prop · GK03140 · 1997-01-01 00:00:00 — Regeringens skrivelse 1996/97:140 Redogörelse för verksamheten inom Regeringen överlämnar denna skrivelse till . Skrivelsens huvudsakliga innehåll I skrivelsen lämnar regeringen en redogörelse för verksamheten inom . Innehållsförteckning 1 Förord 4 2 Ministerkommittémöten m.m. 4 2.1 98:e ministerkommittémötet 4 2.2 99:e ministerkommittémötet 6 2.3 Ett andra toppmöte 7 2.4 Den fortsatta utvidgningen 8 2.5 övervakning av efterlevnaden av medlemsstaternas åtaganden 10 2.6 Samarbets- och biståndsprogram 11 2.7 Samarbete med andra internationella organisationer 11 2.8 Budget och finansiering 13 3 Verksamhetens huvudområden 14 3.1 Mänskliga rättigheter och demokratifrågor 14 3.1.1 14 3.1.2 Europeiska konventionen mot tortyr m.m. 17 3.1.3 Nationella minoriteter 17 3.1.4 Kamp mot rasism och främlingsfientlighet 18 3.1.5 Jämställdhet 19 3.1.6 Massmedier 19 3.1.7 Asyl-, flykting- och medborgarskapsfrågor 20 3.1.8 Lokal demokrati och gränsöverskridande samarbete 20 3.1.9 Bioetik 21 3.1.10 Rättsfrågor 21 3.2 Sociala frågor och livskvalitet 22 3.2.1 Social trygghet 22 3.2.2 Socialpolitik 23 3.2.3 Sociala stadgan 23 3.2.4 Arbetsmarknadsfrågor 24 3.2.5 Invandrares integration m.m. 25 3.2.6 Befolkningsstudier 26 3.2.7 Hälso- och sjukvård 26 3.2.8 Miljö och regional planering 27 3.3 Kulturfrågor och kulturell pluralism 28 3.3.1 Utbildning, kultur och kulturarv 28 3.3.2 Idrott 32 3.3.3 Ungdomsfrågor 33 4 Verksamheten inom partsavtalen 34 4.1 på social- och hälsoområdet 34 4.2 35 4.3 sociala utvecklingsfond 36 4.4 Pompidougruppen för narkotikafrågor 38 4.5 Filmstödsfonden Eurimages 39 4.6 Kommissionen för demokrati genom lag 39 4.7 Det europeiska audiovisuella observatoriet 40 4.8 Nord/Sydcentrum 40 5 Förteckning över medlemsländer 42 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ............43 1 Förord deltog, tillsammans med , , , , , , , och , i förhandlingarna om stadga, vilken sedan undertecknades av de berörda länderna . har rådgivande uppgifter medan ministerkommittén utgör det beslutande organet. I en resolution om förbindelserna med de nationella parlamenten, som antogs (nr 319), uppmanar den parlamentariska församlingen regeringarna att lägga fram en rapport om verksamheten i ministerkommittén för sina parlament. Regeringen har lämnat sådana redogörelser för åren 1967 95, senast genom skr. 1995/96:193. I denna skrivelse lämnas en redogörelse för verksamheten inom . 2 Ministerkommittémöten m.m. Två nya medlemmar upptogs i : och . Utvidgningen berörs närmare i avsnitt 2.4 nedan. höll sina 98:e och 99:e ordinarie möten respektive (se avsnitt 2.1 och 2.2). Till ministrarnas ställföreträdare, dvs. medlemsstaternas ambassadörer i , har av praktiska skäl delegerats rätten att behandla och fatta beslut i ärenden inom ministerkommitténs kompetensområde när ministrarna inte är samlade. Ställföreträdarna sammanträdde , utom , dels för att behandla allmänna frågor, dels för att vid särskilda möten behandla ärenden rörande mänskliga rättigheter. Vid ett möte beslutades om 1997 års budget. Sex ordinarie fackministerkonferenser arrangerades inom : den 4:e konferensen för ministrar med ansvar för kulturarvsfrågor i den 30 , den 20:e justitieministerkonferensen i den 11 , den 6:e migrationsministerkonferensen i den 16 , den 11:e konferensen för ministrar ansvariga för regionala och kommunala frågor i den 10 , den 8:e kulturministerkonferensen i den 28 och den 5:e hälsoministerkonferensen i den 7 . ordinarie budget uppgick till . 2.1 98:e ministerkommittémötet höll sitt 98:e ministerkommittémöte under ordförandeskap av utrikesminister . Den svenska delegationen leddes av kabinettssekreterare . ägde en informell del av mötet rum i generalsekreterare residens. Kvällens tema var i . Den ryske utrikesministern inledningstalade och anknöt därvid naturligt nog till att kunde delta i ett ministerkommittémöte, efter landets inträde i Europarådskretsen . På rysk sida var man nu fast besluten att leva upp till de krav som följde med medlemskapet. betonade att anslutning var av avgörande betydelse för strävan att bli en i ordets rätta bemärkelse alleuropeisk organisation. Han berörde också situationen i och det faktum att händelseutvecklingen där hade försenat upptagande i . möttes de nordiska och baltiska delegationscheferna, under ledning av den danske utrikesministern, för att tala om ministerkommitténs övervakningsprocedur. Det var tredje gången ett sådant kort sammanträffande föregick det formella ministermötet. Den formella mötesdelens första tema, Demokratisk säkerhet i genomförandet av fredsavtalen inklusive roll och ansvar , introducerades av den schweiziske utrikesministern , tillika ordförande i () . Han uppehöll sig bl.a. vid förberedelserna inför de val som planerades äga rum . Valförberedelserna kommenterades därefter i många inlägg. Ministrarna uttryckte tillfredsställelse över det nära samarbete och den arbetsfördelning som etablerats mellan och i Bosnien- . Kommissionens för mänskliga rättigheter båda organ hade påbörjat sin verksamhet. hade utsett de internationella ledamöterna i den ena underavdelningen, kammaren för mänskliga rättigheter, medan stod bakom valet av oberoende ombudsman. Vidare noterades att för mänskliga rättigheter hade utsett tre ledamöter till en i enlighet med upprättad kommitté för flyktingar och internflyktingar. hade också åtagit sig att utse en ordförande i för mänskliga rättigheter i östra (i ). Till detta uppdrag utnämndes senare ambassadör , dittills beskickningschef vid delegation i . Ministrarna betonade fortsatta beredskap att, i samarbete med andra internationella organisationer och då inte minst , bidra till den demokratiska återuppbyggnaden i regionen. Ansvaret för att återuppbyggnadsarbetet skulle bli framgångsrikt på alla plan åvilade inte enbart de direkt inblandade parterna utan även det internationella samfundet i sin helhet. Flera medlemsstater hade, efter en gemensam vädjan från ordförandena i respektive samt Höge representanten , lämnat frivilliga bidrag till det civila genomförandet av . Ytterligare medel behövdes dock. I sammanhanget kan nämnas att såväl multilateralt som bilateralt har lämnat substantiella bidrag till verksamhet i . Ministrarna övergick därefter till att diskutera hur skall möta de utmaningar som följer av organisationens stigande medlemsantal. Debatten gällde bl.a. budgetprioriteringar och personella resurser. Fortsatt stöd uttalades för den procedur för övervakning av efterlevnaden av medlemsstaternas åtaganden som just börjat tillämpas på basis av principer om samarbete och icke-diskriminering. I det franska inlägget berördes det av talmannen i parlamentariska församlingen, , lanserade förslaget om ett andra Europarådstoppmöte. var i princip berett att anordna ett sådant möte under landets ordförandeperiod . Frågan hänsköts till ministrarnas ställföreträdare för närmare behandling. välkomnades som observatör i . I anslutning till mötet antog ministrarna dels en deklaration och en rekommendation om skydd för journalister i konfliktsituationer, dels en deklaration om uppföljning av ungdomskampanj mot rasism, främlingsfientlighet, antisemitism och intolerans, vilken lanserats i samband med det första toppmötet . 2.2 99:e ministerkommittémötet 99:e ministerkommittémöte ägde rum under ordförandeskap av utrikesminister . Den svenska delegationen leddes av kabinettssekreterare . Även hade generalsekreterare inbjudit delegationsledarna till sitt residens för en informell överläggning kvällen före det ordinarie mötet. Huvudtalare var Höge representanten som uppehöll sig dels vid situationen på , dels vid de framtida säkerhetsstrukturerna i . Den stora utmaningen i Bosnien- gällde , enligt hans uppfattning, den civila återuppbyggnaden. Ett långsiktigt engagemang var av största vikt. Vad beträffar det bredare samarbetet i måste parollen vara integration och inte avskräckning. Redan vid kvällsmötet förmedlade den franske Europaministern ett budskap direkt från president av innebörden att påtar sig värdskapet för ett andra toppmöte med stats- och regeringschefer, att äga rum . Det numera traditionella sammanträffandet mellan de nordiska och baltiska delegationsledarna ägde rum . Liksom diskuterade man ministerkommitténs övervakning av efterlevnaden av medlemsstaternas åtaganden, ett aktuellt tema som behandlats av ministrarnas ställföreträdare vid ett första specialmöte någon månad tidigare. I samband med det formella mötet välkomnades som 40:e medlemsland. Tillträdesceremonin hade ägt rum dagen innan. Ministrarna välkomnade även att , i likhet med tidigare , hade erhållit observatörsstatus i . upprepade sin inbjudan till ett toppmöte , vilket hälsades med tillfredsställelse. Ministrarna uppdrog åt ställföreträdarna att vidta förberedelser och avrapportera vid nästa ministerkommittémöte . Det planerade toppmötet behandlas vidare i avsnitt 2.3. Ministrarna konstaterade att utvidgning fortsatte och att integrationen av nya medlemmar pågick kontinuerligt. Detta överensstämde väl med de beslut som fattats vid organisationens första toppmöte i 1993 och som syftade till att främja demokratisk säkerhet i hela . I sammanhanget välkomnades EU:s beslut att bidra till stabilitetsskapande stödprogram, primärt rörande och . Fortsatt uppmärksamhet måste ägnas de områden som gavs högsta prioritet i slutdeklarationen från : skydd för nationella minoriteter, kamp mot rasism, främlingsfientlighet, antisemitism och intolerans samt reformering av övervakningssystemet enligt den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (). De länder som ännu inte ratificerat respektive dess protokoll nr 11 (som gäller just reformeringen av övervakningssystemet) uppmanades att uppfylla sina åtaganden i detta avseende. Liksom vid vårmötet uttalades stöd för det viktiga arbete med att övervaka efterlevnaden av medlemsstaternas åtaganden som utförs dels av ministerkommittén, dels av parlamentariska församlingen. Samarbete med andra internationella organisationer utgjorde ett viktigt led i strävandena att bygga upp ett demokratiskt och stabilt . I samband med ett s.k. fyrpartsmöte mellan och EU hade en uppdaterad skriftväxling antagits, vilken formaliserade ett fördjupat samarbete mellan de båda organisationerna. Detta hälsades med tillfredsställelse av ministrarna liksom pågående ansträngningar att, enligt principer om effektivt resursutnyttjande och undvikande av dubbelarbete, förbättra samordningen mellan och . Goda resultat hade uppnåtts i , där och gemensamt ansvarade för kommissionen för mänskliga rättigheter. Ministrarna uppmanade sina ställföreträdare att även fortsättningsvis bevaka roll i den civila återuppbyggnaden i regionen. Kabinettssekreteraren anknöt i sitt anförande till tidigare inlägg vad beträffar roll som alleuropeiskt organ respektive vikten av att det reformerade övervakningssystemet enligt dels kan träda i kraft , dels får nödvändiga resurser. Som tredje tema tog upp barnets specifika rättigheter samt åtgärder mot sexuellt utnyttjande av barn. Han nämnde det gensvar som den i anordnade världskongressen på detta område hade fått och betonade behovet av uppföljning, bl.a. inom ram. 2.3 Ett andra toppmöte anordnades i det första toppmötet för stats- och regeringschefer i historia. Initiativet till ett andra toppmöte kommer ursprungligen från och lanserades av dess talman, tyskan , vid ett besök hos president . Generalsekreterare arbetade målmedvetet för ett förverkligande av idén. Huvudargumenten för ett sådant möte kan sammanfattas som följer: - Efter den snabba medlemsutvecklingen bör dels göra ett politiskt bokslut av vad som skett efter det första toppmötet, dels ta ut färdriktningen för framtiden i det nya , vars institutionella landskap kommer att se annorlunda ut än . - Behov föreligger av en diskussion på högsta nivå för att klargöra framtida arbetsuppgifter, bl.a. i syfte att undvika onödigt dubbelarbete med andra aktörer (främst EU och ). - En alleuropeisk manifestation skall också ses mot bakgrund av behovet att aktivt involvera de stater som ej direkt berörs av utvidgningen av EU och NATO i det europeiska samarbetet. I samband med det 99:e ministerkommittémötet (jämför avsnitt 2.2) påtog sig officiellt värdskapet för ett andra toppmöte. När ministerkommittén möttes på ställföreträdarnivå preciserades inbjudan vad beträffar plats och tidpunkt till den 10 . Förberedelser har inletts såväl i som i berörda huvudstäder. , ordförande i ministerkommittén då övertar ansvaret, har en viktig funktion att fylla i det arbetet. 2.4 Den fortsatta utvidgningen fortsätter att expandera. Efter och tillträde har organisationen 40 medlemmar. medlemskap försenades på grund av konflikten i . Händelseförloppet har beskrivits i förra årets regeringsskrivelse. Efter på varandra följande beslut i parlamentariska församlingen respektive ministerkommittén kunde emellertid den formella ceremoni som markerade upptagande i medlemskretsen äga rum , i närvaro av landets utrikesminister . Det ryska medlemskapet utgör en stor utmaning för av politiska men också av organisatoriska och administrativa skäl. Bland annat aktualiseras med inträde frågan om eventuellt införande av ytterligare arbetsspråk eller officiella språk. var det dock turerna kring tillträde som stod i blickpunkten. Landets ansökan om medlemskap inkom . överlämnades den av ministerkommittén till parlamentarikerförsamlingen med begäran om sedvanlig saklig prövning. avgav parlamentarikerna ett yttrande som utmynnar i en rekommendation till ministerkommittén att inbjuda att bli medlem i . I yttrandet specificeras en mängd krav som landet förväntas leva upp till. I fallet valde ministerkommittén att, i organisationens historia, frångå praxis och inte omgående följa parlamentarikernas rekommendation. Efter att ha diskuterat ärendet preciserade kommittén vid ett möte , som komplement till parlamentarikerförsamlingens krav, ett antal åtaganden (beträffande mänskliga rättigheter, mediefrihet, samt lokala och regionala myndigheter) som sedan tillställdes den kroatiske utrikesministern med ett missivbrev från kommitténs ordförande, utrikesminister . Den kroatiska regeringens svar inkom . Mot bakgrund därav fattade ministerkommittén ett principbeslut om medlemskap, men med uppskjuten verkan. Avsikten var att beslutet skulle kunna tas upp till förnyat övervägande , i ljuset av bl.a. efterlevnad av samt landets förhållningssätt i samband med valen i . beslut gav viss möjlighet till förnyad prövning av tidpunkten för inträde. stödde beslutet att uppskjuta upptagandet av i Europarådskretsen. Vid ministerkommittémötet anslöt vi oss till den kompromisslösning som beskrivits ovan och om vilken konsensus kunde uppnås. Under tidig höst dryftades medlemskap såväl i som i olika EU-organ i . Resultatet av diskussionerna blev att ministerkommittén bekräftade sitt principbeslut och fastställde datum för tillträdesceremoni till . Avgörande för den slutliga bedömningen var bl.a. det faktum att den kroatiska oppositionen stödde regeringens önskan att bli medlem liksom att flera andra länder redan beviljats medlemskap sedan de förbundit sig att i efterhand och anpassa sin lagstiftning och rättstillämpning till krav. ansågs stödet till reformistiska krafter vara av största vikt. Den linje befästes som har som utgångspunkt att framsteg uppnås genom att engagera ett land i samarbete, snarare än genom att utestänga det. Efter och inträde föreligger fem ansökningar om medlemskap: från , , Bosnien- , och . Om dessa stater, och , upptas som fullvärdiga medlemmar har i bokstavlig mening blivit en alleuropeisk organisation. 2.5 övervakning av efterlevnaden av medlemsstaternas åtaganden Den som har följt utveckling, och senast behandlingen av och ansökningar, kan konstatera att kriterierna för upptagande av nya medlemsländer har förskjutits, från krav på en fungerande demokrati till det mera önskemålet att kandidatlandet skall utfästa sig att uppfylla villkoren och visa prov på god vilja i den riktningen. Av det ovannämnda följer ett ökat behov av effektiv övervakning efter tillträdet av medlemsstaternas efterlevnad av gjorda åtaganden. Övervakningen bör givetvis kombineras med stödinsatser (se vidare avsnitt 2.6). antog ministerkommittén, som ett komplement till redan existerande instrument på området, en deklaration om efterlevnad av medlemsstaternas åtaganden. Deklarationen följdes upp med ett beslut om en tillämpningsprocedur. togs ett viktigt steg framåt såtillvida att den reella övervakningen inleddes. beslutade ministerkommittén att den första övervakningscykeln skulle omfatta två ämnen: yttrande- och informationsfrihet respektive demokratiska institutioners sätt att fungera. När det första ämnet togs upp till behandling var utgångspunkten en skriftlig presentation av situationen i medlemsstaterna, som utarbetats av sekretariat. Tillfälle gavs att kommentera beskrivningen av förhållandena i det egna landet. Syftet var framförallt att på ett konstruktivt och icke-diskriminerande sätt diskutera rådande missförhållanden. En ingående debatt kom till stånd och frågor ställdes till ett antal länder. Farhågor om att vissa medlemmar, som varit negativa till hela proceduren, skulle blockera diskussionen besannades inte. Omdömena om denna första substantiella övning andades således försiktig optimism. På initiativ av , ordförande i ministerkommittén, hölls ett uppföljningsmöte . Syftet var att definiera några särskilt angelägna underrubriker till ämnet yttrande- och informationsfrihet. Avsikten är att seminarier kring dessa underrubriker skall anordnas med deltagande av en mindre länderkrets . På detta sätt vill man försäkra sig om att uppnå så konkreta resultat som möjligt. Det andra ämnet, demokratiska institutioners sätt att fungera, behandlades . skall utvärdera resultatet av den första granskningsomgången för att på basis av dragna slutsatser kunna förbättra den fortsatta processen. Diskussioner pågår om vilket tema nästa övervakningscykel skall koncentreras på. På många områden tangerar och verksamhet varandra. Inom granskas medlemsstaternas efterlevnad av gjorda åtaganden främst vid särskilda översynsmöten. Ett expertmöte mellan de båda organisationerna för utbyte av erfarenheter av respektive övervakningsmetoder planeras äga rum . 2.6 Samarbets- och biståndsprogram Som redan framhållits i föregående avsnitt bör övervakningen av efterlevnaden av medlemsstaternas åtaganden kombineras med stödåtgärder för att påverka utvecklingen i positiv riktning. Här spelar samarbets- och biståndsprogram en viktig roll. Det gäller primärt de insatser i både nya medlemsländer och kandidatländer som finansieras inom ramen för organisationens egen budget, till stor del med överskottsmedel från föregående år. Dessutom har generalsekreteraren lanserat ett stabilitetsskapande program som i första hand omfattar och . Detta s.k. nya initiativ bygger på samfinansiering med EU och lämnades klartecken för bidrag därifrån. Förhoppningen är att initiativet i ett senare skede skall kunna inbegripa även samt kandidatländerna , , och . Programmen är huvudsakligen inriktade på uppbyggnad av rättssamhället och förankring av de mänskliga rättigheterna i det legala och politiska systemet. Målet är att utveckla och konsolidera demokratisk säkerhet i hela . Av största vikt i sammanhanget är att en samsyn om effektivast möjliga resursutnyttjande kan uppnås mellan och de länder där programinnehållet konkretiseras. har t.ex. önskemål framförts om en större andel direkta utbildningsinsatser (för jurister, fängelsepersonal etc.) på bekostnad av seminarier och dylika manifestationer. 2.7 Samarbete med andra internationella organisationer samverkar med andra internationella organisationer. Det gäller t.ex. FN och och utveckling () men i synnerhet, som redan framgått, och EU. Generellt kan konstateras att det finns åtskilliga områden där två eller flera internationella organisationer är verksamma. På grund av skilda mandat, medlemskretsar etc. torde en strikt arbetsfördelning dem emellan inte kunna uppnås och en sådan vore sannolikt inte heller önskvärd. Som eftersträvansvärda grundregler i det internationella umgänget gäller dock a) att organisationerna skall vara ömsesidigt stödjande, dvs. arbeta med och inte mot varandra, b) att respektive organisations unika kompetens tillvaratas och c) att revirtänkande och onödigt dubbelarbete undviks, bl.a. genom öppenhet och informations- utbyte. och arbetar i hög grad för likartade mål i form av respekt för demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatens principer. Genom utvidgning krymper skillnaden i medlemskrets kontinuerligt: har 55 medlemsstater (varav en, , är avstängd) medan har 40. Samtliga Europarådsstater ingår i . Därtill kommer att de fem länder som ansökt om medlemskap i liksom två länder med observatörsstatus (och ) också är medlemmar i . har uppdragit åt en särskild arbetsgrupp att bevaka samarbetet med . Representanter på olika nivåer möts regelbundet för att dryfta frågor av gemensamt intresse för de båda organisationerna (jämför avsnitt 2.5 beträffande det planerade expertmötet om övervakningsmetoder). Med vissa intervall anordnas s.k. högnivåmöten med deltagande av ordförandena i och samt respektive organisations generalsekreterare. Det samarbete som, med utnyttjande av respektive organisations starka sidor, bedrivs i berörs i redogörelsen för årets ministerkommittémöten. Efter , och inträde i EU tillhör 15 Europarådsmedlemmar unionen. Någon egentlig EU- samordning förekommer dock inte i även om regelbundna samråd äger rum. Traditionen bjuder att varje land talar för sig i ministerkommittén. I har arbetsgruppen för OSSE-frågor inom EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik (GUSP) beslutat att en gång per ordförandeperiod inbjuda Europarådshandläggare för diskussion av frågor av gemensamt intresse. respektive anslutning till föranledde en omfattande debatt inte bara i utan också i olika fora i . arrangeras s.k. fyrpartsmöten mellan EU, representerat av ordförandena i ministerrådet och kommissionen, och , representerat av ordföranden i ministerkommittén och general- sekreteraren. antogs också en uppdaterad skriftväxling om relationerna mellan organisationerna, genom vilken utökat samarbete bl.a. i form av deltagande i varandras möten möjliggörs. Inom det svenska pågår en ständig diskussion mellan de många instanser som är involverade i verksamhet om organisationens interna prioriteringar respektive externa samordning. Temat har ytterligare aktualiserats efter EU-inträde. Syftet är att klarlägga i vilket forum de olika samarbetsområdena bäst behandlas och att bidra till debatten om den fortsatta inriktningen av arbete. beslutade att ett s.k. observatorium mot rasism skall upprättas. Detta utgör enligt svensk uppfattning ett talande exempel på ett ärende där EU:s och resurser bör samordnas, i syfte att undvika dubbelarbete och ta all tillgänglig kompetens och erfarenhet till vara. drev redan på ett tidigt stadium denna linje och gör så fortfarande vid de förhandlingar som pågår i , även om tanken på ett gemensamt huvudmannaskap har fått överges. Inför toppmötet blir det viktigt att söka identifiera dels framtida huvuduppgifter, dels dess unika kompetens i förhållande till andra organisationer. 2.8 Budget och finansiering har att besluta om budget. Budgetarbetet startar då en allmän diskussion om perspektivet äger rum. /maj fastställer minister- kommittén ett utgiftstak, på basis av förslag från generalsekreteraren. utarbetar sekretariat ett budgetutkast, vilket blir föremål för detaljerat meningsutbyte mellan medlemsländerna. De olika verksamheterna ställs därvid mot varandra och inte minst analyseras det mellanstatliga verksamhets- programmet ingående. I en parallell process granskas budgetutkastet av en oberoende expertkommitté med elva medlemmar. Vid ett speciellt möte i ministerkommittén på ställföreträdarnivå fastställs så budgeten .