prop · GK031D15 · 1997-01-01 00:00:00 — EKN konstaterar att man, i likhet med motsvarande institut i andra länder, har en betydande riskkoncentration, särskilt i LT-systemet, och att fördelningen mellan de två systemen inte har blivit den förutsedda. EKN:s n-system har blivit för litet, vilket lett till osäkra förutsättningar för att det skall bli självbärande. Nämnden framhåller att den svenska export- och exportörstrukturen gör det svårt att åstadkomma tillfredsställande riskspridning i EKN:s portfölj och att den nuvarande uppdelningen i n- och LT-system komplicerar hanteringen av volymproblemet. Vid de tillfällen då volymfrågan ställts på sin spets, har fortsatt garantigivning i praktiken motiverats av nödvändigheten att ge fortsatt stöd för svensk export på marknader där andra länders exportföretag får stöd av sina garantiinstitut. Någon särskild motivering bör, enligt EKN, i ett sådant perspektiv inte krävas för enskilda affärer. Utgångspunkten bör, enligt EKN, vara att EKN:s garantisystem skall möjliggöra för svensk export att konkurrera på internationella marknader. Om det skall vara möjligt att konkurrera med stora länder om stora kontrakt, krävs att EKN kan acceptera höga exponeringar på vissa enstaka marknader. Det är enligt EKN:s uppfattning just detta konkurrensmotiv, och inte samhällsintresset i enskilda affärer, som framstår som motivet för att staten genom EKN tar på sig de betydande risker och den ökade osäkerhet om verksamhetens utfall, som en snedbalanserad riskportfölj medför. En internationell jämförelse ger, enligt EKN, vid handen att det är ovanligt med uppdelning av statlig garantigivning i system med olika resultatkrav. I de relativt få fall då ett andra system förekommer, syftar detta enbart till att möjliggöra en politisk styrning av och markera ett politiskt ansvarstagande för ett risktagande som är tveksamt inom ramen för en verksamhet som skall vara självbärande. Det svenska LT-systemet är internationellt sett unikt, även i syfte att minska garantivolymen genom en gallring bland affärer som först befunnits acceptabla ur risksynpunk. Det finns, enligt EKN, anledning att överväga hur koncentrationen av även andra än politiska risker bör hanteras, exempelvis stora kommersiella risker och projektrisker samt koncentration av risker till vissa branscher. Dessa frågor har blivit mer aktuella , bl.a. till följd av den privatisering av statliga och kommunala verksamheter som pågår på många håll i världen och som lett till att behovet att finansiera s.k. projektrisker ökat. EKN:s framtida system för volymhantering kan därför inte grundas på enbart den politiska riskaspekten. EKN föreslår mot denna bakgrund att de nuvarande n- och LT-systemen avskaffas och att EKN endast skall ha ett garantisystem i den ordinarie verksamheten. Garantisystemet skall vara enkelt att tillämpa och onödig byråkrati undvikas. Kravet på riskspridning bör gälla hela riskportföljen. En fortlöpande uppföljning av volymutveckling och riskkoncentration skall ske. Eftersom oönskad volym-/riskkoncentration enligt nämndens bedömning sannolikt inte kommer att kunna undvikas - med tanke på strukturen och inriktningen i den svenska exporten - behövs ett sätt att hantera stora belopp. EKN föreslår att aktuella volymproblem, liksom andra problem som föreligger vad gäller att hantera riskportföljen, redovisas i skrivelse till regeringen. EKN avser vidare anmäla hur man avser att handskas med de aktuella problemen. Statsmakterna kan därmed bedöma om EKN:s åtgärder innebär lämpliga avvägningar med hänsyn till riktlinjerna för verksamheten. EKN föreslår att nämnden även i fortsättningen skall kunna hänskjuta ärenden av större vikt till regeringens prövning. Nämnden påpekar att nuvarande riskkoncentration till en del accepterats genom regeringsbeslut.Inom ramen för de av statsmakterna fastställda övergripande målen och restriktionerna för verksamheten, avser att utforma riktlinjer för styrningen av den fortsatta garantigivningen. Detta arbete innefattar bl.a. översyn av mätsystem och styrinstrument för volymhantering. I detta sammanhang uppmärksammas särskilt behovet att hantera koncentration av stora kommersiella risker och projektrisker samt koncentration av risker till vissa branscher. Principerna för finansiering av EKN:s verksamhet bör, enligt EKN, vara oförändrade. Som resultatkrav för det nya garantisystemet föreslås att garantigivningen skall bedrivas med målet att totalt sett vara självbärande över tiden. Resultatprognoser skall, förutom på sedvanligt sätt, göras även i form av riskmässiga bokslut. Som skall EKN:s vara tillräckliga för att med rimlig säkerhet täcka verksamhetens långsiktiga kostnader och förluster. Regeringen konstaterar att EKN, sedan de nu gällande riktlinjerna lades fast , fortlöpande har informerat regeringen om utvecklingen av verksamheten. Regeringen har inte haft något att erinra mot det sätt på vilket nämnden tolkat och implementerat dessa riktlinjer. Utvecklingen av EKN:s resultat är positiv både vad avser det kassamässiga resultatet och det riskbaserade. Samtliga remissinstanser som yttrat sig i frågan, utom (), har ställt sig bakom EKN:s förslag. RRV menar att den föreslagna ändringen leder till att statens risk för förlust ökar ytterligare. Regeringen instämmer i EKN:s bedömningar och analys i denna fråga. De nuvarande n- och LT-systemen bör avskaffas och den ordinarie garantiverksamheten ske i ett garantisystem. Verksamheten skall bedrivas med målet att den totalt sett skall vara självbärande över tiden. EKN:s riskbedömningar påverkas inte av avskaffandet av n- och LT-systemen. Liksom skall god riskspridning eftersträvas. När det är önskvärt ur riskspridningssynpunkt, skall EKN sträva efter riskdelning med andra garantiinstitut. Frågor rörande volymutveckling och riskkoncentration skall tas upp i nämndens skrivelse till regeringen inför budgetpropositionen. Skrivelsen skall också innehålla redovisningar och prognoser för verksamhetens kassamässiga och riskbaserade resultat, information om garantiutfästelser och förbindelser, antal garantier samt de likvida resursernas storlek och förändring. Därutöver skall EKN inför vårpropositionen till regeringen lämna information om förändringar i riskbedömningar m.m. och i övrigt ge den information som regeringen önskar för att kunna ta ställning till omfattningen och inriktningen av verksamheten. EKN:s verksamhet är i huvudsak uppbyggd för att ge garanti för enstaka exportaffärer. Det är dock vanligt att garantigivare, både statliga och privata, garanterar risker i samlad form, s.k. portföljförsäkringar. Bland svenska företag finns en efterfrågan på sådana portföljgarantier, främst för korta risker. EKN har i skrivelsen till regeringen redovisat vissa förhållanden som begränsar nämndens möjligheter att lämna portföljgarantier. För att öka dessa möjligheter bereds beslut om ändring i EKN:s instruktion. I skrivelsen till regeringen erinrar EKN om det intresse som finns bland svenska exportörer att med hjälp av EKN utöka sitt försäkringsskydd avseende s.k. bonder. Intresset avser garantier mot förluster som ett resultat av bl.a. otillbörligt utnyttjande. Vissa begränsningar gäller när det gäller EKN:s möjligheter att utfärda dylika garantier. Dessa avser kravet att den underliggande affären skall uppfylla EKN:s krav för exportkreditgaranti, bl.a. reglerna i consensusöverenskommmelsen och reglerna för export av krigsmateriel. Kravet gör att EKN måste granska och godkänna de underliggande affärerna, vilket i en portföljgaranti skulle vara resurskrävande och minska intresset från företagens sida. Regeringen delar EKN:s bedömning att kravet på den underliggande affären i samband med säkerhetsgaranti bör undanröjas. Consensus-överenskommelsen omfattar endast statsstödda exportkrediter och inte garantier för säkerheter. När det gäller krigsmateriel och annan strategisk utrustning kan reglering ske i garantivillkor eller återförsäkringsavtal så att garantin inte gäller om garantitagaren har exporterat i strid med lagen (1992:1300) och förordningen (1992:1303) om krigsmateriel. Den av fastställda totala ramen för den ordinarie garantiverksamheten uppgår f.n. till , varav har reserverats för n-garantier och för LT-garantier. Regeringen har beslutat att EKN:s garantiåtaganden kan uppgå till för n- garantier och 45 miljarder för LT-garantier. Utöver ramen för exportkreditgarantier finns en särskild ram för investeringsgarantier på . Ramutnyttjandet uppgick till för n- garantier, 34,8 miljarder för LT-garantier (inkluderar även de tidigare s.k. S- garantierna) och för investeringsgarantier. Regeringen gör bedömningen att totalramen för den ordinarie garanti- verksamheten bör fastställas till . Vidare görs bedömningen att ramen för investeringsgarantier bör ökas till i enlighet med EKN:s förslag. Ökningen föranleds av det ökade intresse garantitagare har visat för risktäckning vid investeringar i stora produktionsanläggningar i utvecklingsländer. Ett litet antal sådana ansökningar kan ta hela den nuvarande ramen i anspråk. Den särskilda garantiramen för och EKN administrerar på regeringens uppdrag en särskild garantiram för i första hand och . Ramen uppgår till . EKN har föreslagit vissa förändringar i riktlinjerna för garantigivningen inom ramen. Ärendet bereds och regeringen avser besluta om ändrade riktlinjer. Den särskilda garantiramen behandlas närmare under anslaget B 2. Avsättning för förlustrisker vad avser garantier för finansiellt stöd och exportkreditgarantier under utgiftsområde 7. Prognoser och bedömningar av verksamhetens resultat EKN redovisar prognoser för det kassamässiga resultatet under verksamhetsåren 1995/96 (18 månader), 1997 och 1998 samt bedömningar av det ackumulerade riskvärderade resultatet per enligt tre alternativ; normal, optimistiskt och pessimistiskt. Redovisningen visar också fördelningen mellan den gamla och den nya verksamheten. Det riskmässiga resultatet omfattar, utöver de kassamässiga flödena, även beräknade värden av EKN:s utestående fordringar och engagemangsrisker. Värderingarna av såväl det kassamässiga som det ackumulerade riskmässiga resultatet präglas, enligt EKN, av betydande osäkerhet bl.a. till följd av att en stor del av garantiengagemanget och fordringarna är koncentrerade till ett fåtal länder. Totalt sett redovisar EKN:s prognoser för det kassamässiga resultatet (se tabell 1) stora förbättringar , jämfört med tidigare prognoser. Sammanräknat, för EKN som helhet, pekar normalalternativet mot ett kassamässigt överskott om under vart och ett av budgetåren 1995/96, 1997 och 1998. Det optimistiska alternativet bygger främst på gynnsammare återvinningsresultat och det pessimistiska grundas, förutom på sämre återvinningar, på nytillkommande skadefall och risken att skadefall uppstår på länder där EKN har stora engagemang. Överskott används för att amortera ned EKN:s skuld i . Kostnaderna över statsbudgeten för räntekompensation för det gamla systemet förväntas härigenom minska från under det förlängda /96 till . Hänsyn har inte tagits till eventuell framtida ersättning från statsbudgeten för skuldavskrivningar. Det sammanräknade ackumulerade riskmässiga resultatet (se tabell 2) beräknas ligga i ett intervall mellan ett underskott om ca enligt det pessimistiska alternativet och ett överskott om ca enligt det optimistiska. Normalalternativet pekar mot ett överskott om ca . I dessa belopp ingår inte vissa kostnader som ersatts direkt från statsbudgeten, t.o.m totalt , vilka utgörs dels av viss kompensation för skuldavskrivning, dels av ersättning för räntekostnader i den gamla verksamheten. Tabell 1: EKN:s kassamässiga rörelseresultat Kassamässigt normalalternativ optimistiskt pessimistiskt rörelseresultat 1995/96 1997 19981995/96 1997 19981995/96 1997 1998 (i miljoner kr) gamla verksamheten 610 590 660 970 900 690 -30 -30 -540 nya verksamheten 480 420 360 880 800 840-790 - 1060 -1120 EKN totalt 1090 1010 10201850 1700 1530-820 -1090 - 1660 Tabell 2: EKN:s ackumulerade riskmässiga resultat (i siffrorna ingår ej belopp som erhållits från statsbudgeten, sammanlagt t.o.m. ) Ackumulerat risk- mässigt resultatnormalalternativ optimistiskt pessimistiskt per den (i miljarder kr) gamla verksamheten+ 2,5 + 4,6 - 2,2 nya verksamheten+- 0 + 0,9 - 3,8 EKN totalt + 2,5 + 5,5 - 6,0 EKN kan, när likvida reserver inte är tillräckliga, låna i . Upplåningsrätten är för innevarande budgetår i svenska kronor och motvärdet av i utländsk valuta i den gamla verksamheten. I den nya verksamheten är upplåningsrätten i svenska kronor och motvärdet av i utländsk valuta. Regeringen gav EKN i uppdrag att, inom ramen för sin reguljära verksamhet, utforma särskilda villkor för garantier för restrisker vid operationell leasing av civila flygplan, s.k. stipulated loss value (SLV) garantier. EKN har i skrivelser och pekat på garantiernas höga grad av ovillkorlighet, innebärande att EKN kan komma att ställas inför krav att infria garantin med avsevärt kortare varseltid än i den övriga garantiverksamheten och att utgiftstak inte bör gälla för statliga garantier. Regeringen delar EKN:s bedömning att ett bemyndigande för EKN att utfärda en garanti också måste innefatta ett bemyndigande att fullgöra garantiåtagandet. Ett ifrågasättande av EKN:s ovillkorliga rätt att, utan tillstånd från annan, infria ett garantiåtagande får inte kunna göras. Regeringen föreslår i volym 1, avsnitt 5.3.2, en ny modell för garantigivning i staten. EKN bedriver redan i huvudsak sin verksamhet i enlighet med modellens principer, t.ex. vad gäller riskbaserade och uppdelning i ny och gammal verksamhet. Mot bakgrund av ovanstående föreslås att EKN från ges obegränsad upplåningsrätt i . Regeringen anser vidare att nämnden, i likhet med tidigare budgetår, skall få räntekompensation för hela sin upplåning för gamla verksamheten. Kostnaderna för detta under väntas uppgå till . och 1999 förutses avsevärt lägre belopp. EKN har över statsbudgeten erhållit som ersättning för skuldavskrivningar på () och (). Om och när ytterligare avskrivning görs avseende (det s.k. tredje steget), kommer EKN att erhålla ytterligare enligt tidigare riksdagsbeslut (prop. 1993/94:100 bil. Beloppet skall användas till amortering i . På de fattigaste länderna uppgår EKN:s fordringar per till . Framtida fordringseftergifter enligt skuldlättnadsvillkor kan uppgå till . Skuldlättnader för dessa länder ersätts till viss del från biståndsanslaget. EU-anpassning och internationell harmonisering Inom EU fortsätter diskussioner om avveckling av statligt stöd till exportkreditförsäkring inom det s.k. konkurrensutsatta området i syfte att förhindra att statsstödd verksamhet konkurrerar på ojämlika villkor med privata försäkringsbolag. För EKN:s del är det främst verksamheten med korta garantier som berörs om EU-regler införs på detta område. Nämnden har vidtagit förberedande åtgärder för att underlätta en anpassning till dessa regler. Vad gäller medellånga och långa garantier fortgår harmoniserings-strävandena i syfte att skapa lika konkurrensvillkor för EU:s exportörer. På ministerrådets uppdrag har för exportkrediter presenterat en rapport med bl.a. riktlinjer för det fortsatta arbetet. På basis av beslut i ministerrådet skall kommissionen ta fram ett nytt förslag till direktiv. Man avvaktar tillsvidare utvecklingen inom arbete med och därtill relaterade villkor. Detta arbete bedrivs i en särskild expertgrupp under . har haft en pådrivande roll och EKN har engagerat sig särskilt i arbetet med premienivåer. Avsikten är att riktlinjer för och relaterade villkor skall utgöra en del av consensusöverenskommelsen och träda i kraft . Det internationella samarbetet har stor betydelse för att åstadkomma konkurrensneutralitet. För del är det av särskild betydelse att verka pådrivande vad gäller och kostnadstäckning. AB Svensk Exportkredits statsstödda exportkreditgivning 1994/951 Utgift 59 6252 1995/961 Anslag 42 002 Utgiftsprognos 46 900 därav 1996 25 100 1997 Förslag 16 500 1998 Beräknat 9 242 1999 Beräknat 5 257 1Anslagen Kostnader för statsstödd exportkreditgivning genom AB , Kostnader för statsstödd exportkreditgivning avseende export av fartyg m.m. samt Ersättning för extra kostnader för förmånlig kreditgivning till 2 Beloppen anges i tusental kr. Anslaget disponeras för ersättning till AB (AB SEK) för eventuellt underskott utgörande skillnaden mellan intäkter och kostnader, huvudsakligen ränteintäkter och räntekostnader, inom ramen för systemet med statsstödda exportkrediter som AB SEK lämnar enligt riksdagsbeslut och . För denna del av verksamheten har AB SEK redovisat ett överskott, staten tillgodo, om ca för det förlängda /96. Anslaget omfattar vidare kostnader för räntestöd till finansiering av export av fartyg, en stödform som upphörde , och kostnader för vissa förmånliga krediter till , dock enbart åtaganden som gjorts t.o.m. . Villkoren för krediterna följer den överenskommelse om statligt stöd vid exportkreditgivning som har biträtt inom ramen för , den s.k. consensusöverenskommelsen. AB SEK bedriver upp- och utlåning för statsstödda krediter i en särskild, avgränsad del av verksamheten och redovisar dem i särskild balans- och resultaträkning. I den redovisning av anslagsbelastningen som AB SEK gör , särredovisas de tre ovan nämnda delposterna. Anslagsbelastningen hänförs uteslutande till kostnader för vissa förmånliga krediter till . Kostnaderna minskar i takt med att åtagandena upphör. I det övriga statsstödda systemet förväntas under det förlängda /96 överskott i storleksordningen . Även förväntas denna del ge överskott om ca till följd av att AB SEK lyckats hålla upplåningsräntorna under utlåningsräntorna. Genom överenskommelse i consensusgruppen inom har möjligheten att ge räntesubventioner avvecklats. Fr.o.m. är det inte längre tillåtet att erbjuda s.k. SDR-räntor. De offerter som då fortfarande var giltiga har också löpt ut. I stället baseras systemet på s.k. CIRR-räntor som är approximationer av marknadsräntor. AB SEK antog en ny bolagsordning med anledning av beslut (prop. 1995/96:105 s. 42, bet. 1995/96:NU18, rskr. 1995/96:198) att utvidga AB SEK:s verksamhet till att omfatta även finansieringsverksamhet för utbyggnad av infrastrukturen i och utvecklingsprojekt inom exportindustrin för att stärka den svenska industrins internationella konkurrenskraft. pekar i sitt betänkande på vikten av att ett ökat deltagande från SEK:s sida i nu aktuella satsningar inte inkräktar på bankernas traditionella finansiering av svenskt näringslivs utbyggnad inom landet (1995/96:NU18 s. 4). Regeringen godkände den ändrade bolagsordningen . AB SEK har i en särskild skrivelse till regeringen begärt att dess styrelse skall få ta beslut om löftesprovision vid exportkreditgivning inom det statsstödda systemet, dvs. den provision, som AB SEK debiterar för kreditbelopp som accepterats men ej betalats ut. bemyndigade 1994 regeringen att besluta om storleken på löftesprovisionen inom det statsstödda exportkreditsystemet (prop. 1993/94:150, bet. 1993/94:NU29, rskr. 1993/94:447). Detta regleras i förordningen (1981:665) om exportkreditfinansiering med statligt stöd. AB SEK har konstaterat att den nu gällande ordningen beträffande löftesprovisionen har uppenbara svagheter. Det tar att i det enskilda fallet göra undantag från huvudreglerna om nivån på löftesprovisionen och den tid för vilken provisionen skall tas ut. AB SEK menar att man i de konkreta affärerna snabbt måste kunna svara upp mot kundernas behov för att ge dem möjlighet att konkurrera. Löftesprovisioner regleras inte i det internationella regelverk som styr statsstödda exportkrediter. -------------------------------------------------------------------- | Övergripande mål | | AB SEK skall inom systemet för statsstödd exportkreditgivning | | främja svensk export till för staten lägsta möjliga kostnad och | | risk. | | | | Resurser 1997 | | Ramanslag 16 500 tkr | | | | Övrigt | | Anslaget har varit uppdelat i tre anslag, Kostnader | | för statsstödd exportkreditgivning genom AB ,| | Kostnader för statsstödd exportkreditgivning avseende export av | | fartyg m.m. samt Ersättning för extra kostnader för förmånlig | | kreditgivning till . De två förstnämnda har varit s.k. | | 1000-kronorsanslag. Regeringen tillstyrker AB SEK:s förslag att | | dess styrelse bemyndigas fatta beslut om löftesprovisioner. För svenska exportörer är det väsentligt att ha tillgång till de kreditoffer- ter med fast ränta som SEK kan erbjuda inom det statsstödda systemet, även om den direkta räntesubventioneringen har upphört. En utgångspunkt för regeringen är att svenska företag skall ha möjlighet att erbjuda exportkrediter med villkor som motsvarar vad företag i konkurrentländerna kan erhålla. Regeringen anser vidare att det är önskvärt att AB , av konkurrenshänsyn, får rätt att fatta beslut om såväl löftesprovisionens storlek som dess tidsmässiga beräkningsgrund i det statsstödda systemet. Regeringen föreslår därför att bemyndigar regeringen eller den myndighet regeringen utser att besluta om löftesprovisionen i det statsstödda systemet. Regeringen bedömer att belastningen på anslaget 1997 uppgår till . förutses lägre belopp. Anslagssparande1 875 1995/96 Anslag 75 0002 Utgiftsprognos 74 875 därav 1996 69 970 1997 Förslag 41 000 1998 Beräknat 38 712 1999 Beräknat 38 712 1 Överföring från anslaget 1994/95 A2 ap3 Styrelsen för Sverigebilden. 2 Beloppen anges i tusental kr. De övergripande målen för den investeringsfrämjande verksamheten är att utländska företag genomför nyinvesteringar och nyetableringar i samt samverkar med svenska företag i landet. Delegationen för utländska investeringar i , Invest in , är den centrala myndigheten för investeringsfrämjande åtgärder. Delegationen har till uppgift att genom information och kontakter aktivt medverka till att uppnå det övergripande målet för investeringsfrämjandet. Detta skall ske genom att sprida olika slag av information om som investeringsland och ge råd vid förfrågningar från bl.a. företag, myndigheter, regionala och lokala organ. Dessutom skall Delegationen initiera, driva och följa upp projekt bl.a. i samarbete med regionala aktörer. På vissa av de prioriterade utlandsmarknaderna skall Delegationen bedriva verksamhet genom egen utlandsrepresentation. De utgifter som belastar anslaget är dels utgifterna för Delegationens verksamhet, dels utgifterna för vissa begränsade investeringsfrämjande insatser som Närings- och genomför. -------------------------------------------------------------------- | Övergripande mål | | De övergripande mål som gäller /96 bör ligga fast. | | | | Resurser 1997 | | Ramanslag 41 000 tkr | -------------------------------------------------------------------- Delegationen för utländska investeringar inrättades till följd av beslut om omfattningen och inriktningen av politiken för att främja utländska investeringar (prop. 1994/95:100 bil. 13, bet. 1994/95:NU18, rskr. 1994/95:300, prop. 1994/95:150 bil. 12, bet. 1994/95:FiU20, rskr. 1994/95:453). Delegationen byggde och av upp sin verksamhet i och utomlands genom egen representation i och . Delegationen planerar att genomföra ett antal konkreta projekt i olika branscher och en intensiv informationsverksamhet genom bl.a. publicering av ett flertal rapporter om som investeringsland. En första rapport, Invest in , Report 1996, har redan framställts och publicerats på sex språk. Inom ramen för projekten - som har valts ut i samarbete med lokala och regionala aktörer - kommer ett större antal utländska företag att kontaktas för att bland dessa därefter välja ut de företag som skall bearbetas ytterligare för att få till stånd en nyetablering eller nyinvestering i . De övergripande skälen som låg till grund för statens satsning på investeringsfrämjande och beslutet att inrätta en delegation gäller fortfarande.