prop · GK033 · 1997-01-01 00:00:00 — Remissinstanserna: De remissinstanser som kommenterar frågan om roll är positiva till utredningens förslag. Skälen för regeringens förslag: Kunskapen om arkitekturområdet, däribland dess konstnärliga villkor, behöver breddas och fördjupas för att möjliggöra ett ökat deltagande i debatt och beslutsfattande om vår byggda miljö. bör spela en central roll i detta arbete. Museet kommer att flytta in i nya lokaler med stora utställningsytor. Det är angeläget att museet får möjligheter att bedriva en verksamhet som svarar mot de nya lokalernas möjligheter och som kan bidra till att tillgodose behovet av en ökad kunskapsspridning bland allmänheten inom arkitekturområdet. En ökning av anslaget till bör därför ske. Regeringen föreslår i budgetpropositionen för (prop.1996/97:1) att museet tillförs en engångsanvisning på samt att anslaget ökas med . Regeringens förslag: i får ett nätverks- ansvar för konsthantverk och formgivning. I budgetpropositionen för föreslår regeringen att tilldelas särskilda medel på 500_. förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet av de instanser som kommenterar frågan är positiva till utredningens förslag. Skälen för regeringens förslag: Möjligheterna att kontinuerligt visa det bästa av såväl inhemsk som utländsk formgivning och konsthantverk är angelägna för formgivningsområdets utveckling i landet. Ökade aktiviteter bör utgå från befintliga institutioner, såväl museer som andra. Ett nätverk för samverkan mellan dessa institutioner bör byggas upp. Ökad samverkan kan leda till gemensamma satsningar, samordning av utställningar, vandringsutställningar m.m., vilket bör kunna bidra till att stärka intresset för formgivning och konsthantverk hos en bredare allmänhet. i är landets enda specialmuseum för konsthantverk och formgivning. Regeringen delar uppfattning att bör anförtros nätverksansvaret. Regeringen föreslår i budgetpropositionen för att får ett särskilt bidrag på 500_(prop. 1996/97:1) för att kunna fullgöra detta uppdrag. 12.4 Övriga frågor på arkitektur- och formgivningsområdet Den inriktning och de förslag som här redovisats är enligt regeringens mening en nödvändig start på ett konstruktivt arkitektur- och formgivningsprogram. Regeringen avser att föra arbetet med den närmare utformningen av detta program vidare. Interdepartemental samverkan Regeringen vill för information upplysa om att en interdepartemental tjänstemannagrupp med uppgift att bevaka och initiera frågor med anknytning till arkitektur och formgivning har inrättats. Därmed ges förutsättningar för att frågorna skall få en samlad och kraftfull behandling inom . Behov av översyn av de lagar och förordningar som påverkar arkitekturområdet, t.ex. och lagen om offentlig upphandling, särskilda uppdrag till olika myndigheter att redovisa hur de verkar eller avser verka för att främja kraven på en kvalitativt god och konstnärligt stimulerande miljö, konsekvensbedömningar av olika statliga bidrag och stimulansåtgärder liksom informationssatsningar av olika slag är exempel på frågor som bör behandlas. Internationellt samarbete och erfarenhetsutbyte mellan i första hand de nordiska länderna skall eftersträvas. Resultatet av arbetet kommer fortlöpande att rapporteras till . Ett statligt designråd föreslår att staten inrättar ett designråd för att främja nutida svensk formgivning såväl nationellt som internationellt. Rådet skulle enligt utredningen bl.a. ha till uppgift att initiera framåtsyftande projekt och förmedla erfarenheter, fånga upp idéer och bidra ekonomiskt till att de kan genomföras, löpande publicera skrifter och på olika sätt utveckla, presentera och marknadsföra svensk formgivning. Regeringen delar utredningens uppfattning att det är viktigt att staten markerar formgivningsområdets betydelse för både kultur och näringsliv och stärker viljan att få till stånd långsiktiga satsningar. På formgivningsområdet verkar ett antal institutioner. Frågan om behovet av ett statligt designråd samt dess relation till redan existerande intressenter på området kommer att behandlas i samband med regeringens vidare arbete med handlingsprogrammet för arkitektur och formgivning. Uppdrag till om arkitektonisk kvalitet För kännedom kan nämnas att fått i uppdrag att analysera vilken roll (1987:10) har spelat avseende bristande arkitektonisk kvalitet i den byggda och anlagda miljön. Om finner att lagen eller dess tillämpning har påverkat kvaliteten i negativ riktning skall förslag lämnas till åtgärder som kan leda till att ökad hänsyn tas till arkitektonisk kvalitet. skall bl.a. titta på hur erfarenheter från , där en s.k. skönhetsparagraf införts i bygglagstiftningen, kan tillämpas på svenska förhållanden. I uppdraget skall samråda med Riks- antikvarieämbetet, , och arkitekt- och ingenjörsföretags förening. ställning är ett rådgivande organ inom som har till uppgift att verka för att bebyggelsemiljön utvecklas så att den främjar en god livskvalitet. Rådet skall följa den svenska och internationella bebyggelseutvecklingen samt stimulera till debatt om bebyggelsemiljön. Vid tillkomst diskuterades en mera fristående ställning för rådet, vilket skulle stå i samklang med rådets debatterande uppgift. Regeringen vill i detta sammanhang redovisa sin avsikt att se över och precisera vilken roll och status Stads- miljörådet skall ha . Översynen kommer att göras inom ramen för den analys av verksamhet som aviseras i budgetpropositionen för (1996/97:1), utgiftsområde 18. Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande. Lagen om offentlig upphandling Lagen (1992:1528) om offentlig upphandling har kritiserats, bl.a. av arkitekter och ingenjörer. Kritiken handlar främst om att EG:s tjänsteupphandlingsdirektiv på ett ofullständigt sätt införlivats i den svenska lagen. I jämförelse med EG- direktivet har i den svenska lagen bl.a. kvalitetsaspekter och estetiska kriterier för bedömning nedtonats. Många hävdar att detta leder till upphandlingar i vilka kriteriet lägsta pris överbetonas på bekostnad av över- väganden om långsiktig kvalitet och ekonomi. Regeringen avser att noga följa frågorna och överväga behov av åtgärder. Kultur i skolan Regeringen vill informera om att den interdepartementala arbetsgruppen Kultur i skolan som tillsattes 1995, bl.a. har till uppgift att arbeta med frågor som rör skolan som kulturmiljö. Hur landets skolbyggnader och skolgårdar är utformade påverkar barns och ungdomars livskvalitet, liksom deras inställning till betydelsen av en omsorgsfull utformning av den fysiska miljön. Det är därför viktigt att lyfta fram goda exempel på skolor som satsat på utveckling av arbetsmiljön vad gäller såväl funktion som estetisk kvalitet liksom att uppmärksamma de processer som lett fram till sådana förbättringar. Utbildningssatsningar Som ovan nämnts är utbildningfrågorna en viktig del i statliga satsningar på arkitektur och formgivning. I budgetpropositionen för (prop. 1996/97:1) under utgiftsområde 16. Utbildning och universitetsforskning föreslår regeringen ökade satsningar på design och arkitektur. Frågan om en förlängning av arkitektutbildningen behandlas i ovan nämnda utgiftsområde. Universiteten i , och samt föreslås tillföras resurser för ytterligare 50 nya helårsstudenter inom området design. I samma proposition föreslås Kungl. tilldelas medel för en påbyggnadsutbildning om 40 poäng för fem helårsstudenter för arkitekter, konstnärer och tekniker för konstnärlig gestaltning av vägar, broar och övriga trafikmiljöer. Denna utbildning är en fortsättning på utbildningsidén bakom den s.k. Tessinskolan, som Kungl. i samarbete med och startade . För samarbetsprojekt inom designområdet mellan de konstnärliga och de tekniska utbildningarna och näringslivet föreslås vidare att anslås för de kommande tre budgetåren. En särskild utredare skall tillkallas med uppgift att lämna förslag till hur medlen skall användas. 13 Bild- och formkonst har konstens uttrycksformer och roll i samhället befunnit sig i ständig förändring. Konsten medverkar till att formulera de viktiga samtidsfrågorna. är bildkonsten kanske den mest nyskapande konstformen, genom sitt respektlösa gränsöverskridande och blandningen av genrer och uttryck. har också fotografiet tagits allt mer i anspråk som medium för konstnärliga uttryck. Bildspråket har fått en allt större betydelse som kommunikationsmedel under . Genom massmedierna, i synnerhet TV, har bilden blivit den stora förmedlaren av information och budskap. Bildkonsten är den konstart som berörts minst av kulturlivets regionalisering. Utanför de större städerna är det ont om offentliga lokaler där det går att se utställningar, möta konstnärer i arbete och ta del av visningar och annan konstbildande verksamhet. Bara en knapp tredjedel av landets kommuner har en egen konsthall eller ett konstmuseum med fackutbildad personal. Kultur- utredningens utvärdering visar också att det är få länsmuseer som har axlat rollen som regionala kulturinstitutioner för bildkonsten. I några fall har det kommunala eller konsthallen i realiteten den regionala funktionen. När staten utökade stödet till länsmuseerna var det med ett särskilt påpekande att verksamheter inom bildkonsten skulle utvecklas. De ökade resurserna har dock haft liten effekt. har antalet konstutställningar varit förhållandevis . har Riksutställningar, till följd av en förändrad verksamhetsinriktning, nästan halverat antalet utställningar . kulturpolitiska beslut sammanföll med av omfattande byggande av bostäder och lokaler för privat och offentlig verksamhet. , landstingen och kommunala och enskilda bostadsföretag har i de sammanhangen gjort betydande konstsatsningar. Bildkonsten har därmed blivit ett vanligt inslag i dessa miljöer, som t.ex. den konstnärliga utsmyckningen av . Ett minskat byggande och den ekonomiska åtstramningen av offentlig verksamhet har dock sammantaget inneburit minskade satsningar på den offentliga konsten. Bolagisering och nya ägarförhållanden av offentliga miljöer har också medfört att principbesluten i många kommuner och landsting om att satsa en procent av byggkostnaderna på konst inte längre genomförs. Statens stöd till den offentliga konsten har ökat . omfattar den i stort sett samtliga nybygg- nadsprojekt som är avsedda för statligt lokalbruk. har också tillhandahållit konst vid statliga myndigheter som hyr befintliga lokaler. Sammantaget har utvecklingen för den offentliga konsten i statliga miljöer varit positiv. Den statliga verksamheten har kunnat tjäna som föredöme för kommuner och landsting. infördes ett särskilt bidrag till konstnärlig utsmyckning i bostads- områden. Sammanlagt har bidraget utnyttjats till ett drygt tusental bostads- miljöer. Bidraget kompletterar den stödmöjlighet inom statlig bostadsfinan- siering som funnits för att finansiera konstnärlig utsmyckning i bostadsområden. Befolkningens intresse för bildkonst är, enligt statistiska undersökningar, lika stort som intresset för litteratur och större än intresset för teater. av befolkningen besöker en konst- eller konsthantverksutställning . Mer än en femtedel ägnar sig också åt målning eller teckning. Kurser i eget bild- och formskapande arrangeras framför allt av studieförbunden över hela landet. Bildverkstäder och bildkonstskolor finns på många orter. På en del håll är verksamheten förlagd till museer eller konsthallar. Antalet kursdeltagare i bild- och formskapande har minskat något , som allt fler ungdomar söker till gymnasieskolans linjer med inriktning på bild och form och till förberedande konstskolor. Konstföreningsrörelsen har växt . beräknades det totala antalet konstföreningar i landet vara ca 1 350 stycken. har antalet ökat till ungefär 2_500. Av dessa är ca 2 150 arbetsplatsföreningar. Sammanlagt beräknas ca 700_000 personer vara medlemmar i en konstförening, varav 15 000 är ideellt verksamma som funktionärer. Mot bakgrund av det växande intresset för bild- och formkonsten, inte minst i den unga generationen, är det av stor vikt att det skapas möjligheter för människor över hela landet att få möta samtidskonsten. Statens insatser på bild- och formområdet omfattar - förutom de direkta insatserna för bildkonstnärerna - stöd till de statliga konstmuseerna, Riks- utställningar, länsmuseerna och några specialmuseer för utställningar och konstbildning. Staten lämnar vidare årliga stöd till konstbildningsrörelsen, andra konstfrämjande organisationer, för de fria konsterna samt till konsthantverkskooperativ och kollektivverkstäder. Tillfälliga bidrag lämnas till olika konstprojekt. Omfattande statliga insatser för den offentliga konsten görs främst genom . har också en viktig funktion inom bild- och formområdet. Statens totala stöd till området uppgår till ca , inbegripet konstmuseer samt ersättningar och bidrag till bildkonstnärer. 13.1 Inriktningen på de framtida insatserna för bild- och formkonsten Regeringens bedömning: Statens insatser bör syfta till att - fler får ta del av bild- och formkonst av god kvalitet oavsett var de bor i landet, - fler, särskilt barn och ungdomar, får möjlighet till eget skapande, - verksamheter inom samtidskonsten utvecklas och stärks, - konstnärlig kvalitet, mångfald och utveckling främjas, - konstbildningens roll stärks, särskilt i regionerna, - bildkonsten intar en naturlig och framträdande plats i den gemensamma miljön. Skälen för regeringens bedömning: Utbudet av kvalificerad bildkonst är koncentrerat till landets tre storstadsområden. I storstäderna finns också huvuddelen av konstutbildningarna och mer än hälften av landets yrkesverksamma bildkonstnärer är bosatta i storstadsområdena. De statliga konstmuseerna, som ligger i huvudstaden, har ett stort antal besökare. har intagit något av en särställning när det gäller den samtida och internationella konsten. Där finns , , museer, och . finns institutioner som och en nyinrättad konsthögskola. flyttar in i en ny byggnad på i . Det betydande konsthistoriska värdet av museets samling är välkänt och var en viktig anledning till beslutet om en ny byggnad. Det finns därför också anledning att erinra om museets uppgifter inom samtidskonsten. Det är angeläget att museet, vid sidan av sina museala uppgifter, återfinner sin tidigare roll som vägröjare, introduktör, debattforum och arena för den samtida konsten. har en nationell uppgift att bidra till samtidskonstens utveckling och förnyelse i samverkan med institutioner och konstnärer inom och utanför landet. Regeringen utvecklar sin syn på Moderna museets uppgifter i avsnitt 14.4 Museer och utställningar. Möjligheten att möta nya strömningar inom bildkonsten, genom utställningar eller andra konstnärsaktiviteter, bör öka i hela landet. För att uppnå detta måste bild- och formkonstens ställning stärkas i landets regioner och på lokal nivå. Det gäller särskilt den nyskapande, samtida konsten som ännu har alltför få stödjepunkter i landet utanför de tre storstadsområdena. Statens stöd till denna utveckling bör anta flera olika former, med en regional bild- och formkonstplanering som grund. Länsmuseerna spelar därvid en viktig roll. Regeringens syn på länsmuseernas uppgifter redovisas i avsnitt 14.4 Museer och utställningar. Konstnärlig utveckling och mångfald Utvecklingen inom samtidskonsten har inneburit att nya tekniker och uttrycksformer har tillkommit, men de mer traditionella formerna - måleriet, skulpturen, grafiken och konsthantverket - står fortfarande för det breda utbudet av bildkonst. Staten stödjer utvecklingen inom bild- och formkonsten genom att avsätta medel för utbildning, inköp, ersättningar, stipendier och bidrag. Det är på lång sikt avgörande för bildkonstens utveckling att staten även främjar både mångfalden av uttrycksformer och konstnärernas möjligheter till experimenterande och fritt sökande. Många och bra tillfällen att ställa ut har särskilt stor betydelse för den nyskapande konsten. Det behövs utställningsarrangörer som inte främst ser till konstverkens kommersiella möjligheter utan som med kompetens och uthållighet visar nya eller svåra konstnärliga uttryck innan de blivit gångbara i ett större sammanhang. Det behövs också utställningsarrangörer som har förmågan att göra detta utanför storstäderna. Ansvaret för att stimulera till en mångfacetterad och nyskapande utställningsverksamhet faller ytterst på de offentligt stödda institutionerna och i särskilt hög grad på det statliga . Ideellt uppburet utställningsliv och konstbildning De ideella konstbildande organisationernas verksamhet fungerar delvis som ett komplement till museernas och galleriernas utställningar. Organisationerna inriktar sig i första hand på aktiviteter på arbetsplatser och i samlingslokaler. Det innebär att de ofta når människor som inte annars besöker konstutställningar. Regeringen bedömer att statens stöd till konstbildningsrörelsen har lett till ett breddat konstintresse och en kvalitetshöjning av lokala konstutställningar. Statens insatser bör inriktas på en fortsatt kvalitetshöjning av den lokala utställningsverksamheten. De resurser som staten ställer till de konstbildande organisationernas förfogande bör medverka till att de nya konstnärliga uttrycken sprids till nya platser. Utställningsarrangörer och konstbildare bör utveckla former för att introducera konsten för nya grupper. Statistiken ger tydliga besked om var behovet av inbrytningar är störst. Det ökande intresse ungdomar visar att själva uttrycka sig inom bildkonsten, vilket visas bl.a. i , borde uppfattas som en tydlig utmaning för utställningsansvariga att utveckla former som lockar de unga. Konst i offentlig miljö Den offentliga miljön tillförs konst genom satsningar av staten, landstingen och kommunerna. Insatserna görs i samverkan med myndigheter, affärsdrivande verk, fastighetsförvaltande bolag och andra lokalbrukare. Både bildkonsten och arkitekturen ställer krav på stora kunskaper hos de som har ansvar för den offentliga miljön. Frågan om den offentliga miljöns estetik behandlas senare i detta avsnitt, men också i avsnitt 12 Arkitektur och formgivning, där inrikt- ningen på ett kommande förslag till ett arkitekturpolitiskt program presenteras. Statens insatser för den offentliga konsten bör inte bara gälla de miljöer som brukas av staten utan ges en vidare syftning. Konsten i den offentliga miljön och i vår gemensamma vardagsmiljö är den konst som tillhör oss alla. Genom besparingar i offentlig förvaltning, bolagiseringar av statliga och kommunala fastighetsförvaltningar och genom det kraftigt minskade byggandet har satsningarna på den offentliga konsten minskat. finns det många torftiga miljöer i vår omgivning. Det är särskilt viktigt att även miljöer som barn och ungdomar vistas i behandlas med omsorg och ger möjlighet till möten med god samtidskonst. Regeringens förslag i denna proposition innebär att området bildkonst och konsthantverk tillförs ytterligare medel. Tillsammans med de ökade medel som beräknas för det nya och vissa andra museiändamål samt förstärkta insatser för bildkonstnärer beräknas området tillföras ca . Regeringens förslag: I budgetpropositionen för föreslår regeringen att stödet till det konstbildande arbete som bedrivs inom bl.a. och Folkrörelsernas konstfrämjande ökar med . Ökningen skall fördelas som utställningsersättning till konstnärer inom bild- och formområdet. förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna ställer sig positiva till förslaget. tidigare överväganden: har vid skilda tillfällen uttalat sig för principen att konstnärer bör ersättas för sin medverkan vid utställningar, och att kravet på ersättning skall riktas mot den som anordnar utställningen (prop. 1975/76:135 s. 227-228, bet. 1975/76:KrU35, rskr. 1975/76:355, prop. 1986/87:100 bil. 10 s. 340-341, bet 1986/87:KrU12, rskr. 1986/87:161). Utifrån denna princip har staten för egen del tagit ställning i frågan genom att sluta avtal med bildkonstnärernas organisationer. ökade staten sitt bidrag till konstföreningsrörelsen för att den skulle få viss ekonomisk möjlighet att ersätta konstnärer som ställer ut i föreningsregi (prop. 1990/91:100 bil. 10 s. 22, 25-26 och 247, bet. 1990/91:KrU20, rskr. 1990/91:229). Skälen för regeringens förslag: Genom utställningen möter konstnären sin publik. Utställningen har som regel föregåtts av långa förberedelser. Förutom det konstnärliga arbetet medför utställningen arbete med en mängd praktiska arrangemang som ramning, transporter, produktion av kataloger och informationsmaterial m.m. Allt detta är förknippat med kostnader vilka oftast betalas av konstnären. Konstnären producerar till stor del utställningen och visar sin konst utan att på något sätt garanteras en intäkt. Enligt går över 2/3 av alla utställningar med förlust för konstnären. Den förstärkning av bidraget till de konstbildande organisationerna som tillkom innebar att organisationerna fick möjlighet att erbjuda konst- närer utställningsersättning på samma sätt som statliga utställningsarrangörer. Försöksverksamhet med utställningsersättning har bedrivits av vid utställningar i , och samt i . Sådan ersättning har också utgått vid vissa av Konstfrämjandets utställningar. Regeringen anser att utställningsersättningen, förutom att den förbättrar konstnärernas ekonomiska situation, stimulerar spridningen av kvalitativ konst. Genom ersättningen kan framstående konstnärer lockas till utställningsplatser som ur försäljningssynpunkt är mindre attraktiva. Härigenom kan t.ex. konstföreningar på mindre orter höja den konstnärliga kvaliteten på sina utställningar. Mot denna bakgrund finner regeringen det lämpligt att öka stödet till och Folkrörelsernas konstfrämjande för att de skall kunna erbjuda utställningsersättning till fler konstnärer och vid utställningar på fler platser i landet. Det bör dock ankomma på att bedöma i vilken mån ökat bidrag för sådant ändamål skall tilldelas även andra konstfämjande organisationer med utställningsverksamhet. Regeringen föreslår i budgetpropositionen för att ytterligare anvisas för konstbildande organisationers utställnings- ersättning. Regeringens förslag: skall medverka till att även andra gemensamma miljöer än sådana som ägs av staten tillförs konst, när det bedöms som särskilt betydelsefullt. Som anförts i inledningen till denna proposition har en särskild utredare redovisat förslag om inriktning och organisation av statens insatser för konst i offentlig miljö. Utredarens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. Utredaren föreslår en ändrad ansvarsfördelning mellan och Statens konstmuseer. Ansvaret för förvärv av lös konst överflyttas till Statens konstmuseer. har kvar ansvaret för att lokaler som brukas av staten förses med fast konst, som rådet utökar sin informations- verksamhet. Vidare får i uppdrag att bidra till att även andra sam- hällsmiljöer än de statliga tillförs konst. För att möta de nya arbetsuppgifterna föreslår utredaren organisationsförändringar för både Statens konstmuseer och . Remissinstanserna: Remissopinionen är splittrad. Reaktionen är i huvudsak positiv till vad utredaren anför om bl.a. mål och utgångspunkter för de statliga konstinsatserna och förslaget till omorganisation av . Flertalet remissinstanser har invändningar mot att ansvaret för förvärv och utplacering av lös konst överförs till Statens konstmuseer. tidigare överväganden: har vid ett flertal tillfällen angivit riktlinjer vad gäller statens insatser för konst i offentlig miljö. Förutsättningarna för Statens konstråds verksamhet efter bolagiseringen av den statliga fastighetsförvaltningen diskuterades budgetproposition (1992/93:100 bil. 12 s. 93-94, bet. 1992/93:KrU21, rskr. 1992/93:252). redovisade regering och riksdag senast sin hållning till den s.k. enprocentregeln (prop. 1993/94:100 bil. 12 s. 59, bet. 1993/94:KrU22, rskr. 1993/94:242). Skälen för regeringens förslag: Statens insatser för konst i den offentliga miljön gavs en mer regelmässig form då inrättades, med uppgift att utsmycka statens byggnader med konst.