prop · GK03100D1 · 1997-01-01 00:00:00 — Skattebefrielse för ett dödsbo förutsätter att den skattskyldige vid frånfället var bosatt i , att den avlidne efterlämnade dödsbodelägare som vid dödsfallet var beroende av honom för sin försörjning, att befrielsen bara avser kvarstående eller tillkommande skatt, att ömmande omständig- heter föreligger och att ansökan om befrielse ges in till skattemyndigheten av dödsboet. Huvudvillkoren för dödsbobefrielse är att den avlidne lämnat dödsbodelägare som var beroende av honom för sin försörjning och att ömmande omständigheter föreligger. Med detta menas att det skulle innebära en kännbar ekonomisk påfrestning för dödsboet att betala skatten. Enligt den undersökning som utredningen har gjort tillämpas reglerna om skattebefrielse för dödsbo tämligen sällan. har det rört sig om färre än 300 ansökningar och antalet bifallna ansökningar har varierat mellan ett femtiotal och ett hundratal i landet som helhet. Det kan därför som utredningen påpekar finnas skäl att ifrågasätta behovet av en reglering i dessa fall. Till detta kommer att bestämmelsen enbart omfattar de skatter som uppbärs enligt uppbördslagen. För andra skatter har något behov av en motsvarande reglering inte ansetts föreligga. I likhet med utredningen anser vi att frågan om befrielse från skyldigheten att betala skatt med hänvisning till ekonomiska eller motsvarande förhållanden inte hör hemma inom regleringen för redovisning och betalning av skatter. En ordning med möjlighet till skattebefrielse bör för att fungera på ett effektivt och tillfredsställande sätt innefatta en bedömning av den skattskyldiges samtliga tillgångar och skulder. Bedömningar av detta slag görs lämpligen inom ramen för den so- ciala skyddsregleringen, närmast socialtjänstlagen (1980:620), eller med tillämpning av skuldsaneringslagen (1994:334). Behovet av hjälp med betalning av skatteskulder får således prövas enligt de allmänna regler som gäller för rätt till bistånd eller skuldsanering. Med detta synsätt bör inte, som föreslagit, nuvarande bestämmelse flyttas över till någon annan lagstiftning. Vi föreslår i stället att regleringen om skatte- befrielse för dödsbo upphävs. Uppgiftslämnande till skatteförvaltningen sker till inte oväsentlig del på medium för automatisk databehandling. Detta gäller bl.a. kontrolluppgifter och specifikation över kvarstående skatt som betalats genom skatteavdrag. Vidare kan näringsidkare, efter särskilt medgivande från eller myndighet som bestämmer, lämna de uppgifter om näringsverksamhet (s.k. SRU-uppgifter) som enligt 2 kap. 19 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter skall lämnas i självdeklarationen på medium för automatisk databehandling. bedriver fr.o.m. en försöksverksamhet som innebär att SRU-uppgifter kan lämnas även genom filöverföring från ett informationssystem via telenätet direkt till en mottagningsfunktion hos skatteförvaltningen. För detta ändamål tillhandahåller en s.k. smartdisk, som innehåller ett dataprogram som gör det möjligt att överföra SRU-uppgifter via modem till skatteförvaltningen samt en fil med personliga nycklar och behörighets- och säkerhetskoder. SRU-uppgifter och kontrolluppgifter som lämnas på diskett eller magnetband lämnas till ett av RSV DataService tre inläsningsställen, men kan alternativt ges in till den skattskyldiges lokala skattekontor eller något av RSV DataService lokala kontor. I det system som används för överföring av uppgifter till skatteförvaltningen () görs även vissa kontroller av uppgifterna. Formella fel, t.ex. fel person- eller organisationsnummer, fel blankett eller icke-numeriska uppgifter avvisas. Fel meddelas i klartext på bildskärmen, vilket gör att den skattskyldige enkelt kan justera eventuella fel innan uppgifterna överförs till skatteförvaltningen. ADB-upptagningarna skall via inläsningsställena och mottagnings- funktionen överföras till det centrala skatteregistret respektive de regionala registren. Vid inläsningsställena respektive i mottagningsfunktionen görs vissa kontroller av upptagningarna. Det är främst fråga om kontroller av teknisk karaktär. Om ett fel skulle uppstå i överföringen via ELDA- systemet till skattemyndigheten/ mottagningsfunktionen avvisas hela sändningen. I mottagningsfunktionen säkerhetskopieras alla upptagningar och dessa lagras sedan där. På mervärdesskatteområdet kan periodiska sammanställningar över handeln med länder inom EG lämnas på papper eller på medium för automatisk databehandling, 14 kap. 30 b § mervärdesskattelagen (1994:200). Skattskyldiga som är anslutna till tulldatasystemet kan lämna uppgifterna direkt dit. Från tulldatasystemet överförs därefter uppgifterna till skatteförvaltningen. En förebild för det elektroniska uppgiftslämnandet till skatte- förvaltningen är det system med uppgiftslämnande genom elektroniska dokument som finns i tullagen (1987:1065). I förarbetena till lagstiftningen på tullområdet har understrukits att kraven på säkerhet i systemen måste ställas högt, men det har överlämnats till att fastställa säkerhetsnivån på låsen (de digitala signaturerna) för ett elektroniskt dokument. Tillstånd till elektroniskt uppgiftslämnande meddelas av . I dessa tillstånd regleras parternas ansvar för informationen och förmedlingen av densamma. Företagen kommunicerar med via en mottagningsfunktion. På uppdrag av svarar för denna funktion. Även svarsmeddelanden från till företagen går via funktionen. I mottagningsfunktionen sker säkerhetskopiering av all överförd data. Systemet med elektroniskt uppgiftslämnande har varit i kraft och hanteras cirka 100 000 export- och importdeklarationer . Även på andra områden har det öppnats möjlighet att ge in handlingar med hjälp av ADB. Ett exempel är lagen (1994:448) om pantbrevsregister. Enligt 17 § denna lag får vissa ansökningar samt framställningar om utlämnande av uppgifter i pantbrevsregistret ges in till genom ett elektroniskt dokument eller på något annat sätt med hjälp av ADB. Regeringens förslag: eller skattemyndighet som bestämmer skall få ge tillstånd till viss person att lämna deklaration i ett elektroniskt dokument. Bestämmelserna om skattetillägg och förseningsavgift skall omfatta även ett elektroniskt uppgiftslämnande. förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: tillstyrker förslaget. Riks- åklagaren avstyrker att en möjlighet att lämna deklarationer i elektroniska dokument införs och anför att bevisningsproblematiken i brottmåls- processen måste ingående behandlas innan beslut fattas i frågan. Även Riksenheten mot ekonomisk brottslighet avstyrker förslaget och påpekar bl.a. att från åklagarväsendets sida har i olika sammanhang framhållits att en övergång till elektroniska deklarationer innebär en uppenbar risk att skattebrottslagen kan tillämpas i praktiken. Av störst betydelse i sammanhanget är att en viss uppgift i ett elektroniskt dokument normalt inte, på det sätt som straffrätten kräver, kan knytas till en viss fysisk person. Först när det finns tillfredsställande tekniska medel för att genom elektronisk signatur eller på annat sätt identifiera utställaren bör man generellt kunna övergå till elektroniska deklarationer. Övriga remissinstanser har inte haft något att erinra eller har inte yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Beträffande SRU-uppgifter och kontrolluppgifter är det elektroniska uppgiftslämnandet redan nu omfattande. Enligt regeringens mening finns det skäl att så långt som möjligt ta tillvara de rationaliseringsmöjligheter som ADB-tekniken erbjuder på detta område. Att utöka det elektroniska uppgiftslämnandet till att omfatta även skatte- och självdeklarationerna skulle innebära en avsevärd förenkling för såväl skattemyndigheten som ingivarna. Den som gett in SRU-uppgifter på ADB-medium är tvungen att komplettera med en undertecknad deklarationsblankett för att kravet på skriftlighet skall vara uppfyllt. Ett system med elektroniskt uppgiftslämnande bör omfatta så stor del av skatteområdet som möjligt. Det bör gälla självdeklarationer, preliminära självdeklarationer, skattedeklarationer och deklarationer på punktskatteområdet. förslag behandlar endast möjligheten att lämna preliminära självdeklarationer och skattedeklarationer i ett elektroniskt dokument. Frågan om möjligheten att lämna bl.a. självdeklarationer elektroniskt har behandlats i betänkandet Elektronisk dokumenthantering inom skatteförvaltningen (Ds 1994:80). I betänkandet föreslogs att det, efter medgivande från , skulle bli möjligt att lämna flertalet deklarationer på skatteområdet i ett elektroniskt doku- ment. Regeringen tog i propositionen om elektronisk dokumenthantering inom skatteförvaltningen (prop. 1994/95:93) inte ställning till förslaget om elektroniska deklarationer. Detta mot bakgrund av att det var oklart om skattebrottslagen (1971:69) omfattade även elektroniska handlingar. Genom ändringar i skattebrottslagen, som trätt i kraft , har begreppet handling utmönstrats ur skattebrottslagen och ersatts av uttrycket på annat sätt än muntligen . Denna lagändring syftar till att undanröja det tvivel som kan förekomma beträffande frågan om skattebrottslagen även omfattar elektroniska handlingar. Motsvarande säkerhetskrav som gäller i övrigt för elektroniska dokument måste ställas om hela deklarationer skall lämnas elektroniskt. Detta innebär således att det elektroniska dokumentet måste signeras och förses med lås genom en digital signatur på ett sådant sätt att det kan knytas till en viss person och att innehållet inte kan förvanskas. Riksåklagaren och Riksenheten mot ekonomisk brottslighet har framhållit att det måste finnas tekniska lösningar som på ett tillfredsställande sätt kan identifiera utställaren av dokumentet innan ett system med elektroniska deklarationer införs. Olika tekniska metoder finns för signering av elektroniska dokument som gör att dokumentet kan knytas till en viss person. Det ankommer på att se till att den tekniska lösning som väljs garanterar att tillräcklig säkerhet uppnås. Säkerhets- arbetet inom skatteförvaltningen är enligt regeringens mening så väl utvecklat att det finns goda förutsättningar för att skapa och vidmakthålla en sådan säkerhetsnivå som krävs för att genomföra förslaget med elektroniskt uppgiftslämnande. Det bör också framhållas att det system för elektroniskt uppgiftslämnande som tillämpats för tulldeklarationer har fungerat mycket bra. Genom det system för signering som används för tulldeklarationer kan utställaren av dokumentet fastställas på ett säkert sätt. Det är även möjligt att upptäcka om ett dokument ändrats sedan det signerats. Kan ett dokument knytas till en viss person på ett tillfredsställande sätt får de bevisfrågor i övrigt som kan uppkomma lösas i rättstillämpningen. Regeringen anser mot bakgrund av detta att ett system med elektroniska deklarationer nu kan införas. Elektroniskt uppgiftslämnande bör dock ske under vissa former för att kraven på säkerhet skall kunna tillgodoses. För att uppgifter skall få lämnas i ett elektroniskt dokument bör därför krävas att tillstånd till sådant uppgiftslämnande getts. Tillståndsgivningen och den närmare utform- ningen av tillstånden bör vara förbehållen eller skatte- myndighet som bestämmer. I dessa tillstånd kan parternas åtaganden och ansvar för informationen och förmedlingen regleras närmare. har också möjlighet att i verkställighetsföreskrifter närmare bestämma vilka tekniska och administrativa förfaranden som skall krävas för att en deklaration skall få avges i ett elektroniskt dokument, se 8 § förordningen (1990:1237) om självdeklaration och kontrolluppgifter. En annan fråga i detta sammanhang är möjligheten att återkalla ett lämnat medgivande. I de tillstånd till elektroniskt uppgiftslämnande som lämnar anges att tillstånden kan återkallas om uppgiftslämnaren bryter mot villkoren i tillståndet. Enligt regeringens mening bör det också i fråga om elektroniska deklarationer inom skatteområdet finnas en möjlighet att återkalla medgivandet om den skattskyldige på något sätt missbrukar systemet eller inte följer de villkor som uppställs i medgivandet. Detta bör kunna regleras i de tillstånd som lämnar. Regeringen föreslår att bestämmelser om rätt till överföring av deklarationer och andra handlingar i elektronisk form införs i 10 kap. 26 § skattebetalningslagen, 2 kap. 2 § lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter och 2 kap. 6 § lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter. När skattskyldiga bereds möjlighet att kommunicera med skattemyndig- heterna elektroniskt i stället för i en skriftlig handling måste också bestämmelserna om skattetillägg anpassas till de nya förutsättningarna. har föreslagit att bestämmelserna om skattetilllägg i skattebetalningslagen skall omfatta oriktiga uppgifter som lämnats på annat sätt än muntligen. Därigenom kan skattetillägg påföras även om uppgifterna lämnats elektroniskt. Regleringen motsvarar den som finns i skattebrottslagen. Även bestämmelserna om skattetillägg i taxeringslagen (1990:324) och lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter måste ändras så att de omfattar även uppgifter som getts in elektroniskt. Bestämmelserna om skattetillägg i 5 kap. 1, 2 och 4 §§ taxeringslagen och 7 kap. 1 och 4 §§ lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter föreslås ändrade i enlighet med vad som sagts . På motsvarande sätt föreslår regeringen att bestämmelserna om att förseningsavgift skall påföras om den skattskyldige, som lämnat en deklaration som inte är undertecknad, inte inom tid som föreskrivs i föreläggande undertecknar deklarationen görs tillämpliga också beträffande deklarationer som har lämnats i form av ett elektroniskt dokument men inte är formellt riktiga. Regeringens bedömning: Någon särskild reglering av när en upptagning skall anses inkommen till skattemyndigheten behövs inte . Skälen för regeringens bedömning: Enligt 10 § förvaltningslagen (1986:223) anses en handling ha kommit in till en myndighet den dag då handlingen eller en avi om betald postförsändelse som innehåller handlingen anländer till myndigheten eller kommer behörig tjänsteman tillhanda. Kan det antas att handlingen eller en avi om denna en viss dag har avlämnats i myndighetens lokal eller avskilts för myndigheten på en postanstalt, anses den ha kommit in den dagen, om den kommer en behörig tjänsteman tillhanda närmast följande arbetsdag. I den proposition som låg till grund för förvaltningslagen anfördes att förvaltningslagen är tillämplig även i fråga om ärendehandläggning som sker med hjälp av automatisk databehandling (prop. 1985/86:80 s. 57). I samband med tulldatoriseringen togs i tullagen (1994:1550) in en särskild bestämmelse om när ett elektroniskt dokument skall anses inkommet. Någon särskild reglering har däremot inte införts när det gäller ingivandet av bl.a. ansökningar om registrering som pantbrevshavare i form av ett elektroniskt dokument. har i sitt betänkande Elektronisk dokumenthantering (SOU 1996:40) föreslagit att det i förvaltningslagen införs en särskild reglering i fråga om när en elektronisk handling skall anses inkommen. Regleringen har nära anknytning till de regler som finns i 10 § förvaltningslagen och innebär att en elektronisk handling skall anses inkommen när den anlänt till myndighetens elektroniska brevlåda. Förslaget innebär att en elektronisk handling skall anses inkommen oavsett om den kommer direkt in till myndigheten eller till en funktion hos ett befordringsföretag där inkommande handlingar förvaras för myndigheten. Betänkandet bereds inom . Fråga är om en särskild reglering behövs på skatteområdet eller om regleringen i förvaltningslagen är tillräcklig i avvaktan på att frågan behandlas. Till skillnad mot systemet på tullområdet kommer deklarationerna inte att lämnas via någon mottagningsfunktion utanför skatteförvaltningen. Elektroniskt ingivna deklarationer kommer att ges in till en mottagningsfunktion hos . Mottagningsfunktionen tar emot upptagningen för skattemyndighetens räkning och skall endast överföra uppgifterna till sådan form att de kan tas in i skatteregistret. Skattemyndigheterna kan godkänna att självdeklarationer, förutom till myndigheten, lämnas till ett annat mottagningsställe (2 kap. 29 § lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter). Deklarationerna anses inkomna i rätt tid om de lämnats till mottagningsstället inom den tid som gäller för avlämnande av deklarationer. Något hinder mot att skattemyndigheterna uppdrar åt att fungera som mottagningsställe för mottagande av självdeklarationer finns inte. Någon motsvarande reglering finns emellertid inte när det gäller punktskatteområdet och har heller inte föreslagits i fråga om den preliminära självdeklarationen eller skattedeklarationen. Bestämmelser om att elektroniska deklarationer kan lämnas även till bör därför införas i skattebetalningslagen och lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter. kommer endast att ta emot deklarationerna för skattemyndighetens räkning. Någon mottagningsfunktion kommer, som nämnts, inte nu att finnas utanför skatteförvaltningen. Vidare krävs alltid tillstånd för att få lämna en deklaration elektroniskt och i dessa tillstånd kan regleras var en elektronisk deklaration skall lämnas. De problem med elektroniska brevlådor hos ett befordringsföretag utanför myndigheten som IT- utredningen behandlar blir således inte aktuella. Ett elektroniskt dokument har kommit in till myndigheten på sätt som sägs i förvaltningslagen när den kommit in till . Enligt regeringens bedömning kan mot bakgrund härav någon särreglering motsvarande den som finns i tullagen inte anses motiverad. Föreliggande och planerade rutiner för mottagningsfunktionen, bl.a. beträffande loggning av hela filer och kvittenser, gör att det i praktiken inte torde bli svårt att avgöra om och när ett dokument skall anses inkommet. Det är i datorbaserade förfaranden möjligt att tidsbestämma olika operationer i ett system. I enlighet med vad som gäller enligt förvaltningslagen bör sändandet av en upptagning ske på avsändarens risk. Ett elektroniskt meddelande som översänts till mottagningsfunktionen i en fil som är behäftad med ett sådant tekniskt fel att meddelandet inte kan tas emot kan inte anses ha kommit in. Genom ett system med kvittenser av mottagna dokument får avsändaren automatiskt kunskap om att en överföring misslyckats. Avsändaren kan även på detta sätt få information om vilka tekniska brister som föreligger för att sedan rätta överföringen och sända om. Vid behov kan avsändaren också kontakta skattemyndigheten på annat sätt för att säkerställa att myndigheten får de handlingar som avses. Motsvarande gäller om det vid överföring via nätet visar sig att det är fel i mottagningsfunktionen. En elektronisk deklaration som inte är försedd med en digital signatur får behandlas på samma sätt som en inte undertecknad deklarationsblankett. Den har kommit in i förvaltningslagens mening men är inte formellt riktig och skall efter föreläggande kompletteras för att deklarationsplikten skall anses fullgjord. Motsvarande gäller om den digitala signaturen avser en person som inte är behörig att underteckna deklarationen. Den skattskyldige kan enkelt genom ett elektroniskt svarsmeddelande få besked om att deklarationen inte är försedd med en digital signatur och därför måste kompletteras med en underskrift eller motsvarande. Risken för att den enskilde lider rättsförlust är därför mindre än om deklaration lämnas på papper. Som föreslagits i det föregående (avsnitt 26.2) skall tillstånd krävas för att deklaration skall få lämnas elektroniskt. I dessa tillstånd kan föreskrivas att deklarationerna skall lämnas endast i sådan form att skatteförvaltningen med sin datautrustning kan läsa överföringen. Något särskild reglering av sådana frågor behövs därför inte . 27 Översyn av reglerna för skattekontroll Revisioner kan företas med stöd av ett flertal lagar; taxeringslagen (1990:324, TL), mervärdesskattelagen (1994:200, ML), lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter (LPP), uppbördslagen (1953:272, UBL), lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare (), fordonsskattelagen (1988:327), kupongskattelagen (1970:624) och tullagen (1994:1550). De olika reglerna har utformats med taxeringslagen som förebild. Vissa skillnader finns dock mellan de olika reglerna, särskilt vad beträffar de ändamål för vilka revision får företas. Enligt 3 kap. 8 § TL får skattemyndigheten besluta om taxeringsrevision för att kontrollera att skyldighet enligt lagen (1990:325) om själv- deklaration och kontrolluppgifter (LSK) fullgjorts riktigt och fullständigt. En taxeringsrevision får således inte ha något annat syfte. Detta innebär att revision av löpande beskattningsår inte är möjlig eftersom granskningen inte får ske förrän deklarations- eller annan uppgiftsskyldighet inträtt. Ett undantag har dock gjorts för den situation då en revision kan antas bli omfattande. Revisionen får då påbörjas även innan deklarationen skall avlämnas, om det beskattningsår som revisionen avser gått ut. Motsvarande regel i mervärdesskattelagen ger en något mer vidsträckt möjlighet till revision. Huvudregeln är även i detta fall att beslut om skatterevision får fattas för kontroll av att deklarations- eller uppgifts- skyldigheten fullgjorts riktigt och fullständigt. Det finns dock även en möjlighet att göra revision hos den som har anmält sig för registrering för kontroll av att lämnade uppgifter är riktiga och fullständiga samt hos representant för utländsk företagare. Revision enligt lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter får ske för kontroll av att deklarations- och uppgiftsskyldighet fullgjorts riktigt och fullständigt samt för kontroll av att den som ansökt om återbetalning eller kompensation för skatt lämnat riktiga och fullständiga uppgifter i sin ansökan. Revision enligt uppbördslagen får företas för kontroll av att den som är eller kan antas vara arbetsgivare följt bestämmelserna om skatteavdrag eller att den som ansökt om F-skattsedel lämnat riktiga och fullständiga uppgifter. Revision enligt lagen om uppbörd av socialavgifter från arbets- givare får göras för kontroll av att uppgiftsskyldigheten fullgjorts riktigt och fullständigt. I samtliga fall gäller att revision får göras endast hos den som är eller kan antas vara bokföringsskyldig enligt bokföringslagen (1976:125) eller skyldig att föra räkenskaper enligt jordbruksbokföringslagen (1979:141) och hos annan juridisk person än dödsbo. Tullagens bestämmelser om revision är något annorlunda utformade. Enligt 70 § tullagen får tullmyndigheten besluta om revision hos den som är eller kan antas vara deklarations- eller uppgiftsskyldig enligt tullagstift- ningen samt hos den som bedriver verksamhet av sådan art att uppgift av betydelse för kontrollen av annan persons deklarations- eller uppgifts- skyldighet kan hämtas ur handlingar som rör verksamheten. Revisionen får avse kontroll av att deklarations- eller uppgiftsskyldigheten enligt tullagen fullgjorts riktigt och fullständigt. Ett beslut om revision skall överlämnas till den reviderade innan revisionen verkställs. Revisionen skall bedrivas i samverkan med den reviderade och på ett sådant sätt att den inte onödigt hindrar verksamheten. gällde att myndigheten, när det behövdes, fick bestämma tid och plats för revisionen. har inte längre denna befogenhet. I stället stadgas att revision får verkställas hos den reviderade om han medger det och att revision skall ske hos den reviderade om han begär det och revisionen kan göras där utan betydande svårighet. får däremot om det behövs bestämma tid och plats för revisionen. Räkenskapsmaterial och andra handlingar som rör verksamheten får granskas vid revisionen om de inte skall undantas (se nedan). Begreppet handling omfattar också upptagning som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälpmedel. får även inventera kassan, granska lager, maskiner och inventarier samt besiktiga lokaler och byggnader som används i verksamheten.