prop · GK034 · 1997-01-01 00:00:00 — I redovisningen föreslås slutligen att 3 kap. 6 § och 3 kap. 13 § ändras så att inskrivning kan ske till - förutom befattning - en viss funktion och att krigsplacering också kan ske i en viss funktion. Enligt regeringens mening bör namnet på inte ändras. Regeringen återkommer i ett annat sammanhang till övriga förslag till ändringar i lagen om totalförsvarsplikt. har också redovisat ett regeringsuppdrag om erfarenheterna av antagningsprövningen och inskrivningen av kvinnor för totalförsvarsplikt. Sammanfattningsvis konstaterar att uppföljningen av lagens tillämpning kan betecknas som tillfredsställande. Mot bakgrund av önskemål om fler kvinnor i totalförsvaret bör enligt lagen om totalförsvarsplikt ses över för att minska känslan av tvång. Vidare bör befattningarnas fysiska krav revideras samt resurser satsas på ökad information. Enligt redovisningen har efter lagens ikraftträdande drygt 500 intresseanmälningar gjorts. Som jämförelse nämns i rapporten att 208 kvinnor (officersansökande) prövades . understryker i rapporten vikten av information riktad på olika sätt till kvinnor om möjligheterna till plikttjänstgöring. Förslaget om ändring i lagen (1994:1810) om möjlighet för kvinnor att fullgöra värnplikt eller civilplikt med längre grundutbildning anser regeringen inte nu bör genomföras. Det behövs enligt regeringen en längre tids erfarenheter av den nya lagstiftningen innan någon eventuell förändring görs i detta hänseende. Regeringen vill dock framhålla vikten av att fler kvinnor bereds möjlighet att fullgöra totalförsvarsplikt. 13.2 Vid Försvarsmakten anställd personal -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning | | | | Flera av de åtgärder som Försvarsmakten föreslår angående | | personalminskningar, ålderstruktur m.m. bör regleras i avtal | | mellan parterna. Regeringen finner inte skäl att ingripa i | | parternas ansvar i dessa frågor. | | | | Försvarsmakten bör planera för längre placeringstider i olika | | befattningar för yrkesofficerare. | | | | En översyn av utbildningssystemet för yrkes- och | | reservofficerare bör göras. | | | | Antalet kvinnliga officerare i försvaret bör öka. 1995/96:12 anförde regeringen i fråga om minskning av personal att i den angivna strukturen för det militära försvaret skulle sammanlagt 3 500 - 4 000 yrkesofficerare och civila behöva lämna Försvarsmakten varav en dryg tredjedel civila samt ett antal reservofficerare. Hänsyn hade då tagits till det ökade behovet av personal för internationella insatser, bevakningsuppgifter samt för att öka anpassningsförmågan på . Enligt regeringen skulle endast en mindre del kunna avvecklas genom s.k. naturlig avgång. Därför ansåg regeringen att särskilda avvecklingsåtgärder måste vidtas . I propositionen togs också upp frågor av mer principiell och långsiktig karaktär, såsom åldersstrukturen hos yrkesofficerarna, utbildningssystemet för officerare, personalrörlighet, utveckling av den civila personalen samt kvinnor i försvaret. anförde att det i huvudsak kunde ansluta sig till vad regeringen anfört om minskningen av antalet anställda. Utskottet hade inte heller något att erinra mot vad regeringen i övrigt anfört om anställda vid och underströk betydelsen av anförda åtgärder för att öka antalet kvinnor i försvaret. Vidare underströk utskottet betydelsen av vad regeringen anfört om att ha fler officerare än vad som motiverades av enbart krigsorganisationens behov. Utskottet erinrade också om att frågan om be- fälsordningen bereds på ett sådant sätt att den resulterar i en sammanhållen syn på personalförsörjningen av anställda (bet. 1995/96:FöU1) . 13.2.2 Minskning av personal I försvarsmaktsplanen anförs att en analys av tillgång och behov av yrkesofficerare under den kommande försvarsbeslutsperioden visar att tillgången på yrkesofficerare är ca 16 200 och att krigsorganisationens behov inklusive yrkesofficerare för Försvarsmaktens anpassningsförmåga vid försvarsbeslutsperiodens slut är ca 14 100. Enligt planen beräknar Försvarsmakten att spontana avgångar kan uppgå till ca 2 100 yrkesofficerare. Försvarsmakten framhåller vidare att en rekrytering måste upprätthållas på en om än låg nivå. bör enligt Försvarsmakten totalt ca 1 800 yrkesofficerare rekryteras. Enligt Försvarsmakten bör därför särskilda avvecklingsåtgärder för äldre yrkesofficerare vidtas. Enligt Försvarsmakten bör avvecklingen av yrkesofficerare ske genom att särskilda åtgärder riktas mot yrkesofficerare med fullmakt som fyller . Åtgärderna föreslås kombinerade med s.k. beredskapskontrakt. Detta innebär att yrkesofficerarna erbjuds pension och ett månatligt tillägg för att de står till Försvarsmaktens förfogande fram till ordinarie pensionsålder. Totalt motsvarar denna ersättning enligt Försvarsmakten av lönen. För att genomföra förslaget krävs enligt Försvarsmakten en förordning från regeringen. Försvarsmakten har tillsammans med till regeringen lämnat förslag till en sådan förordning. Försvarsmakten bedömer att ca 1800 officerare skall kunna avvecklas med denna metod. Försvarsmakten avser också att fortsätta med yrkesväxlingsåtgärder för yrkesofficerare. Dessa riktas i första hand mot ålderskategorin . Enligt Försvarsmakten finns inte något behov av att minska reservofficerarna med något bestämt antal. Reservofficerarnas avtalade tjänstgöring måste dock avpassas mot den nya krigsorganisationen och till behovet av anpassning. I frågan om den civilanställda personalen bör enligt Försvarsmakten denna - sedan möjligheten till omplacering prövats - i normalfallet reduceras genom uppsägning på grund av arbetsbrist. Avvecklingsbehovet bedöms till vad som motsvarar ca 1 800 anställda. Försvarsmakten har pekat på att ålderstrukturen försämrats på grund av tidigare personalminskningar. Enligt Försvarsmakten är av den civila personalen . Enligt Försvarsmakten krävs för att inte ytterligare försämra ålders- och kompetensstrukturen att Försvarsmakten kan erbjuda särskild pensionsersättning för vissa arbetstagare. Om yrkesofficerare utan fullmakt skall sägas upp är det enligt regeringens mening inte osannolikt att det behövs ett anställningsstopp . Vidare kommer sannolikt uppsägningarna - hur än parterna bestämmer turordningskretsarna - att drabba många av de yngre officerarna. Detta medför att åldersstrukturen blir ännu mer ogynnsam . Något instrument kan därför behövas som gör att äldre officerare, främst de med fullmakt, kan lämna sin anställning . och Försvarsmakten har i samråd gett in ett förordningsförslag till regeringen i frågan. Regeringen har i ett beslut uttalat att det ankommer på att på statens vägnar sluta avtal om anställnings- och avtalsvillkor samt att myndigheterna skall bära ansvaret för de kostnader som följer av kollektivavtal. Regeringen vidtog därför ingen åtgärd med anledning av framställningen. Regeringen delar Försvarsmaktens uppfattning i fråga om minskning av den civilanställda personalen. Av samma skäl som angetts ovan är emellertid även detta en sak som bör regleras i avtal mellan arbetsmarknadens parter. När det gäller frågan om minskning av personal anser regeringen sammanfattningsvis att det är nödvändigt att parterna tar till vara alla möjligheter som finns för att inriktningen för omstruktureringen av Försvarsmakten skall kunna fullföljas. Om existerande instrument inte är tillräckliga för den erforderliga personalminskningen ankommer det således på parterna att skyndsamt finna lämpliga åtgärder. I försvarsmaktsplanen anförs att en gynnsam åldersstruktur svårligen kan nås som en kraftig reducering av antalet yrkesofficerare skall genomföras. Målet i en omstruktureringssituation bör begränsas till att skapa förutsättningar för ett framtida system som uppfyller organisationens krav på ett så kvalitativt och kostnadseffektivt sätt som möjligt. Grunden bör nu enligt Försvarsmakten läggas för ett mer flexibelt personalförsörjningssystem. Det kan uppnås genom att andra befälskategorier än yrkesofficerare ges uppgifter inom förbandsproduktionen. Enligt Försvarsmakten kommer emellertid detta att bara marginellt kunna påverka åldersstrukturen . Enligt Försvarsmaktens förslag skall andra kategorier än yrkesofficerare användas i produktionen med början - 2001. Införandet måste enligt Försvarsmakten av ekonomiska skäl anpassas till den takt med vilken omstruktureringen av Försvarsmaktens yrkesofficerare kan ske. I första hand bör enligt Försvarsmakten reservofficerare men också totalförsvarspliktigt befäl beredas möjlighet att medverka i grundutbildningen av pliktpersonal och i annan produktion. Tjänstgöringen i produktionen bör enligt Försvarsmakten ske under ett eller . Den bör också ske under flera perioder. Som regeringen redan tidigare anfört bör således andra personalkategorier än yrkesofficerare i större utsträckning kunna användas i grundorganisationen. Tidsbegränsad anställning av reservofficerare och totalförsvarspliktigt befäl kräver en regeringsförordning om inte arbetsmarknadens parter träffar avtal i frågan. Försvarsmakten har lämnat förslag till ändring i officersförordningen (1994:882). Det får enligt regeringens mening i första hand ankomma på parterna att sluta avtal i frågan. Regeringen avser dock att göra de ändringar i officersförordningen som behövs för att underlätta för parterna att sluta avtal. Även möjligheten att ersätta yrkesofficerare i vissa funktioner med civila specialister bör enligt regeringen utnyttjas i större omfattning. I försvarsmaktsplanen anser Försvarsmakten att rörligheten bland yrkesofficerarna bör minska. En viss rörlighet anses emellertid vara önskvärd. För att kunna förlänga tidsbegränsade placeringar utöver två (tre) år förordar Försvarsmakten dispens alternativt en ändring av reglerna i kommunalskattelagen (1928:370) på så sätt att det blir möjligt för en enskild officer att göra avdrag för dubbel bosättning m.m upp till av . Alternativet till detta är enligt Försvarsmakten subventionering av bostäder för chefer och att Försvarsmakten ordnar arbete åt medflyttande make eller maka eller ersätter dessa för förlorad arbetsinkomst. Försvarsmaktens förslag till ändringar i kommunalskattelagen är regeringen inte beredd att ställa sig bakom.Visserligen har regeringen förståelse för de svårigheter både av ekonomisk och praktisk natur som är förknippade med nödvändigheten från verksamhetssynpunkt att förlänga placeringstiderna i olika befattningar för yrkesofficerare. Enligt regeringen är frågan emellertid av sådan vikt att Försvarsmakten ändock bör kunna planera för längre placeringstider för yrkesofficerare. Även i denna fråga har parterna för övrigt möjlighet att sluta avtal. 13.2.5 Utveckling av den militära personalens kompetens Försvarsmakten har genom ett regeringsbeslut haft i uppdrag att i samråd med se över utbildningssystemet för yrkes- och reservofficerare. Uppdraget har redovisats . Av redovisningen framgår inledningsvis att den inriktning som blev resultatet av det arbete som Försvarsmakten genomförde försvarsbeslut för att reformera officersutbildningen alltjämt bör gälla. Enligt redovisningen är därför en mer genomgripande reform av utbildningssystemet inte nödvändig. De förslag som redovisas är närmast en justering av det utbildningssystem som är under införande. Enligt redovisningen innebär förslaget dock förändringar avseende de militära skolornas arbetssätt med meritvärdering och tillhörande kvalitetssäkring samt rekrytering till officershögskolorna. I redovisningen framhålls att Försvarsmaktens anpassningsförmåga ställer krav på en allmänt välutbildad yrkes- och reservofficerskår. Försvarsmakten måste kunna rekrytera och utbilda officerare med bred och hög kompetens. Reservofficerarnas möjlighet att tjänstgöra i grundorganisationen bör förbättras, varigenom andelen reservofficerare med erfarenhet av utbildning av totalförsvarspliktiga och moderna vapensystem ökar. Detta måste enligt redovisningen komma till uttryck i den generella reservofficersutbildningen. För detta krävs ytterligare analyser. Försvarsmakten gör dock bedömningen att reservofficersutbildningen inte behöver förlängas. Gymnasieskolans utveckling innebär att betydligt fler ungdomar än tidigare ges generell kompetens för högskoleutbildning. Härigenom breddas basen för officersrekrytering, med minskade behov av kompletterande utbildning. Enligt redovisningen bör en för Försvarsmakten gemensam struktur med en tvåårig officershögskola och en ettårig krigshögskola införas. Försvarsmakten föreslår att omfattningen av utbildningen anges enligt ett poängsystem på samma sätt som vid övrig högskoleutbildning. Den vidare utvecklingen och förändringen av systemet för officersrekrytering som bör göras, bör dock anstå tills dess att en noggrann analys och en djup förankring inom Försvarsmakten hunnit göras. Regeringen har i avsnitt 11.1.2 redovisat att den avser tillkalla en särskild utredare med uppgift att se över försvarets skolverksamhet. Denna utredning bör på grundval av Försvarsmaktens ovan nämnda redovisning också få i uppdrag att vidare utveckla frågan om utbildningssystemet för officerare. Regeringen avser därefter att till lämna den av försvarsutskottet efterfrågade redovisningen om en sammanhållen syn på Försvarsmaktens personalförsörjning av anställda. 13.2.6 Utveckling av den civila personalens kompetens I denna del anför Försvarsmakten att den krigsplacerade civila personalen genomgår allmänmilitär utbildning och i förekommande fall befälsutbildning som är anpassad till de krav som befattningen i krigsorganisationen ställer. Utbildningen skall vara genomförd före . En utvärdering kommer att redovisas i samband med Försvarsmaktens årsredovisning för . Vidare anser Försvarsmakten att en policy bör utarbetas för att skapa möjligheter för den civila personalen att följa den nivåhöjande utbildningen vid försvarets skolor och . Försvarsmakten kommer därför att ge i uppdrag att förbereda och genomföra en kurs för civil personal där målet skall vara att öka kunskapen om totalförsvaret, det militära försvarets organisation och uppgifter samt om planeringsprocessen. Enligt regeringens mening är det mycket viktigt och angeläget att även den civila personalen får del av den utbildning som förmedlas vid försvarets högskolor och som är adekvat med hänsyn till den civila personalens uppgifter i Försvarsmaktens krigs- och grundorganisation. Regeringen kommer att noga följa upp Försvarsmaktens utvecklingsinsatser för den civila personalen. 13.2.7 Kvinnor i det militära försvaret Regeringen ställer sig bakom de förslag till att öka antalet kvinnor i försvaret som framkommit i försvarsmaktsplanen. Regeringen förutsätter att Försvarsmakten fortsätter sitt aktiva arbete för att öka antalet kvinnliga officerare och att få dessa att stanna kvar i Försvarsmakten. Regeringen vill i detta sammanhang lyfta fram de ideer och förslag som kommer till uttryck i projektet . Nätverk för kvinnliga officerare bör få administrativt och ekonomiskt stöd från Försvarsmakten. Distansundervisningen bör utökas. För att förbättra rekryteringen bör enligt regeringens mening informationen också utökas. Regeringen anser att för att öka antalet kvinnliga officerare i försvaret måste också basen, dvs. de som genomgår pliktutbildning, breddas. Åtgärder bör således vidtas för att öka informationen om möjligheten för kvinnor att genomgå pliktutbildning. Detta kan ske på olika sätt, t.ex. i form av aktiv information genom reklam i tidningar och etermedier samt genom information i skolor. För att få fler kvinnor till officershögskolorna bör enligt regeringen t.ex. de fysiska kraven till olika befattningar samt kriterierna i övrigt vid antagningen ses över. Kvinnliga representanter bör så långt möjligt också finnas i antagningsnämnderna. Man bör även försöka "styra" in kvinnorna på de områden där det har visat sig fungera bra. Nuvarande åldersregler vid antagning till nivåhöjande utbildning samt regler för befodran utgör ett onödigt hinder, inte minst för kvinnor, med hänsyn till bl.a. familjebildning. Som en åtgärd för att få kvinnor att stanna kvar i försvaret har regeringen därför beslutat om ändring i officersförordningen (1994:882) som medför slopade ålderskrav till nivåhöjande utbildning och att befordran får ske direkt i anslutning till genomförd nivåhöjande utbildning med godkända betyg. Förändringen gäller såväl kvinnliga som manliga officerare. 13.2.8 Rasism och främlingsfientlighet I samband med försvarsbeslutets första etapp anförde försvarsutskottet att regeringen till borde redovisa vad som gjorts inom Försvarsmakten för att motverka rasism och främlingsfientlighet. Försvarsmakten har på uppdrag av regeringen lämnat en sådan redovisning (Dnr Fo96/1509/ESU) till regeringen. Sammanfattningsvis framgår av redovisningen att Försvarsmakten aktivt bedriver ett arbete mot rasism och främlingsfientlighet. Bl.a. har Försvarsmakten i samråd med redovisat förslag till åtgärder som syftar till att flera svenska medborgare med invandrarbakgrund fullgör värnplikt. Överbefälhavaren är en av medlemmarna i som skall bedriva ett aktivt informationsarbete om värdet av mångkulturell kompetens hos arbetstagare och arbetsgivare. Försvarsmakten har också genomfört fyra olika projekt mot rasism och främlingsfientlighet i vilka ungdomar har deltagit. Försvarsmakten stödjer också gymnasieprojekt för ungdomar med invandrarbakgrund genom att ge yrkesinformation och erbjuda möjlighet till yrkespraktik. pågår inom Försvarsmakten ett projekt benämnt "Den kreativa olikheten" som bl.a. syftar till att påverka attityder till olika slag av kulturella olikheter. Försvarsmakten har också gett ut faktaskriften . Regeringen anser det mycket angeläget att Försvarsmakten fortsätter sitt aktiva arbete mot rasism och främlingsfientlighet. Varje tendens till rasistiska och främlingsfientliga yttringar måste och kraftfullt motverkas. Regeringen har i ett beslut beviljat Försvarsmakten att användas för fyra ungdomsprojekt mot rasism. 13.2.9 Personskador vid tjänstgöring i utlandsstyrkan inomFörsvarsmakten -------------------------------------------------------------------- | Regeringens åtgärder | | | | De regler och rutiner som gäller för dem som skadas vid | | tjänstgöring i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten kommer att ses| | över. Åtgärder som visar sig nödvändiga för att förbättra förhållandena| | för de skadade och deras närmaste kommer att vidtas. För anställda i utlandsstyrkan gäller i princip samma förmåner vid sjukdom, skada och dödsfall som för anställda i statlig tjänst. Förmånerna gäller hela kontraktstiden och oavsett om tjänstgöringen fullgörs i eller utomlands. Beträffande skador som inträffar under tjänstgöringen utomlands, och som leder till invaliditet och dödsfall har regeringen härutöver förstärkt den enskildes och familjens ekonomiska skydd. Skyddet är utformat som en statlig riksgaranti genom vilken staten ensidigt åtar sig att betala ut ersättning som vid dödsfall och fullständig invaliditet uppgår till 22 basbelopp (f.n. ) enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Vid annan invaliditet som uppgår till betalas ersättning ut med det lägre belopp som svarar mot invaliditetsgraden. Denna avsevärda förbättring av det ekonomiska skyddet trädde i kraft . har frågan om den enskildes och närståendes omhändertagande och ekonomiska skydd på nytt kommit att aktualiseras. Regeringen har därför gett Försvarsmakten i uppdrag att redovisa hur de skadade tagits om hand, hur försäkringsskyddet aktiverats och hur uppföljningen av de skadade har skett. Försvarsmakten har också fått i uppdrag att lämna förslag till lämpliga åtgärder som syftar till att underlätta för de skadade att återgå till ett liv som medger så hög livskvalitet som möjligt. Försvarsmakten har i sin redovisning av uppdraget beskrivit sina rutiner vid skadefall och lämnat vissa förslag till åtgärder, bl.a. att Försvarsmakten får ett kvardröjande ansvar efter kontraktstiden för den skadades rehabilitering. Regeringen anser det angeläget att de som skadas under sin tjänstgöring i utlandsstyrkan så snabbt och effektivt som möjligt får bästa möjliga vård och stöd. I detta syfte pågår inom en översyn av gällande regler och rutiner vid skadefall. Inriktningen är bl.a. att genom förordning införa ett subsidiärt rehabiliteringsansvar för Försvarsmakten med tillämpning . Därigenom skulle Försvarsmakten få skyldighet att, även efter kontraktstiden, fullgöra de uppgifter som enligt 22 kap. lagen om allmän försäkring åvilar en arbetsgivare. Vidare skulle Försvarsmakten härigenom behöva en för detta ändamål på lämpligt sätt organiserad rehabliteringsverksamhet även för utlandsstyrkans personal. Även i övrigt kommer regeringen att pröva behovet av de ytterligare åtgärder som kan visa sig nödvändiga för att förbättra förhållandena för dem som skadas vid tjänstgöring i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. I samband med försvarsbeslutets första etapp pekade försvarsutskottet på frivilligorganisationernas stora betydelse och vikten av att de ges stimulerande och krävande uppgifter i totalförsvarets krigs- och beredskapsorganisationer. I det fortsatta utredningsarbetet borde det enligt utskottet därför allvarligt prövas vilka uttalade personalbehov som kan tillgodoses genom frivillighet eller på annat sätt än med grundutbildning av totalförsvarspliktiga. Försvarsmakten ställer sig i huvudsak positiv till en ökning av frivilligmedverkan och en förbättring av frivilligutbildning. Försvarsmakten bedömer dock det inte möjligt att i någon avgörande omfattning öka antalet befattningar för frivillig avtalspersonal i den krigsorganisation som inryms i försvarsmaktsplanen. redovisar beträffande de civila beredskapsstyrkorna att dessa anses utgöra en resurs att utnyttjas när andra resurser inklusive frivilliga krafter inte räcker till. Om personal ur de frivilliga försvarsorganisationerna skulle få samma uppgifter som de civila beredskapsstyrkorna föreslås tilldelas, krävs en avsevärd utökning av frivilligutbildningen. Denna utökning kan enligt Överstyrelsen vara svår att förena med frivilligheten. Enligt regeringens uppfattning skall frivilligorganisationernas roll fortsatt beaktas vid bedömningen av personalbehov för totalförsvaret. I övrigt hänvisas till vad som anförs om frivilligorganisationerna i kapitel 9. 14 Försvarets materielförsörjning och försvarsindustriella frågor -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning | | | | De riktlinjer för försvarets materielförsörjning som fastställdes i| | försvarsbeslutets första etapp bör alltjämt gälla. Försvarsmakten| | och skall på det mest kostnadseffektiva| | sättet tillgodose Försvarsmaktens långsiktiga materielbehov. Det| | senaste årets utveckling har ytterligare visat på behovet av | | internationellt samarbete. | | | | Försvarsmakten skall av anpassningsskäl kunna genomföra en | | materiell förnyelse, även i tider av internationell oro. | | Regeringen bedömer att en sådan materiell förnyelse kan | | genomföras, under förutsättning att svenska myndigheter och | | svensk försvarsidustri ökar det internationella samarbetet. Den | | materiella anpassningsförmågan bör vara så generell som möjligt och| | ge utrymme för framtida vägval. En förutsättning härvidlag är att| | det finns en kunskap om hela systemet (s.k. systeminsikt) | | kombinerad med delsystemskompetens inom viktiga områden. | | | | Försvarets materielförsörjning bör i allt högre utsträckning ske i| | nära samarbete med andra europeiska länder och med . | | Materielanskaffningsprocessen bör därför inriktas på att | | tillvarata de möjligheter som ett ökat internationellt samarbete| | medför. | | | | I anslutning till kontrollstationen bör även göras en | | analys av vilka försvarsteknologiska kompetenser som krävs för | | att säkerställa en anpassningsförmåga. | | | | bör eftersträva att ingå i Western European Armaments | | Group. Det ankommer på regeringen att pröva hur samarbetet från | | svensk sida närmare bör utformas.