prop · GK0392 · 1997-01-01 00:00:00 — Föreligger enligt 39 § underskott, skall ägaren förpliktas utge ersättning för sin andel däri." 49 § anläggningslagen har i remissförslaget kompletterats med be- stämmelser om upplåtelse av rätt att använda befintlig väg. För att sådan upplåtelse skall få ske krävs bl.a. att upplåtelsen av särskilda skäl är lämpligare än att bilda en gemensamhetsanläggning eller att ansluta fas- tigheten till en redan bildad anläggning. Av författningskommentaren framgår att den angivna förutsätt- ningen också skall gälla som ett villkor för upplåtelse av rätt att bygga väg över annan fastighet. Detta bör framgå av lagtexten. Första stycket andra meningen i förevarande paragraf bör således inledas med orden: "Upplåtelse av rätt att bygga väg över annan fastighet eller att använda befintlig väg...". Enligt den föreslagna lydelsen av 56 § anläggningslagen skall statlig väghållningsmyndighet, om det behövs för trafiksäkerheten, ha rätt att förordna att vissa angivna bestämmelser i väglagen skall gälla i fråga om en viss enskild väg eller del av väg. Trafiksäkerhetsbestämmelser finns i 5 kap. lagen om enskilda vägar. Till de bestämmelser i väglagen som genom förordnande av statlig väghållningsmyndighet kan göras tillämpliga på en enskild väg eller del av väg hör 61 och 62 §§. Dessa bestämmelser avser fall då trafiksäker- hetsbestämmelser avsevärt försvårar pågående markanvändning och de innebär att väghållaren är skyldig att utge ersättning till en skadelidande (61 §) eller att lösa visst markområde (62 §). När det gäller enskilda vägar finns ersättningsbestämmelser i 102 § lagen om enskilda vägar. Dessa bestämmelser omfattar dock inte någon skyldighet att lösa in markområden. Av remissprotokollet kan inte utläsas att avsikten är att nu införa en sådan lösenskyldighet (jfr avsnitt 12.5). Hänvisningen i 56 § första och tredje styckena anläggningslagen till 62 § väglagen bör därför utgå. I första stycket i 56 § anläggningslagen finns en hänvisning till 72 § första tredje styckena väglagen. I 72 § fjärde stycket anges att polismyn- digheten skall lämna väghållningsmyndigheten det biträde som behövs för att åtgärder enligt bl.a. 43, 45 eller 53 § väglagen skall kunna vidtas. Enligt Lagrådets mening kan det ifrågasättas om inte detta borde gälla även då det är fråga om en enskild väg. Hänvisningen till 72 § väglagen skall i så fall avse hela paragrafen. Enligt det föreslagna 56 § tredje stycket anläggningslagen skall vad som sägs om väghållaren i 61, 62, 65, 66 och 69 §§ väglagen i stället avse staten. Lagrådet har ovan föreslagit att hänvisningen till 62 § skall utgå. I 65 § föreskrivs att vad som har avtalats eller uppenbarligen förut- satts mellan väghållaren och fastighetens ägare eller annan sakägare i fråga om ersättning enligt 55, 58, 61 eller 63 § väglagen gäller även mot den som har förvärvat sakägarens rätt. En motsvarighet till 65 § väglagen finns i 102 § tredje stycket lagen om enskilda vägar, men här avses endast sådan ersättning som kan utgå enligt den lagen, dvs. ersättning enligt 102 § första stycket för avsevärt försvårad pågående markanvändning. Genom hänvisningen till 55, 58 och 63 §§ väglagen utvidgas bestämmelsens tillämpningsområde till att omfatta också in- trångsersättning m.m. (55 §), ersättning för kostnader för utfart m.m. (58 §) och skador till följd av att väghållaren förvärvat rätt att inrätta särskild vinterväg m.m. (63 §). Om avsikten inte är att åstadkomma en sådan utvidgning, bör 56 § tredje stycket anläggningslagen utformas på annat sätt. 56 § tredje stycket synes vidare böra kompletteras med en hänvisning till 63 § andra stycket väglagen, såvitt avser föreläggande som har meddelats med stöd av 52 § samma lag. Lagrådet förordar att 56 § ges följande lydelse: "Om det behövs för trafiksäkerheten i fråga om en viss enskild väg eller del av enskild väg, får statlig väghållningsmyndighet förordna att bestämmelserna i 43, 45 47, 51 53, 61, 64 69 och 72 §§ väglagen (1971:948) skall gälla i tillämpliga delar. Vad som i 45 47, 52, 53, 64 och 72 §§ väglagen sägs om skall i stället avse väghållningsmyndigheten. Vad som i väglagen sägs om väghållare i 61 §, i 63 § andra stycket såvitt avser föreläggande som har meddelats med stöd av 52 §, i 65 § såvitt avser ersättning enligt 61 § samt i 66 och 69 §§ skall i stället avse staten." 2.7 Förslaget till lag om ändring i jordabalken Bestämmelsen i 9 kap. 33 § jordabalken i nuvarande lydelse före- skriver bl.a. att en jordägare som utgivit ersättning för byggande av enskild väg enligt lagen om enskilda vägar eller enligt anläggningslagen har rätt att säga upp ett arrendeavtal, om arrendatorn inte medger skälig höjning av arrendeavgiften. Den föreslagna ändringen av paragrafen innebär att denna rätt upphävs, såvitt gäller byggande av enskild väg enligt lagen om enskilda vägar. Lagändringen föreslås träda i kraft utan några övergångsbestämmelser. Det torde kunna förekomma att en jordägare har utgivit ersättning för byggande av en enskild väg enligt lagen om enskilda vägar men inte före utgången av nått någon överenskommelse med arrendatorn om en höjning av arrendeavgiften. Utan övergångsbestämmelser synes jord- ägaren i det fallet inte ha rätt att efter utgången av säga upp avtalet. Lagrådet anser att en sådan möjlighet bör finnas och föreslår att lagen om ändring i jordabalken förses med en övergångsbestämmelse av följande lydelse: "9 kap. 33 § i dess äldre lydelse skall fortfarande gälla i fall då en jordägare har utgivit ersättning för byggande av enskild väg enligt lagen (1939:698) om enskilda vägar." Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. Förslag till Lag om upphävande av lagen (1939:608) om enskilda vägar 1 § Lagen (1939:608) om enskilda vägar skall, med de begränsningar som följer av denna lag, upphöra att gälla vid utgången av . 2 § Vägar och andra anläggningar som omfattas av en samfällighets väg- hållning enligt lagen (1939:608) om enskilda vägar eller motsvarande äldre bestämmelser skall anses utgöra en gemensamhetsanläggning bil- dad vid förrättning enligt anläggningslagen (1973:1149). Som deltagande fastigheter skall anses de fastigheter som ingick i samfälligheten vid ut- gången av . I fråga om samfälligheter som avses i första stycket skall dock be- stämmelserna om beräkning av andelstal i lagen om enskilda vägar gälla till dess nya grunder för fördelning av kostnaderna för gemensamhetsan- läggningen har fastställts enligt anläggningslagen. Sådana nya grunder skall fastställas med verkan senast . 3 § Om ett ärende som avser bildande av vägförening har anhängiggjorts hos före utgången av men förrättningsman då inte har förordnats, skall överlämna ärendet till lantmäterimyn- digheten för fortsatt handläggning enligt anläggningslagen (1973:1149). Om förrättningsman i ett ärende som anges i första stycket har förord- nats före utgången av men en vägförening då inte har bildats, skall den vidare handläggningen av ärendet ske med tillämpning av be- stämmelserna i lagen om enskilda vägar. 4 § Om ett ärende som avser förnyad prövning enligt 85 § (1939:608) om enskilda vägar har anhängiggjorts hos före utgången av men förrättningsman då inte har förordnats, skall överlämna ärendet till lantmäterimyndigheten för fortsatt handläggning enligt anläggningslagen (1973:1149). Om förrättningsman i ett ärende som anges i första stycket har förord- nats före utgången av men ärendet då inte har slutförts, skall den vidare handläggningen av ärendet ske med tillämpning av bestämmel- serna i lagen om enskilda vägar. 5 § Har en vägförening utgången av men har sådana frågor om ersättning som avses i 75 § lagen om enskilda vägar då inte blivit slutligt avgjorda, skall ersättningsfrågorna avgöras med tillämpning av bestämmelserna i lagen om enskilda vägar. Detsamma gäller i fall då en vägförening i enlighet med 3 § andra stycket bildas efter utgången av . 6 § Om det i utlåtande enligt 80 § lagen (1939:608) om enskilda vägar har bestämts att en väg skall anläggas eller övertas till väghållning men detta inte har skett senast vid utgången av , förfaller utlåtandet i den delen. 7 § Har en fastighet före utgången av fått rätt att använda väg enligt 77 § lagen (1939:608) om enskilda vägar, skall det i fortsättningen anses föreligga en upplåtelse enligt 49 § första stycket anläggningslagen (1973:1149). 8 § Förordnande som har meddelats enligt 100 § lagen (1939:608) om enskilda vägar skall efter utgången av 1997 anses som ett förordnande med motsvarande innehåll enligt 56 § anläggningslagen (1973:1149). 9 § En vägsamfällighet eller vägförening som har bildats enligt lagen (1939:608) om enskilda vägar eller motsvarande äldre bestämmelser och som kan förvärva rättigheter och ikläda sig skyldigheter skall efter utgången av anses som en samfällighetsförening enligt lagen (1973:1150) om förvaltning av samfälligheter. Stadgar som har fastställts för samfälligheten eller föreningen får fortfarande tillämpas i den mån de inte strider mot lagen om förvaltning av samfälligheter. Samfälligheten eller föreningen får behålla den firma den har vid utgången av . I fråga om vägsamfällighet som har bildats enligt äldre bestämmelser och som inte kan förvärva rättigheter eller ikläda sig skyldigheter gäller efter utgången av bestämmelserna om delägarförvaltning i lagen om förvaltning av samfällligheter. 10 § Styrelseledamot i vägförening som har utsetts av enligt 88 § femte stycket lagen (1939:608) om enskilda vägar kvarstår i styrelsen till dess första ordinarie föreningssammanträde hålls efter utgången av . Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1996/97:92 Enskilda vägar 1996/97:92 Bilaga 1 1996/97:92 Bilaga 2 1996/97:92 Bilaga 3 1996/97:92 Bilaga 4 1996/97:92 Bilaga 4