prop · GK0386 · 1997-01-01 00:00:00 — Tillägget har skett för att markera att det vid större projekt kan vara aktuellt att betala ut viss ersättning under arbetets gång. Det är dock först när beredskapsåtgärden i dess helhet utförts som definitivt besked om kostnaderna kan ges och slutlig utbetalning ske. När det gäller beredskapslagring bör ersättning betalas ut eller efter annan lämplig tidsperiod. På förslag av Lagrådet har ett femte stycke tagits in. I stycket tydliggörs att ersättning endast betalas för den del av totalkostnaden som hänför sig till verksamheten vid höjd beredskap. I de fall en beredskapsåtgärd även har s.k. fredsnytta för företaget skall en proportionering göras mellan den och behovet av åtgärden vid höjd beredskap. Proportioneringen får härefter ligga till grund när ställning tas till hur stor del av kostnaderna som skall ersättas. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Som framgår av 10 § skall - med vissa undantag - ersättning betalas ut för de beredskapsåtgärder som beslutas av elberedskapsmyndigheten. Rätten till kostnadsersättning kan emellertid till viss del gå förlorad om anmälningsskyldigheten i 6 § inte iakttas. Om en anläggning har uppförts eller ändrats utan att föreskriven anmälan gjorts och det efter elberedskapsmyndighetens prövning visar sig att åtgärder enligt lagen borde ha vidtagits, kan myndigheten besluta att rätt till ersättning inte föreligger för den merkostnad som uppstått. Den merkostnad som avses är den kostnad som uppkommer genom att beredskapsåtgärden inte utförts i samband med annan åtgärd. Förstärkning av en grundkonstruktion kan t.ex. endast till stora kostnader genomföras sedan en anläggning uppförts. Genom bestämmelsens nuvarande utformning kan rätten till ersättning begränsas även när ett ägarskifte ägt rum i tiden efter en försummad anmälan. Som framgår av ordalydelsen skall en prövning ske i varje enskilt fall. De fall där det kan vara aktuellt att begränsa en ny ägares rätt till ersättning är t.ex. att ägarbyte sker inom en koncern eller att en utomstående ny ägare är i ond tro. 12 och 13 §§ I 12 och 13 §§ finns vissa bestämmelser om tillsyn och inspektion m.m. I enlighet med Lagrådets förslag har 14-16 §§ i lagrådsremissen arbetats om och sammanförts till två nya bestämmelser 13 och 14 §§. I 13 § föreskrivs en skyldighet för den som kan åläggas att utföra beredskapsåtgärder att på begäran lämna de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen. Skyldigheten riktar sig alltså mot den som äger eller driver en anläggning eller verksamhet som omfattas av lagen eller i förekommande fall ägare eller nyttjanderättshavare till fastighet där anläggning planeras att uppföras. De upplysningar och handlingar som det kan vara fråga om är t.ex. att tillhandahålla ritningar, anläggningsbeskrivningar, organisations-, drifts- eller investeringsplaner och andra handlingar som behövs för att elberedskapsmyndigheten skall få tillräckligt underlag för sitt beslut om och i så fall vilka beredskapsåtgärder som skall vidtas. har också rätt att få tillträde till fastighet, lokaler och andra utrymmen, dock inte bostäder, där verksamhet som omfattas av denna lag bedrivs, t.ex. i syfte att besiktiga eller kontrollera anläggning eller i övrigt vidta åtgärder enligt lagen. Andra stycket ger elberedskapsmyndigheten en generell befogenhet att meddela de förelägganden och förbud som i enskilda fall behövs för lagens tillämpning. I praktiken kommer förelägganden att användas enbart i de fall det inte är möjligt för elberedskapsmyndigheten att lösa sina uppgifter i samförstånd med berörd part. I fråga om exempelvis det uppgiftslämnande som kan bli aktuellt förutsätts att detta kan ske vid formlösa kontakter mellan elberedskapsmyndigheten och aktörerna på elmarknaden. Alla förelägganden och förbud enligt lagen skall kunna förenas med vite. Om vitet sätts tillräckligt högt, kan detta förmå t.ex. den som driver en anläggning eller verksamhet att själv genomföra åtgärderna, vilket kan vara en snabbare väg att få åtgärderna vidtagna än att elberedskapsmyndigheten exempelvis anlitar en särskild entreprenör. I enlighet med Lagrådets förslag har bestämmelsen brutits ut, omarbetats och införts i en ny paragraf. I undantagsfall kan det förekomma att elberedskapsmyndigheten vägras tillträde till en anläggning för att utöva tillsyn, inte får ut nödvändiga handlingar eller att myndighetens åläggande att vidta beredskapsåtgärder inte efterföljs. I dessa fall kan verkställighet ske enligt utsökningsbalkens bestämmelser (se 3 kap. 20 § och 16 kap. 10-12 §§). I 16 kap. 12 § UB ges kronofogdemyndigheten en möjlighet att överlämna åt sökanden att utföra behövliga åtgärder. Den i lagrådsremissen föreslagna bestämmelsen om att beredskapsåtgärder under vissa förhållanden kunde genomföras genom elberedskapsmyndighetens försorg fyller därför inte någon funktion och kan såsom Lagrådet föreslagit utgå. Paragrafen innehåller bestämmelser om elberedskapsavgift. Avgiften skall enligt första stycket dels finansiera de beredskapsåtgärder enligt denna lag och viss beredskapslagring enligt lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol som kostnadsersättning skall utgå för, dels täcka kostnader för elberedskapsmyndighetens verksamhet enligt lagen. Kretsen av avgiftsskyldiga har begränsats till de som innehar nätkoncession enligt lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar Avgiften har i andra stycket utformats som en fast avgift grundad på antalet elabonnenter som är anslutna till den avgiftsskyldiges nät. Avgift skall kunna utgå med två nivåer, en för hög- och en för lågspänningsabonnenter. Fråga om avgiftens närmare utformning och relationen mellan de olika avgifter har utförligt redovisats under avsnitt 11 i den allmänna motiveringen. Kostnaderna för elberedskapsmyndighetens tillsynsverksamhet enligt lagen kan antas bli begränsade. Avgift för detta ändamål kan därför tas ut efter samma grunder som tillämpas i fråga om avgiften för finansiering av beredskapsåtgärder. Tredje stycket behandlar, förutom att det slås fast att det är elberedskapsmyndigheten som påför avgiften, frågan om verkställighet av beslutet. Enligt 3 kap. 1 § första stycket 6 utsökningsbalken får verkställighet ske av förvaltningsmyndighets beslut som enligt föreskrift får verkställas. För att möjliggöra verkställighet av beslutet har detta stadgande införts. För den närmare utformningen av avgiftssystemet ges i fjärde stycket regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ett bemyndigande att meddela föreskrifter om elberedskapsavgift. Stöd för bemyndigandet finns i 8 kap. 9 § andra stycket regeringsformen. Den som driver en kraftanläggning eller annan verksamhet som omfattas av lagens bestämmelser kommer att vidta åtgärder av betydelse för totalförsvaret eller annars för rikets säkerhet. Av försvarshänsyn är det av avgörande betydelse att uppgifter om beredskapen inte röjs. Bestämmelser härom finns i första stycket. Motsvarande gäller i förhållande till enskilda i de fall någon i samband med att beredskapsåtgärder vidtas får del av uppgifter om en enskilds affärs- eller driftförhållanden. Särskilt i de fall olika företag av samordningsskäl används i beredskapsplaneringen på regional nivå kan dessa komma att få del av uppgifter som inte bör få utnyttjas eller föras vidare. Bestämmelserna får betydelse för personer som är eller har varit verksamma inom sådana företag som omfattas av lagen, främst på grund av anställning eller uppdrag. Endast den som obehörigen för en uppgift vidare bryter mot tystnadsplikten. Som framgår av andra stycket gäller sekretesslagens (1980:100) bestämmelser i det allmännas verksamhet. Verksamheten hos elberedskapsmyndigheten omfattas alltså av sekretesslagens bestämmelser. Bestämmelser om straff för den som bryter mot tystnadsplikten i denna paragraf finns i 20 kap. 3 § . I första stycket regleras rätten att överklaga beslut som har meddelats enligt lagen. Exempel på beslut som kan överklagas är beslut avseende skyldigheten att vidta beredskapsåtgärder, beslut om ersättning för kostnader för beredskapsåtgärder, förelägganden och förbud i övrigt samt beslut om påförande av elberedskapsavgift. Prövningstillstånd krävs för att fråga enligt denna lag skall kunna prövas av kammarrätten. Stycket har omarbetats efter påpekande från Lagrådet på så sätt att de beslut som kan överklagas anges särskilt. I andra stycket anges att elberedskapsmyndighetens beslut som huvudregel skall gälla . Undantag har gjorts för påförande av avgift. Det är ur beredskapssynpunkt angeläget att besluten kan verkställas utan hinder av att de överklagats. kan förordna annat om myndigheten t.ex. anser att så kan ske utan fara i beredskapshänseende. En delvis motsvarande bestämmelse finns i lagen (1942:335) om särskilda skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m.m. Det viktigaste medlet för att åstadkomma att förelagda åtgärder vidtas torde vara viteshotet. En första förutsättning för att lagen skall kunna tillämpas effektivt är dock att det anmäls till elberedskapsmyndigheten när anläggningar uppförs eller ändras. Denna anmälningsskyldighet måste vara straffsanktionerad. Skall fängelse kunna komma i fråga måste det dock vara fråga om mycket allvarliga och flagranta fall. I andra stycket stadgas att den som åsidosatt ett vitesföreläggande inte skall ådömas straff för gärning som omfattas av föreläggandet. Motsvarande bestämmelser finns i lagen (1942:335) om särskilda skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m.m. Skälet till att bestämmelserna finns där och inte i vattenlagen (1983:291) respektive i lagen (1902:71 s.1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar har ansetts vara fördelen med att samla de viktigare bestämmelserna om skyddsåtgärder i en lag. Motsvarande bestämmelse har därför tagits in i denna lag. En motsvarande bestämmelse finns i lagen (1942:335) om särskilda skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m.m. Enligt 3 kap. 4 § vattenlagen (1983:291) gäller att ett vattenföretag får komma till stånd endast om fördelarna från allmän och enskild synpunkt av företaget överväger kostnaderna samt skadorna och olägenheterna av det. Vid beräkningen av dessa kostnader skall inte kostnader som föranletts av åtgärder enligt denna lag beaktas. Den nya lagen föreslås träda i kraft . Elberedskapslagen ersätter lagen (1942:335) om särskilda skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m.m. Äldre bestämmelser skall dock fortfarande tilllämpas i ärenden och mål där beslutet fattats med stöd av äldre bestämmelser. Enligt 7 a § förvaltningsprocesslagen skall beslutande förvaltningsmyndighet i fråga om beslut som fattats efter vara enskilds motpart när ärendet överlämnats till allmän förvaltningsdomstol. Med anledningen av detta och då skall avvecklas stadgas i övergångsbe- stämmelserna att elberedskapsmyndigheten skall vara motpart vid allmän förvaltningsdomstol även om det överklagade beslutet fattats av . 14.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1902:71 s.1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar I paragrafen har tagits in en hänvisning till elberedskapslagen som ersatt lagen (1942:335) om särskilda skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m.m. 14.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1971:309) om behörighet för allmän förvaltningsdomstol att pröva vissa mål I konsekvens med att lagen (1942:335) om särskilda skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m.m. upphävs och då hänvisningen därför inte längre fyller någon funktion tas den bort. Av övergångsbestämmelserna till denna ändring framgår att äldre bestämmelser fortfarande skall tillämpas i mål där beslut fattats med stöd av lagen om särskilda skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m.m. 14.4 Förslaget till lag om ändring i vattenlagen (1983:291) 3 kap. 13 § Bestämmelsen är ny och har införts på förslag av Lagrådet. Den syftar till att erinra om att det i 19 och 20 §§ elberedskapslagen finns regler bl.a. om hinder för vattendomstol att avgöra vattenmål innan föreskriven prövning har skett enligt elberedskapslagen. 14.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol I paragrafen införs en hänvisning till ersättningsbestämmelsen i elberedskapslagen. Av bestämmelsen följer att innehavare av elproducerande anläggning som ålagts beredskapslagring för krigssituationer har rätt till ersättning för sina kostnader. 25 § Första stycket är oförändrat. Ändringen i andra stycket innebär att bestämmelsen utvidgats till att omfatta alla lagringsskyldiga elproducerande anläggningar. Tillägget innebär att medgivande att tillfälligt använda beredskapslager, förutom till oljekondensverk, kan ges även till gasturbiner och kraftvärmeverk. Även om bestämmelsen i första hand är avsedd för extrema torrår kan den även vara tillämplig vid övergång till drift av elsystemet i separata delsystem (s.k. ö-drift). 14.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1720) om civilt försvar 1 kap. 4 § I paragrafen har tagits in en hänvisning till elberedskapslagen som ersatt lagen (1942:335) om särskilda skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m.m. Någon ändring i sak är inte avsedd. Bestämmelserna i elberedskapslagen och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen samt vad som beslutats med stöd av nämnda bestämmelser skall alltså gälla framför lagen om civilt försvar. Av övergångsbestämmelserna framgår att äldre bestämmelser fortfarande skall gälla i fråga om beslut som fattats med stöd av lagen om särskilda skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m.m. Sammanfattning av del-betänkande Elberedskapen - Organisation, ansvarsför-delning och finansiering (SOU 1996:78) Den särskilde utredaren skall enligt direktiven lämna förslag till: - myndighetsorganisation för det fredstida arbetet med elberedskapen - ansvarig myndighet för den centrala ledningen av elförsörjningen i krig och vid höjd beredskap - fördelning av ansvar och arbetsuppgifter inom elberedskapen mellan myndigheter och näringsidkare inom elförsörjningen - avgiftssystem för finansiering av elberedskapen. Vissa övergripande frågor vad gäller elberedskapen behandlas i kapitlen 5 och 6. I kapitel 5 behandlas grundläggande frågor om rollfördelningen mellan olika aktörer inom elberedskapen. I kapitlet föreslås att: - funktionen energiförsörjning även i fortsättningen skall hållas ihop - även i fortsättningen skall vara funktionsansvarig myndighet för funktionen energiförsörjning - Närings- och teknikutvecklingsverkets uppgifter i egenskap av funktionsansvarig myndighet för funktionen energiförsörjning bör koncentreras till uppgifter som är gemensamma för funktionen - uppgiften att prioritera samhällets behov av elkraft - under regeringen -läggs på de civila ledningsorgan som har ett områdesansvar (, civilbefälhavarna, länsstyrelserna och kommunstyrelserna) - elförsörjningsuppgiften bör ha ställning som delfunktion inom funk-tionen energiförsörjning I våra direktiv har regeringen lagt fast att elberedskapsuppgifter bör anknytas till . I kapitel 6 behandlas olika sätt att göra detta. I kapitlet föreslås att: - uppgiften att svara för delfunktionsansvaret för elförsörjningen läggs på - särskilda insyns- och inflytandeformer skapas vid för att ge utomstående intressenter möjlighet att påverka beredskapsarbetet - den personal som skall arbeta med beredskapsuppgifterna skall vara anställd vid och i alla avseenden vara underställd denna myndighets ledning. Myndighetsstrukturen och ansvarsfördelningen inom elberedskapen i fred behandlas i kapitel 7. I kapitlet föreslås att , och i fortsättningen skall ha uppgifter på central nivå inom elberedskapen. Detta innebär att och kan avvecklas. Beträffande den regionala organisa-tionen föreslås inga förändringar. I kapitlet föreslås att: - , och skall ha uppgifter inom elberedskapen i fred - inte längre skall ha uppgifter inom funktionen energiförsörjning - ett beredskapsråd med företrädare för elindustrin och vissa myndigheter knyts till - ledamöterna i beredskapsrådet utses av regeringen - antalet elområden minskas till tre eller fyra med gränser som så långt möjligt sammanfaller med civilområdenas gränser - elbefälhavarna inte heller i fortsättningen ges myndighetsstatus i fred - beredskapsförberedelserna inom elbefälhavarorganisationen även i fort- sättningen skall skötas av vissa företag - skall sluta avtal med de företag som sköter beredskapsförberedelserna inom elbefälhavarorganisationen. Motsvarande frågor beträffande myndighetsstrukturen och ansvarsför-delningen under säkerhetspolitiska kriser och i krig behandlas i kapitel 8. överensstämmer enligt våra förslag i huvudsak med fredsorganisationen. På regional nivå ges dock elbefälhavarna - inom ramen för - myndighetsstatus. I kapitlet föreslås att: - myndighetsstrukturen på central nivå inom elförsörjningen inte ändras vid en övergång till krigsorganisation (samma myndigheter bör ha uppgifter under säkerhetspolitiska kriser och i krig som i fred) - Närings- och teknikutvecklingsverkets krigsuppgift bör vara att hålla regeringen underrättad om läget inom funktionen energiförsörjning och föreslå regeringen de åtgärder som läget kräver - Svenska kraftnäts krigsuppgift bör vara att leda och samordna elförsörjningen samt att vidtaga de åtgärder i elsystemet som krävs för att prioriterade behov skall kunna tillgodoses - bör ha samma uppgifter under säkerhets-politiska kriser och i krig som myndigheten har i fred - elbefälhavarna skall ingå i - elbefälhavarnas krigsuppgift bör vara att leda och samordna den verksamhet på regional nivå som krävs för att prioriterade behov av elkraft skall kunna tillgodoses. Elföretagens beredskapsansvar behandlas i kapitel 9. Vi föreslår att elföretagen skall vara skyldiga att upprätthålla verksamheten under säkerhetspolitiska kriser och i krig samt genomföra de beredskaps-förberedelser som detta kräver. Finansieringen av beredskapsförberedelserna behandlas i kapitel 10. Vi föreslår att myndigheternas och företagens beredskapskostnader skall finansieras med en elberedskapsavgift och att de medel som avgiften inbringar skall samlas på ett räntebärande konto i . Avgiftens nivå bör fastställas i försvarsbesluten. I kapitlet föreslås att: - myndigheternas och företagens kostnader för beredskapsförberedelser inom elförsörjningsområdet finansieras med en elberedskapsavgift - avgiftsnivån fastställs i försvarsbesluten - elberedskapsavgiften ut tas som en offentligrättsligt reglerad nätägaravgift som administreras på samma sätt som den befintliga nätövervakningsavgiften - elberedskapsavgiften utformas som en fast avgift som utgår med olika belopp för hög- och lågspänningsabonnemang - proportionen mellan hög- och lågspänningsavgiften bör vara 600/11 - de medel som inflyter genom elberedskapsavgiften samlas på ett ränte-bärande konto med kreditmöjligheter i - behållningen på kontot i endast får användas för att bekosta beredskapsåtgärder inom delfunktionen elförsörjning - kontot i disponeras av - regeringen i regleringsbrev eller på annat sätt meddelar anvisningar för hur behållningen på kontot i får användas - utarbetar ett förslag till disponering av medlen på kontot i och att detta förslag behandlas i det civila försvarets programplanearbete. De förslag vi har lämnat behöver ges lagstöd. I kapitel 11 föreslår vi att grundläggande bestämmelser om elberedskapen skall samlas i en lag om elberedskap. Vidare bör vissa förordningar ses över. I kapitlet föreslås att: - grundläggande bestämmelser om elberedskapen samlas i en ny lag om elberedskap - den av föreslagna lagen om beredskaps-åtgärder vid vissa elektriska anläggningar arbetas in i lagen om elberedskap - en hänvisning till lagen om elberedskap tas in i den nya ellagen - vissa myndighetsinstruktioner ändras i enlighet med det förslag till ändrade myndighetsuppgifter som har lagts fram i detta betänkande - reglerna om energiransonering ses över i syfte att modernisera regel-verket - utarbetandet av ett förslag till ny lag om elberedskap, m.m. bör ske inom ramen för ett fortsatt utredningsarbete. Vi föreslår att den nya organisationen skall träda ikraft . Fortsatt utredningsarbete krävs vad gäller vissa författningsfrågor. Våra förslag avlastar statsbudgeten med räknat med utgångspunkt från /96 (12 månader). Inga negativa konsekvenser bedöms uppstå från regionalpolitisk eller jämställdhetspolitisk synpunkt. Sammanfattning av slut-betänkande Elberedskapen - Författningsfrågor (SOU 1996:149) Den särskilde utredaren skall enligt direktiven lämna förslag till: - myndighetsorganisation för det fredstida arbetet med elberedskapen - ansvarig myndighet för den centrala ledningen av elförsörjningen vid höjd beredskap - fördelning av ansvar och arbetsuppgifter mellan myndigheter och näringsidkare inom elberedskapen - avgiftssystem för finansiering av elberedskapen - behövlig lagstiftning. Frågor om organisationsstruktur, ansvarsfördelning och finansiering av elberedskapen behandlades i utredningens första betänkande Elberedskapen - organisation, ansvarsfördelning och finansiering (SOU 1996:78). I detta betänkande behandlas behovet av lagstiftning och övriga författningsändringar inom elberedskapen. I betänkandet föreslår vi att de grundläggande bestämmelserna om elberedskapen samlas i en elberedskapslag. Tillämpningsområdet för lagen bör omfatta beredskapsförberedelser som syftar till att ge elförsörjningen erforderlig förmåga att motstå de påfrestningar som uppstår vid höjd beredskap eller i andra situationer då elförsörjningen annars är allvarligt hotad. Lagen föreslås bli tillämplig på produktion, överföring och handel med el. Uppgiften att tillämpa lagen föreslås läggas på en särskild myndighet - elberedskapsmyndigheten. I vårt första betänkande föreslog vi att denna uppgift skall läggas på (). bör ha vissa befogenheter gentemot elföre-tagen och de övriga organ som omfattas av lagen. Myndighetens beslutanderätt bör avse de beredskapsförberedelser som dessa organ skall genomföra för att erforderlig förmåga skall kunna uppnås vid höjd beredskap eller annars då elförsörjningen är allvarligt hotad. Regeringen bör ge elberedskapsmyndigheten rätt att meddela verkställighetsföre-skrifter inom detta område. Beredskapsåtgärder som avser fredstida hot och risker bör enligt vår mening inte berättiga till ersättning. Av detta skäl bör elberedskaps-myndighetens befogenheter att tvinga elföretagen att genomföra åtgärder mot fredstida hot och risker begränsas. I elberedskapslagen föreslår vi därför en regel som innebär att elberedskapsmyndigheten inte bör får tvinga elföretagen att genomföra åtgärder mot fredstida hot och risker om dessa åtgärder framstår som oskäligt betungande. Elberedskapslagen bör inte i detalj ange vilka beredskapsåtgärder som elföretagen bör vidta. Det är enligt vår mening inte möjligt att genom uppräkning eller på annat sätt exakt definiera vilka beredskapsåtgärder som behöver vidtas. Det bör istället ankomma på elberedskapsmyn-digheten att - inom ramen för de beslut som statsmakterna har fattat - precisera vilka åtgärder som behöver vidtas för att elförsörj-ningen skall kunna upprätthållas vid höjd beredskap och i de övriga situationer som åsyftas i lagen. I sammanhanget bör understrykas att elberedskapsmyndigheten inte kan besluta om mer långtgående bered-skapsåtgärder än vad som kan finansieras med de medel från det särskilda beredskapskonto som står till myndighetens förfogande. Vad gäller fredstida beredskapsåtgärder föreslår vi som nämnts en särskild begränsningsregel. Vi föreslår vidare att bestämmelser om anmälningsskyldighet vid föränd-ringar i anläggningar och verksamhet tas in i elberedskapslagen. Syftet med dessa bestämmelser är att elberedskapsmyndigheten skall få reda vilka förändringar som planeras och vid behov kunna vidta åtgärder. Anmälningsskyldigheten föreslås gälla dels för fysiska åtgärder i elektriska anläggningar dels vad gäller väsentliga verksamhets-förändringar i övrigt.