att det i förfogandet även ingår rätt att förfoga över ledningsrätten. Skälen för regeringens bedömning och förslag: utövar tillsyn över efterlevnaden av ellagen och av föreskrifter och villkor som meddelats med stöd av lagen. utövar också tillsyn över elhandelslagen. Ett föreläggande kan förenas med vite. I allvarligare fall kan nätkoncessionen återkallas. Även om en koncessionshavare utsätts för sanktioner är det inte säkert att uppkomna brister blir åtgärdade. Innan en återkallelse sker kan det dock förutsättas att koncessionshavaren erinrats om sina förpliktelser samt att ett eller flera vitesförelägganden har meddelats. Att en återkallelse verkligen sker torde därför bli aktuellt endast i undantagsfall. Det bör även i fortsättningen vara möjligt att återkalla en nätkoncession om en koncessionshavare i väsentlig mån åsidosätter sina skyldigheter enligt ellagen. Återkallelse bör ske som en yttersta åtgärd mot en koncessionshavare. Bestämmelserna om återkallelse måste vara möjliga att använda på ett verkningsfullt sätt. En fråga i detta sammanhang är hur en fortsatt överföring av el skall kunna säkerställas. ELU:s förslag till reglering innebär att det skulle vara möjligt för staten att mot ersättning förfoga över ledningen eller ledningsnätet . Enligt förslaget bör vara relativt lång, dock högst . Beslut om sådant förfogande skall enligt förslaget fattas av nätmyndigheten, om en nätkoncession återkallas eller i annat fall upphör att gälla. har framfört att ELU:s förslag till tvångsåtgärder bör kompletteras med bestämmelser avseende bl.a. frågan om hur en förvaltare skall utses samt om de förpliktelser och befogenheter som förvaltaren och nätägaren skall ha som elnätet ställts under tvångsförvaltning. Vid återkallelse av nätkoncession, eller om nätkoncession har upphört att gälla, bör ett ledningsnät kunna ställas under tvångsförvaltning. Den närmare utformningen av bestämmelser avseende tvångsförvaltning bör dock utredas vidare. Regeringen avser att återkomma till i denna fråga . 5.7 Tillstånd att ta ledning ur bruk Regeringens förslag: Det skall vara möjligt för innehavare av nätkoncession för linje att ta ledning ur bruk , om det inte är olämpligt från elförsörjningssynpunkt. Om ledningen skall tas ur bruk för en period som är längre än krävs tillstånd. Ellagens nuvarande bestämmelse om återkallelse av nätkoncession där en ledning inte har varit i bruk överförs inte till den nya lagen. () förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. föreslår att en koncessionshavare genom beslut av nätmyndigheten bör kunna medges att få frånträda nätkoncessionen, om den elektriska anläggning som koncessionen avser inte längre behövs för en säker elförsörjning. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har lämnat utredningens förslag utan invändning. Skälen för regeringens förslag: De skyldigheter som åligger koncessionshavaren gäller för koncessionens hela giltighetstid. Det kan då inte accepteras att koncessionshavaren utan vidare tar en ledning ur bruk. Det bör dock vara möjligt för koncessionshavaren att ta en ledning ur bruk under förutsättning att det inte drabbar till nätet anslutna elkunder eller av andra skäl är olämpligt från elförsörjnings- synpunkt. Om en koncessionshavare avser att ta en ledning ur bruk längre än bör dock ärendet prövas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, av nätmyndigheten. Genom den föreslagna bestämmelsen är koncessionshavaren skyldig att anmäla om en ledning skall tas ur bruk för än . Det bör dock observeras att det förhållandet att en ledning ej är spänningssatt inte behöver innebära att den skall anses ha tagits ur bruk. Som exempel kan nämnas att ledningar från ett reservkraftverk sällan är spänningssatta men likväl i bruk. har förslagit att en koncessionshavare genom beslut av nätmyndigheten bör kunna medges rätten att få frånträda nätkoncessionen. Regeringen bedömer att en sådan bestämmelse inte är nödvändig. En koncessionshavare som inte vill fortsätta sin verksamhet torde kunna överlåta nätkoncessionen på någon annan. Vid överlåtelse av nätkoncession krävs enligt ellagen tillstånd av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, av nätmyndigheten. Denna regel behålls i den nya lagen. Enligt ellagens nuvarande bestämmelser kan en nätkoncession återkallas om koncessionshavaren inte har haft ledningen eller ledningsnätet i bruk i följd. Enligt har denna bestämmelse aldrig tillämpats. Enligt regeringens bedömning är bestämmelsen onödigt och bör därför inte föras över till den nya ellagen. 5.8 Bestämmelser om flyttning av ledningar, m.m. Regeringens förslag: Ellagens bestämmelse om flyttning av ledning som dragits fram efter expropriation överförs inte till den nya lagen. () förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Utredningen föreslår dessutom att ellagens bestämmelse om flyttning av ledning som dragits fram inom område för trafikled skall avskaffas, vilket innebär att ledningsrättslagens bestämmelser om flyttningsskyldighet och kostnadsansvar blir tillämpliga. Remissinstanserna: kommun anser att utredningens förslag om att upphäva ellagens bestämmelse om flyttning av ledning i bl.a. vägområden innebär oklarheter i fråga om vilka ersättningsregler som skall gälla när en elledning behöver flyttas. Härvid anges att det i tätorter är vanligt att ledningar inte är framdragna med stöd av ledningsrätt. Liknande synpunkter framförs av bl.a. kommun. framhåller att huvudprincipen bör vara att ledningsägaren skall stå för kostnaderna om ledning eller del av ledning måste flyttas. Enligt förbundet finns det dock fall där flyttningskostnaden bör bekostas av den som har förorsakat flyttningen. Enligt Riksförbundet Energileverantörerna är det angeläget att övergångsbestämmelserna utformas så att man undviker att olika regler måste tillämpas beroende på när ledningen har dragits fram. Skälen för regeringens förslag: I vissa fall kan det vara motiverat att ändra eller flytta en ledning under koncessionens giltighetstid. Skyldigheten för en ledningsinnehavare att ändra ledningens sträckning och att bekosta detta är beroende av bl.a. hur markupplåtelsen har skett. Rätten att bygga kraftledningar på annans mark kan grundas på nyttjanderätt, servitut eller ledningsrätt. Den gällande ellagen innehåller en bestämmelse om flyttning av en sådan ledning som har dragits fram efter expropriation. Ledningsinnehavaren är enligt denna regel i vissa fall skyldig att flytta eller ändra ledningen på egen bekostnad. sker upplåtelse av mark för kraftledningar vanligtvis med stöd av ledningsrätt som regleras i ledningsrättslagen (1973:1144). Lagen innehåller bestämmelser om bl.a. skyldighet för ledningsinnehavare att flytta ledning vid ändrade förhållanden. Ledningsinnehavaren är berättigad till ersättning om denne tvingas flytta ledningen. Kostnaderna skall fördelas mellan sakägarna efter vad som bedöms skäligt. Expropriationsförfarandet är omständligt och kostsamt.