prop · GK03167 · 1997-01-01 00:00:00 — Regeringen anser dock att det är svårt att överblicka konsekvenserna av ett sådant mer omfattande informations- krav. Nyttan av informationen måste vägas mot kostnaden för att ta fram den. Om upplysningskravet begränsas till den miljöpåverkan som uppstår i verksamheten, kan en stor del av de berörda bolagen fullgöra upp- lysningsskyldigheten på ett relativt enkelt och billigt sätt genom att utnyttja inom företaget redan samlad information om utsläpp, avfall o. dyl. I sammanhanget bör noteras att den utvidgade miljöredovisning som regeringen nu föreslår är av ett annat slag än den som följer av EMAS- förordningen. De huvudsakliga skillnaderna är att deltagande i EMAS är frivilligt och att den redovisningen inte sker för en juridisk person utan för en viss anläggning. Den redovisningsform som vi föreslår torde bättre än EMAS tillgodose företagens och kreditgivarnas behov av finansiell information. En särskild fråga är i vilken omfattning företagens revisorer skall vara skyldiga att granska upplysningar av detta slag. Det kan hävdas att det här är fråga om information som ligger utanför det normala kompetens- området för en revisor. I de remissvar som inkommit från revisors- organisationerna har det emellertid inte uttryckts några farhågor beträf- fande kårens möjligheter att anpassa revisionsinsatsen till en utvidgad redovisning av miljörelaterad information. Det är också naturligt att revisorskåren, när den ställs inför granskning av detta slag, kompletterar sin kompetens i lämplig omfattning. 5.3 System för spridning av miljöinformation om företagen Regeringens bedömning: Uppbyggnaden av system för spridning av företagens frivilliga miljöinformation bör underlättas och anslutning till systemen uppmuntras genom olika åtgärder. Åtgärder för att genomföra miljöinformationsutredningens förslag kommer bl.a. att beaktas i sam- band med regeringens arbete med föreskrifter för att tillämpa miljö- lagstiftningen. Utredningens bedömning: tillsattes med uppgift att undersöka förutsättningarna för ett samlat informationssystem för miljörelaterad information om företag riktad till finansiella aktörer. Av betänkandet Förbättrad miljö- information (SOU 1997:4) framgår att utredaren funnit att banker, försäkringsbolag och andra finansiella institutioner har ett växande och otillfredsställt behov av miljöinformation som underlag för bedömningar av ekonomiska risker och möjligheter. Eftersom informa- tionsbehovet växlar från ärende till ärende finner utredningen att det ännu är opraktiskt och ekonomiskt olämpligt att försöka bygga upp ett nytt system för aggregerad information som kan ge svar på alla de miljöfrågor som finansmarknadens aktörer behöver ställa. Likaså har t.ex. kredit- givare och kapitalplacerare olika behov av information. föreslår att de redan existerande kreditupplysningsföretagen utvidgar sin verksamhet till att omfatta även miljöinformation, för att ge den finansiella sektorn förbättrad information som underlag för dess bedömning av miljörisker, staten genom och andra berörda myndigheter och organisationer medverkar till att upplysningsföretagen på samma sätt som sker ifråga om rent finansiell information på enklast möjliga sätt får tillgång till sådan icke sekretessbelagd miljöinformation, som finns hos respektive myndighet. Beträffande miljörapportering föreslår utredningen att en översyn görs av de i Miljöskyddslagen föreskrivna miljö- rapporternas innehåll och utformning, varvid bör beaktas behoven från såväl tillsyns och statistikmyndigheterna som allmänheten och särskilt den finansiella sektorn, man därvid undersöker vilka grupper av företag som obligatoriskt skall lämna miljörapporter. Med syftet att informationen skall bli tillgänglig på företags eller koncernnivå, föreslår utredningen att regeringen på lämpligt sätt föranstaltar om att organisationsnummer införs som generellt sökbegrepp i fråga om all hos myndigheterna registrerad miljöinformation. Utredningen uppmärksammar vidare att man inom och andra statliga myndigheter bedriver ett omfattande utvecklingsarbete för informationsförsörjning via Svenska Miljönätet och Internet varför utredningen också föreslår att: man i de statliga myndigheternas utvecklingsarbete för informa- tionsförsörjning och informationssamverkan också beaktar den finansiella sektorns behov av förbättrad miljöinformation och verktyg för detta. Utredningen har därmed kommit fram till att ett miljöinfor- mationssystem för den finansiella sektorn bör kunna komma till stånd genom att ett nära samarbete mellan kreditupplysningsföretag och samt övriga miljövårdsmyndigheter upprättas. Under arbetet med betänkandet har utredaren också initierat ett sådant sam- arbete. Utredningen menar att förslagen inte kräver uppbyggnad av nya institutioner och inte heller några nämnvärda kostnader eller investe- ringar. I den mån det krävs anpassningar, som myndigheterna måste göra i sin databehandling och som enbart betingas av upplysningsföretagens behov, bör kostnaderna för dessa bäras av upplysningsföretagen, som i sin tur bör kunna få dem täckta genom kundernas betalning av upplys- ningsföretagens tjänster. I utredningen betonas vidare att miljörapporterna (vilka berör närmare 8000 anläggningar) har ett sådant innehåll att de skulle kunna utgöra ett underlag även för bedömningar hos finansiella aktörer såsom banker och försäkringsbolag. De miljörapporter som upprättas är enligt utred- ningen dock ofta alltför specialinriktade på tillsynsmyndigheternas behov, varför en förändrad form av rapportering måste utvecklas innan rapporterna kan tjäna ett sådant syfte. Remissinstanserna: Remissinstanserna är överlag positiva till förslaget att låta kreditupplysningsinstituten utvidga verksamheten till miljöinfor- mation. Dock framhävs att utredningen ej preciserar vilken typ av information som efterfrågas och hur informationsinsamlingen i praktiken skall gå till, vilket i sin tur beror på att de tilltänkta användarna ej heller kunnat precisera detta. Flera remissinstanser menar att miljö- information i form av faktaupplysningar bör ha en större målgrupp än upplysningsföretagens kunder, dvs. också media, allmänheten, kommu- ner, statliga myndigheter, enskilda placerare m.fl. Flera instanser ställer sig tveksamma till huruvida efterfrågan på miljöinformation från de finansiella aktörerna är tillräckligt stor för att man skall vara beredd att betala kostnaderna för att inhämta informa- tionen. Några anser också att det kan komma att krävas särskilda resurser i ett inledningsskede av uppbyggnaden av informationssystemet. Orsaken till detta är, menar instanserna, att efterfrågan på informationen ej kan förväntas vara tillräckligt stor för att kunna täcka de initiala kostnaderna förknippade med systemet . De flesta ser mycket positivt på förslaget om att se över miljörappor- ternas innehåll och utformning, och påpekar att man bör se över möjligheterna till samordning med annan rapportering, som EMAS och den finansiella rapporteringen. Flera instanser menar att dessa andra rapporter bör utgöra huvudsakliga informationskällor för den finansiella sektorn. RRV betonar att samordningsambitioner inte får leda till utarmning av innehållet i miljörapporterna, och i remissvar anförs att det är olämpligt att anpassa till så olika målgruppers referensramar och behov som utredningen föreslår. De flesta instanser avvisar förslaget att ändra reglerna för vilka företag som skall lämna obligatoriska miljörapporter. Av dem som kommenterar förslaget om att införa organisa- tionsnummer som generellt sökbegrepp är de flesta positiva, bl.a. kredit- upplysningsföretagen . menar att förslaget är alltför resurskrävande. Skälen för regeringens bedömning: förslag är sådana att de i stora delar kan genomföras i samarbete på fri- villig grund. Regeringen kommer att återkomma till frågan om miljö- rapporternas utformning och syfte i samband med arbetet med föreskrifter för att tillämpa miljölagstiftningen. I detta sammanhang bör beaktas om det finns skäl att, utöver verksamheter som omfattas av miljöskyddslagen, även information från andra verksamheter bör göras tillgänglig för den finansiella sektorn. Exempelvis kan upplysningar från ägare och brukare som upptäcker föroreningar på fastigheten, samt verksamheter som omfattas av lagen om kemiska produkter vara av betydelse. 5.4 Premiering av företagens egenkontroll Regeringens bedömning: Det bör utredas om och hur verksamhets- utövaren kan stimuleras att ta ett utökat egenansvar för miljöarbetet genom någon form av premiering. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen lägger i annan ordning fram ett förslag till miljöbalk. Lagstiftningen lägger ett betydande ansvar på den som utövar en verksamhet. Om verksamhetsutövare själv utövar en god egenkontroll så att tillsynsanmärkningarna blir få kan detta innebära att tillsynsmyndigheternas lagkontrollerade arbete underlättas och blir billigare. Detta kan också innebära fördelar för företagen i och med att myndigheterna i ökad utsträckning kan utöva systemtillsyn och att tillsynen mer kan inriktas på att ge stöd i form av råd m.m. för miljöförbättringar. Kostnaderna för tillsynen skall täckas av avgifter. utreder avgifter enligt . Företag som har miljöledningssystem får ett samlat grepp om miljö- arbetet, och de kan planera in åtgärder i sin långsiktiga strategi. Konkurrensmässigt kan det också innebära fördelar om företagen utåt kan uppvisa ett stort miljöansvar. I propositionen till lagen om frivillig miljöstyrning och miljörevision (prop. 1994/95:101) gör regeringen bedömningen att det frivilliga miljöstyrnings och miljörevisionsarbetet inte bör ersätta tillsynsmyndigheternas arbete. I samband med miljö- balksutredningens förslag till miljöbalk påpekade dock vissa remiss- instanser att miljöledningssystemet skapar förutsättningar för samord- ningsvinster och effektivisering av tillsynen. Genom premiering av företagen skulle företagens miljöarbete och anslutning till miljöledningssystem kunna uppmuntras. Detta måste dock förutsätta att miljökrav uppfylls, t.ex. att alla nödvändiga tillstånd innehas. Hur en premiering skall ske bör utredas närmare. 6 Ikraftträdande Regeringens förslag: De nya bestämmelserna i redovisnings- lagstiftningen skall träda i kraft och tillämpas på räkenskapsår som påbörjas närmast efter . Kommitténs förslag: har föreslagit att lag- stiftningen skall träda i kraft . Skälen för regeringens förslag: Enligt vad som har sagts i det föregående har utvecklingen av miljöredovisning skett genom en ofullständig självreglering. Det finns enligt regeringens uppfattning all anledning att utan dröjsmål ge utvecklingen ökat stöd i lagstiftningen. är det angeläget att de normgivande organen på redovisnings- området liksom bolagen själva ges rimlig tid att genomföra de för- beredelser som behövs före ikraftträdandet. Med hänsyn härtill bör lagen träda i kraft och tillämpas första gången i fråga om det räkenskapsår som inleds närmast efter utgången av . Krav på att företagen i sina årsredovisningar skall lämna upplysningar om den påverkan som verksamheten har på den yttre miljön innebär kostnadskonsekvenser dels i samband med att informationen produceras, dels i samband med att den lämnade informationen skall revideras. I och med att upplysningskravet är begränsat till sådana företag som bedriver verksamhet som är tillstånds eller anmälningspliktig enligt miljöskydds- lagen torde merkostnaden för att ta fram upplysningarna bli föga omfat- tande; till detta kommer kostnader för revision. Förslaget torde inte leda till några merkostnader för stat och kommun. 8 Författningskommentar 8.1 Förslaget till lag om ändring av årsredovisningslagen (1995:1554) 6 kap. 1 § Förvaltningsberättelsen skall innehålla en rättvisande översikt över utvecklingen av bolagets verksamhet, ställning och resultat. Upplysningar skall även lämnas om 1. sådana förhållanden som inte skall redovisas i balansräkningen, resultaträkningen eller noterna, men som är viktiga för bedömningen av bolagets ställning och resultat, 2. sådana händelser av väsentlig betydelse för bolaget som har inträffat under räkenskapsåret eller efter dess slut, 3. bolagets förväntade framtida utveckling, 4. bolagets verksamhet inom forskning och utveckling, och 5. bolagets filialer i utlandet. Utöver sådan information om verksamhetens miljöpåverkan som skall lämnas enligt första och andra styckena skall bolag som bedriver verksamhet som är tillstånds- eller anmälningspliktig enligt miljöskyddslagen (1969:387) lämna upplysningar i övrigt om verksamhetens påverkan på den yttre miljön. Andra stycket 3 och 5 gäller inte bolag som avses i 3 kap. 6 § andra stycket. (Jfr 6 kap. 1 § i kommitténs förslag) I paragrafen har införts ett nytt tredje stycke angående upplysningar om bolagets påverkan på den yttre miljön. Stycket har utformats i huvudsak i enlighet med Lagrådets förslag. Den nya bestämmelsen skall ses mot bakgrund av första och andra styc- kena. Redan bestämmelserna i dessa medför att det ibland måste lämnas information som har att göra med företagets påverkan på den yttre miljön. Så kan t.ex. förekommande utsläpp eller förekomst av förorenad mark ha sådan påverkan på bolagets ställning och resultat att uppgift om utsläppet eller återställningskostnader måste redovisas enligt första eller andra stycket. Om produktionsprocessen ger upphov till visst avfall, kan det också påverka företagets utvecklingsmöjligheter; det kan vara en anledning att lämna uppgift om förhållandet enligt andra stycket 3. Lagstiftaren har emellertid valt att inte precisera under vilka närmare förutsättningar som information av detta slag skall lämnas. F.n. torde god redovisningssed inte kräva någon mera allmän redovisning av exem- pelvis miljöfarlig verksamhet som inte har direkt inverkan på bolagets ekonomiska förhållanden. Tredje stycket syftar till att framhäva att vissa bolag har en mera generell skyldighet att redovisa miljörelaterad information än vad som följer av första och andra styckena. Av tredje stycket följer sålunda att bolag som är tillstånds eller anmälningsskyldiga enligt miljöskydds- lagen (jfr 3 och 19 §§ miljöskyddsförordningen, 1989:364, jämte den till förordningen fogade bilagan) alltid skall lämna upplysningar om verksamhetens påverkan på den yttre miljön. Det har ansetts att det bör överlämnas till normgivande organ att inom ramen för vad som är god redovisningssed fastställa den närmare innebörden i upplysningskravet. Det är emellertid naturligt att upplysningskravet tar sin utgångspunkt i miljöskyddslagstiftningens regler om miljöfarlig verksamhet (se 1 § miljöskyddslagen) och att de lämnade upplysningarna förmedlar en bild av den miljöfarliga verksamhet som bolaget bedriver och de effekter som den får på omgivningen. Det kan alltså finnas anledning att lämna upp- lysningar om förekommande utsläpp och avfall av olika slag. Det synes emellertid också naturligt att informationen framför allt inriktas på sådant som direkt eller indirekt kan ha betydelse för en bedömning av företagets finansiella utveckling. Det finns därför mindre anledning att redovisa förhållanden som inte ens på lång sikt kan antas få betydelse för företagets finansiella ställning och resultat. Upplysningskravet avser verksamhetens påverkan på den yttre miljön. Det innebär att i bolag som bedriver tillverkning av varor skall upplys- ningar lämnas om sådan påverkan som uppkommer i produktions- processen. sig bolaget åt utvinning av mineraler, skall den miljöpåverkan som uppkommer vid utvinningen redovisas. Men även miljöpåverkan som uppkommer vid utförande av olika tjänster kan - förutsatt att tillhandahållandet av dessa medför tillstånds- eller anmälningsplikt - omfattas av upplysningskravet, t.ex. sådan påverkan som är en följd av avfallshantering eller vissa slag av reparations och serviceverksamhet. Avgörande är om miljöpåverkan är en direkt och naturlig följd av den verksamhet som bolaget bedriver. Som exempel kan nämnas att den som bedriver flygplatsverksamhet bör redovisa miljö- effekterna av flygtrafiken oavsett att det är andra företag som sköter flygningarna. Sådan miljöpåverkan som följer av användning av produkter som har tillverkats i verksamheten omfattas däremot inte av upplysningskravet. Däremot kan, om produkterna används i ett annat företags verksamhet, detta företag kan vara skyldigt att redovisa miljöeffekterna i sin redovisning. Till följd av de hänvisningar som finns i 7 kap. 30 § årsredo- visningslagen om förvaltningsberättelse m.m. för koncerner, kommer kravet på en utökad redovisning av miljörelaterad information även att få betydelse vid upprättande av den särskilda förvaltningsberättelsen för koncerner. 8.2 Förslaget till lag om ändring i lag (1995:1559) om års- redovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag 6 kap. 1 § Följande bestämmelser i 6 kap. årsredovisningslagen (1995:1554) skall tillämpas: 1 § första - tredje styckena om förvaltningsberättelsens innehåll, 2 § om förslag till dispositioner av vinst eller förlust m.m., samt 3 § om finansieringsanalys. 6 kap. 1 § årsredovisningslagen har ändrats genom att det i ett nytt tredje stycke har tagits in ett upplysningskrav avseende verksamhetens påverkan på den yttre miljön. Hänvisningarna i förevarande paragraf har därför ändrats så att de omfattar även det tredje stycket i 6 kap. 1 § årsredovisningslagen. Även sådana företag som omfattas av lagen om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag är alltså, under de förutsättningar som anges i årsredovisningslagen, skyldiga att lämna viss miljörelaterad information. 8.3 Förslaget till lag om ändring i lag (1995:1560) om års- redovisning i försäkringsföretag 6 kap. 1 § Följande bestämmelser i 6 kap. årsredovisningslagen (1995:1554) skall tillämpas: 1 § första - tredje styckena om förvaltningsberättelsens innehåll, samt 2 § om förslag till dispositioner av vinst eller förlust m.m. Jfr kommentaren till 6 kap. 1 § lagen om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag. Utdrag ur betänkande SOU 1996:157 Bilaga 1 Enligt vår mening bör redovisningslagstiftningen i första hand ta sikte på sådan information som är av omedelbar och väsentlig betydelse för att utomstående intressenter skall kunna bilda sig en riktig uppfattning om företagets finansiella ställning och resultat samt om företagets utvecklings- möjligheter och framtidsutsikter i finansiellt hänseende. Miljöanknuten information intar inte någon särställning i dessa hänseenden. Vidare bör redovisningslagstiftningen ges en så generell utformning som möjligt med bestämmelser som snarare anger ramarna för redovisningens utformning och innehåll än i detalj föreskriver särskilda redovisningsmetoder för specifika händelser eller situationer. Vad nu sagts innebär t.ex. att frågan om en inträffad händelse eller ett utvecklat tillstånd är av sådan karaktär att händelsen eller tillståndet ger upphov till en ekonomisk förpliktelse som i en eller annan form skall redovisas i årsredovisningen bör avgöras utifrån samma bedömningsgrunder oberoende av grunden för den eventuella förpliktelsen. Om förpliktelsen har uppkommit som en följd av företagets påverkan på den yttre miljön t.ex. skyldighet att återställa ett förorenat eller på annat sätt förstört markområde i ursprungligt skick eller som ett resultat av företagets affärsverksamhet i övrigt t.ex. ett garantiåtagande eller ett framställt skadeståndsanspråk saknar enligt vår mening betydelse i sammanhanget. Vi anser att den nuvarande lagstiftningen i vart fall såvitt gäller redovisningen i balans- och resultaträkningarna tillgodoser de krav på miljöanknuten information som det är rimligt att ställa på företagen i redovisningssammanhang. För att understryka vikten av att sådan miljöinformation som är av väsentlig betydelse för bedömningen av ett företags utvecklingsmöjligheter och framtidsutsikter lyfts fram föreslår vi dock att viss miljöinformation obligatoriskt skall lämnas i förvalt- ningsberättelsen. Förslaget tar enbart sikte på företag som bedriver miljöfarlig verk- samhet i miljöskyddslagens (ML) mening och innebär att sådana företag skall lämna upplysning om verksamhetens påverkan på den yttre miljön. Av de generellt giltiga kraven på relevans och väsentlighet följer vidare att i princip endast sådana företag som är antingen anmälningspliktiga eller tillståndspliktiga enligt ML omfattas av kravet. Slutligen avses i detta sammanhang endast sådan miljöpåverkan som uppstår i produk- tionsprocessen, såsom utsläpp och avfall av olika slag. Däremot omfattas inte sådan miljöpåverkan som uppkommer vid användningen av före- tagets produkter eller som har samband med produktionen av varor eller tjänster som företaget förvärvar från en utomstående näringsidkare. lagförslag i SOU 1996:157, såvitt avser redovisning av miljörelaterad information Bilaga 2 Förslag till lag om ändring i årsredovisningslagen (1995:1554) Härigenom föreskrivs /........../ Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse -------- 6 kap. 1 § Förvaltningsberättelsen skall innehålla en rättvisande översikt över utvecklingen av bolagets verksamhet, ställning och resultat. Upplysningar skall även lämnas om 1. sådana förhållanden som inte skall redovisas i balansräkningen, resultaträkningen eller noterna, men som är viktiga för bedömningen av bolagets ställning och resultat, 2. sådana händelser av väsentlig betydelse för bolaget som har inträffat under räkenskapsåret eller efter dess slut, 3. bolagets förväntade framtida utveckling, 4. bolagets verksamhet inom forskning och utveckling, och 5. bolagets filialer i utlandet. 1. sådana förhållanden som inte skall redovisas i balansräkningen, resultaträkningen eller noterna, men som är viktiga för bedömningen av företagets ställning och resultat, 2. sådana händelser av väsentlig betydelse för företaget som har inträffat under räkenskapsåret eller efter dess slut, 3. företagets förväntade framtida utveckling, 4. företagets verksamhet inom forskning och utveckling, 5. företagets filialer i utlandet, och 6. verksamhetens påverkan på den yttre miljön. Andra stycket 3 och 5 gäller inte bolag som avses i 3 kap. 6 § andra stycket. En ekonomisk förening skall utöver vad som framgår av första - tredje styckena lämna upplysningar om 1. väsentliga förändringar i medlemsantalet, 2. summorna av insatsbelopp som skall återbetalas under nästa räkenskapsår enligt bestämmelserna i 4 kap. 1 och 3 §§ lagen (1987:677) om ekonomiska föreningar, 3. den rätt till utdelning som gjorda förlagsinsatser medför och 4. summan av de förlagsinsatser som har sagts upp och skall inlösas under de nästföljande två räkenskapsåren. Vad som i fjärde stycket 2 sägs om insats gäller också lösenbelopp för medlems andel i sambruksförening. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången i fråga om räkenskapsår som inleds närmast efter . Remissinstanser för betänkande SOU 1996:157 Bilaga 3 Efter remiss ha yttranden inkommit från Hovrätten över och , , Kammarrätten i , Riksåklaga- ren, , , , , , , Riksskatte- verket, , Statskontoret, Juridiska fakultets- nämnden vid , , Natur- vårdsverket, Kemikalieinspektionen, skydd, , Närings och teknikutvecklingsverket, Patent och registreringsverket, i , i län, , Föreningen , , , , , , , Landsorganisa- tionen i , Akademikers , , , Svenska Bankföre- ningen, , , , , Ackordcentral, Byggentreprenörerna, , , , , , och . Lagförslag enligt lagrådsremissen Bilaga 4 Förslag till lag om ändring i årsredovisningslagen (1995:1554) Härigenom föreskrivs att 6 kap. 1 § årsredovisningslagen (1995:1554) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 6 kap. 1 § Förvaltningsberättelsen skall innehålla en rättvisande översikt över utvecklingen av bolagets verksamhet, ställning och resultat. Upplysningar skall även lämnas om 1. sådana förhållanden som inte skall redovisas i balansräkningen, resultaträkningen eller noterna, men som är viktiga för bedömningen av bolagets ställning och resultat, 2. sådana händelser av väsentlig betydelse för bolaget som har inträffat