prop · GK0321 · 1997-01-01 00:00:00 — ------------------------------------------------------- 5 a § Vid beräkning av arbets- givaravgifter får en arbetsgivare från arbetsgivaravgifterna göra avdrag av avgiftsunderlaget, dock högst . Om flera arbetsgivare ingår tillsammans i en koncern, skall de vid bedömningen av avdragsrätt enligt första stycket anses som en arbetsgivare. Avdraget skall i sådant fall i första hand göras av moderföretaget. Om avdraget inte kan utnyttjas av moderföretaget får det utnyttjas av dotterföretagen i den ordning moderföretaget be- stämmer. Om en arbetsgivare med stöd av 7 § andra stycket lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare medgivits dispens från skyldigheten att redovisa arbetsgivar- avgifterna får han, i stället för vad som föreskrivs i första stycket, från arbetsgivaravgifterna göra avdrag av avgiftsunder- laget, dock högst för verksamheten bedrivits. 6 § ------------------------------------------------------- Arbetsgivaravgifter skall Arbetsgivaravgifter i den mån de inflyter skall i den mån de inflyter fördelas mellan olika fördelas mellan olika avgiftsändamål så som de avgiftsändamål så som de belöper på dessa enligt belöper på dessa enligt arbetsgivarnas redovisning arbetsgivarnas redovisning eller beslut om eller beslut om fastställelse enligt lagen fastställelse enligt lagen (1984:668) om uppbörd av (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från socialavgifter från arbetsgivare. Avdrag som görs enligt 5 a § skall avse arbetsmarknadsavgiften. Bestämmelserna i första stycket skall tillämpas också på avgifts- och räntebelopp som utbetalas till arbetsgivare. Föreskrifter om fördelningen meddelas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, . Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 kap. ------------------------------------------------------- 5 a § Vid beräkning av egenavgifter får avdrag göras av avgiftsunderlaget beräknat enligt 4 § första stycket, dock högst med . Om den försäkrade även betalat ut lön eller annan förmån till arbetstagare och som arbetsgivare gjort avdrag från arbetsgivaravgifterna enligt 2 kap. 5 a §, får dock avdrag från egen- avgifterna medges högst med ett så stort belopp att det sammanlagda avdraget från egenavgifterna och arbetsgivaravgifterna inte överstiger . Om den försäkrade är delägare i ett handelsbolag får det sammanlagda avdraget från de egenav- gifter som är hänförliga till handelsbolagets inkomster för samtliga delägare i handelsbolaget inte överstiga . Avdraget fördelas mellan delägarna i proportion till hur den skattepliktiga inkomsten från handelsbolaget fördelas mellan dem. Kan en eller flera av delägarna helt eller delvis inte utnyttja avdraget får resterande avdrag fördelas mellan övriga delägare på motsvarande sätt. Om handelsbolaget även betalat ut lön eller annan förmån till arbetstagare och som arbetsgivare gjort avdrag från arbetsgivaravgifterna enligt 2 kap. 5 a §, skall delägarna medges avdrag från egenavgifterna högst med så stort belopp att delägarnas sammanlagda avdrag från de egenavgifter som är hänförliga till inkomsten från handelsbolaget och handelsbolagets avdrag från arbetsgivaravgifterna inte överstiger . Avdrag enligt första stycket skall i angiven ordning avse arbetsmark- nadsavgiften sjukför- säkringsavgiften, arbetsskadeavgiften, folk- pensionsavgiften, delpensionsavgiften och tilläggspensionsavgiften. Denna lag träder i kraft . Äldre föreskrifter i 2 kap. gäller fortfarande i fråga om arbetsgivaravgifter som belöper på tid före ikraftträdandet. De nya föreskrifterna i 3 kap. skall tillämpas första gången vid taxering. 1Lagen omtryckt 1989:633. 2Senaste lydelse 1995:1492. 2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter Härigenom föreskrivs att 2 kap. 25 § lagen (1990:325) om själv-deklaration och kontrolluppgifter skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 kap. 25 §1 ------------------------------------------------------- Handelsbolag och rederi och rederi för registreringspliktigt för registreringspliktigt fartyg skall till fartyg skall till ledning för delägares ledning för delägares taxering lämna uppgifter som taxering lämna uppgifter avses i 19 § första och andrasom avses i 19 § första och styckena samt för varje andra styckena samt för delägare uppgifter om hans varje delägare uppgifter om andel av bolagets eller hans andel av bolagets rederiets inkomst av varje eller rederiets inkomst av förvärvskälla och värdet av varje förvärvskälla och värdet hans andel eller lott i av hans andel eller lott i bolaget eller rederiet. bolaget eller rederiet. Uppgift skall också lämnas omUppgift skall också lämnas delägares andel av skatte- om delägares andel av underlag enligt 2 § lagen avdrag från (1984:1052) om statlig arbetsgivaravgift enligt 2 fastighetsskatt, 3 § lagen kap. 5 a § lagen (1981:691) (1990:661) om om socialavgifter, avkastningsskatt på skatteunderlag enligt 2 § pensionsmedel och 2 § lagen lagen (1984:1052) om (1991:687) om särskild statlig fastighetsskatt, 3 § löneskatt på pensions- lagen (1990:661) om kostnader. avkastningsskatt på pensionsmedel och 2 § lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader. Uppgifterna skall lämnas enligt bestämmelserna för särskild självdeklaration och på det sätt som anges i 28 och 29 §§. Bestämmelserna i 32 § om anstånd gäller i tillämpliga delar för uppgiftsskyldighet enligt denna paragraf. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. 1Senaste lydelse 1994:483. 3 Ärendet och dess beredning 3.1 Nedsättning av socialavgifter 1995/96:222 Vissa åtgärder för att halvera arbetslösheten , ändrade anslag för /96, finansiering m.m. aviserades att regeringen avser att lägga fram förslag om nedsättning av socialavgifterna . Arbetsgivaravgifterna skall sättas ned på ett avgiftsunderlag om högst på årsbasis. Egenavgifterna för egenföretagare sätts ned på ett avgiftsunderlag om högst . Ett konkret förslag till nedsättning av socialavgifterna har utarbetats inom . Regeringen tar nu upp detta förslag. Synpunkter på förslaget har under hand inhämtats från och . Verkens synpunkter har i allt väsentligt beaktats. Lagrådet Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 1. Lagrådets yttrande finns i bilaga 2. Lagrådet menar att beredingen av ärendet svårligen uppfyller regeringsformens krav, främst genom att sammanslutningar och enskilda inte getts tillfälle att yttra sig i saken. I lagrådsremissen anförs att avsikten med den föreslagna nedsättningen av socialavgifterna är att reducera de indirekta lönekostnaderna för att stimulera nyanställningar och egenföretagande. Remissen innehåller inte någon analys som visar i vilken utsträckning förslaget kommer att leda till de angivna målen. Enligt Lagrådets uppfattning kan lagförslagen inte mer än möjligen marginellt tillgodose de angivna syftena. Lagrådet anser slutligen att ett genomförande av förslagen kommer att ge upphov till betydande tillämpningssvårigheter. Lagrådet har därför avstyrkt de remitterade lagförslagen. Regeringen har mot bakgrund av det svåra sysselsättningsläget lämnat en rad förslag som syftar till att halvera arbetslösheten . Enligt vår bedömning är det av mycket stor vikt att förslagen kan träda i kraft . Det har därför varit nödvändigt att utarbeta en proposition som kan överlämnas till för riksdagsbehandling under innevarande . Någon sedvanlig remissbehandling av förslagen har därför inte varit möjlig. Synpunkter har under arbetets gång under hand i stället inhämtats från och . Verkens synpunkter har i allt väsentligt beaktats. Regeringen anser mot bakgrund av detta att behövliga upplysningar och yttranden inhämtats från berörda myndigheter. Vid bedömningen av behovet av att genom ett sedvanligt remissförfarande lämna enskilda och sammanslutningar tillfälle att yttra sig måste frågans karaktär och den korta tid som stått till buds för utarbetandet av lagrådsremissen beaktas. Dessutom tillkommer att regeringens ställningstagande om nedsättning och ramarna för detsamma tillkännagivits redan genom prop. 1995/96:222 Vissa åtgärder för att halvera arbetslösheten , ändrade anslag för /96, finansiering m.m. och därför varit känt . Berörda näringar har således haft möjlighet att komma in med synpunkter på förslagets utformning. Eventuella synpunkter har, eftersom regeringens ställningstagande varit tämligen detaljerat och vilat på en bred politisk överenkommelse, endast kunnat ta sikte på detaljutformningen av förslaget. Regeringen anser vid en samlad bedömning att propositionen nu bör överlämnas till . Frågan om eventuell ytterligare beredning får prövas vid behandlingen i . Vad sedan gäller frågan om förslagen i om att sätta ned arbetsgivaravgifterna och egenavgifterna på det sätt som föreslagits i remissen kommer att leda till ökad sysselsättning vill vi påpeka att arbetslösheten är en mångfasetterad fråga och att det är förenat med mycket stora svårigheter att se direkta samband mellan enskilda åtgärder och en förändring i sysselsättningsgraden. Regeringens bedömning kvarstår dock att de åtgärder som föreslås i prop. 1995/96:222 Vissa åtgärder för att halvera arbetslösheten , ändrade anslag för /96, finansiering m.m. sammantaget kommer att ha en sysselsättningsbefrämjande effekt. Regeringen har beaktat Lagrådets synpunkter på lagtexten och vår bedömning är att förslagen inte kan antas leda till sådana tillämpningsproblem att det av den anledningen finns skäl att inte lägga fram förslagen för . Eftersom propositionens förslag i realiteten innebär att ett helt nytt moment, en generell progressiv avgiftsskala införs i lagen (1981:691) om socialavgifter kommer regeringen dock givetvis att följa upp effekterna av de föreslagna åtgärderna och eventuella tillämpningsproblem. Regeringen väljer alltså att trots Lagrådets kritik överlämna förslagen till . Lagrådets synpunkter i övrigt behandlas närmare i författningskommentarerna till 2 kap. 5 a § och 3 kap. 5 a § lagen (1981:691) om socialavgifter. 3.2 Särskild löneskatt på vinstandelsmedel I propositionen Vissa ekonomisk-politiska åtgärder, m.m. (prop. 1994/95:25 s. 43) uttalas att avgiftsfriheten vad gäller socialavgifter för vissa vinstandelsstiftelser bör slopas. I propositionen uttalas också att regeringen avser att senare efter närmare beredning återkomma till med förslag om slopande av avgiftsfriheten. Frågan har härefter beretts inom i syfte att lägga fram ett förslag till om uttag av någon form av skatt eller avgift på bidrag till vinstandelsstiftelser. Lagrådet Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Regeringen har i propositionen följt Lagrådets förslag. 4 Nedsättning av socialavgifter Regeringens förslag: Arbetsgivare får vid beräkning av arbetsgivaravgifter göra ett särskilt avdrag av avgiftsunderlaget, dock högst med . Om flera arbetsgivare ingår tillsammans i en koncern skall de vid tillämpningen av avdragsregeln anses som en arbetsgivare. Vid beräkningen av egenavgifter skall avdrag göras av avgiftsunderlaget, dock högst med . En företagare som redovisar såväl egenavgifter som arbetsgivaravgifter får dock inte medges högre avdrag från egenavgifterna än att det sammanlagda avdraget från egenavgifterna och arbetsgivaravgifterna uppgår till högst . Vissa begränsande bestämmelser har även intagits för handelsbolag. Skälen för regeringens förslag: Socialavgifter tas ut enligt lagen (1981:691) om socialavgifter för finansiering av den allmänna försäkringen och vissa andra sociala ändamål. Avgifterna tas ut som arbetsgivaravgifter eller egenavgifter. Arbetsgivaravgifter betalas av arbetsgivare och beräknas på ett underlag som består av lön och andra skattepliktiga förmåner som arbetsgivaren utger till anställda. Uttaget av arbetsgivaravgifter enligt lagen om socialavgifter under uppgår till . Därtill kommer allmän löneavgift, som uppgår till . Egenavgifter betalas främst av den som bedriver näringsverksamhet och beräknas på ett underlag som består av inkomst av annat förvärvsarbete. Egenavgifterna uppgår till . Därtill kommer den allmänna löneavgiften om . Enligt lagen (1990:912) om nedsättning av socialavgifter medges i vissa fall nedsättning av arbetsgivaravgifter resp. egenavgifter . Stödet ges till näringslivet i vissa särskilt angivna kommuner, främst i norrlandslänen. Lagen tillämpas på socialavgifter som är hänförliga till arbete inom sådan verksamhet som är stödberättigad enligt 6 eller 11 § och omfattar tiden till och med utgiftsåret resp. . Nedsättning av avgifter enligt denna lag skall, i fråga om arbetsgivaravgifter, i första hand avse folkpensionsavgiften och därefter sjukförsäkringsavgiften eller, i fråga om egenavgifter, folkpensionsavgiften och därefter i angiven ordning sjukförsäk- ringsavgiften, delpensionsavgiften, arbetsskadeavgiften och tilläggs- pensionsavgiften. 1995/96:209 Försäkringsskydd vid sjukdom, m.m. föreslås bl.a. en ändring i uttaget av arbetsgivaravgifter på så sätt att sjukförsäkringsavgiften sänks fr.o.m. , varefter arbetsgivaravgifterna uppgår till . föreslås att en ytterligare sänkning av sjukförsäkringsavgiften skall genomföras, varefter arbetsgivaravgifterna uppgår till . Vidare föreslås att egenavgifterna enligt lagen om socialavgifter sänks vid vardera tillfället till resp. . Den allmänna löneavgiften föreslås höjd fr.o.m. och med fr.o.m. . Som redan nämnts har regeringen i prop. 1995/96:222 om vissa åtgärder för att halvera arbetslösheten , ändrade anslag för /96, finansiering m.m. aviserat ett förslag om att arbetsgivaravgifterna fr.o.m. skall sättas ned på ett avgiftsunderlag om högst på årsbasis. Egenavgifterna för egenföretagare har föreslagits sättas ned på ett avgiftsunderlag om högst på årsbasis. Avsikten med en sänkning av socialavgifterna är att reducera de indirekta lönekostnaderna för att stimulera nyanställningar och uppmuntra egenföretagande. Bakgrunden till förslagen är den oacceptabelt höga arbetslösheten och att socialavgifterna utgör en betydande del av lönekostnaderna och därför, inte minst i nystartade företag och vid överväganden om nyanställningar, kan utgöra ett hinder för expansion och ökad sysselsättning. Förslagen riktar sig därvidlag främst till små och medelstora företag även om lättnaderna i avgifterna kommer samtliga arbetsgivare och egenföretagare till del. Arbetsgivaravgifter Arbetsgivare redovisar arbetsgivaravgifter i uppbördsdeklarationen (4 § lagen [1984:668] om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare). kan dock om det finns särskilda skäl medge att utländsk arbetsgivare, som saknar fast driftställe här i landet, redovisar arbetsgivaravgifterna för . Regeringen föreslår att arbetsgivare vid beräkning av arbetsgivaravgifter får göra ett särskilt avdrag av avgiftsunderlaget, dock högst med . De utländska arbetsgivare som fått dispens från skyldigheten att redovisa och betala arbetsgivaravgifter föreslås få göra ett särskilt avdrag av avgiftsunderlaget, dock högst med för som verksamheten bedrivits. Arbetsgivaravgifter tas inte ut på ersättning till arbetstagare som vid årets ingång fyllt . I stället betalas särskild löneskatt enligt lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster. Någon nedsättning av den särskilda löneskatten föreslås inte i detta sammanhang. Den nedsättning som föreslås här kan kombineras med nedsättning enligt lagen (1990:912) om nedsättning av socialavgifter. Som nämnts är syftet med de nya bestämmelserna i första hand att underlätta för små och medelstora företag. Regeringen har därför övervägt olika modeller för att begränsa avdragsrätten för större företag och för företag som ingår i större företagsgrupper med intressegemenskap. Begreppet intressegemenskap har emellertid en tämligen vid innebörd och saknar en preciserad och enhetlig definition. För att undvika tillämpningsproblem föreslår därför regeringen att begränsningsregeln utformas med utgångspunkt i det civilrättsliga koncernbegreppet. Begränsningen bör utformas på så sätt att om flera företag ingår i en och samma koncern skall de vid tillämpning av avdragsregeln anses som en arbetsgivare. Inom koncernen får sålunda endast ett avdrag utnyttjas. I första hand skall avdraget tillgodoföras moderföretaget. Om moderföretaget inte kan utnyttjas av moderföretaget får det utnyttjas av dotterföretagen i den ordning moderföretaget bestämmer. I detta sammanhang kan nämnas att anknytningen till det civilrättsliga koncernbegreppet innebär att utländska koncerners dotterbolag i inte anses ingå i en koncern i den mening som här åsyftas (se författningskommentaren till 2 kap. 5 a § lagen [1981:691] om social- avgifter). Våra förslag i denna del föranleder att en ny paragraf, 2 kap. 5 a §, införs i lagen om socialavgifter. Egenavgifter Enskilda näringsidkare och delägare i handelsbolag som är fysiska personer skall betala egenavgifter. Motsvarande gäller i vissa fall även de som har inkomst av tjänst. Beräkningen av egenavgifterna baseras på taxeringen till statlig inkomstskatt. På inkomst av passiv näringsverksamhet eller för näringsidkare som fyllt skall i stället för egenavgifter särskild löneskatt betalas. I vissa fall tas inte fulla egenavgifter ut, t.ex. i det fall sjukpenningförsäkringen gäller med karenstid. Debitering av egenavgifter sker på årsbasis. Avdrag föreslås därför få göras av avgiftsunderlaget , dock högst med . Det kan även förekomma att en egenföretagare har anställd personal. I dessa fall skall, förutom egenavgifter avseende den egna inkomsten, även arbetsgivaravgifter betalas för den lön och andra förmåner som utgivits till den anställda personalen. Det är inte regeringens avsikt att fullt avdrag i dessa fall skall kunna erhållas såväl från egenavgifterna som från arbetsgivaravgifterna. Vi föreslår därför att avdraget från egenavgifterna i sådana fall begränsas så att det sammanlagda avdraget från arbetsgivaravgifter och egenavgifter inte överstiger , dvs. motsvarande beloppsgräns som gäller för aktiebolag. Beträffande handelsbolag finns anledning till särskilda begränsningsregler. För att uppnå neutralitet mellan olika associationsformer föreslås att det sammanlagda avdraget från egenavgifterna för samtliga delägare i ett handelsbolag maximeras till . Dessutom gäller det tidigare nämnda 9 000-kronorstaket för var och en av delägarna. Vidare gäller motsvarande begränsning som för enskilda näringsidkare i de fall handelsbolaget även betalat ut lön till arbetstagare och gjort avdrag från arbetsgivaravgifterna. Förslagen föranleder införandet av en ny paragraf, 3 kap. 5 a §, i lagen om socialavgifter och en komplettering i 2 kap. 25 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter. Enligt punkt 19 av anvisningarna till 23 § kommunalskattelagen (1928:370), KL, medges avdrag vid beräkning av egenavgifter enligt lagen om socialavgifter i självdeklarationen bl.a. för belopp som har avsatts för att täcka på beskattningsåret belöpande egenavgifter avseende näringsverksamhet här i riket. Medgivet avdrag skall återföras till beskattning nästföljande beskattningsår. Sådant avdrag får uppgå till högst av ett underlag som motsvarar den skattskyldiges inkomst av förvärvskällan minskat med bl.a. sjukpenning. Enligt punkt 7 av anvisningarna till 33 § KL medges avdrag för påförda egenavgifter i den mån avgifterna hänför sig till sådan intäkt av tjänst som enligt 11 kap. 3 § lagen (1962:381) om allmän försäkring utgör inkomst av annat förvärvsarbete. Från sådan intäkt av tjänst medges dessutom i huvudfallet avdrag . Medgivet avdrag skall återföras till beskattning nästföljande beskattningsår. De förslag som lagts fram är inte skäl att ändra ovan nämnda procentsatser. Redovisning av avdraget Avdraget skall vid fördelningen av arbetsgivaravgifterna avse arbetsmarknadsavgiften. Avdrag från egenavgifterna skall i angiven ordning avse arbetsmarknadsavgiften och till den del avdraget överstiger denna, sjukförsäkringsavgiften, arbetsskadeavgiften, folkpensionsavgiften, delpensionsavgiften och tilläggspensionsavgiften. 5 Särskild löneskatt på vinstandelsmedel Ett stort antal företag har sedan i huvudsak överfört vinstmedel till särskilda stiftelser, s.k. vinstandelsstiftelser. Syftet med överföringarna är bl.a. att de anställda skall få del av företagets vinst och att därigenom känslan av samhörighet med företaget skall öka produktiviteten. I regel beslutar företaget om överföring av vinstmedel i anslutning till att resultatet fastställs. Överföringen sker till en av de anställda eller av personalorganisationerna vid företaget bildad stiftelse. Stiftelsen, som är ett från företaget fristående rättssubjekt, förvaltar de överförda medlen (vinstandelsmedlen) för andelsägarnas räkning och placerar dem i regel i värdepapper, ofta i aktier i det företag som lämnat bidraget. Medlen delas sedan ut till de anställda , vanligen efter tre till eller sedan den anställde har pensionerats. En anställds andel i stiftelsens förmögenhet grundas på anställning i det överförande företaget eller . När stiftelsen betalar ut medlen beskattas enligt 32 § 1 mom. kommunalskattelagen (1928:370) mottagaren för sin andel i inkomstslaget tjänst. Socialavgifter på vinstandelar Fr.o.m. infördes skyldighet för arbetsgivare att betala socialavgifter på de bidrag som lämnades till en vinstandelsstiftelse (prop. 1986/87:107, bet. 1986/87:SfU20, rskr. 1986/87:334, SFS 1987:567). fanns inte någon reglering vad gäller uttag av avgifter och för den anställde beräknades varken pensionsgrundande eller sjukpenninggrundande inkomst på dessa medel. Reglerna gällde och innebar att en arbetsgivare var skyldig att betala arbetsgivaravgifter i form av andra avgifter än sjukförsäkringsavgift och arbetsskadeavgift för de bidrag som lämnades till vinstandelsstiftelsen. Värdet som därvid tillgodofördes den anställde grundade rätt till allmän tilläggspension (ATP) men däremot inte - i överensstämmelse med den motsvarande avgiftsfriheten - rätt till sjukförsäkrings- och arbetsskadeförmåner. Detta motiverades med svårigheter att ta med andelen vid beräkning av den sjukpenninggrundande inkomsten, eftersom denna inkomst bygger på en förväntad framtida inkomst och det inte gick att på förhand uppskatta vinstandelens storlek. Skulle en anställds andel göras sjukpenninggrundande ansågs detta strida mot grundtanken inom sjukförsäkringssystemet eftersom något inkomstbortfall inte skulle inträffa om den anställde tillgodoräknades sin andel oavsett senare sjukdom. Genom skattereformen (prop. 1989/90:110, bet. 1989/90:SkU30, rskr. 1989/90:356, SFS 1990:650 m.fl. samt prop. 1990/91:54, bet. 1990/91:SkU10, rskr. 1990/91:106, SFS 1990:1426 m.fl.) blev i princip alla inkomster som skulle tas upp till beskattning under inkomst av tjänst också förmånsgrundande inom den allmänna försäkringen och därigenom avgiftspliktiga enligt lagen (1981:691) om socialavgifter. Även sjukförsäkringsavgift och arbetsskadeavgift togs sålunda ut på de bidrag som arbetsgivaren lämnade till en vinstandelsstiftelse. Bestämmelserna kom att gälla endast för bidrag som lämnades . För att stimulera det sparande som vinstandelssystem ansågs innebära slopades fr.o.m. avgiftsskyldigheten för bidrag till vinstandelsstiftelser (prop. 1991/92:60, bet. 1991/92:SkU10, rskr. 1991/92:97, SFS 1991:1842). 1991/92:60 om skattepolitik för tillväxt framhölls att socialavgifter inte heller skulle tas ut när medel betalades ut från stiftelsen till anställda eller tidigare anställda. Vidare angavs att eftersom bidrag till en vinstandelsstiftelse inte skulle ingå i underlagen för beräkning av arbetsgivaravgifter skulle värdet av vad som tillfördes en anställd genom avsättning till stiftelsen inte vara pensionsgrundande. En av de ändringar som gjordes i samband med skattereformen var att utvidga arbetsgivarbegreppet. Denna utvidgning fick till följd att det blev oklart huruvida socialavgifter skulle betalas vid utbetalning av medel från vinstandelsstiftelser.