prop · GK03110 · 1997-01-01 00:00:00 — Enligt regeringen är det en angelägen uppgift för de involverade kommunerna att sprida de kunskaper och erfarenheter som PUFF bidragit med. 7.7 Från hemspråk till modersmål Regeringens bedömning: Hemspråksundervisning bidrar till utveckling både av hemspråket/modersmålet och svenska språket. Det är viktigt att invandrarelever ges en kvalitativt god hemspråksundervisning. Regeringen avser att ersätta benämningen hemspråk med modersmål. Skälen för regeringens bedömning: föreslår att termen hemspråk ersätts med "modersmål" i koppling med det språk som avses, t.ex. "spanska som modersmål". Även har föreslagit en sådan förändring (SOU 1996:55). Riksdagsmotioner har också innehållit förslag om ett sådant namnbyte. behandlar begreppet hemspråk i sitt betänkande Krock eller möte - Om den mångkulturella skolan (SOU 1996:143). I termen hemspråk har underförstått legat att språket varit det talade språket i elevens hem. Det leder tankarna till att det är ett språk som bara kan användas i informella sammanhang. Regeringen anser att ett byte av term ligger i linje med den förstärkta ställning som ämnet fått i de nya läroplanerna. Ett namnbyte kan också förstärka ämnets betydelse för elever, föräldrar och skolans personal. Regeringen avser därför att ersätta benämningen hemspråk med modersmål. Föreskrifterna om hemspråksundervisning är införda i respektive skolformsförordnings kapitel Särskilda stödinsatser, som reglerar stödåtgärder till elever som har svårigheter i skolan. föreslår att bestämmelserna flyttas till kapitlet Utbildningens innehåll. Regeringen avser att göra en sådan förändring. Hemspråksämnet har som framgått egna kursplaner. har kompletterat kursplanerna med betygskriterier. Hemspråksämnet har således samma styrdokument som andra språkämnen. Från att ha varit en stödåtgärd riktad till vissa elever har undervisningen i hemspråk som ämne övergått till att vara en uttalad språkundervisning. Det är viktigt att invandrarelever ges en kvalitativt god hemspråksundervisning. Bristen på lärare med formell lärarutbildning samt svårigheten att få fram lämpliga läromedel är exempel på att hemspråksundervisningen inte genomförs som annan språkundervisning i skolan. Även det förhållandet att många elever deltar i hemspråksundervisning utanför timplanebunden tid skiljer denna undervisning från studier i främmande språk. Det är i och för sig naturligt att frivillig undervisning förläggs efter den ordinarie skoldagen och det är kanske också det enda sättet att anordna undervisningsgrupper. Men kan det innebära att hemspråksundervisningen alltid sker under sen eftermiddagstid när eleverna är trötta och att hemspråkslärarnas möjligheter att samarbeta med andra lärare försvåras. Det finns utan tvivel organisatoriska problem när det gäller att på ett bra sätt integrera hemspråksundervisningen i den övriga skolverksamheten. Den ibland negativa inställningen till hemspråksundervisningen hängs ofta upp på just de organisatoriska och administrativa problemen. Diskussionen har egentligen inte handlat om vad undervisningen är till för. Utgångspunkten bör i stället vara att undervisningen i sig är mycket viktig för elevens personliga utveckling och dessutom en nödvändig förutsättning för att gå vidare med andraspråket. Därför gäller det att finna goda organisatoriska lösningar. Vi tror också att fler lärare och skolledare behöver ökade kunskaper om språkutvecklingen hos invandrarbarn. Den tillgång i form av kunskaper och erfarenheter, som hemspråkselever och deras lärare utgör, kan bidra till ökad språk- och kulturkunskap även för andra elever. En förutsättning är dock att dessa kunskaper efterfrågas, lyfts fram och används vid undervisning i övriga ämnen. Därför måste hemspråksundervisningen kunna genomföras som annan språkundervisning. 8 Författningskommentar 8.1 Förslag till lag om särskild skatteväxling med anledning av ändrade möjligheter för ett landsting att begära ersättning från gymnasieelevernas hemkommuner 1 och 2 §§ Den ändring av 5 kap. 23 § skollagen (1985:1100) som genomfördes genom SFS 1996:566 medförde att landstingen fick rätt att begära full interkommunal ersättning från elevernas hemkommuner. Den sänkning av skattesats som avses är det skatteutrymme som har motsvarats av kostnader för anordnandet av naturbruksprogrammet och omvårdnadsprogrammet inom de gymnasiala utbildningarna. Som konstaterats i avsnitt 4.3 har den angivna lagändringen inte lett till att full interkommunal ersättning utgått till landstingen. Den skatteväxling som föreskrivs i dessa paragrafer innebär att skatteuttag för utbildningskostnader skall flyttas från landstingen till kommunerna. De kommuner som ingår i en landstingskommun får högst höja sina skattesatser med ett belopp som motsvarar sänkning av skattesatsen. Denna bestämmelse begränsar inte kommunens rätt att fritt fastställa skattesatsen. För de kommuner som inte ingår i något landsting gäller att de inte berörs av denna lag. Lagen innehåller ingen bestämmelse om till vilket belopp landstingen skall sänka sina skattesatser. Det får förutsättas att parterna kan komma överens om vilket belopp som är det rätta och att skatteväxlingen därefter genomförs inom föreskriven tid. 8.2 Förslaget till lag om ändring i skollagen 5 kap. 4 a och 4 b §§ Innehållet i paragraferna har förts över från 5 kap. 13 och 13 a §§ i deras gällande lydelse. Vidare görs i 4 a § ett förtydligande som visar att ett specialutformat program kan utformas individuellt för en elev eller gemensamt för en grupp elever. Avsikten med den nya lydelsen av 4 a § och även med den nya 4 b § är att beskrivningarna av de specialutformade och individuella programmen skall, på samma sätt som gäller för de nationella programmen, återfinnas bland de inledande bestämmelserna i kapitlet om gymnasieskolan. Andra stycket har helt nytt innehåll. Här anvisas möjligheten för kommuner och landsting att genom samverkansavtal erbjuda grupper av elever utbildning. För kommunernas del gäller möjligheten till samverkan både specialutformade och individuella program som erbjuds en grupp av elever. Genom den regel som införs i 13 a § kan ett landsting endast anordna specialutformade program genom samverkansavtal med en kommun. Paragrafen har ett helt nytt innehåll. Landstingen ges en möjlighet att efter överenskommelse med en kommun anordna utbildning på specialutformade program. Bestämmelsen får till följd att landstingen kan ingå samverkansavtal med en eller flera kommuner kring de specialutformade programmen. Landsting kan alltså inte anordna individuella program eftersom landstingen endast kan anordna utbildning på nationella och, numera, specialutformade program. Rubriken före 13 b § Den nya rubriken närmast före paragrafen visar att de tre nya paragraferna 13 b, 13 c och 13 d §§ reglerar mottagandet av sökande till specialutformade och individuella program som är avsedda för en grupp elever. Att även 14 § är placerad under den nya rubriken medför ingen inskränkning i regeringens möjlighet att föreskriva att individuella program med olika syften skall stå öppna för sökande från hela landet. Bestämmelserna i paragrafen medför skyldigheter för kommuner och landsting som anordnar utbildning för en grupp elever att även ta emot behöriga sökanden som inte är hemmahörande i samverkansområdet. Detta gäller under förutsättning att elevens hemkommun har åtagit sig att svara för elevens utbildningskostnader. Hänvisningen i andra stycket till de behörighetskrav som gäller på de nationella programmen återfanns tidigare i 13 § andra stycket. Detsamma gäller bemyndigandet i samma stycke. Bemyndigandet är liksom tidigare avsett att användas för att kunna ställa upp särskilda krav på förkunskaper. Paragrafen är ny. Ansökningsreglerna motsvarar i stort vad som gäller om ansökan till de nationella programmen. En nyhet är dock att till en elevs ansökan om aktuell utbildning, som inte anordnas i hemkommunen eller inom samverkansområdet, skall hemkommunen foga ett yttrande där det skall framgå om hemkommunen åtar sig att svara för kostnaderna för elevens utbildning. Ett sådant yttrande behöver dock inte lämnas om hemkommunen tillhör samverkansområdet. Innehållet i paragrafen motsvarar i huvudsak vad som följer av hänvisningen i 13 a § tredje stycket i dess gällande lydelse. Ändringen i första stycket medför att även elever som har påbörjat en utbildning på ett specialutformat program, anordnat av ett landsting, har rätt att fullfölja programmet enligt de bestämmelser som finns i paragrafen. Tillägget i andra stycket innebär att ett landsting efter överenskommelse med en kommun även får anordna utbildning på specialutformade program. Som en följd av vad som stadgas om landstingens möjlighet att anordna specialutformade program inom gymnasiesärskolan ökar landstingens skyldighet att anordna skolskjuts för eleverna. Landstingen är alltså skyldiga att anordna skolskjuts för eleverna oavsett om de går på ett nationellt eller ett specialutformat program. Efter överenskommelse med en kommun skall ett landsting kunna anordna särvux motsvarande den utbildning som ges på nationella och specialutformade program i gymnasiesärskolan. Sammanfattning av PM om Huvudmannaskapet för gymnasiala utbildningar, (Dnr U96/3935/S) beslutade med anledning av propositionen Huvudmannaskapet för gymnasial utbildning (prop.1995/96:183, bet.1995/96:UbU10, rskr. 1995/96:265) om förändrade villkor för landstingen att anordna gymnasiala utbildningar. En arbetsgrupp tillsatt inom har haft till uppgift att ta fram underlag för en fortsatt behandling av huvudmannaskapet för gymnasiala utbildningar, bl.a. frågan om skatteväxling. Arbetsgruppen gör i promemorian ett antal ställningstaganden om huvudmannaskapet för gymnasiala utbildningar, som kan läggas till grund för en fortsatt beredning i frågan. Följande förslag läggs. Anordnare av en gymnasial utbildning är även fortsättningsvis dess huvudman. En konsekvens av detta förslag blir att nuvarande lagstiftning ej behöver ändras i denna del. Landstingens initiativrätt att anordna utbildningar inom naturbruks- och omvårdnadsområdena i gymnasieskolan och komvux behålls Landstingen får, om vilket tidigare beslutats, anordna andra gymnasiala utbildningar än inom naturbruks- och omvårdnadsområdena efter överenskommelse med en kommun. Utöver detta föreslår arbetsgruppen att landstingen med samma förbehåll får anordna specialutformade program. För specialutformade program med tyngdpunkt inom naturbruks- och omvårdnadsområdena bör dock ett landsting ha initiativrätt. Kommunerna skall ha hela ansvaret för de gymnasiala utbildningarna - även det ekonomiska. Landsting och kommuner i respektive landstingsområde åläggs därför att före utgången av skatteväxla för utbildningskostnader som täckts av skattemedel. Därvid utgår arbetsgruppen från att inom respektive landstingsområde ingående kommuner och landsting genom överenskommelser fastställer skatteväxlingens storlek. Sammanställning av remissyttranden över PM om Huvudmannaskapet för gymnasiala utbildningar (Dnr U96/3935/S) Remissyttranden har inkommit från , , , i skolan (), kommun, , kommun, , kommun, kommun, , , , , , , läns landsting, , , (), i (LO), , . Dessutom har yttranden inkommit från (), , län och med gemensam skrivelse, , , i län, i , samt . Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, och statsråden, , , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1996/97:110 Vissa skolfrågor m.m. Författningsrubrik Bestämmelser som inför, ändrar, upp- häver eller upprepar ett normgivnings- bemyndigande Celexnummer för bakomliggande EG- regler Lag om ändring i skol- lagen (1985:1100) 5 kap. 4 a § 5 kap. 4 b § 5 kap. 13 b § Lagen omtryckt 1991:1111. Senaste lydelse 1996:1046. Senaste lydelse 1996:1046. Senaste lydelse 1993:370. Senaste lydelse 1996:566. Senaste lydelse 1996:566. Senaste lydelse 1996:566. 1996/97:110 Bilaga 1 1996/97:110 Bilaga 2