prop · GK03150D2 · 1997-01-01 00:00:00 — Den föreslagna sammanslagningen kan således innebära att den nya koncernen tillförs ytterligare fastighetskapital som kan användas för att utveckla statens kommersiella fastighetsbestånd, bl.a. de aktuella försvarsfastigheterna. Regeringen kommer att begränsa tillskottet av fastigheter till det värde som krävs för att utveckla aktuella fastighetsbestånd på ett värdehöjande sätt som leder till högre men senarelagda utdelningar till staten. I samband med sammanslagningen kommer en utdelning till staten från av hittillsvarande avveckling att ske. Regeringen bedömer att utdelningen kommer att uppgå till ca 6 - . Dessa inkomster skall användas på det sätt har beslutat (prop.1995/96:207). Sammanslagningen innebär inte någon ändrad inriktning vare sig för del eller för de återstående tillgångarna i . Den sammanslagna fastighetskoncernen bör få avveckla de övertagna fastighetstillgångarna i den takt och på det sätt som ger bästa möjliga långsiktiga avkastning för ägaren. Regeringen kommer liksom att ställa marknadsmässiga krav på såväl avkastning som utdelning. Koncernens samlade värde och resultatutveckling bör utgöra grund för framtida utdelningar. Regeringen avser att inordna det nybildade utvecklingsbolaget för vissa försvarsfastigheter i den sammanslagna koncernen. Inlåning i regi Ärendet och dess beredning har hemställt om ändring i bank- rörelselagen så att kontoret undantas från den lagens tillämpningsområde. hemställan har remitterats till riksbank, och . Remissvaren finns tillgängliga i lagstiftningsärendet (dnr Fi 97/1088). Lagrådet Lagförslaget är av en sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. upplåningsverksamhet Målet för upplåning och statsskuldsförvaltning är att, inom ramen för de krav som penningpolitiken ställer, minimera kostnaderna för denna verksamhet. har långtgående befogenheter att välja olika upplånings-strategier för att uppfylla detta mål. En väl balanserad upplåning i syfte att hålla nere kostnaden för staten medför dock krav på en avvägning mellan olika upplåningsinstrument. Hänsyn måste även tas till hur upplåningen påverkar marknadens funktionssätt. Upplåningen sker i huvudsak på tre delmarknader. Den traditionellt viktigaste är den inhemska penning- och obligationsmarknaden. Efter avskaffandet av valutalånenormen har den internationella kapitalmarknaden tillkommit som en viktig finansieringskälla. Till dessa två upplåningsformer kommer hushållsmarknaden som ett viktigt komplement. tillhandahåller fyra olika produkter som riktas till hushållsmarknaden: premieobligationer, realränteobligationer, riksgäldskonto och allemansspar. Produkterna förmedlas huvudsakligen via banksystemet med särskilda återförsäljare och via telefonförsäljning. En premieobligation är ett räntebärande instrument, där avkastningen ut. Realränteobligationen erbjuder innehavaren real ränta, dvs. avkastningen skyddas mot inflationen. Riksgäldskonto är en kontobaserad obligation där innehavaren kan välja en löptid mellan och . Riksgäldskonto är den enda produkt som enbart erbjuds i egen regi. Dessutom lånar upp pengar från hushållen via allemanssparandet. är enligt nu gällande lagstiftning förhindrad att ta emot inlåning på konto från allmänheten i egen regi. I stället har kontoret använt sig av bankerna för att kunna erbjuda en inlåningsprodukt, allemansspar. Sparandet sker genom insättning på ett särskilt allemanssparkonto i bank. Bankerna lånar i sin tur ut pengarna till . Kontoret garanterar insättarnas pengar för den händelse banken inte kan fullgöra sina förpliktelser. Enligt regleringsbrev för är målet för hushållsupplåningen att uppnå största möjliga kostnadsbesparing jämfört med kostnaden för upplåning på penning- och obligationsmarknaden. Hushållsupplåningen har varit lönsam för staten jämfört med att låna på penning- och obligationsmarknaden. har tagit fram en modell för att fastställa resultatet för hushållsupplåningen. Modellen relaterar upplåningskostnaden på hushållsmarknaden mot den alternativa upplåningskostnaden på penning- och obligationsmarknaden. Enligt denna resultatmodell uppgick besparingen för staten för /96 till . marginaler har emellertid krympt i takt med den hårdnande konkurrensen på hushållsmarknaden. Även volymutvecklingen har varit blygsam. Det kan konstateras att kontoret har tappat marknadsandelar i förhållande till andra aktörer på marknaden. Regeringen uttalade i samband med utvärderingen av verksamhet i senaste budgetpropositionen (prop. 1996/97:1 utgiftsområde 2) att upplåningsverksamheten på hushållsmarknaderna bör intensifieras i syfte att varaktigt bidra till en lägre upplåningskostnad för staten. Vidare konstaterades att det är angeläget att kontoret aktivt arbetar med produktutbud, försäljningskanaler och marknadsföringsinsatser för att långsiktigt kunna konkurrera om hushållens sparande. delade regeringens bedömning att hushållsupplåningen bör ges ökad prioritet på det sätt som regeringen föreslagit (bet. 1996/97:FiU2). Regeringens förslag: undantas från bankrörelselagens tillämpningsområde. Därmed ges kontoret möjlighet att ta emot inlåning på konto från allmänheten i egen regi. Skrivelsens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: riksbank och lämnar förslaget utan erinran. Enligt skulle ett genomförande av förslaget innebära att inte skulle konkurrera på lika villkor med övriga institut som tar emot inlåning. menar vidare att förslagets effekter för kreditmarknaden måste utredas noga innan någon lagstiftningsåtgärd vidtas. Om får möjlighet att ta emot inlåning på konto bör kontoret, enligt , betala avgift till insättningsgarantin för sin inlåning. Skälen för regeringens förslag: Bankerna har haft rätt att driva verksamhet som innefattar inlåning från allmänheten. Skälet för denna ensamrätt är främst att bankernas inlåningskonton utgör basen för det allmänna betalningssystemet. Genom att ålägga bankerna en särskilt sträng näringsrättslig reglering har lagstiftaren därmed verkat för ett stabilt betalningssystem. Utöver detta s.k. systemskyddsintresse motiveras bankernas inlåningsmonopol av ett konsumentskyddsintresse. Konsumenterna är nämligen beroende av att banker som förvaltar deras transaktions- och sparmedel kan uppvisa en god soliditet. Ett fallisemang i en bank kan leda till allvarliga privatekonomiska konsekvenser för de hushåll som är beroende av de insatta medlen för sina betalningstransaktioner och sitt långsiktiga kontosparande. För att värna dessa intressen - systemskydds- och konsumentskyddsintresset - har lagstiftaren valt att förbehålla bankerna, som kringgärdas av särskilt stränga rörelseregler, rätten att driva den vanligaste formen av inlåningsverksamhet, nämligen sådan inlåning på konto där tillgodohavandet är nominellt bestämt och tillgängligt för insättaren med kort varsel. Denna inlåningsform är central för traditionell betalningsförmedling. Verksamhet som innehåller sådan inlåning utgör kärnan i bankrörelse och är därmed utgångspunkten för banklagstiftningens tillämpningsområde, se 1 kap. 2 § bankrörelselagen (1987:617). I de därpå närmast följande paragraferna uppställs undantag för motttagande av kundmedel på konto intill visst belopp och för vissa mindre ekonomiska föreningar. Nämnas bör även att bank- rörelselagen inte gäller för verksamhet som bedrivs av riksbank. Regering och riksdag har, som ovan redovisats, tagit ställning för att under innevarande budgetår bör göra en intensifierad satsning på hushållsmarknaden i syfte att begränsa kostnaderna för statsskuldens finansiering. Regeringen har också uppmanat kontoret att se över sitt produktutbud i syfte att kunna erbjuda konkurrenskraftiga produkter på denna marknad. Mot bakgrund av detta bedömer regeringen det som önskvärt att nu får möjlighet att ta emot inlåning på konto från allmänheten i egen regi. Enligt regeringens uppfattning ligger den av föreslagna förändringen väl i linje med motiven bakom lagstiftningen. Som mycket riktigt påpekar i sitt remissvar är reglerna i bankrörelselagen uppställda till skydd för insättarna samt för att tillgodose kraven på stabilitet i betalningssystemet. Eftersom är en del av staten är skyddet för insättarna därmed omhändertaget. Kontorets verksamhet utgör heller inte någon del av betalningssystemet. Regeringen anser emellertid att det är väsentligt att inte breddar sitt produktutbud utan endast tillhandahåller rena spartjänster. Det är av vikt att kontoret inte blir en statlig bank med ett brett produktutbud riktat mot privatpersoner. bör således inte tillhandahålla allmänheten transaktionskonton. framhåller i sitt remissvar att har helt andra verksamhetsvillkor än kreditinstituten, eftersom kontoret inte har samma behov som instituten att relatera sina inlåningsräntor till marknadsräntan. Enligt kan bestämma sina räntor på administrativ grund i stället för på marknadsmässig grund. Kontoret kommer därför, enligt , inte att konkurrera på likvärdiga villkor med andra institut. har ålagts att långsiktigt minimera statens upplåningskostnad. Hushållsupplåningen utvärderas, enligt vad som ovan beskrivits, efter hur stor vinst kontorets hushållsupplåning inbringar i förhållande till den alternativa kostnaden att låna på penning- och obligationsmarknaden, dvs. i förhållande till marknadsräntan. Verksamheten liknar därför i hög grad den verksamhet som bankerna bedriver. Räntan sätts således på marknadsmässig och inte på administrativ grund. Däremot kan som är en del av staten erbjuda en inlåning som är helt säker. Kontoret kan, till skillnad från en bank, inte försättas i konkurs. har därför en lägre kreditrisk och kan således erbjuda en lägre ränta. Denna konkurrensfördel torde emellertid, mot bakgrund av den införda insättningsgarantin, vara av mindre betydelse. Regeringen vill här framhålla att alternativ till hushållsupplåning inte är att helt avstå från upplåning på marknaden. I stället är alternativet att låna på penning- och obligationsmarknaden. Även denna verksamhet sker i konkurrens med privata aktörer, i synnerhet bostadsinstitut men även banker. Ett avstyrkande av begäran skulle således inte innebära att kontoret skulle avhålla sig från att konkurrera med kreditinstituten. Det kan vidare konstateras att erbjuder produkter som ligger nära inlåning i egen regi. Riksgäldskontot med tre månaders bindningstid och med rätt att lösa in obligationen är en sådan produkt. Dessutom erbjuder kontoret allmänheten en renodlad inlåningsprodukt genom allemanssparandet, vilket visserligen sker via bankerna, men fungerar i allt väsentligt som inlåning i egen regi. Därutöver tillhandahåller kontoret inlåningstjänster för statliga myndigheter. Att öppna möjligheten för kontoret att ta emot inlåning på konto från allmänheten innebär således inte något stor förändring i myndighetens nuvarande verksamhet. Sammanfattningsvis anser regeringen att bör ges möjlighet att i egen regi ta emot inlåning på konto från allmänheten. Detta kan ske utan några väsentliga konkurrensskadliga effekter eftersom återverkningarna på kreditmarknaden torde bli av mindre betydelse. Någon anledning att, såsom föreslagit, utreda effekterna av en sådan reform föreligger därför inte. har vidare anfört att , om kontoret avser att ta emot kortfristig inlåning, bör betala avgift till insättningsgarantin. Insättningsgarantin syftar till att skydda insättarna vid en konkurs. Eftersom kontoret inte kan försättas i konkurs och insättarna skyddas på annat sätt saknas anledning att ansluta till insättningsgarantisystemet. Det finns inte heller någon anledning att trots detta belägga inlåning i kontoret med en avgift till insättningsgarantisystemet eftersom det endast skulle innebära att staten subventionerar garantisystemet. En sådan åtgärd skulle strida emot principerna bakom insättningsgarantin. Detta system skall finansieras av anslutna det finns en reell risk att institutet inte skall kunna fullfölja sina förpliktelser mot insättarna. Det nuvarande allemanssparandet omfattas heller inte av insättningsgarantin. I stället garanteras insättarna av . Ikraftträdande Den föreslagna lagändringen föreslås träda i kraft . Ekonomiska konsekvenser Förslaget till lagändring innebär endast att ges möjlighet att erbjuda allmänheten inlåning på konto. Den följande konsekvensbeskrivningen förutsätter att kontoret väljer att utnyttja denna möjlighet. Generellt gäller att ju fler aktörer som uppträder på en marknad, desto större är chansen till ett brett utbud av varor och tjänster av hög kvalitet, till konkurrenspressade priser. På inlåningsmarknaden betyder konkurrenspressade priser högre inlåningsräntor och lägre avgifter av olika slag. Bankmarknaden har kännetecknats av en oligopolliknande struktur som till en del förstärktes genom bankkrisen samt genom de fusioner som skett . Den negativa utvecklingen har emellertid motverkats av framväxten av en ny kategori banker som är mer specialiserade, s.k. nischbanker. Dessa banker använder sig av nya och mindre kostsamma distributionskanaler. Exempelvis har ett antal nya s.k. telefonbanker lyckats attrahera inlåningskunder genom att erbjuda förmånliga räntor. Regeringen ser positivt på denna utveckling. I det fall väljer att erbjuda allmänheten kortfristig inlåning tillkommer ytterligare en aktör som torde kunna bidra till att konkurrensen skärps till gagn för inlåningskunderna. Bankregleringen syftar till att främja betalningssystemets stabilitet och skydda konsumenterna. Det har ovan konstaterats att inget av dessa mål påverkas av förslaget. Inte heller torde förslaget innebära några effekter för verksamhet. Enligt de verksamhetsmål som ställts upp i regleringsbrevet för skall upplåning från hushållen endast bedrivas om kostnaderna för denna upplåning är förmånligare än upplåning på penning- och obligationsmarknaden. Regeringen förutsätter därför att nettoeffekten på statsbudgeten blir positiv. 6.5 Utgiftsområde 4 Rättsväsendet B. Åklagarväsendet B 1. Åklagarväsendet I statsbudgeten för innevarande budgetår finns för detta ändamål uppfört ett ramanslag på . Åklagarväsendet har en ansträngd ekonomisk situation. Som angavs i budgetpropositionen för beräknas den nya organisation som infördes möjliggöra kostnadssänkningar. Dessa slår dock igenom fullt ut först medan omorganisationen medför vissa initialkostnader . Enligt regeringens bedömning behöver åklagarväsendet en engångsvis anslagshöjning med för att klara övergångskostnaderna. Anslagshöjningen finansieras genom en indragning av medel på anslaget för kriminalvården. Kriminalvården D 1. Kriminalvården har begärt att regeringen ska redovisa hur de nya kraven på frivården till följd av den utvidgade försöksverksamheten med dels samhälls- tjänst, dels intensivövervakning med elektronisk kontroll har beaktats ur resurssynpunkt (bet. 1996/97:JuU1). utvidgades försöksverksamheten med samhällstjänst till hela landet. Med anledning härav tillfördes frivården fr.o.m. /93 . Detta finansierades genom rationaliseringar inom kriminalvården. avtjänade i medeltal 690 dömda samhällstjänst till en kostnad på ca . Kostnaderna för samhällstjänsten har beräknats till ca . De tillkommande kostnaderna för samhällstjänsten har finansierats genom att har omfördelat medel inom kriminalvårdens ramanslag. En tvåårig försöksverksamhet med intensivövervakning med elektronisk kontroll inleddes inom , , Norra, Södra, och frivårdsdistrikt. har fängelsestraff i vissa fall kunnat verkställas utanför anstalt i form av intensivövervakning med elektronisk kontroll. Försöksverksamheten har därefter förlängts till utgången av . Vidare har försöksverksamheten, från , utvidgats till att avse hela landet samt till att omfatta fängelsestraff . Frågan om att införa intensivövervakning med elektronisk kontroll i det ordinarie straffsystemet bereds i . Bakgrunden till försöksverksamheten är intresset av att utveckla alternativ till fängelse och att det numera finns elektronisk övervakningsteknik som kan användas i det utvecklingsarbetet. Det genomsnittliga antalet personer med intensivövervakning beräknas till ca 450. Dygnskostnaden, inklusive kostnader för teknisk utrustning, beräknas till ca . har mot denna bakgrund beräknat medelsbehovet för detta ändamål till ca för löner, övriga personalkostnader och övriga driftskostnader. har budgeterat ytterligare för teknisk utrustning, drift av övervakningscentral m.m. Den utvidgade försöksverksamheten finansieras genom omfördelning av medel inom kriminalvårdens ramanslag. fick i uppdrag av regeringen att utvärdera den utvidgade försöksverksamheten med intensivövervakning med elektronisk kontroll. Uppdraget ska delredovisas före september månads utgång och slutredovisas . I uppdraget ingår bl.a. att utvärdera de ekonomiska konsekvenserna av att det under försöksverksamheten varit möjligt att ersätta en anstaltsvistelse med intensivövervakning med elektronisk kontroll. 6.6 Utgiftsområde 5 och internationell samverkan E. Övriga utrikespolitiska frågor E 5. Delegationen för översättning av Något anslag för detta ändamål finns inte uppfört i statsbudgeten för innevarande budgetår. Regeringens förslag: anvisas som ett engångsbelopp för att täcka det beräknade underskottet i delegationens verksamhet. Skälen för regeringens förslag: Delegationen för översättning av (Översättningsdele- gationen) skall under en begränsad övergångstid bistå gemenskapens institutioner och andra organ med översättningar till svenska av EU-dokument. Verksamheten skall finansieras med avgifter. Delegationen redovisar dock för det senaste /96 en kapitalförändring på . Huvudorsaken till den negativa kapitalförändringen är en misskalkylering av översättnings- och granskningstakten på dokumenten, sena betalningar som inkommer först , valutakursförluster på grund av kronförstärkning samt betydande räntekostnader beroende på sent utbetalda anslag. Underskottet, när Översättningsdelegationen upphör , beräknas bli mindre än den redovisade kapitalförändringen, på grund av ovannämnda inbetalningar . Finansieringen av underskottet skall ske genom en indragning av sparade medel på anslaget A1. m.m. under utgiftsområde 1. 6.7 Utgiftsområde 6 Totalförsvar B. Vissa funktioner inom det civila försvaret B 7. Funktionen Telekommunikationer I statsbudgeten för innevarande budgetår finns för detta ändamål uppfört ett ramanslag på . Regeringen har i prop. (1996/97:61) Översyn av telelagen (1993:597) m.m. bedömt det som rimligt att teleoperatörerna bidrar till finansieringen av de åtgärder som bedöms som nödvändiga för att skydda det allmänna fasta telenätet mot sabotage och terroristangrepp i fred. Under förutsättning av godkännande kommer fr.o.m. , en avgift att tas ut av vissa teleoperatörer. Regeringen beräknar att det sammanlagda avgiftsuttaget för kommer att uppgå till . Då avgiften för teleberedskapen är en offentligrättslig avgift bör anslaget B 7 Funktionen Telekommunikationer bruttobudgeteras. Detta innebär att avgiften inbetalas till statsbudgetens inkomstsida och motsvaras av anslag på statsbudgetens utgiftssida. Anslagsnivån höjs fr.o.m. till . Detta innebär i sin tur att utgiftsramen för utgiftsområde 6 höjs med . Hänsyn bör kunna tas vid eventuella över- eller underskott av avgifter vid fastställande av avgifts-nivå för operatörerna. Funktionen Energiförsörjning De statliga beredskapsinsatserna inom energiförsörjningen syftar till att dels vidmakthålla och vidareutveckla handlingsberedskapen för att möta störningar i energiförsörjningen i säkerhetspolitiska kriser och i krig, dels minska känsligheten för störningar inom elförsörjningsområdet. I statsbudgeten för innevarande budgetår finns för detta ändamål uppfört ett ramanslag på . Regeringen har föreslagit nya regler om elberedskap (prop. 1996/97:86), vilka förutskickades i prop. 1996/97:4 Totalförsvar i förnyelse Etapp 2. Huvudprincipen är att den som driver elproduktion, elhandel och nätverksamhet eller i vissa fall äger anläggningar för sådan verksamhet är skyldig att vidta åtgärder som beslutas med stöd av lagen. Beslutade åtgärder är med vissa undantag ersättningsberättigande. En offentligrättsligt reglerad avgift, elberedskapsavgift, föreslås för att finansiera kostnaderna för beslutade beredskapsåtgärder och för myndighetsutövningen enligt lagen. Avgifterna bör redovisas brutto på statsbudgeten. Innevarande års anslag till funktionen Energiförsörjning bör därför ökas med . Det totala anslagsbeloppet blir därigenom . Under förutsättning av godkännande av den föreslagna elberedskapslagen, föreslår regeringen att utgiftsökningen finansieras med avgiftsintäkter från elberedskapsavgiften. Det sammanlagda avgiftsuttaget för föreslås bli . Detta förutsätter att utgiftsramen för utgiftsområde 6 för höjs. Elberedskapsavgiften skall enligt den föreslagna elberedskapslagen betalas av innehavare av nätkoncession enligt lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar (ellagen). Regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, får enligt den föreslagna elberedskapslagen meddela närmare föreskrifter om elberedskapsavgift. Intäkterna från elberedskapsavgiften skall tillföras statsbudgeten på särskild inkomsttitel. Åtgärder inom elförsörjningen bör kunna planeras långsiktigt. Principer för elberedskapens finansiering har föreslagits . Regeringen föreslår att bemyndigar regeringen att medge att under besluta om sådana åtgärder som innebär åtaganden . För bör åtagandena uppgå till högst . För budgetåren 1998-2001 bör åtagandena begränsas till . 6.8 Utgiftsområde 7 Internationellt bistånd B. Samarbete med B 2. Avsättning för förlustrisker vad avser garantier för finansiellt stöd och exportkreditgarantier I statsbudgeten för innevarande budgetår finns för detta ändamål uppfört ett reservationsanslag på samt ett statligt betalningsansvar i form av statsgarantier till ett belopp om . De nordiska statsministrarna beslutade l996 att upprätta en nordisk miljöinvesteringslåneordning (MIL) på 100 000 000 ecu (ca ) vid Nordiska investeringsbanken (NIB) för att skapa förbättrade förutsättningar för finansiering av miljöprojekt i närområden. Förslaget förutsätter en hundraprocentig stats-garanti från de nordiska länderna varvid andel blir (ca ) enligt den nordiska fördelningsnyckeln. Regeringen föreslog i proposition l995/96:222 Vissa åtgärder för att halvera arbetslösheten 2 000 att en miljölåneordning skulle inrättas i (NIB). gav sitt bifall till programmet för småföretagsutveckling, förnyelse och tillväxt (l995/96 FiU:15) i vilken miljölåneordningen ingick. Vidare föreslog regeringen att avsättning för den utökade ramen utgör på ramen dvs. Avsättningen för ramen föreslås ske i budgetpropositionen för år l998 och för år l999. Regeringen föreslår, utöver vad som föreslagits i prop. l996/97:1, att staten ikläder sig ett betalningsansvar på ytterligare för att uppfylla det statliga garantiåtagandet mot Nordiska investeringsbanken vilket innebär ett totalt åtagande på . 6.9 Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg A. Hälsovård och sjukvård Tandvårdsförsäkringen Regeringens bedömning: Den s.k. självrisken i ersättningsbestämmelserna för vuxentandvård bör höjas från till fr.o.m. . Skälen för regeringens bedömning: I budgetpropositionen för redovisade regeringen sin avsikt att införa en reviderad tandvårdstaxa fr.o.m. . Detta var ett första steg i förändringen av tandvårdsförsäkringen. Vidare aviserades ett andra steg som avsåg ett slopande av subventionerna i tandvårdsförsäkringen från , med undantag för ett ekonomiskt stöd till vissa s.k. särskilda patientgrupper. För detta ändamål avsåg regeringen att avsätta ett belopp på högst avseende . Mot denna bakgrund tillsatte regeringen en arbetsgrupp med uppdrag att utarbeta ett förslag som utgick från att samtliga subventioner i tandvårdsförsäkringen skulle slopas fr.o.m. , med undantag för ett stöd till vissa s.k. särskilda patientgrupper. Arbetsgruppen redovisade sitt förslag om stödets omfattning och utformning och detta remissbehandlas .