prop · GK031 · 1997-01-01 00:00:00 — Budgetpropositionen har föregåtts av överläggningar med som står bakom riktlinjerna för den ekonomiska politiken och utgiftstaket, åtgärderna för budgetsaneringen, konvergensprogrammet och tilläggsbudgeten för /96. Genom detta samarbete bekräftas att det finns politisk stabilitet för en ekonomisk politik inriktad på balans i de offentliga finanserna 1998 och halvering av den öppna arbetslösheten . 3.2 Den ekonomiska utvecklingen Utsikterna är goda för att tillväxten i den svenska ekonomin åter skall ta fart. Som ett litet och utlandsberoende land påverkades negativt av den europeiska konjunkturavmattningen och början av 1996. Botten i konjunkturen torde nu ha passerats och en förnyad uppgång ha påbörjats. Tillväxten i väntas bli 1997, vilket är en upprevidering jämfört med prognosen i den ekonomiska vårpropositionen (prop. 1995/96:150). 3.2.1 Den internationella utvecklingen Den ekonomiska tillväxten i OECD-området mattades av och var måttlig . var konjunkturen inom EU svag, medan tillväxten i ökade avsevärt och återhämtningen i den japanska ekonomin fortsatte. De asiatiska ekonomierna utvecklades starkt och ett flertal länder i passerade bottenläget. Arbetslösheten i EU är fortsatt hög, vilket dämpar hushållens förväntningar om den framtida ekonomiska utvecklingen. Vid mitten av uppgick den öppna arbetslösheten till . Inflationstakten sjönk något för EU som helhet och låg på . I och andra kärnländer var inflationen strax . har konjunkturprognoserna reviderats upp i de flesta EU- länder och konjunkturen i EU väntas stärkas fortlöpande . Såväl korta som långa räntor har sjunkit betydligt och valutasituationen har stabiliserats. Med betydande ledig produktionskapacitet och fortsatt låg inflation i EU-länderna föreligger förutsättningar för att räntorna skall förbli låga. Därmed finns en potential för god tillväxt. I har tillväxten dämpats förhållandevis mycket , men BNP fortsätter att öka snabbare än för i övrigt. väntas särskilt och få en hög tillväxt, medan uppgången 1997 blir mer jämnt fördelad. uppnår också bättre resultat när det gäller inflationsbekämpningen, även om utsikterna pekar på en något högre prisökningstakt. Tillväxten i är god. Penningpolitiken lättades och början av 1996. Efter en viss avmattning har BNP-tillväxten ökat . Arbetslösheten har sjunkit och är . Löneökningstakten har visserligen stigit , men det finns ännu inga tydliga tecken på tilltagande inflation. Exportutsikterna är goda och förtroendet bland hushåll och företag är högt. Tabell 3.1 Internationell utveckling BNP-tillväxt, procent 2,0 2,0 2,4 EU 2,5 1,4 2,4 2,0 2,8 2,5 1,9 0,52,1 8,4 7,7 7,6 4,8 4,2 4,7 Världen 3,4 3,7 4,2 Konsumentpriser, procent 2,4 2,3 2,3 EU 3,1 2,6 2,3 Arbetslöshet, nivå i procent 6,8 7,7 7,6 EU 11,2 11,4 11,3 befinner sig i en återhämtningsfas. En förbättring av företagens vinstläge kombinerat med låga räntor väntas leda till ökade investeringar. Även exporten väntas öka till följd av yenens depreciering som utflyttningen av industrikapacitet torde avta. Denna utveckling väntas få en positiv inverkan på hushållens förväntningar och därmed på den privata konsumtionen. Allmänt sett har de asiatiska ekonomierna fått en allt större betydelse som exportmarknader. De asiatiska ekonomierna svarar för av den svenska exporten jämfört . I har botten passerats och är som produktionen ökar i området som helhet. Det finns emellertid tydliga skillnader i ekonomiska framsteg mellan de länder som i ett tidigt skede prioriterade ekonomisk stabilisering, inklusive sänkt inflation och genomgripande reformer, och de länder som först senare har lagt om den ekonomiska politiken. I flertalet länder i det forna har den tidigare nedgången först vänt, medan tillväxten i bl.a. , , , och har varit mer stabil. Handeln mellan dessa länder och EU-länderna börjar nu öka. Tillväxten i de baltiska länderna har ännu inte tagit fart. De påbörjade reformprocessen något senare och under sämre betingelser än övriga . På kort sikt väntas handelsutbytet mellan och fortsätta att vara av volymmässigt begränsad betydelse, men som marknader nära kommer de att spela en allt viktigare roll. 3.2.2 Den svenska ekonomin Utgångsläget efter halva mandatperioden Den ekonomiska politiken har i de flesta avseenden varit mycket framgångsrik den första hälften av innevarande mandatperiod. BNP-tillväxten var 1995 och beräknas bli . Inflationen har kommit ner till bland de lägsta i . ökade konsumentprisindex (KPI) med . Bytesbalansen har förbättrats markant och beräknas ge ett överskott motsvarande av BNP . De offentliga finanserna har också förstärkts kraftigt. Underskottet i de offentliga finanserna väntas minska med av BNP och den offentliga sektorns konsoliderade bruttoskuld beräknas minska med av BNP. De långa räntorna har fallit . har kronan stärkts . Det största bekymret är arbetslösheten och sysselsättningen. Sysselsättningen ökade 1995 med 61.000 personer men beräknas minska med 28.000 personer. Arbetslösheten 1996 har reviderats upp jämfört med vårpropositionen, främst som en följd av att produktiviteten och medelarbetstiden har ökat mer än väntat. Konjunkturbotten torde nu ha passerats. Det finns en rad positiva tecken som pekar i denna riktning. Nationalräkenskaperna för visade en relativt god tillväxt och reviderade upp sina prognoser. Industrins produktion och orderingång har stigit påtagligt . Även bilinköpen har stigit och vissa indikationer finns på ökad omsättning i detaljhandeln. Hushållens förväntningar har blivit allt mer optimistiska. BNP-tillväxten beräknas uppgå till 1996. Tillväxten väntas fortsätta att förstärkas . Den privata konsumtionen förväntas stiga med . Låg inflation samt en markant förbättring av ränteläge och offentliga finanser medför en ökad tillförsikt och därmed en viss uppgång i konsumtionen. Hushållens behov av nya kapitalvaror är också stort av återhållsamhet. Bruttoinvesteringarna fortsätter att öka, men tillväxttakten beräknas bli lägre än . Exportkonjunkturen torde bli fortsatt god. bedöms exporten fortsätta att växa i hög takt och snabbare än importen. Bytesbalansen väntas uppvisa ett överskott på av BNP 1997. Även arbetsmarknadsläget väntas bli bättre . Den öppna arbetslösheten beräknas minska till . Sysselsättningen väntas stiga med 24.000 personer. Inflationstakten väntas tillta något och stabiliseras i närheten av . Den offentliga sektorns finansiella sparande förbättras snabbare än vad som beräknades i vårpropositionen . Underskottet beräknas till av BNP 1997. 1995 1994 1995 1996 1997 BNP 1 634,9 2,6 3,0 1,6 2,3 Import 563,8 13,4 8,7 2,7 4,9 Tillgång 2 198,7 4,9 4,3 1,9 2,9 Privat konsumtion 853,5 0,8 0,3 0,9 1,8 Offentlig konsumtion422,6 -0,5 -2,3 -1,0 -0,5 Stat 131,3 -0,1 -4,5 -1,0 0,0 Kommuner 291,3 -0,7 -1,2 -1,0 -0,7 Bruttoinvesteringar 237,8 -0,2 10,6 8,1 2,0 Näringsliv 171,6 14,4 24,5 9,6 2,0 därav industri 60,9 28,6 37,5 16,0 -4,0 Bostäder 26,7 -35,3 -27,9 16,1 2,7 Myndigheter 39,4 10,6 1,6 -3,5 1,4 Lagerinvesteringar1 17,5 1,5 0,5 -1,5 0,5 Export 667,3 14,1 11,4 6,5 5,6 Användning 2 198,7 4,9 4,3 1,9 2,9 1 Bidrag till BNP-förändringen. Källor: och . Tabell 3.3 Nyckeltal Årlig procentuell förändring (om inte annat anges) 1994 1995 1996 1997 Timlön, kostnad 2,4 3,4 5,6 4,5 KPI, dec.-dec. 2,6 2,6 1,0 2,2 NPI, dec.-dec. 1,7 1,0 0,5 0,8 Disponibel inkomst 1,1 -0,1 1,2 0,8 Sparkvot (nivå i procent) 8,6 8,2 8,5 7,5 Industriproduktion 13,8 9,4 2,5 5,3 Relativ enhetsarbetskostnad-4,5 0,3 14,3 0,5 Öppen arbetslöshet (nivå)1 8,0 7,7 7,7 6,9 Arbetsmarknadspolitiska åtg. (nivå) 15,24,4 5,0 5,4 Handelsbalans (miljarder kr)67,1 105,6 124,4 139,6 Bytesbalans (procent av BNP)0,4 2,0 3,1 3,7 1 I procent av arbetskraften. Källor: , , och . I bilaga 2 görs kalkyler över den ekonomiska utvecklingen . Beräkningarna utgår från en fortsatt förbättring av de offentliga finanserna och en penningpolitik inriktad på låg inflation. Därmed finns förutsättningar för en krympande räntemarginal gentemot omvärlden. Beräkningarna utgår vidare från fattade beslut, och inkluderar inte effekterna av sådana ytterligare åtgärder för ökad tillväxt och sysselsättning som kommer att vidtas för att målet om en halverad öppen arbetslöshet skall nås. I basalternativet antas BNP-tillväxten bli . Det initialt låga resursutnyttjandet bör kunna medföra en högre tillväxt . Drivkraften i tillväxtprocessen är främst den privata konsumtionen och investeringarna, men även exporten fortsätter att ge ett positivt bidrag. De offentliga finanserna förbättras i snabb takt. Det finansiella sparandet i den offentliga sektorn beräknas ge ett överskott på av BNP . Under hela kalkylperioden väntas prisutvecklingen ligga i nivå med inflationsmålet. Det stora problemet med den utveckling som beskrivs i basalternativet är att arbetslösheten inte skulle minska i tillfredsställande takt. Eftersom den öppna arbetslösheten enligt detta alternativ bara beräknas falla till måste ytterligare åtgärder vidtas. För att nå målet om en halvering av den öppna arbetslösheten till måste tillväxten höjas och ekonomin fungera bättre. Arbetslösheten behöver reduceras med , vilket motsvarar omkring 70.000 personer. Det är ett mål som ligger klart inom räckhåll, och regeringen kommer att vidta de ytterligare åtgärder som är nödvändiga för att sysselsättningsmålet skall nås. Förslag till åtgärder som stärker tillväxten och minskar arbetslösheten kommer i första hand att redovisas i samband med halvårsvisa uppföljning av sysselsättningsmålet. I en alternativ kalkyl, det s.k. tillväxtalternativet , antas att arbetsmarknaden fungerar bättre än i basalternativet. Den avgörande faktorn är en bättre fungerande lönebildning. För att en halvering av den öppna arbetslösheten skall uppnås beräknas det krävas en tillväxt på - 2000. Regeringens strävan är att tillväxtalternativet skall förverkligas. Tabell 3.4 Nyckeltal för basalternativet Procentuell volymförändring 1996 1997 1998 1999 2000 BNP 1,6 2,3 2,6 2,4 2,0 Import 2,7 4,9 6,3 6,0 5,7 Privat konsumtion 0,9 1,8 2,4 2,5 2,2 Offentlig konsumtion-1,0 -0,5 -1,2 -0,5 0,2 Bruttoinvesteringar 8,1 2,0 8,5 6,1 3,7 Lagerbidrag -1,5 0,5 0,1 0,0 0,0 Export 6,5 5,6 5,6 5,2 5,0 Öppen arbetslöshet1 7,7 6,9 6,1 5,8 5,7 Arbetsmarknadspolitiska åtg.1 5,0 5,4 5,0 4,3 3,8 1 Nivå i procent av arbetskraften Källor: , och Tabell 3.5 Nyckeltal för tillväxtalternativet Procentuell volymförändring 1996 1997 1998 1999 2000 BNP 1,6 2,6 3,5 3,3 2,8 Import 2,7 5,1 6,3 6,1 5,8 Privat konsumtion 0,9 2,1 2,8 2,9 2,6 Offentlig konsumtion-1,0 -0,3 -0,4 0,3 1,0 Bruttoinvesteringar 8,1 2,5 10,4 7,9 5,0 Lagerbidrag -1,5 0,5 0,1 0,0 0,0 Export 6,5 5,8 6,1 5,7 5,5 Öppen arbetslöshet1 7,7 6,7 5,4 4,6 4,0 Arbetsmarknadspolitiska åtg.15,05,4 5,0 4,2 3,8 1 Nivå i procent av arbetskraften Källor: , och 3.3 Finans- och penningpolitik Målen för budgetpolitiken är att statsskulden som andel av BNP skall stabiliseras 1996, att underskottet i de offentliga finanserna skall understiga av BNP 1997 samt att de offentliga finanserna skall vara i balans 1998. En bred majoritet i har ställt sig bakom målet att nå balans i de offentliga finanserna 1998. För att nå dessa mål fullföljs konsolideringsprogrammet om , vilket motsvarar av BNP. Budgetförstärkningarna fördelades tidsmässigt så att de snabbt och påtagligt skulle få effekt. Orsaken till detta var det svaga förtroende som tidigare fanns för den svenska ekonomin. Den förda politiken har medfört ett ökat förtroende och därigenom möjliggjort lägre räntor och starkare tillväxt. Tabell 3.6 Konsolideringsprogrammet. Inkomstökningar 59,4 Utgiftsminskningar 66,1 Total effekt 125,5 Genom en kombination av besparingar och skattehöjningar har konsolideringsprogrammet fått en rimlig fördelningsprofil. Den femtedel av hushållen som har den högsta ekonomiska standarden bidrar med av budgetförstärkningen, medan den femtedel som har den lägsta standarden bidrar med . Besparingarna har i möjligaste mån undvikit välfärdens kärna - vård, omsorg och utbildning. Statens bidrag till kommuner och landsting har därför fredats i konsolideringsprogrammet. De offentliga finanserna förbättras nu i snabb takt. var underskottet i de offentliga finanserna av BNP. Enligt nuvarande beräkningar kommer målet om både högst tre procents underskott 1997 och balans i de offentliga finanserna 1998 att uppnås. De offentliga finanserna utvecklas t.o.m. bättre än tidigare prognosticerat. Underskottet beräknas bli av BNP. Det är en nedrevidering jämfört med den senaste prognosen i den ekonomiska vårpropositionen. Förbättringen beror främst på att skatteinkomsterna från bl.a. mervärdesskatten har varit betydligt större än förväntat. Vidare beräknas underskottet i de offentliga finanserna till av BNP av BNP 1998. I vårpropositionen beräknades underskottet uppgå till 1998. Förbättringen beror främst på förstärkningarna i samband med vårpropositionen. Regeringen gör bedömningen att det inte behövs ytterligare budgetförstärkande åtgärder för att de budgetpolitiska målen skall uppnås. Regeringen kommer dock även fortsättningsvis att följa utvecklingen noga. Nästa halvårsvisa uppföljning av konvergensprogrammet kommer i anslutning till den ekonomiska vårpropositionen 1997. Diagram 3.1 Den offentliga sektorns finansiella sparande Procent av BNP Källa: Den snabba förbättringen av de offentliga finanserna är anmärkningsvärd vid en internationell jämförelse och saknar motstycke bland . hade näst det största offentliga underskottet bland . kan vara ett av de få länder i som har balans i de offentliga finanserna. Det innebär att de offentliga finanserna skulle ha förbättrats med av BNP. Det finns vidare flera skäl till att bör ha ett permanent överskott i de offentliga finanserna. har en lång tradition av detta. förenades full sysselsättning, stigande reallöner och en snabb utbyggnad av näringslivet med låg inflation, en stark utrikesbalans och ett positivt sparande i den offentliga sektorn. Överskott i de offentliga finanserna är väsentligt för att kunna finansiera framtida investeringar och undvika omfattande bytesbalansunderskott. Det svenska pensionssystemet innebär vidare att staten har gjort stora utgiftsåtaganden. För att undvika underskott då andelen pensionärer ökar måste det finnas goda reserver. Dessutom behövs ett offentligt sparande för att undvika alltför stora underskott i kon- junkturnedgångar, särskilt i ett land som där de offentliga finanserna är mycket känsliga för konjunktursvängningar. Det gör det möjligt att föra en aktiv stabiliseringspolitik när konjunkturen försvagas. Målet för budgetpolitiken efter 1998 bör därför vara att etablera ett överskott i den offentliga sektorns finansiella sparande. I syfte att skärpa kontrollen av budgetutvecklingen har flera institutionella förändringar av budgetprocessen genomförts. Den mest genomgripande förändringen är införandet av ett tak för de offentliga utgifterna. Utgiftstaket är treårigt och nominellt. I samband med behandlingen av vårpropositionen, som utarbetades tillsammans med , fastställde utgiftstaket för staten inklusive socialförsäkringssektorn till , till och till . Besluten rullas sedan . fastställes således utgiftstaket även för . Utgiftstaket ligger fast. Budgetförslaget följer i stora delar den preliminära fördelning på de 26 utgiftsområdena och socialförsäkringssektorn vid sidan av statsbudgeten som redovisades i vårpropositionen. Vissa omfördelningar har dock gjorts mellan de olika utgiftsområdena. Staten utövar inte något direkt inflytande över den del av det offentliga utgiftstaket som avser kommunsektorn. Däremot sker en påverkan via de allmänna ekonomiska förutsättningarna och lagregleringen av den kommunala verksamheten. Regeringen har överlämnat ett förslag (prop. 1995/96:213) som syftar till att motverka kommunala skattehöjningar 1997 och 1998. Regeringen kommer dessutom att överlämna en proposition till som innehåller lagförslag rörande krav på ekonomisk balans i kommuner och landsting. Regeringen har inför budgetpropositionen överlagt med och i enlighet med den uppgörelse som träffades . har bl.a. utfäst sig att verka för att skatterna inte höjs i kommuner och landsting och att kommuner och landsting i möjligaste mån undviker att säga upp fast anställd personal. Regeringen har å sin sida bl.a. åtagit sig att hålla statsbidragen på en nominellt oförändrad nivå och att ekonomiskt kompensera kommunsektorn för nya och ändrade regler som påverkar skatteunderlaget och utgiftstrycket i kommuner och landsting. Regeringens och de båda kommunförbundens gemensamma bedömning är att kommuner och landsting skall kompenseras med hänsyn tagen till de förslag om ändrade bilförmåner som redovisas i denna proposition. Därutöver anser parterna att aviserade åtgärder t.o.m. denna proposition är neutrala för kommuner och landsting. Statsskulden stabiliserades som andel av BNP och beräknas börja att minska 1996. Därmed skulle det budgetpolitiska målet uppnås. Den offentliga sektorns konsoliderade bruttoskuld nådde sin kulmen på av BNP. Vid innevarande års slut beräknas den ha minskat till av BNP och minskningen väntas fortsätta även . Därmed skulle ha haft med fallande skuldkvot, vilket skulle vara betydelsefullt vid en bedömning av om då uppfyller EUs s.k. konvergenskriterier. Den offentliga sektorns finansiella nettoskuld är dessutom betydligt mindre än bruttoskulden, främst till följd av de omfattande tillgångar som har byggts upp i AP-fonden. Nettoskulden uppgick vid slutet av 1995 till av BNP. Den statliga upplåningspolitiken är inriktad på att långsiktigt minimera kostnaderna för statsskulden. Det samlade lånebehovet har reducerats kraftigt från 1994 till en beräknad nivå på . En betydande del av upplåningen under innevarande år sker i s.k. realränteobligationer, där staten kompenserar långivaren för faktisk inflation utöver den avtalade realräntan. Regeringen har också beslutat att skall nettoupplånas i utländsk valuta . Flexibiliteten uppåt kan utnyttjas i den mån det är lämpligt med hänsyn till marknadsförhållandena. Då summan av upplåningen i realränteobligationer och utländsk valuta överstiger lånebehovet sker en nettoamortering av skulden i traditionella statspapper denominerade i kronor. Regeringen aviserade i konvergensprogrammet att delar av statens finansiella tillgångar bör avyttras för att på det sättet reducera statsskulden. Det gäller bl.a. tillgångar som staten har förvärvat i samband med bankkrisen. I konvergensprogrammet angavs att utförsäljningar skulle ske för sammantaget . såldes en aktiepost i Nordbanken, vilken gav inkomster på , samt gav banken en extra utdelning på . kommer Nordbanken att lösa in aktier vilket garanterat kommer att inbringa 3.3 miljarder och vid en god kursutveckling till staten. Resterande aktieinnehav i Nordbanken kommer att avyttras när så bedöms lämpligt. Vidare kommer försäljning av tillgångar i att ge staten intäkter på . I samband med sysselsättningspropositionen aviserades att inkomsterna från delvis skall användas för att finansiera åtgärder för att öka sysselsättningen. angavs att regeringen avser att sälja statens aktieinnehav i , vilket bedöms ge intäkter på 5 - . Diagram 3.2 Den offentliga sektorns bruttoskuld och nettoskuld Procent av BNP Trots den kraftiga förbättringen av de offentliga finanserna är läge fortfarande utsatt. Statsskulden var - att jämföra med . Räntorna på statsskulden är den enskilt största utgiftsposten i statsbudgeten. De beräknas uppgå till . 3.3.2 Penning- och valutapolitik Förtroendet för den svenska ekonomin har ökat. De långa räntorna har fallit från (5-årig statsobligation) till . Regeringens bedömning är att de långa räntorna kan komma att sjunka ytterligare eftersom inflationen och statsfinanserna är under god kontroll. Den svenska kronan har förstärkts med . Den dämpade inflationen och det ökade förtroendet har möjliggjort för att lätta på penningpolitiken genom att sänka den s.k. reporäntan vid ett flertal tillfällen. har den reducerats till . Den övergripande uppgiften för penningpolitiken är att värna penningvärdet. bedriver penningpolitiken självständigt och riksbanksfullmäktige har definierat målet om prisstabilitet som att ökningen av konsumentprisindex skall begränsas till med en tolerans om uppåt respektive nedåt. Regeringen stöder denna inriktning av penningpolitiken. för svensk ekonomi är stängd. Historiskt har den drivit fram devalveringar som hämmat den nödvändiga strukturomvandlingen i ekonomin. Stabila priser är en förutsättning för att arbetslösheten uthålligt skall kunna bekämpas. En ekonomisk politik inriktad på låg inflation bidrar även till förväntningar om låg inflation och låga riskpremier samt låga räntor vilket främjar tillväxt och sysselsättning. Regeringens uppfattning är att det inte är aktuellt att delta i det europeiska växelkurssamarbetet . har en flytande växelkurs. Prisstabilitet är det övergripande målet för penningpolitiken. Denna inriktning av penning- och valutapolitiken har fungerat väl. En stabilitet i växelkursutvecklingen är önskvärd och måste för att vara robust underbyggas med låg inflation och god balans i de offentliga finanserna. skall fatta beslut om deltagande i den europeiska valutaunionen EMU. För att ett deltagande skall vara möjligt krävs att uppfyller inträdeskraven, de s.k. konvergenskriterierna. Endast genom att uppfylla kraven får en reell handlingsfrihet. Det kommande beslutet skall tas utifrån en styrkeposition. För ligger det inom räckhåll att klara konvergenskriterierna. kommer ett allt bättre underlag att föreligga för det kommande svenska ställningstagandet till den gemensamma valutan. kommer slutbetänkandet från den s.k. , som utreder konsekvenser för av att delta respektive inte delta i valutaunionen. Det underlag som tas fram av denna kommission är unikt och omfattande. Regeringen har dessutom tillsatt en särskild utredare som har till uppgift att till utreda det nationella ansvaret för de övergripande valutapolitiska besluten. Detta sker efter ett initiativ från i en skrivelse till finansutskott. Ett skäl för översynen är att ansvarsfördelningen i mellan centralbank och regering skiljer sig från förhållandena i andra EU-länder. Regeringen har vidare tillsatt en s.k. eurokoordinator som har till uppgift att samordna de praktiska nationella förberedelserna inför ett eventuellt svenskt införande av den gemensamma valutan. EUs finansministrar, det s.k. , strävar efter att klara ut vissa återstående frågor, som kommer att vara av stort intresse för ställningstagandet till valutaunionen. Det gäller bland annat hur budgetdisciplinen skall upprätthållas i de länder som deltar i . Det gäller även hur relationerna skall utformas mellan de EU-länder som deltar i valutaunionen och de som inte gör det. Vissa lagändringar kan behöva göras till följd av medlemskap i och vid ett eventuellt inträde i EMU. En del av dessa måste genomföras vare sig deltar i valutaunionen eller ej. Det gäller exempelvis bestämmelser rörande ställning. Riksbankschefen skall endast få avsättas under sin mandatperiod om han eller hon har gjort sig skyldig till allvarlig försummelse eller inte längre uppfyller de krav som ställs för utövandet av ämbetet. EG-fördraget anger vidare att inte får begära eller ta emot instruktioner från bl.a. riksdag eller regering. Andra lagändringar aktualiseras bara om skall delta i valutaunionen. Det gäller exempelvis sedelutgivningen. I valutaunionen kommer nämligen den att få ensamrätt till sedelutgivning. Regeringen avser att bjuda in representanter för riksdagspartierna till överläggningar om dessa frågor. Det är väsentligt att en intensiv debatt förs inför beslutet om valutaunionen och att alla infallsvinklar granskas. Det gäller inte minst att väga för- och nackdelar mot varandra. Det bör emellertid understrykas att vi inte kan föra en svag finanspolitik eller låta inflationen stiga om väljer att ställa sig utanför valutaunionen.