prop · GK0388 · 1997-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1996/97:88 Ett förenklat utlämningsförfarande mellan medlemsstaterna i Europeiska unionen Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås att , som har undertecknat konventionen om ett förenklat utlämningsförfarande mellan medlemsstaterna i Euro-peiska unionen, skall ratificera denna. I propositionen föreslås vidare de ändringar i lagen (1957:668) om utlämning för brott som krävs för att skall kunna ratificera konventionen. De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft den dag regeringen bestämmer. 1 Förslag till riksdagsbeslut................................ 4 2 Lagtext.................................................... 5 3 Ärendet och dess beredning................................. 8 4 Konventionen om ett förenklat förfarande för utlämning mellan Europeiska unionens medlemsstater.......................... 8 4.1 Bakgrund............................................ 8 4.2 Huvudsakligt innehåll............................... 9 5 tillträde till konventionen....................... 10 6 Ändringar i utlämningslagen m.m............................ 11 6.1 Inledning........................................... 11 6.2 Inledande bestämmelser.............................. 12 6.3 Dokumentation....................................... 13 6.4 Beslutande myndighet................................ 14 6.4.1 Beslut om utlämning........................... 14 6.4.2 Avslag och konkurrerande anspråk ............. 15 6.5 Förfarandet........................................ 16 6.5.1 Utredning..................................... 16 6.5.2 Information till den eftersökte............... 17 6.5.3 Samtycke...................................... 18 6.5.4 Juridiskt biträde............................. 19 6.5.5 Återkallelse.................................. 20 6.5.6 Underrättelse om samtycke m.m................. 22 6.6 Specialitetsprincipen och vidareutlämning........... 22 6.7 Underrättelse om beslut ............................ 24 6.8 Tidsfrist för verkställighet av beslut.............. 24 6.9 Sent samtycke och utlämning av personer som inte är frihetsberövade..................................... 25 6.10 Åtgärder vid avslagsbeslut.......................... 26 6.11 Transitering........................................ 27 7 Ekonomiska konsekvenser.................................... 28 8 Ikraftträdande............................................. 28 9 Författningskommentar...................................... 28 Bilaga 1 Konvention om ett förenklat förfarande för utlämning mellan Europeiska unionens medlemsstater................... 36 Bilaga 2 Sammanfattning - departementspromemorian Ett förenklat utlämningsförfarande inom EU (Ds 1996:44)........... 46 Bilaga 3 Departementspromemorians lagförslag................. 47 Bilaga 4 Förteckning över remissinstanser.................... 51 Bilaga 5 Lagrådsremissens lagförslag......................... 52 Bilaga 6 Lagrådets yttrande över lagrådsremiss 56 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ............................................................ 61 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att godkänner konventionen om ett förenklat förfarande för utlämning mellan Europeiska unionens medlemsstater med de förklaringar beträffande artiklarna 7, 9, 12, 15 och 16 som regeringen förordat samt antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott. Regeringen har följande förslag till lagtext. Förslag till lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott Härigenom föreskrivs att det i lagen (1957:668) om utlämning för brott skall införas tretton nya paragrafer, 28-40 §§, samt närmast före 28 § en ny rubrik av följande lydelse. Förenklat utlämningsförfarande inom Europeiska unionen 28 § När någon som är eftersökt för utlämning till en medlemsstat i Europeiska unionen samtycker till att bli utlämnad, får utlämningsfrågan prövas i ett förenklat förfarande med de avvikelser från denna lag som framgår av 29-40 §§. 29 § En eftersökning skall, för att det förenklade förfarandet skall kunna tillämpas, innehålla uppgifter om 1. den eftersöktes identitet, 2. den myndighet som begärt anhållande, om sådan begäran framställts, 3. förekomsten av ett sådant beslut eller en sådan dom som avses i 9 § tredje stycket, 4. brottets beskaffenhet och rättsliga rubricering, 5. omständigheterna kring brottet, däribland tidpunkt och plats för brottet och den eftersöktes del i det, 6. följderna av brottet, om det är möjligt. Ytterligare upplysningar kan begäras om det behövs för att beslut om utlämning skall kunna meddelas. 30 § Om eftersökningen innehåller de uppgifter som avses i 29 §, behöver en framställning om utlämning enligt 14 § inte göras. Om en sådan framställning kommit in, kan det förenklade förfarandet ändå tillämpas, om förutsättningarna i övrigt är uppfyllda. 31 § Om någon eftersöks för utlämning, skall allmän åklagare skyndsamt utreda om förutsättningarna för utlämning är uppfyllda. Därvid tillämpas vad som föreskrivs om förundersökning i brottmål. 32 § Den som eftersöks för utlämning skall så snart det kan ske tillfrågas av åklagare om han samtycker till utlämning. I sådant fall skall han också tillfrågas om han medger rätt för den ansökande staten att, utan särskilt medgivande enligt 24 §, ställa honom till ansvar eller straffa honom för annat brott som begåtts före utlämningen än som omfattas av eftersökningen och att utlämna honom till någon annan medlemsstat i Europeiska unionen. Han skall upplysas om innebörden av att samtycke och medgivande lämnas. Samtycke och medgivande lämnas till åklagaren. Därvid tillämpas samma förfarande som vid utlämning för brott till , , och . Den ansökande staten skall underrättas om ett samtycke eller ett medgivande. Är den eftersökte anhållen eller ålagd reseförbud eller anmälningsskyldighet och samtycker han inte, skall den ansökande staten underrättas om detta från beslutet om tvångsmedel. Detta hindrar dock inte att det förenklade förfarandet tillämpas även om samtycke lämnas . Om ett samtycke eller medgivande återkallas innan beslut om utlämning har verkställts, skall återkallelsen beaktas. Den ansökande staten skall underrättas om återkallelsen. Sådan underrättelse från rätten till chefen för som avses i 23 § andra stycket skall lämnas endast om den eftersökte inte samtycker till att utlämnas eller om han inte från den dag han anhölls eller ålades reseförbud eller anmälningsskyldighet lämnat sitt samtycke till utlämningen eller om han återkallar ett sådant samtycke. 33 § Har samtycke lämnats skall åklagaren skyndsamt lämna över ärendet till Riksåklagaren. Är det uppenbart att utlämning skall ske får Riksåklagaren, om inte sådant fall som anges i 13 § föreligger, besluta om detta. I annat fall skall Riksåklagaren med eget yttrande anmäla ärendet till chefen för för beslut. Ett beslut om utlämning i sådant fall som anges i 13 § eller ett beslut om avslag på den grunden att det finns hinder mot utlämning skall dock fattas av regeringen. Beslut i utlämningsfrågan skall fattas från det att samtycke lämnats. Den ansökande staten skall underrättas om beslutet. 34 § Om det beslutas att den eftersökte skall utlämnas skall beslutet verkställas . Verkställs inte beslutet skall beslut om tvångsmedel enligt 23 § upphöra att gälla. Om beslutet på grund av oförutsedda omständigheter inte kan verkställas , skall den ansökande staten underrättas om detta och ny dag för verkställighet bestämmas. Verkställs inte beslutet från den nya dag som bestämts skall beslut om tvångsmedel enligt 23 § upphöra att gälla. 35 § Finner chefen för att utlämning inte kan äga rum med tillämpning av det förenklade förfarandet skall, om det be-hövs, tidsfrist enligt 23 § andra stycket fastställas. 36 § Om samtycket återkallas, skall den tid som förflyter mellan underrättelsen om samtycke och återkallelsen inte beaktas vid fast-ställandet av den tidsfrist som anges i 23 § andra stycket. 37 § Riksåklagaren beslutar om ersättning till offentlig försvarare i de fall arbete utförts i ett ärende som handlagts där. 38 § Beslut av Riksåklagaren om utlämning eller om ersättning till offentlig försvarare får inte överklagas. 39 § I samband med att det beslutas att utlämning skall ske, får chefen för och Riksåklagaren fatta beslut enligt 21 §. 40 § Framställning om transport genom av någon som utlämnas enligt det förenklade förfarandet görs till . Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Lagen får sättas i kraft i förhållande till någon eller några av Europeiska unionens medlemsstater. 3 Ärendet och dess beredning I departementspromemorian Ett förenklat utlämningsförfarande inom EU (Ds 1996:44) föreslås att ratificerar en inom Europeiska unionen utarbetad konvention om ett förenklat förfarande för utlämning av dömda eller misstänkta personer mellan medlemsstaterna (konven-tionen). har undertecknat konventionen. I promemorian föreslås också erforderliga ändringar i lagen (1957:668) om utlämning för brott (utlämningslagen). Konventionstexten i svensk version finns i bilaga 1. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 2. De lagförslag som lades fram i promemorian finns i bilaga 3. Förslagen har remiss- behandlats . En förteckning över remiss-instanserna finns i bilaga 4. Remissyttrandena finns tillgängliga i (dnr 95/4233). Regeringen tar i detta ärende upp frågan om en svensk ratifikation av konventionen och nödvändiga lagändringar. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över det lagförslag som finns i bilaga 5. Lagrådets yttrande finns i bilaga 6. Lagrådet har föreslagit att förfarandet även i det förenklade regel-systemet benämns utlämning och inte överlämnande (avsnitt 6.2). har vidare framhållit att det bör framgå av lagtexten att återkallelse av samtycke kan ske efter det att beslut har fattats i utläm-ningsfrågan (avsnitt 6.5.5). Dessutom har Lagrådet förordat att bestämmelsen om verkställighet av utlämningsbeslut när tillfälliga hin-der uppstått bör utformas i mer direkt överensstämmelse med konven-tionstexten (avsnitt 6.8). De föreslagna justeringarna leder också till följdändringar av främst redaktionell art. Regeringen har i propositionen följt Lagrådets förslag till utformning av lagtexten. 4 Konventionen om ett förenklat förfarande för utlämning mellan Europeiska unionens medlemsstater enades om riktlinjer för att förbättra utlämningsförfarandet mellan Europeiska unionens medlemsstater. En rådsarbetsgrupp tillsattes, som fick till uppgift att utarbeta ett förslag till utlämningskonvention som skulle göra utlämningsförfarandet enklare och smidigare än det som följer av europeiska konvention om utlämning (konvention). enades ministerrådet om att särskild uppmärksamhet borde ägnas de förfaranden där de berörda personerna samtycker till att bli utlämnade. Ett arbetsdokument lades fram och detta låg sedan till grund för de diskussioner inom arbetsgruppen som ledde fram till konventionen. Den undertecknades av EU:s justitieministrar . Den har ännu inte trätt i kraft. Syftet med konventionen, vilken upprättats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, är att underlätta tillämpningen av konvention vad avser förfarandet vid utlämning, samt att komplettera denna konventions bestämmelser i de fall där personer som är eftersökta för utlämning samtycker till att överlämnas enligt ett förenklat förfarande. Detta betyder att konvention fortsatt skall tillämpas dels när personen i fråga eller den anmodade staten inte samtycker till överlämnande enligt det förenklade förfarandet, dels i de avseenden den nu aktuella konventionen inte innehåller kompletterande bestämmelser. Konventionen innehåller i princip endast förfarande-regler. Det innebär att de materiella villkor för utlämning som gäller enligt de nuvarande nationella reglerna är fortsatt giltiga även gentemot andra medlemsstater. Enligt artikel 1.2 påverkar inte tillämpningen av konventionen för utlämningssamarbetet mer förmånliga bestämmelser i bilaterala eller multilaterala avtal som är i kraft mellan medlemsstater. Konventionen påverkar heller inte mer förmånliga bestämmelser till följd av likartad lagstiftning som gäller mellan medlemsstater. Exempel på det senare är den samnordiska lagstiftningen som för svensk del kommit till uttryck i den nordiska utlämningslagen. I artikel 2 slås konventionens huvudprincip fast, nämligen att med- lemsstaterna förbinder sig att, i enlighet med det förenklade förfarandet, till varandra överlämna personer som är eftersökta för utlämning, förutsatt att de samtycker till detta och att den anmodade staten lämnar sitt godkännande. Enligt artikel 3 skall den person som är föremål för en begäran om provisoriskt anhållande enligt konvention överlämnas i enlighet med det förenklade förfarandet. Artikeln anger vidare att det förenklade förfarandet inte förutsätter att det görs en sådan framställning som krävs enligt konvention. Artikel 4 anger vilka uppgifter som skall anses innehålla tillräcklig information för att den anhållne och den anmodade staten skall kunna ta ställning till om samtycke respektive godkännande skall ges. Artikeln medger också att ytterligare information undantagsvis får begäras om redan erhållna uppgifter visar sig otillräckliga. Bestämmelserna i artikel 5 anger dels att den anhållne skall lämna sitt samtycke i enlighet med artiklarna 6 och 7, dels att den anmodade statens godkännande skall lämnas i enlighet med den nationella lagstiftningen. Enligt artikel 6 skall den anhållne underrättas av behörig myndighet i den anmodade staten om att han är eftersökt för utlämning samt om att han har möjlighet att samtycka till att överlämnas i enlighet med det förenklade förfarandet. Artikel 7 reglerar det sätt på vilket samtycket samt, i förekommande fall, den anhållnes avstående från specialitetsprincipen (skydd mot lagföring eller verkställighet av straff för brott begånget före överlämnandet och som inte omfattas av eftersökningen) skall lämnas. Dessutom finns bestämmelser om information till den eftersökte angående följ-derna av ett samtycke respektive avstående samt om dessa rättshand-lingars eventuella oåterkallelighet. Enligt artikel 8 skall den anmodade staten , dock senast efter anhållandet, underrätta den ansökande staten om den anhåll-ne har samtyckt eller inte. Artikel 9 behandlar frågan om avstående från tillämpning av specia- litetsprincipen. Enligt bestämmelsen kan varje medlemsstat förklara att specialitetsprincipen enligt utlämningskonvention under vissa omständigheter inte skall tillämpas i det förenklade förfarandet. Artikel 10 föreskriver att beslutet om utlämning som fattats i enlighet med det förenklade förfarandet skall kommuniceras direkt mellan de berörda myndigheterna. Underrättelsen om beslutet skall lämnas senast från den dag då den anhållne lämnade sitt samtycke. Av artikel 11 följer att överlämnande av den eftersökte skall äga rum senast från den dag då den ansökande staten underrättades om beslutet enligt artikel 10. Om den anhållne samtycker till överlämnande efter utgången av den tiodagarsfrist som anges i artikel 8, men innan den anmodade staten har mottagit en framställning om utlämning enligt konvention, skall det förenklade förfarandet tillämpas enligt artikel 12. Om personen samtycker efter det att en sådan framställning mottagits har den anmodade staten möjlighet att välja att tillämpa det förenklade förfarandet. Av artikel 13 följer, som huvudregel, att om specialitetsprincipen inte är tillämplig på den som överlämnas, krävs inte den anmodade statens medgivande till vidareutlämning till annan medlemsstat. Artikel 14 behandlar frågan om transitering av den utlämnade från den anmodade staten till den ansökande via en tredje medlemsstats territorium. Enligt artikel 15 skall varje medlemsstat i en förklaring ange vilka myndigheter som är behöriga enligt artiklarna 4-8, 10 och 14. Konventionens avslutande bestämmelser, artiklarna 16-17, behandlar ikraftträdande och anslutning till konventionen. 5 tillträde till konventionen -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: skall tillträda konventionen.Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. | | Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker att | | tillträder konventionen. | | Skälen för regeringens förslag: Huvudavsikten med konventionen är| | att påskynda utlämningsförfarandet i de fall där den som begärs | | utlämnad samtycker. | | I den förklarande rapporten till konventionen (EGT nr. C 375, | | 12/12/96, s. 3 ff.) framhålls att den som begärs utlämnad inte | | sällan samtycker till utlämning. har den andelen angetts| | vara större är . Trots detta tar förfarandet enligt | | konvention ofta avsevärd tid, ibland upp till flera | | månader. | | Det är, inte minst av hänsyn till den eftersökte, angeläget att | | minska handläggningstiden vid utlämning. I de flesta fall är den| | eftersökte frihetsberövad under förfarandet. Det bör i detta | | sammanhang beaktas att i de fall framställningen avser utlämning| | för lagföring, den misstänkte ännu inte är dömd för någon gärning. Det| | är inte heller säkert att den som utlämnas till fullo får avräkna| | detta frihetsberövande om han efter utlämningen döms till | | frihetsstraff. | | En process i den begärande staten kan vidare blockeras eller | | åtminstone fördröjas på grund av att en förmodad gärningsman saknas.| | Ett snabbare förfarande medför över huvud taget större | | effektivitet i lagföringen. | | Det mellanstatliga samarbetet inom Europeiska unionens s.k. | | tredje pelare bygger på enighet mellan medlemsstaterna. | | har deltagit aktivt i arbetet som ledde till den antagna | | konventionen, vilken träder i kraft endast om samtliga | | medlemsstater i Europeiska unionen ratificerar den. En | | naturlig utgångspunkt är därför att skall tillträda kon-| | ventionen. Det ligger också i intresse att så sker. | | Mellan de nordiska länderna finns ett utvecklat | | utlämningssamarbete, som bl.a. bygger på direktkontakter mellan | | myndigheter och, särskilt om den eftersökte samtycker, förenklade| | beslutsförfaranden. Erfarenheterna av detta samarbete är goda, | | och det finns anledning att tro att det till vissa delar | | liknande förfarande som konventionen föreskriver har stora | | förutsättningar att förbättra det europeiska utlämningssamarbetet| | utanför . | | | | | | | | 6 Ändringar i utlämningslagen m.m. | | 6.1 Inledning | | Promemorians förslag: Överensstämmer i stort med regeringens. Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks i huvudsak. Vissa redaktionella synpunkter har emellertid framförts. Skälen för regeringens förslag: Avsikten med konventionen är att skapa ett smidigt och snabbt förfarande med minskade krav på dokumentation och med direktkontakt mellan myndigheter. I dessa avseenden har förfarandet påtagliga likheter med vad som gäller mellan de nordiska länderna. Vid genomförandet av konventionens regler bör därför erfarenheterna av det nordiska samarbetet tas till vara och, inom de ramar som konventionen ger, lösningar i så stor utsträckning som möjligt ansluta till den nordiska strukturen. Som framgår av beskrivningen under avsnitt 4.2, är konventionen tillkommen för att underlätta tillämpningen av konvention. Som också framgår reglerar konventionen endast själva förfarandet i samband med utlämning. De materiella förutsättningarna, bl.a. kravet på dubbel straffbarhet och på lägsta svårhetsgrad samt förbudet mot utlämning för politiska eller militära brott, berörs inte. De förutsättningar som anges i utlämningslagen 1-11 §§ kommer således att gälla även om någon utlämnas enligt det förenklade förfarandet efter samtycke. Ratifikation av konventionen kan inte ske utan att ändringar görs i utlämningslagens förfaranderegler. I promemorian föreslås att bestämmelserna om förfarandet efter samtycke i huvudsak placeras under egen rubrik i en särskild avdelning, sist i lagen. Viss remisskritik har framförts mot detta. Enligt regeringens mening talar dock starka skäl mot att nu förändra utlämningslagens grundläggande struktur. Om någon skall utlämnas till ett land utanför EU behöver rättstillämpande myndigheter aldrig gå in i den föreslagna nya avdelningen av lagen. Till detta kommer att en generell genomgripande översyn av utlämningslagen kommer att bli nödvändig när skall ratificera den undertecknade andra på området, som främst berör annat än förfarandet. Nedan anges, artikel för artikel, de förändringar som konventionen föranleder i utlämningslagen. Beträffande den närmare tillämpningen hänvisas till författningskommentaren. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: I en inledande bestämmelse anges ramen för | | tillämpningen av det förenklade utlämningsförfarandet efter sam-| | tycke. Promemorians förslag: Överensstämmer i stort med regeringens. Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks i huvudsak. Vissa redaktionella synpunkter har emellertid framförts. Skälen för regeringens förslag: I artikel 2 uttrycks konventionens huvudprincip, nämligen att medlemsstaterna förbinder sig att i enlighet med det förenklade förfarandet överlämna personer som samtyckt till detta, förutsatt att den anmodade staten lämnat sitt godkännande. Konventionen innebär alltså inte en plikt att överlämna när den berörda personen samtycker. I stället kan den anmodade staten pröva huruvida de materiella förutsättningarna för utlämning föreligger. För svensk del innebär detta att en framställning om utlämning som prövas enligt det förenklade förfarandet kan avslås trots att personen samtycker om hinder enligt 1-11 §§ i utlämningslagen anses föreligga. Det förenklade förfarandet torde normalt initieras genom att någon som är efterlyst inom Europeiska unionen grips eller annars påträffas i . Enligt artikel 3 är den normala utgångspunkten för förfarandet att den eftersökte är föremål för provisoriskt anhållande. Överlämnandet skall i dessa fall ske på grundval av de uppgifter som finns i begäran om provisoriskt anhållande. Ett överlämnande förutsätter således inte en formell utlämningsframställning enligt konvention. I promemorian föreslås att den nya avdelningen i utlämningslagen inleds med en bestämmelse som anger ramen för det förenklade förfarandet. I den föreslagna bestämmelsen erinras om villkoren för utlämning. I lagrådsremissen, liksom i promemorian, föreslogs att förfarandet, i överensstämmelse med konventionstexten, benämns överlämnande. Lagrådet har mot detta anfört att skillnaderna mellan det nuvarande förfarandet enligt utlämningslagen och det förenklade förfarandet vid samtycke inte är så stora att en distinktion dem emellan behöver göras och att termen överlämnande blir missvisande i vissa fall. Liknande synpunkter har framförts av . Regeringen kan för sin del godta Lagrådets bedömning. Förfarandet bör därför, som Lagrådet förordat, benämnas utlämning. Härigenom behöver någon särskild erinran om att villkoren för utlämning gäller även i det förenklade förfarandet inte göras. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Till grund för tillämpning av det förenklade| | förfarandet skall ligga uppgifter om den eftersöktes identitet, | | den myndighet som begärt anhållande, förekomsten av | | häktningsbeslut eller dom, brottets beskaffenhet samt | | omständigheterna kring och följderna av brottet. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker i princip förslaget eller lämnar det utan erinran. Vissa, närmast redaktionella synpunkter har framförts. Skälen för regeringens förslag: I artikel 4 i konventionen stadgas vilka uppgifter som skall anses innehålla tillräcklig information för att underrätta den eftersökte (se avsnitt 6.5.2) och för att informera den myndighet som kan besluta om överlämnande enligt det förenklade förfarandet.