prop · GK0388 · 1997-01-01 00:00:00 — Om återkallelsen sker sedan personen överlämnats till polismyndigheten för verkställighet, skall polisen underrätta den ansökande staten om återkallelsen. Enligt 23 § andra stycket första meningen skall rätten, när den fastställt ett av åklagaren meddelat beslut om tvångsmedel, underrätta chefen för . Denne skall då göra en första prövning av om det föreligger hinder mot utlämning och, om så inte befinns vara fallet, fastställa den tid inom vilken framställning om utlämning skall göras. Det förenklade förfarandet bygger på direktkontakt mellan myndigheter. Varken regeringen eller chefen för skall därför i normalfallet kopplas in på de ärenden där samtycke ges till att utlämnas enligt det förenklade förfarandet. I denna paragrafs femte stycke föreskrivs därför att chefen för skall underrättas om ett fastställt tvångsmedelsbeslut endast om samtycke inte lämnas inom den i konventionen stipulerade tiodagarsfristen. Tingsrätten skall därför, om beslut om fastställande av tvångsmedel fattas innan tiodagarsfristen löpt ut, vänta med att meddela chefen för . Åklagaren, som har att utröna om den eftersökte samtycker, skall underrätta tingsrätten så fort samtycke lämnas. Om rätten inte mottagit något sådant besked gått, skall beslutet om fastställande av tvångsmedel meddelas chefen för , som då har att göra en bedömning av om utlämningshinder föreligger och, om så inte befinns vara fallet, fastställa den tid inom vilken framställning om utlämning skall göras. Om rätten däremot får besked om att den eftersökte samtyckt, skall någon underrättelse inte skickas. Om den eftersökte på ett tidigt stadium uttryckligen deklarerar att han inte kommer att samtycka, skall åklagaren underrätta tingsrätten om detta. Tingsrätten skall då meddela chefen för sitt beslut. Om den eftersökte återkallar ett lämnat samtycke, skall chefen för underrättas om det för motsvarande prövning av frågan om frist för ingivande av fullständig utlämningsframställning. 33 § Har samtycke lämnats skall åklagaren skyndsamt lämna över ärendet till Riksåklagaren. Är det uppenbart att utlämning skall ske får Riksåklagaren, om inte sådant fall som anges i 13 § föreligger, besluta om detta. I annat fall skall Riksåklagaren med eget yttrande anmäla ärendet till chefen för för beslut. Ett beslut om utlämning i sådant fall som anges i 13 § eller ett beslut om avslag på den grunden att det finns hinder mot utlämning skall dock fattas av regeringen. Beslut i utlämningsfrågan skall fattas från det att samtycke lämnats. Den ansökande staten skall underrättas om beslutet. Paragrafens andra stycke har sin motsvarighet i artikel 10. Om samtycke lämnas skall åklagaren, sedan han verkställt den i 31 § stadgade utredningen, skyndsamt överlämna ärendet till Riksåklagaren för beslut. Riksåklagaren skall pröva om det föreligger förutsättningar för utlämning enligt det förenklade förfarandet samt om något hinder mot utlämning enligt 1-11 §§ föreligger. Riksåklagaren får besluta om utlämning endast om det inte finns några omständigheter som gör ställningstagandet tveksamt och under förutsättning att fråga inte är om konkurrerande anspråk från två eller flera länder. Är saken inte uppenbar skall Riksåklagaren skyndsamt överlämna ärendet till chefen för tillsammans med eget yttrande. Detsamma gäller vid konkurrerande anspråk. I de situationer då det negativa beslutet grundas på ett icke absolut hinder, t.ex. att den ansökande staten på grund av bristfällig utredning inte förmått visa att fråga är om ett utlämningsbart brott, skall den ansökande staten ha en möjlighet att återkomma med en utlämningsframställning kompletterad med nödvändig information. I dessa situationer skall chefen för fatta beslut. Om det föreligger ett absolut hinder mot utlämning, t.ex. om den eftersökte är svensk medborgare eller om han redan är dömd i för brottet, skall däremot avslagsbeslutet fattas av regeringen. Detsamma gäller vid konkurrerande anspråk. Skulle emellertid chefen för finna att utlämning skall ske, får denne besluta om det. I andra stycket anges den tid inom vilken beslut om utlämning skall fattas. Detta är en längsta tidsfrist och beslut skall naturligtvis fattas så snart det är möjligt. Den ansökande staten skall underrättas om beslutet. 34 § Om det beslutas att den eftersökte skall utlämnas skall beslutet verkställas . Verkställs inte beslutet skall beslut om tvångsmedel enligt 23 § upphöra att gälla.Om beslutet på grund av oförutsedda omständigheter inte kan verkställas , skall den ansökande staten underrättas om detta och ny dag för verkställighet bestämmas. Verkställs inte beslutet från den nya dag som bestämts skall beslut om tvångsmedel enligt 23 § upphöra att gälla. Paragrafen motsvarar artikel 11 i konventionen. Om det beslutas att utlämning enligt det förenklade förfarandet skall ske, skall enligt huvudregeln det fysiska överlämnandet av personen ske från beslutet. Också beträffande denna frist finns anledning att understryka att överlämnandet givetvis skall ske så snart förutsättningar för detta föreligger. Några skillnader vad avser de praktiska arrangemangen kring verkställigheten mot vad som tillämpas torde det inte finnas behov av. I paragrafen föreskrivs att om överlämnande av den eftersökte inte sker inom 20-dagarsfristen så skall ett eventuellt tvångsmedel bringas att upphöra. Emellertid medges i andra stycket undantag för det fall omständigheter närmast av force majeurekaraktär hindrar verkställighet. I den situationen kan staterna träffa en överenskommelse om en ny tid för överlämnande. Denna tid bör givetvis ligga så nära den ursprungliga dagen som möjligt. Det kan här erinras om att prövning av ett tvångsmedelsbeslut kan ske enligt 23 § tredje stycket. Begreppet oförutsedda omständigheter skall i detta sammanhang tolkas restriktivt och avser förhållanden som ligger utanför myndigheters kontroll. Som exempel härpå kan nämnas t.ex. en olycka i samband med transport, en strejk som hindrar användning av ett planerat transportsätt eller allvarlig sjukdom hos den som skall överlämnas. 35 § Finner chefen för att utlämning inte kan äga rum med tillämpning av det förenklade förfarandet skall, om det behövs, tidsfrist enligt 23 § andra stycket fastställas. Paragrafen motsvarar inte någon artikel i konventionen. Paragrafen reglerar den situationen att beslut fattas om avslag. Om det är regeringen som fattat beslutet, dvs. om det föreligger ett absolut hinder mot utlämning eller om fråga är om konkurrerande anspråk, skall någon tidsfrist inte fastställas. Om däremot chefen för fattat avslagsbeslutet, dvs. om det föreligger ett icke absolut hinder, skall - om inte något särskilt skäl talar däremot - tidsfrist fastställas. Den ansökande staten skall nämligen i den situationen ha en möjlighet att återkomma med en utlämningsframställning enligt 14 § kompletterad med nödvändiga uppgifter. Om en utlämningsframställning inkommit, skall det naturligtvis inte fastställas någon tidsfrist. 36 § Om samtycket återkallas, skall den tid som förflyter mellan underrättelsen om samtycke och återkallelsen inte beaktas vid fastställandet av den tidsfrist som anges i 23 § andra stycket. Paragrafen motsvarar artikel 7.4 andra meningen i konventionen. Bestämmelsen medför att den tid som den ansökande staten har på sig att inkomma med en fullständig utlämningsframställning förlängs i de fall den eftersökte först samtyckt och därefter återkallat sitt samtycke. 37 § Riksåklagaren beslutar om ersättning till offentlig försvarare i de fall arbete utförts i ett ärende som handlagts där. Bestämmelsen, som inte motsvarar någon artikel i konventionen, har behandlats i avsnitt 6.5.4. Ersättning till försvarare för arbete som utförts ärendet legat hos allmän åklagare prövas i vanlig ordning av den tingsrätt som förordnat försvararen. 38 § Beslut av Riksåklagaren om utlämning eller om ersättning till offentlig försvarare får inte överklagas. Bestämmelsen, som inte motsvarar någon artikel i konventionen, har behandlats i avsnitt 6.4.1 och 6.5.4. 39 § I samband med att det beslutas att utlämning skall ske, får chefen för och Riksåklagaren fatta beslut enligt 21 §. Bestämmelsen, som inte motsvarar någon artikel i konventionen, har behandlats i avsnitt 6.4.1. 40 § Framställning om transport genom av någon som utlämnas enligt det förenklade förfarandet görs till . Bestämmelsen, som inte har någon direkt motsvarighet i konventionen, har behandlats i avsnitt 6.11. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Lagen får sättas i kraft i förhållande till någon eller några av Europeiska unionens medlemsstater. Konventionens ikraftträdande har behandlats i avsnitt 8. För del kommer det förenklade förfarandet att kunna tillämpas innan konventionen trätt i kraft. Regeringen får bestämma när lagen skall träda i kraft, eftersom detta är beroende av övriga medlemsstaters ratifikationer. Med hänsyn till att , under förutsättning av ömsesidighet, skall tillämpa det förenklade förfarandet även innan konventionen trätt i kraft, får regeringen också sätta lagen i kraft i förhållande till någon eller några medlemsstater i Europeiska unionen. Konvention om ett förenklat förfarande för utlämning mellan Europeiska unionens med-lemsstater av om upprättandet av konventionen om ett förenklat förfarande för utlämning mellan Europeiska unionens medlemsstater (95/C 78/01) som beaktar fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel K.3 2 c i detta, och som för att uppnå unionens mål betraktar reglerna för det förenklade förfarandet för utlämning mellan medlemsstaterna i Europeiska unionen som en fråga av gemensamt intresse som utgör en del av det samarbete om vilket stadgas i avdelning VI i fördraget; BESLUTAR att härmed upprätta den konvention vars text återfinns i bilagan och som denna dag har undertecknats av företrädarna för regeringarna i unionens medlemsstater; REKOMMENDERAR att medlemsstaterna antar den i enlighet med sina konstitutionella regler. Utfärdad i På rådets vägnar Ordförande KONVENTION UPPRÄTTAD PÅ GRUNDVAL AV ARTIKEL K.3 I FÖRDRAGET OM EUROPEISKA UNIONEN OM ETT FÖRENKLAT FÖRFARANDE FÖR UTLÄMNING MELLAN EUROPEISKA UNIONENS MEDLEMSSTATER DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA till denna konvention, Europeiska unionens medlemsstater, SOM HÄNVISAR TILL rådets akt av , SOM ÖNSKAR FÖRBÄTTRA det straffrättsliga samarbetet mellan medlemsstaterna såvitt avser såväl lagföring som verkställighet av domar, SOM ÄR MEDVETNA OM att utlämning har stor betydelse inom det rättsliga samarbetet för att uppnå dessa mål, SOM ÄR ÖVERTYGADE OM nödvändigheten av att förenkla utlämningsförfarandet i den mån detta är förenligt med de grundläggande principerna för deras nationella lagstiftning, däribland principerna i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, SOM KONSTATERAR att i ett stort antal ärenden om utlämning den som begärts utlämnad samtycker till överlämnande, SOM ANSER att det i sådana fall är önskvärt att till ett minimum begränsa den tid som är nödvändig för utlämningsförfarandet och för frihetsberövande som görs i sådant syfte, SOM BEAKTAR att tillämpningen av den europeiska utlämningskonventionen av därför bör underlättas genom att utlämningsförfarandet förenklas och förbättras, SOM BEAKTAR att bestämmelserna i den europeiska utlämningskonventionen förblir tillämpliga på alla de frågor som inte behandlas i denna konvention, HAR KOMMIT ÖVERENS OM FÖLJANDE BESTÄMMELSER: Denna konvention syftar till att mellan Europeiska unionens medlemsstater underlätta tillämpningen av den europeiska utlämningskonventionen genom att komplettera bestämmelserna i denna. Punkt 1 påverkar inte tillämpningen av mer förmånliga bestämmelser i bilaterala eller multilaterala avtal som är i kraft mellan medlemsstater. Skyldighet att överlämna Medlemsstaterna förbinder sig att, i enlighet med det förenklade förfarande som anges i denna konvention, till varandra överlämna personer som är eftersökta för utlämning, förutsatt att dessa personer samtycker till detta och att den anmodade staten lämnar sitt godkännande i enlighet med denna konvention. Villkor för överlämnande 1. I enlighet med artikel 2 skall den, som är föremål för en begäran om provisoriskt anhållande enligt artikel 16 i den europeiska utlämningskon- ventionen, överlämnas i enlighet med artiklarna 4 - 11 och artikel 12.1 i denna konvention. Ett sådant överlämnande som avses i punkt 1 förutsätter inte att det görs en framställning om utlämning eller att det ges in sådana handlingar som fordras enligt artikel 12 i den europeiska utlämningskonventionen. Uppgifter som skall tillhandahållas 1. Följande uppgifter från den ansökande staten skall anses innehålla tillräcklig information för att underrätta den anhållne på det sätt som anges i artiklarna 6 och 7 och för att informera den behöriga myndighet som avses i artikel 5.2: a) den eftersöktes identitet; b) den myndighet som begär anhållandet; c) förekomsten av ett häktningsbeslut eller av andra handlingar med samma rättsliga verkan eller av en dom som kan verkställas; d) brottets beskaffenhet och rättsliga rubricering; e) en beskrivning av omständigheterna kring brottet, däribland tidpunkt och plats samt den eftersöktes del i brottet; f) såvitt möjligt, följderna av brottet. Utan hinder av vad som sägs i punkt 1 får ytterligare upplysningar begäras om de uppgifter som avses i nämnda punkt visar sig otillräckliga för att den behöriga myndigheten i den anmodade staten skall kunna medge överlämnandet. Samtycke och godkännande l. Den anhållne skall lämna sitt samtycke i enlighet med artiklarna 6 och 7. Den behöriga myndigheten i den anmodade staten skall lämna sitt godkännande i enlighet med sitt nationella förfarande. Information till den anhållne När en person som är eftersökt för utlämning anhålls på en annan medlemsstats område skall den behöriga myndigheten i enlighet med sin nationella lagstiftning upplysa honom om den begäran som avser honom och om att han har möjlighet att samtycka till att överlämnas till den ansökande staten i enlighet med det förenklade förfarandet. Inhämtande av samtycke 1. Den anhållnes samtycke och, i förekommande fall, hans uttryckliga avstående från tillämpning av specialitetsprincipen skall avges inför de behöriga rättsliga myndigheterna i den anmodade staten, i enlighet med dennas nationella lagstiftning. Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att det samtycke och, i förekommande fall, det avstående som anges i punkt 1 inhämtas under sådana förhållanden att det framgår att personen har lämnat dem frivilligt och fullt medveten om följderna av detta. Den anhållne skall i detta syfte ha rätt till juridiskt biträde. Samtycke och, i förekommande fall, avstående som anges i punkt 1 skall protokollföras i enlighet med det förfarande som föreskrivs i den anmodade statens lagstiftning. Samtycke och, i förekommande fall, avstående som anges i punkt 1 är oåterkalleligt. Vid deponeringen av sina ratifikations-, godkännande-, god- tagande- eller anslutningsinstrument får medlemsstaterna genom en förklaring ange att samtycket och, i förekommande fall, avståendet i enlighet med deras nationella regler kan återkallas. I sådant fall skall den tid som förflyter mellan underrättelse om samtycket och återkallelsen inte beaktas vid fastställandet av de tidsfrister som anges i artikel 16.4 i den europeiska utlämningskonventionen. Underrättelse om samtycke l. Den anmodade staten skall underrätta den ansökande staten om personens samtycke. För att den ansökande staten i förekommande fall skall kunna göra en framställning om utlämning skall den anmodade staten senast efter det provisoriska anhållandet meddela om personen har lämnat sitt samtycke eller inte. Sådan underrättelse som anges i punkt 1 skall ske direkt mellan de behöriga myndigheterna. Avstående från tillämpning av specialitetsprincipen Varje medlemsstat kan med deponeringen av sitt ratifikations-, godkännande-, godtagande- eller anslutningsinstrument eller vid varje annan tidpunkt förklara att reglerna i artikel 14 i den europeiska utlämnings- konventionen inte är tillämpliga när personen i enlighet med artikel 7 i denna konvention a) samtycker till utlämning eller b) samtycker till utlämning och uttryckligen avstår från tillämpning av specialitetsprincipen. Underrättelse om beslutet om utlämning Utan hinder av bestämmelserna i artikel 18.1 i den europeiska utlämningskonventionen skall underrättelse om ett beslut om utlämning som har fattats med tillämpning av det förenklade förfarandet och information som har samband med det förenklade utlämningsförfarandet lämnas direkt av den behöriga myndigheten i den anmodade staten till den myndighet i den ansökande staten som har begärt provisoriskt anhållande. Den underrättelse om beslutet som avses i punkt 1 skall lämnas senast från den dag då den eftersökte lämnade sitt samtycke. Tidsfrist för överlämnandet l. Överlämnandet skall äga rum från den dag då underrättelsen om beslutet om utlämning lämnades i enlighet med artikel 10.2. Om den eftersökte är frihetsberövad när den tidsfrist som avses i punkt 1 går ut skall han försättas på fri fot på den anmodade statens område. Om omständigheter som ligger utanför myndighetens kontroll hindrar att den eftersökte överlämnas inom den tidsfrist som anges i punkt 1 skall den berörda myndighet som anges i artikel 10.1 underrätta den andra myndigheten om detta. De skall komma överens om en ny dag för överlämnandet. I sådant fall skall överlämnandet äga rum från den nya dag som bestämts. Om personen i fråga är frihetsberövad även efter utgången av denna tidsfrist skall han friges. Punkterna 1, 2 och 3 i denna artikel gäller inte om den anmodade staten önskar tillämpa artikel 19 i den europeiska utlämningskonventionen. Samtycke som lämnas efter utgången av den tidsfrist som anges i artikel 8 eller under andra omständigheter l. Om samtycke har lämnats efter utgången av den tidsfrist som anges i artikel 8 - skall den anmodade staten tillämpa det förenklade förfarandet i enlighet med denna konvention, om den anmodade staten ännu inte har mottagit någon sådan framställning om utlämning som avses i artikel 12 i den europeiska utlämningskonventionen; - kan den anmodade staten använda det förenklade förfarandet, om den har mottagit en sådan framställning om utlämning som avses i artikel 12 i den europeiska utlämningskonventionen. Den anmodade staten kan använda det förenklade förfarandet på sätt som föreskrivs i denna konvention även om ingen begäran om provisoriskt anhållande har gjorts och då samtycke har lämnats efter det att en framställning om utlämning har mottagits. Vid deponeringen av sitt ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument skall varje medlemsstat förklara om och på vilka villkor den avser att tillämpa punkt 1 andra strecksatsen och punkt 2. Vidareutlämning till en annan medlemsstat När specialitetsprincipen till följd av en medlemsstats förklaring i enlighet med artikel 9 i denna konvention inte är tillämplig på den utlämnade personen skall, om inte annat angetts i den nämnda förklaringen, inte heller artikel 15 i den europeiska utlämningskonventionen gälla vid vidareutlämning av denna person till en annan medlemsstat. Transitering Vid transitering i enlighet med artikel 21 i den europeiska utlämningskonventionen skall, om det är fråga om utlämning i enlighet med det förenklade förfarandet, följande regler gälla: a) i brådskande fall kan en begäran som innehåller de uppgifter som anges i artikel 4 göras till transiteringsstaten med tillämpning av förfarande som innebär att framställningen dokumenteras skriftligen. Transiteringsstaten får tillkännage sitt beslut på motsvarande sätt; b) de uppgifter som lämnas i enlighet med artikel 4 skall vara tillräckliga för att göra det möjligt för transiteringsstatens behöriga myndighet att bedöma att det är fråga om ett förenklat utlämningsförfarande, och för att gentemot den utlämnade kunna vidta nödvändiga tvångsåtgärder för transiteringens genomförande. Angivande av behöriga myndigheter Varje medlemsstat skall med deponeringen av sitt ratifik- ationsgodkännande-, godtagande- eller anslutningsinstrument i en förklaring ange vilka myndigheter som är behöriga enligt artiklarna 4 - 8, 10 och 14. Denna konvention skall ratificeras, godkännas eller godtas. Ratifikations-, godkännande eller godtagandeinstrumenten skall deponeras vid generalsekretariatet för Europeiska unionens råd. Rådets generalsekreterare skall underrätta samtliga medlemsstater om detta. Denna konvention skall träda i kraft efter det att den sista medlemsstaten har deponerat sitt ratifikations-, godkännande- eller godtagandeinstrument. Fram till det att konventionen träder i kraft kan varje medlemsstat när den deponerar sitt ratifikations-, godkännande- eller godtagandeinstrument eller vid varje senare tidpunkt förklara att konventionen efter det att förklaringen deponerats är tillämplig i förhållande till de medlemsstater som har avgett en likalydande förklaring. Varje förklaring som görs i enlighet med artikel 9 blir gällande efter det att den har deponerats, dock tidigast den dag då denna konvention träder i kraft eller den dag då den blir tillämplig beträffande denna medlemsstat. Konventionen skall tillämpas endast på sådan begäran som görs efter dagen då den trätt i kraft eller efter dagen då den börjar tillämpas mellan den anmodade staten och den ansökande staten. Denna konvention skall vara öppen för anslutning för varje stat som blir medlem i Europeiska unionen. Den på den anslutande statens språk genom generalsekretariatets för Europeiska unionens råd försorg upprättade och av alla medlemsstater godtagna texten till denna konvention har samma giltighet som de andra autentiska texterna. Generalsekreteraren skall vidarebefordra en bestyrkt kopia av den texten till varje medlemsstat. Anslutningsinstrumenten skall deponeras vid generalsekretariatet för Europeiska unionens råd. Denna konvention skall för varje stat som ansluter sig till den träda i kraft efter att staten har deponerat sitt anslutningsinstrument eller för denna konventions ikraftträdande, om denna ännu inte har trätt i kraft när nittiodagarsperioden går ut. Om denna konvention ännu inte har trätt i kraft när anslutningsinstrumenten deponeras skall artikel 16.3 tillämpas på anslutande medlemsstater. TILL BEKRÄFTELSE härav har undertecknade befullmäktigade ombud undertecknat denna konvention. UTFÄRDAD i år nittonhundranittiofem i ett enda exemplar, på danska engelska, finska, franska, grekiska, irländska, italienska, nederländska, portugisiska, spanska, svenska och tyska, varvid alla texter är lika giltiga, och deponerad i arkiven vid generalsekretariatet för Europeiska unionens råd. Generalsekreteraren skall vidarebefordra en bestyrkt kopia till varje medlemsstat. Sammanfattning - departementspromemorian Ett förenklat utlämningsförfarande inom EU (Ds 1996:44) I promemorian behandlas frågan om tillträde till en inom Europeiska unionen utarbetad konvention om ett förenklat förfarande för utlämning av dömda eller misstänkta personer mellan medlemsstaterna. Avsikten med konventionen är att påskynda förfarandet i de fall där den som begärs utlämnad lämnar sitt samtycke. I promemorian föreslås att , som undertecknat konventionen, ratificerar denna. Promemorian innehåller också förslag till erforderliga ändringar i lagen (1957:668) om utlämning för brott. Förslag till lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1957:668) om utlämning för brott, dels att 23 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas tolv nya paragrafer, 28-39 §§, samt närmast före 28 § en ny rubrik av följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse