prop · GK03136 · 1997-01-01 00:00:00 — Enligt starkströmsförordningen förstås nämligen med starkströms- anläggning elektrisk anläggning för sådan spänning, strömstyrka eller frekvens som kan vara farlig för person eller egendom. De bestämmelser som finns i ellagen om skyddsåtgärder tar främst sikte på elektriska anläggningars inverkan på andra elektriska anläggningar. Bestämmelser om andra skyddsåtgärder utfärdas av med stöd av ett särskilt bemyndigande i lagen. Våra överväganden och förslag innebär följande. Ellagen bör innehålla en allmän bestämmelse av innebörd att en elektrisk anläggning och anslutna anordningar skall utföras och drivas med beaktande av de krav som kan ställas från elsäkerhetssynpunkt. Som bör ellagen innehålla ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer () att utfärda säkerhetsföreskrifter avseende elektriska anläggningar. Den grundläggande s.k. prioritetsprincipen bakom bestämmelserna i nuvarande 5 § ellagen - vars innebörd är att innehavaren av en nytillkommen elektrisk anläggning har att vidta de skyddsåtgärder som behövs för att en befintlig anläggning inte utsätts för driftstörningar - behålls. Även det undantag från prioritetsprincipen som innebär att innehavare av högspänningsanläggningar med en spänning över alltid är skyldiga att vidta erforderliga skyddsåtgärder behålls. Bestämmelserna förtydligas dock så att det klart framgår att skyldigheten att vidta åtgärder innefattar att bära kostnaderna för åtgärderna, oavsett vid vilken anläggning skyddsåtgärderna vidtas. Prioritetsprincipen i fråga om skyddsåtgärder bör även gälla i förhållandet mellan en elektrisk anläggning och koncessionspliktiga naturgasledningar som med hänsyn till sin utsträckning och konstruktion kan vara särskilt utsatta för inverkan. Skadestånd (kapitel 7) Bestämmelserna om skadestånd i ellagen är i stor utsträckning ålderdomligt utformade och svårtillgängliga. Huvudregeln enligt lagen innebär att en innehavare av en elektrisk starkströmsanläggning med egen generator eller transformator har strikt skadeståndsansvar för skador orsakade av elektrisk ström. Den s.k. elmarknadsreformen, som innebär att det görs en boskillnad mellan å ena sidan produktion och försäljning av el och å andra sidan överföring av el (nätverksamhet), kommer att medföra att det på elmarknaden finns aktörer som uteslutande sysslar med handel med el. Vi har övervägt vilka principer som i fortsättningen bör gälla i fråga om skadestånd vid elskador och gett bestämmelserna en ny utformning. Överväganden och förslag i kapitel 7 innebär i huvudsak följande. Det strikta ansvaret markerar samhällets syn på att produktion och överföring av el är farlig verksamhet. Vi har inte funnit skäl att överge principen om strikt ansvar. Begreppet elektrisk anläggning, som har stor betydelse i detta sammanhang, bör behållas. En sådan anläggning har vi valt att definiera som en elektrisk anläggning med däri ingående särskilda föremål för produktion, överföring eller användning av el. Vi har inte avsett att begreppet elektrisk anläggning skall ha någon annan innebörd än den nu gällande. Vidare behålls indelningen av de elektriska anläggningarna i starkströmsanläggningar och svagströmsanläggningar. Huvudprincipen om strikt skadeståndsansvar behålls vid person- eller sakskada som orsakas av el. I likhet med vad som gäller skall endast den som innehar en elektrisk starkströmsanläggning kunna åläggas strikt skadestånds- ansvar. Enligt nuvarande regler är innehavare av elektriska starkströmsanlägg- ningar med egen generator eller transformator strikt ansvariga för skador som uppstår vid anslutna anläggningar som inte har egen generator eller transformator och till vilka el överförs. Innehavare av dessa anläggningar har emellertid i praktiken inte någon möjlighet att ha tillsyn över de anslutna anläggningarna. Det strikta skadeståndsansvaret för innehavare av en elektrisk anläggning skall inte längre vara knutet till innehav av egen generator eller transformator. Person- eller sakskada som orsakats av el skall ersättas av innehavaren av den starkströmsanläggning från vilken elen senast kommit. En innehavare av en elektrisk starkströmsanläggning skall svara endast för sin anläggning. En anläggningsinnehavare vars anläggning tillfört en annan starkströmsanläggning el kan sålunda inte längre bli skadeståndsansvarig för skador som inträffar vid den andra anläggningen. Frågan om ett strikt skadeståndsansvar skall åläggas för person- eller sakskador som orsakats av el eller om ett ansvar för endast vårdslöshet skall gälla, knyts till vilken typ av elektrisk starkströmsanläggning det rör sig om. Innehavare av starkströmsanläggningar för produktion av el skall i princip ha strikt skadeståndsansvar. Vi har dock funnit det gå för långt att ålägga innehavare av små produktionsanläggningar som före- trädesvis används för privat bruk ett strikt skadeståndsansvar. Om elgeneratorn har en märkeffekt som uppgår till högst 50 kilovoltampere skall i stället skadeståndslagen tillämpas. Innehavare av starkströmsanläggningar för överföring av el skall utan undantag ha ett strikt skadeståndsansvar. Innehavare av starkströmsanläggningar avsedda för användning av el och som tillförs el med en spänning som överstiger skall ha ett strikt skadeståndsansvar. För innehavare av starkströmsanläggningar avsedda för användning av el och som tillförs el med en spänning om högst skall skadeståndslagen tillämpas. Vi föreslår att det inte, i motsats till vad som gäller, görs någon skillnad mellan användaranlägg- ningar utomhus eller inomhus. Särskilda bestämmelser gäller om produktansvar. En innehavare av en elektrisk anläggning med egen generator eller tranformator har strikt ansvar för skador som orsakas av att elen inte är så säker som skäligen kan förväntas. Detta skadeståndsansvar har sin grund i ett EG-direktiv om produktansvar. De nuvarande produktansvarsbestämmelserna i ellagstiftningen får anses överensstämma med de krav direktivet ställer. Produktansvaret för skador orsakade av brister i kvalitet hos el behålls. Vi föreslår att innehavare av elektriska anläggningar för produktion och överföring av el skall vara skadeståndsskyldiga om brister i kvalitet hos den el som tillhandahålls från deras anläggningar orsakar skada. Detta torde inte innebära någon förändring jämfört med gällande rätt. Skadeståndsansvaret när en elektrisk anläggning skadats eller dess drift störts genom inverkan av elektrisk ström från en annan elektrisk anläggning grundas enligt ellagen på ett ansvar för vårdslöshet. Vi föreslår inga ändringar i detta hänseende. En utgångspunkt för oss har dock varit att skadeståndslagen skall tillämpas där så är möjligt. Skadeståndsansvaret i nu nämnt hänseende bör inte längre regleras i ellagstiftningen utan skadeståndslagens regler bör tillämpas. Dock bör möjligheten att få ersättning för ren förmögenhetsskada vid driftstörning behållas. Den frågan bör därför även fortsättningsvis regleras i ellagstiftningen. Vi föreslår i kapitel 6 att en innehavare av en elektrisk anläggning skall vara skyldig att vidta skyddsåtgärder även gentemot vissa naturgasledningar. För att erhålla så enhetliga regler som möjligt föreslår vi: Skadeståndsansvaret vid skador orsakade av elektrisk ström på naturgasledningar för vilka koncession krävs enligt lagen (1978:160) om vissa rörledningar bör grundas på ett ansvar för vårdslöshet och skadeståndslagen bör tillämpas. I övrigt föreslår vi: Om den skadelidande har medverkat till att sakskada uppkommit och som skall ersättas enligt huvudregeln om strikt ansvar bör 6 kap. 1 § skadeståndslagen tillämpas. När det gäller jämkning av skadestånd i övrigt samt i frågor om bestämmande av ersättning föreslår vi ingen ändring. Preskriptionstiderna behålls i huvudsak. I de fall skadeståndslagen skall tillämpas blir dock preskriptionslagen tillämplig. Regressrätten vid skador orsakade av elektrisk ström bör inte längre regleras i ellagstiftningen. I stället bör regressrätten följa de allmänna, icke lagfästa, principerna. förslag till ny ellag Förslag till Ellag Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag gäller vid produktion, överföring och användning av el samt vid handel med el, m.m. 2 § Med en elektrisk anläggning förstås i denna lag en anläggning med däri ingående särskilda föremål för produktion, överföring eller användning av el. Har olika delar av samma anläggning skilda innehavare, anses varje sådan del som en särskild anläggning. Är till en anläggning som är avsedd för användning av el en eller flera andra sådana anläggningar anslutna och är dessa anläggningar i samme innehavares hand, skall anläggningarna betraktas som en och samma anläggning. 3 § Elektriska anläggningar indelas i starkströmsanläggningar och svagströmsanläggningar. Närmare bestämmelser om starkströmsanläggningar och svagströms- anläggningar meddelas av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. 4 § Med nätverksamhet avses att ställa elektriska starkströmsledningar till förfogande för överföring av el. Till nätverksamhet hör också projektering, byggande och underhåll av ledningarna, ställverk och transformatorstationer, anslutning av elektriska anläggningar, mätning av överförd effekt och energi samt annan verksamhet som behövs för att överföra el på det elektriska nätet. Med anslutning av elektriska anläggningar avses också återinkoppling av en befintlig anläggning och höjning av avtalad effekt i inmatnings- eller uttagspunkt. 5 § Med nättariffer avses avgifter och övriga villkor för överföring av el och för anslutning till en ledning eller ett ledningsnät. 6 § Regeringen skall utse en myndighet (nätmyndigheten) som skall pröva de frågor som enligt denna lag, eller enligt regeringens bemyndigande, ankommer på myndigheten. 1 § En elektrisk starkströmsledning får inte byggas eller användas utan tillstånd (nätkoncession) av regeringen. Regeringen får bemyndiga nätmyndigheten att pröva frågor om nätkoncession som ej avser tillstånd till en utlandsförbindelse. Till byggandet av en ledning räknas även schaktning, skogsavverkning eller liknande åtgärder för att bereda plats för ledningen. 2 § En nätkoncession skall avse en ledning med i huvudsak bestämd sträckning (nätkoncession för linje) eller ett ledningsnät inom ett visst område (nätkoncession för område). 3 § En transformator- eller kopplingsstation som skall anslutas till en eller flera nya ledningar för vilka krävs nätkoncession för linje får inte börja byggas förrän nätkoncession har meddelats för byggande av minst en ny ledning. 4 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten får föreskriva undantag från bestämmelserna i 1 § första stycket och 3 §, i den utsträckning det kan ske utan att grundläggande syften med lagen åsidosätts. Ett sådant undantag får ej avse ledningar eller stationer för utlandsförbindelser. Allmänna förutsättningar för meddelande av nätkoncession 5 § En nätkoncession får meddelas endast om anläggningen är lämplig från allmän synpunkt. En nätkoncession som avser en utlandsförbindelse får inte meddelas om förbindelsen allvarligt skulle försämra möjligheterna att långsiktigt upprätthålla elförsörjningen i landet. 6 § En nätkoncession för linje får endast om det finns särskilda skäl meddelas för en ledning som är avsedd för spänning som inte överstiger högsta tillåtna spänning för en nätkoncession för ett område som berörs av ledningen. 7 § En nätkoncession för linje får inte strida mot en detaljplan eller områdesbestämmelser. Om syftet med planen eller bestämmelserna inte motverkas, får mindre avvikelser göras. Vid prövning av frågor om meddelande av en nätkoncession för linje skall lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m. tillämpas. 8 § En nätkoncession för område får meddelas endast om området utgör en med hänsyn till nätverksamheten lämplig enhet. En nätkoncession får inte meddelas för ett område som helt eller delvis sammanfaller med ett annat koncessionsområde. 9 § En nätkoncession får meddelas endast den som från allmän synpunkt är lämplig att utöva nätverksamhet. För nätkoncession för område gäller vidare att sådan koncession endast får meddelas den som är lämplig att bedriva nätverksamhet inom det begärda området. Villkor för nätkoncession m.m. 10 § En nätkoncession skall förenas med de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen och enskild rätt samt med de villkor för anläggningens utförande och nyttjande som behövs från allmän synpunkt. 11 § I ett beslut om nätkoncession för område skall anges en för ledningsnätet högsta tillåtna spänning. 12 § Gränserna för en nätkoncession för område får ändras av nätmyndigheten, om det behövs för en ändamålsenlig nätverksamhet och det kan ske utan synnerlig olägenhet för koncessionshavaren. 13 § En nätkoncession för linje skall meddelas . Om det föreligger särskilda skäl eller om sökanden begär det får föreskrivas. 14 § En nätkoncession för område skall meddelas . Om det föreligger särskilda skäl eller om sökanden begär det får föreskrivas. Förnyelse av nätkoncession m.m. 15 § Ansökan om förnyelse av nätkoncession skall göras senast före koncessionstidens utgång. Har koncessionshavaren ansökt om förnyelse inom den angivna tiden, gäller den äldre koncessionen till dess ansökningen prövats slutligt. Vid prövning av ansökan om förnyelse av nätkoncession för linje gäller ej 7 § andra stycket om det är fråga om en ledning med i huvudsak oförändrad sträckning. Föreligger särskilda skäl får en nätkoncession förnyas även om koncessionstiden ej löpt ut. 16 § Om det föreligger särskilda skäl får, efter anmälan av kon- cessionshavaren, en nätkoncession förlängas tillfälligt. Sådan tillfällig förlängning får meddelas för högst . Överlåtelse och upphörande av nätkoncession 17 § En nätkoncession får inte överlåtas utan tillstånd av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, av nätmyndigheten. Vid prövning av ansökan om överlåtelse av nätkoncession skall 9 § tillämpas. 18 § Om en koncessionshavare vill frånträda en nätkoncession eller ta en ledning som omfattas av nätkoncession för linje ur bruk än skall han anmäla det till nätmyndigheten för prövning. Begäran att frånträda en nätkoncession kan beviljas av nätmyndigheten om anläggningen inte längre behövs för en säker elförsörjning. Tillstånd att ta en ledning ur bruk enligt första stycket kan ges av nätmyndigheten om det inte är olämpligt ur elförsörjningssynpunkt. 19 § En nätkoncession får helt eller delvis återkallas om koncessions- havaren i väsentlig mån åsidosätter sina skyldigheter enligt denna lag eller enligt villkor i nätkoncessionen. Frågor om återkallelse av nätkoncession prövas av nätmyndigheten. 20 § Om en nätkoncession återkallas eller i annat fall upphör att gälla och det är oundgängligen nödvändigt för att trygga elförsörjningen får nätmyndigheten genom beslut om förfogande för statens räkning förfoga över ledningen eller ledningsnätet. Innehavaren av ledningen eller ledningsnätet är därvid berättigad till ersättning. Ett beslut om förfogande får gälla högst . Borttagande av ledning, återställning, m.m. 21 § Om en nätkoncession upphör att gälla, är den som senast haft koncessionen skyldig att ta bort anläggningen och vidta andra åtgärder för återställning, om det behövs från allmän eller enskild synpunkt. Frågan om skyldighet att vidta sådana åtgärder prövas av nät- myndigheten. Prövningen skall ske i samband med att koncessionen upphör. Om den som har haft nätkoncession inte iakttar vad som har ålagts honom, får nätmyndigheten förelägga honom att fullgöra sina skyldigheter. Föreläggandet får förenas med vite. 22 § Om en elektrisk starkströmsledning har byggts utan nätkoncession där sådan behövs, får nätmyndigheten förelägga ledningens innehavare att ta bort ledningen med tillhörande anläggningar och vidta andra åtgärder för återställning, om det behövs från allmän eller enskild synpunkt. Föreläggandet får förenas med vite. 23 § Om annans mark behöver tas i anspråk för sådana återställnings- åtgärder som avses i 21 § eller 22 § får nätmyndigheten besluta att tillträde till marken skall lämnas . Återställningsåtgärderna skall utföras så, att minsta skada och intrång vållas. Byggnader får uppföras eller vägar byggas endast om markens ägare och den som har nyttjanderätt eller servitut avseende marken samtyckt till det eller nätmyndigheten lämnat tillstånd till åtgärden. Tillstånd får lämnas endast om åtgärden är oundgängligen nödvändig för att återställningsåtgärderna skall kunna vidtas. Om återställningsåtgärderna föranleder skada eller intrång, skall ersättning utgå för det. Talan om ersättning väcks vid den fastig- hetsdomstol inom vars område marken eller större delen därav ligger. 3 kap. Nätverksamhet m.m. 1 § En juridisk person som bedriver nätverksamhet får inte bedriva produktion av eller handel med el. Utan hinder av första stycket får produktion av el bedrivas tillsammans med nätverksamhet i samma juridiska person om produktionen 1. uteslutande är avsedd att täcka nätförluster, eller 2. äger rum i mobila reservkraftaggregat, vilka är avsedda för tillfälligt bruk vid elavbrott. 2 § Nätverksamhet skall ekonomiskt redovisas skilt från annan verksamhet. 3 § Vid redovisning av nätverksamhet som grundas på nätkoncession för område skall varje område redovisas för sig om inte nätmyndigheten på koncessionshavarens begäran meddelar undantag. Sådant undantag skall meddelas om de berörda områdena ligger geografiskt nära varandra och sammantagna utgör en för nätverksamhet lämplig enhet. Ett meddelat undantag är för sin giltighet beroende av att enhetliga nättariffer tillämpas för samtliga områden som omfattas av undantaget. När koncessionstiden för något av de områden som omfattas av undantaget löper ut, skall nätmyndigheten pröva om undantaget skall bestå. 4 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten får meddela ytterligare föreskrifter om redovisning av nätverksamhet. 5 § Revisor hos den som bedriver nätverksamhet skall särskilt granska redovisningen av nätverksamheten. Revisorn skall i ett särskilt intyg avge ett utlåtande i frågan om redovisningen av nätverksamheten skett enligt gällande bestämmelser. Intyget skall av revisorn ges in till nätmyndigheten. Regeringen får meddela föreskrifter om revision av nätverksamhet. Skyldighet att ansluta anläggning 6 § En innehavare av en nätkoncession för linje är skyldig att på skäliga villkor ansluta en elektrisk anläggning till ledningen. Om det finns särskilda skäl kan nätmyndigheten besluta att den som har nätkoncession för linje inte behöver ansluta en sådan anläggning till ledningen. 7 § En innehavare av en nätkoncession för område är skyldig att på skäliga villkor ansluta en elektrisk anläggning inom området till ledningsnätet. Om det finns särskilda skäl kan nätmyndigheten besluta att den som har nätkoncession för område inte behöver ansluta en sådan anläggning till ledningsnätet. 8 § Vill någon ansluta en elektrisk anläggning till en ledning som omfattas av en nätkoncession för linje i stället för till ett ledningsnät som omfattas av en nätkoncession för område, får den som har nätkoncessionen för linje göra anslutningen endast efter medgivande av den som har nätkoncession för området eller efter tillstånd av nätmyndigheten. Skyldighet att överföra el 9 § En innehavare av en nätkoncession är skyldig att på skäliga villkor överföra el åt annan. Skyldighet att mäta överförd el 10 § En innehavare av nätkoncession är skyldig att utföra mätning av överförd el samt att rapportera resultaten av dessa mätningar i enlighet med de närmare föreskrifter som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten meddelar. Kostnader för mätning m.m. 11 § Kostnaden för en mätare med tillhörande insamlingsutrustning och för dess installation i uttagspunkten hos en elkonsument skall av nätkoncessionshavaren påföras elkonsumenten. Om en elkonsument efter begäran fått sin elförbrukning mätt på annat sätt än enligt de föreskrifter som meddelats med stöd av 10 § och det begärda sättet att mäta medfört ökade kostnader för nätkon- cessionshavaren, skall elkonsumenten påföras merkostnaden för denna mätning och för rapportering av mätresultaten. Andra kostnader för mätning än de som nämnts får inte påföras enskilda elkonsumenter. 12 § En elkonsument som köper el vid en spänning av högst mellan fasledare har vid flyttning rätt att av nätkoncessionshavaren få tillbaka den del av erlagd kostnad som motsvarar värdet av mätaren med tillhörande insamlingsutrustning med beaktande av dess återstående tekniska livslängd. Om det belopp som skall återbetalas till elkonsumenten understiger behöver återbetalning inte ske. 13 § Bestämmelserna i 11 § första och andra styckena och 12 § gäller inte elkonsumenter som köper sin el från innehavaren av leveranskon- cession enligt 5 kap. Ersättning vid inmatning av el 14 § En innehavare av en produktionsanläggning har rätt till ersättning av den koncessionshavare till vars ledningsnät anläggningen är ansluten. Ersättningen skall motsvara 1. värdet av den minskning av energiförluster som inmatning av el från anläggningen medför i koncessionshavarens ledningsnät, och 2. värdet av den reduktion av koncessionshavarens avgifter för att ha sitt ledningsnät anslutet till annan koncessionshavares ledningsnät som blir möjlig genom att anläggningen är ansluten till ledningsnätet. Regeringen får meddela närmare föreskrifter för beräkningen av ersättningen enligt första stycket. 15 § Frågor om koncessionshavarens skyldigheter enligt detta kapitel prövas av nätmyndigheten. 1 § Nättariffer skall vara skäliga och utformas på sakliga grunder. Vid bedömning av en nättariffs skälighet skall konsumentintresset särskilt beaktas. Hänsyn skall dessutom tas till kravet på en rimlig avkastning i nätverksamheten. 2 § Nättariffer för överföring av el skall utformas så, att betald avgift för att vara ansluten ger rätt att använda det elektriska nätet inom landet, med undantag för utlandsförbindelserna. Särskilt om nättariffer för område 3 § Med undantag för engångsavgift för anslutning, får nättariffer för område inte utformas med hänsyn till var inom området en anslutning finns. 4 § Vid skälighetsbedömningen av en nättariff skall nättariffen för varje område bedömas för sig. Om nätmyndigheten enligt 3 kap. 3 § har medgivit att flera nätkon- cessioner för område får redovisas samlat, skall dock dessa vid skälighetsbedömningen anses utgöra ett område. Särskilt om nättariffer för linje 5 § Om spänningen för en ledning som omfattas av en nätkoncession för linje understiger (regionledning) får inte nättariffen, med undantag för engångsavgift för anslutning, inom varje normalt spänningsintervall, utformas med hänsyn till var en uttagspunkt finns i förhållande till ledningens anslutning till annan koncessionshavares ledning som omfattas av nätkoncession för linje. Nättariffen för en enskild elkonsument, vars anläggning är ansluten till en regionledning, skall dock i fall som avses i 6 § utformas med hänsyn till var på regionledningen elkonsumentens uttagspunkt finns. 6 § På ansökan av koncessionshavaren eller berörd elkonsument skall nätmyndigheten meddela tillstånd till avvikelse från vad som sägs i 5 § första stycket, om den berörda uttagspunkten fanns och ett avtal, innebärande att priset för överföringen av el baseras bland annat på var uttagspunkten finns, tillämpades . Tillstånd skall meddelas att gälla från viss dag och för bestämd tid, högst . Om tillstånd meddelats skall, vid fastställande av nättariff för elkonsumenten, uttagspunktens belägenhet beaktas i samma utsträckning som i avtalet. 7 § Om en uttagspunkts läge ändras eller avses bli ändrad eller om den avtalade effekten i uttagspunkten höjs eller avses bli höjd efter det att nätmyndigheten meddelat tillstånd enligt 6 § skall koncessionshavaren anmäla det till nätmyndigheten. När en sådan anmälan har gjorts skall nätmyndigheten pröva i vilken utsträckning och tillståndet skall gälla.