prop · GK03100D1 · 1997-01-01 00:00:00 — Angående lokutionen ''''''''betydande med hänsyn till den skattskyldiges förhållanden'''''''' se kommentaren till 8 kap. 29 §. De särskilda bestämmelserna i uppbördslagen rörande dagpenning från arbetslöshetskassa har inte fått någon motsvarighet i skattebetalningslagen. I det nya systemet skall varje skattskyldig ha rätt att efter särskild begäran få en A-skattsedel. F-skattsedel skall däremot utfärdas endast efter särskild ansökan och endast om vissa förutsättningar är uppfyllda. skall alltså inte kunna utfärda en sådan skattsedel mot den skattskyldiges vilja. Om skattemyndigheten anser att det finns behov av att debitera en preliminär skatt för en skattskyldig som inte har en F- skattsedel skall detta ske genom debitering av särskild A-skatt. Den skattskyldige skall i ett sådant fall fortfarande ha rätt att få en A-skattsedel. Bestämmelser om vad som skall gälla vid ändring före inkomstårets utgång om den skattskyldige betalat för mycket preliminär skatt är inte av sådant slag att de bör ha lagform. Någon motsvarighet till bestämmelserna i punkt 3 första och andra styckena av anvisningarna till 45 § UBL har därför inte tagits med. får utan särskild anmälan från den skattskyldige ta upp en fråga om ändring av preliminär skatt i fall som avses i den nu aktuella paragrafen. Någon motsvarighet till punkt 1 av anvisningarna till 45 § UBL har inte ansetts behövas i skattebetalningslagen. Innan preliminär skatt ändras skall den skattskyldige ges tillfälle att yttra sig, om det inte uppenbarligen är obehövligt. En motsvarighet till bestämmelserna i 45 § 1 mom. sjätte stycket UBL har därför tagits in i 14 kap. 1 §. Om ett beslut om ändring innebär att F-skatt som skall betalas efter det beslutet meddelats skall betalas med annat belopp än som tidigare utfärdad skattsedel visar, skall skattemyndigheten utfärda en ny skattsedel med den ändrade skatten. Bestämmelser om detta behöver emellertid inte ha lagform. Därför har inte någon motsvarighet till bestämmelserna i 46 § 2 mom. första stycket UBL tagits med. Några särskilda bestämmelser om att den skattskyldige skall tillställas ett ändringsbeslut har inte heller ansetts nödvändiga. Detta följer av 21 § förvaltningslagen. Det ligger i sakens natur att beslut om ändring som grundar sig på en ansökan från den skattskyldige skall meddelas . Någon motsvarighet till bestämmelserna i 46 § 3 mom. första stycket första meningen UBL har därför inte tagits med. Om skattemyndigheten höjer en debiterad preliminär skatt efter inkomstårets utgång skall den ytterligare påförda preliminära skatten betalas enligt bestämmelserna i 16 kap. 6 §, dvs. senast den förfallodag som infaller närmast efter det att har förflutit från beslutsdagen. En ansökan om ändrad beräkning enligt förevarande paragraf skall lämnas till skattemyndigheten, dvs. den skattemyndighet som enligt bestämmelserna i 2 kap. har att fatta beslut om den preliminära skatten. Någon bestämd tidsfrist inom vilken en ansökan skall lämnas motsvarande den som finns i 45 § 1 mom. sjunde stycket UBL har inte tagits in i skattebetalningslagen. Ansökan måste dock lämnas in inom sådan tid att den kan behandlas taxeringsåret. Om en ansökan om ändrad F-skatt har lämnats till en annan skatte- myndighet än den som skall fatta beslut om skatten skall den översända handlingarna till rätt myndighet. Detta får anses följa av bestämmelserna i 2 kap. 6 §. Det innebär t.ex. att den skattskyldige kan lämna en ansökan om ändring av F-skatt till skattemyndigheten på den ort där han är bosatt, även om myndigheten inte är behörig att fatta beslut om ändringen. Myndigheten bör i ett sådant fall göra den utredning som behövs i ärendet och därefter sända ansökningen till den myndighet som skall fatta beslutet. Bestämmelser om en sådan ordning finns nu i 46 § 1 mom. UBL. Hänsyn till andra belopp 6 § I paragrafen anges att vid beräkning av F-skatt, dvs. enligt såväl schablon som preliminär taxering, hänsyn om möjligt skall tas till beräknad A-skatt. Motsvarande bestämmelser finns nu i 3 § 3 mom. andra stycket och 13 § 1 mom. fjärde stycket UBL. I paragrafen anges dessutom att hänsyn, om det är möjligt, skall tas till andra belopp som kan komma att tillgodoräknas den skattskyldige enligt 11 kap. 14 § andra stycket 1 utöver F-skatten. Sist nämnda bestämmelse är ny. Lagrådets förslag till paragrafens lydelse har justerats för att ge skattemyndigheten möjlighet att, om den debiterar F-skatt under inkomståret, ha möjlighet att ta hänsyn till sådan särskild A-skatt som redan kan ha betalats för inkomståret. Detsamma gäller andra belopp som kan komma att tillgodoräknas enligt 11 kap. 14 § andra stycket 1. Beräkning av särskild A-skatt 1 § Bestämmelserna i 1 § utredningens förslag om när särskild A-skatt får beslutas har på Lagrådets inrådan flyttats till 4 kap. 5 §. Kvar i detta kapitel bli då endast den nu aktuella bestämmelsen som betecknas 1 §. Huvudregeln är att särskild A-skatt skall debiteras enligt schablon. Detta anges i denna paragraf genom en hänvisning till 6 kap. En motsvarande ordning gäller nu på grund av en hänvisning i 14 § första stycket UBL till 13 § 1 och 3 mom. samma lag. När det gäller beräkning av särskild A-skatt med ledning av preliminär taxering skall gälla samma bestämmelser som vid beräkning av F-skatt med ledning av preliminär taxering. Detta anges också i förevarande paragraf genom hänvisningen till 6 kap. Hänvisningen ersätter 14 § andra stycket UBL. Även ändrad beräkning av särskild A-skatt skall ske enligt de bestämmelser som gäller för F-skatt. Detta följer också av hänvisningen till 6 kap. Av hänvisningen till 6 kap. framgår slutligen att vid debitering av särskild A-skatt enligt såväl schablon som med ledning av preliminär taxering och vid ändrad beräkning skall, om det är möjligt, hänsyn tas till den A-skatt som kan komma att betalas för den skattskyldige genom skatteavdrag och till andra belopp som enligt 11 kap. 14 § andra stycket 1 kan komma att tillgodoräknas. Bestämmelserna i detta kapitel har i regel sin motsvarighet i uppbördslagen. Flera av dem har emellertid arbetats om med hänsyn till att en arbetstagare nu inte ges någon uttrycklig skyldighet att betala A-skatt utan endast en skyldighet att vidkännas avdrag från sin lön för betalning av sådan skatt. Dessutom har det överlåtits till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att i större omfattning än bestämma hur skattetabellerna skall utformas och användas. 1 § I första stycket finns huvudregeln om att skatteavdrag från ersättning för arbete som betalas ut till en fysisk person skall beräknas enligt skattetabell. Att vissa ersättningar skall likställas med ersättning för arbete framgår av 5 kap. 2 § andra stycket. Av det nu aktuella stycket framgår också att det skall finnas två slag av skattetabeller, allmänna och särskilda skattetabeller. I stycket har dessutom på inrådan av Lagrådet tagits in en bestämmelse om att skattetabellerna fastställs för varje inkomstår av regeringen eller den myndighet som regeringens bestämmer. Undantag från huvudregeln finns i 6 § (obligatorisk förhöjning av skatteavdraget), 7 § (frivillig förhöjning av skatteavdraget), 8 § (skatteavdrag från sidoinkomst m.m.) och 9 § (skatteavdrag från pension och sjukpenning m.m.). Beslut om undantag kan också fattas av skattemyndigheten enligt 11 § (särskild beräkningsgrund för skatteavdraget). Några bestämmelser som ger skattemyndigheten rätt att besluta om avvikelse från belopp för skatteavdrag beräknat enligt skattetabell om avvikelsen är obetydlig motsvarande den som finns i punkt 3 andra stycket av anvisningarna till 39 § UBL har det inte ansetts finnas något behov av i skattebetalningslagen. I andra stycket anges hur arbetsgivaren skall välja skattetabell. Det ersätter 6 § första stycket UBL. En särskild bestämmelse om att skatteavdrag skall göras med det belopp eller efter den procentsats som anges i tabellen för den aktuella ersättningen och tidsperioden har inte ansetts vara nödvändig. I förhållande till utredningsförslaget har av redaktionella skäl orden den skattskyldige ersatts med den fysiska personen . Tredje stycket innehåller en särskild bestämmelse om tillämplig skattetabell . Bestämmelsen motsvarar 39 § 2 mom. UBL. Teknikutvecklingen inom PA-området och möjligheten för arbetsgivaren att via ADB efterfråga tillämplig skattetabell för sina anställda torde väsentligen ha minskat behovet av att även få tillämpa äldre skattetabell. Det kan dock inte uteslutas fall där regeln ännu kan ha betydelse. Som exempel kan nämnas att en på svenska fartyg i fjärrtrafik i vissa fall kan ha svårigheter även att uppvisa A-skattsedel avseende det nya året. Någon motsvarighet till 5 § första stycket sista meningen UBL behövs inte, eftersom skatteavdrag från ersättning för arbete som är avsett att pågå än vecka skall ske av ersättningen (se kommentarerna till 8 §). 2 § I paragrafen anges när arbetsgivaren skall använda de allmänna skattetabellerna. Vad som sägs i 1 § och i förevarande paragraf motsvarar 4 § 1 mom. första stycket första meningen UBL. Att skatteavdrag från ersättning för sådant arbete som är avsett att pågå än skall göras av ersättningen framgår av 8 §. 3 § I första stycket av paragrafen anges vad de allmänna skattetabellerna skall grundas på. Bestämmelserna motsvarar 4 § 1 mom. andra stycket UBL. I förhållande till utredningsförslaget har av redaktionella skäl orden för den skattskyldige strukits. Bestämmelserna i andra stycket ersätter 4 § 3 mom. första stycket UBL. Det anges inte i lagtexten hur många olika skattesatser som skall användas och inte heller vem som skall fatta beslut om detta. Antalet olika skattesatser kan avgöras först när kommunerna har lämnat uppgift om vilka skattesatser som blir aktuella för ett visst inkomstår. Den som upprättar skattetabellerna skall också bestämma hur många olika skattesatser som skall beaktas. Bestämmelser motsvarande dem som finns i 4 § 1 mom. tredje stycket UBL om att det av skattetabellerna skall framgå hur stor del av avdragsbeloppet som avser allmänna egenavgifter behövs inte längre och har sålunda inte tagits med i skattebetalningslagen (se kommentaren till 5 kap. 12 §). Däremot anges i tredje stycket att de allmänna skattetabellerna skall innehålla uppgift om skatteavdragets storlek för dem som inte är skyldiga att betala allmänna egenavgifter. Givetvis skall då också beaktas att sådana skattskyldiga inte har rätt att göra något avdrag för avgifterna. Skattetabellerna skall upprättas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Bestämmelser om detta har tagits in i 1 §. bör naturligtvis bemyndigas av regeringen att upprätta tabellerna. 4 § I första stycket anges när arbetsgivaren skall använda de särskilda skattetabellerna för skatteavdrag från bl.a. sjukpenning. Stycket ersätter 4 § 2 mom. första stycket UBL. I förhållande till det stycket har emellertid bestämmelserna utvidgats till att även avse sådan sjukpenning eller annan ersättning som avses i punkt 11 av anvisningarna till 22 § kommunalskattelagen (se kommentarerna till 5 kap. 2 och 3 §§). Däremot har stycket inte gjorts tillämpligt på dagpenning från arbetslöshetskassa. Detta innebär att skatteavdrag från sådan ersättning skall beräknas enligt allmänna skattetabeller. Detsamma gäller i fråga om skatteavdrag från vårdbidrag enligt lagen om allmän försäkring. Har mottagaren av dagpenning från arbetslöshetskassa en F-skattsedel skall skatteavdraget emellertid beräknas enligt 9 § (se även 5 kap. 6 §). I förhållande till utredningens förslag har endast redaktionella ändringar gjorts. I andra stycket, som motsvaras av 5 § i utredningsförslaget, anges hur de särskilda skattetabellerna för beräkning av skatteavdrag från bl.a. sjukpenning skall utformas. Här anges endast en huvudprincip. I övrigt skall bestämmelserna i 3 § gälla. Detta framgår av andra meningen som hänvisar till den paragrafen. Den närmare utformningen och tillämpningen av skattetabellerna har överlåtits till den myndighet som skall upprätta skattetabellerna. Bestämmelserna ersätter 4 § 2 mom. andraÄfjärde styckena UBL. Syftet med de nya bestämmelserna är att uppnå en större flexibilitet. Någon väsentlig ändring i sak avses emellertid inte ske. I de särskilda skattetabellerna bör det alltså, om inte en bättre överensstämmelse mellan preliminär och slutlig skatt kan uppnås på annat sätt, finnas särskilda kolumner med procentsatser dels för ersättningar som grundas på hela den sjukpenninggrundande inkomsten, dels för ersättningar som grundas på viss procent av den sjukpenninggrundande inkomsten. De procenttal efter vilka skatteavdrag skall göras bör grundas på skattesatsen för en årlig inkomst motsvarande den skattskyldiges sjukpenninggrundande inkomst eller, om ersättningen grundas på viss procent av den sjukpenninggrundande inkomsten, den andel av den sjukpenninggrundande inkomsten som ersättningen beräknas på. Om någon sjukpenninggrundande inkomst inte har fastställts för den skattskyldige, bör det underlag som utgör grund för ersättningen anses som sjukpenninggrundande inkomst när skatteavdraget bestäms. Ersättning som en allmän försäkringskassa lämnar enligt 20 § lagen (1991:1047) om sjuklön bör anses grundad på av den sjuk- penninggrundande inkomsten. Skatteavdrag från föräldrapenning som utges enligt garantinivån bör beräknas med ledning av en sjukpenninggrundande inkomst, som ger en föräldrapenning för hel dag motsvarande garantinivån. Vid utbetalning av föräldrapenning enligt garantinivån bör alltså göra skatteavdrag enligt den särskilda skattetabellen men beräknad på en sjukpenninggrundande inkomst av . I enskilda fall har skattemyndigheten möjlighet att genom beslut om särskild beräkningsgrund för skatteavdrag eller ändring av preliminär skatt förordna om ett annat skatteavdrag eller att skatteavdrag över huvud taget inte skall göras (se 11 §). 5 § I paragrafen, som saknar motsvarighet i utredningsförslaget, anges att beräkning av skatteavdrag från sjöinkomst också skall ske med hjälp av särskilda skattetabeller. I paragrafen anges dessutom vad dessa skattetabeller skall grundas på. Paragrafen ersätter 12 a § UBL. Obligatorisk förhöjning av skatteavdraget 6 § I första stycket anges vad som skall gälla om den skattskyldige inte lämnar utbetalaren uppgift om vilken typ av skattsedel han har och, om han har en A-skattsedel, inte heller visar upp skattsedeln. Paragrafen har i förhållande till sin förebild begränsats till att gälla fysiska personer. Motsvarande bestämmelser finns i 40 § 1 mom. andra stycket UBL. Om mottagaren, förutom kontant ersättning, får andra förmåner som avses i 14 §, skall skatteavdraget enligt första stycket beräknas även på förmånernas värde för den tid ersättningen avser. Några särskilda bestämmelser om detta motsvarande 40 § 1 mom. tredje stycket UBL har inte ansetts vara nödvändiga. Någon ändring i sak är emellertid inte åsyftad. I första stycket har också på Lagrådets inrådan tagits in en definition av begreppet sidoinkomst. Med begreppet avses sådan ersättning som inte utgör arbetstagarens huvudsakliga ersättning för arbete. En snarlik lokution används i bl.a. 7 § UBL första stycket. Andra stycket innehåller ett undantag från bestämmelserna om förhöjt skatteavdrag. Bestämmelserna ersätter 40 § 3 mom. UBL. Frivillig förhöjning av skatteavdraget 7 § I paragrafen finns regler som ger arbetstagaren möjlighet att begära ett förhöjt skatteavdrag. Paragrafen motsvarar 41 § 1 mom. UBL. I förhållande till detta moment har emellertid den särskilda regeln rörande dagpenning från arbetslöshetskassa slopats. I första stycket har på Lagrådets inrådan tagits in en definition av begreppet huvudinkomst. Med begreppet avses ersättning som utgör arbetstagarens huvudsakliga ersättning för arbete''''''''. Begreppet omfattar alltså inte ränta eller utdelning. En snarlik lokution används i bl.a. 7 § UBL andra stycket. Den föreslagna definitionen medför att om en skattskyldig har inkomst av såväl tjänst som aktiv näringsverksamhet skall skatteavdrag göras enligt tabell om tjänsteinkomsten är större än inkomsten av näringsverksamheten (8 kap. 1 §) och i motsatta fallet enligt (8 kap. 8 §). Är däremot näringsverksamheten helt passiv blir tjänsteinkomsten huvudinkomst eftersom det är den enda inkomsten av arbete. Skatteavdrag skall då göras enligt tabell om inte skattemyndigheten beslutat om ändrad beräkning av den preliminära skatten. Detta innebär inte någon förändring i förhållande till nuvarande ordning. I förhållande till utredningens förslag har även redaktionella ändringar Skatteavdrag enligt en bestämd procentsats 8 § Paragrafen reglerar skatteavdrag vid utbetalningar till en juridisk person, vid utbetalningar av sidoinkomst, vid oregelbundna utbetalningar och vid utbetalningar för korttidsarbeten. Vad som avses med begreppen sidoinkomst och huvudinkomst framgår av definitionerna i 6 respektive 7 §. Den nu aktuella paragrafen ersätter 4 § 4 mom., 7 § första och andra styckena samt 7 a § första stycket UBL. Bestämmelser om tillämpliga beloppsgränser finns i 5 kap. 3 § 1-4. Att skatteavdrag skall göras från ersättning för arbete som betalas ut till en juridisk person om den juridiska personen inte uppger sig ha en F- skattsedel framgår av 5 kap. 2Ä5 §§. Pension och sjukpenning m.m. 9 § I 5 kap. 6 § anges vissa ersättningar från vilka utbetalaren skall göra skatteavdrag även om mottagaren har en F-skattsedel. I den nu aktuella paragrafen anges hur skatteavdraget skall beräknas då. 10 § Paragrafen reglerar skatteavdrag från ränta och utdelning. Bestämmelserna motsvarar 7 § tredje stycket UBL. Särskild beräkningsgrund för skatteavdrag 11 § Första stycket innehåller bestämmelser som ger skattemyndigheten möjlighet att i enskilda fall frångå bestämmelserna om skatteavdrag enligt tabell. Bestämmelserna ersätter 3 § 2 mom. fjärde och femte styckena UBL. I motsats till dessa bestämmelser krävs inte längre att det skall finnas särskilda skäl för att skattemyndigheten skall kunna besluta att hänsyn skall tas även till att den skattskyldige är skyldig att betala skatt för förmögenhet eller för fastighet. Detta framgår av tredje stycket. I andra stycket anges bl.a. att bestämmelserna om slutlig skatt i 11 kap. 10Ä12 §§ skall gälla även när skattemyndigheten bestämmer en särskild beräkningsgrund för skatteavdrag. Såvitt gäller skattereduktion finns nu motsvarande bestämmelser i 2 § 4 mom. tredje stycket UBL. Exempel på hur skatteavdraget skall beräknas i det enskilda fallet anges inte längre i lagtexten. Någon ändring i sak är emellertid inte åsyftad. avses alltså även fortsättningsvis vid tillämpning av bestämmelserna i första stycket kunna besluta att skatteavdraget skall beräknas på viss del av inkomsten eller på inkomsten minskad med visst belopp eller att skatteavdraget skall beräknas med särskilt angiven procent av inkomsten eller att skatteavdrag inte skall göras från viss ränta eller utdelning. Vid tillämpning av bestämmelserna i tredje stycket kan skatteavdraget beräknas exempelvis till viss procent av inkomsten eller enligt skattetabell på inkomsten ökad med visst belopp eller också beräknas med visst belopp utöver vad i skattetabellen anges för inkomsten. En förutsättning för att ett beslut om särskild beräkningsgrund skall få fattas är att den preliminära skatten genom ett sådant beslut bättre kommer att överensstämma med den slutliga skatten. Huvudregeln i 4 kap. 1 § gäller alltså också vid beslut enligt förevarande paragraf. Paragrafen har, med undantag av ett par redaktionella ändringar, utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 12 § Paragrafen motsvarar 45 § 1 mom. första stycket andra meningen UBL. I paragrafen har också tagits in en regel som begränsar möjligheten att besluta om särskild beräkningsgrund för skatteavdrag på ersättning för arbete som betalas ut till ett handelsbolag. Den särskilda regleringen behövs för att inte reglerna om att skatteavdrag skall göras från ersättning för arbete som betalas ut till handelsbolag utan F-skattsedel skall bli verkningslösa, eftersom handelsbolag inte debiteras någon inkomstskatt och därmed ofta skulle kunna få skatteavdraget ändrat till noll. Om det finns särskilda skäl får skattemyndigheten enligt andra stycket ändå besluta om beräkning av skatteavdrag enligt särskild beräkningsgrund för handelsbolag. Särskilda skäl i detta avseende kan t.ex. finnas om det skatteavdrag som en uppdragsgivare är skyldig att göra för ett handelsbolag uppenbarligen inte kan antas komma att behövas för att täcka bolagets kommande debiteringar på skattekontot. Detta torde normalt endast kunna inträffa under senare delen av inkomståret. I förhållande till utredningens förslag har redaktionella ändringar gjorts. 13 § I paragrafen anges hur beslut om särskild beräkningsgrund för skatteavdrag på ränta och utdelning får ske. Bestämmelserna ersätter 46 § 2 mom. fjärde stycket UBL. I förhållande till utredningens förslag har redaktionella ändringar gjorts. Någon motsvarighet till bestämmelserna i 45 § 1 mom. femte stycket UBL om att preliminär skatt på ränta och utdelning får ändras även om det inte har utfärdats någon skattsedel på preliminär skatt för den skattskyldige behövs inte. I det nya systemet kommer de flesta skattskyldiga inte att ha någon skattsedel på preliminär skatt, eftersom en A-skattsedel skall utfärdas endast efter särskild begäran från den skattskyldige (se 4 kap. 16 §). Underlag för beräkning av skatteavdrag 14 § Här regleras vad som skall gälla om arbetsgivaren vid sidan av kontant ersättning också ger ut en naturaförmån. Paragrafen ersätter 8 § första stycket UBL. I förhållande till utredningsförslaget har av redaktionella skäl orden skattskyldig och den skattskyldige ersatts med arbetstagare respektive arbetstagaren . Dessutom har lokutionen skattepliktig intäkt ersatts med intäkt . 15 § Paragrafen innehåller en särskild regel om värdering av förmån av annan bostad här i landet än semesterbostad. Paragrafen ersätter 8 § tredje stycket UBL. 16 § I paragrafen anges vad som skall gälla om skattemyndigheten vid beräkning av arbetsgivaravgifter har bestämt värdet av en förmån enligt 9 kap. 2 § andra stycket. Paragrafen motsvarar 8 § sjätte stycket UBL. I förhållande till utredningens förslag har en redaktionell ändring gjorts. 17 § I första stycket anges huvudregeln om hur värdet av en förmån skall beräknas, dvs. om inte en särskild reglering finns som t.ex. i 15 och 16 §§. Den innebär att förmånerna i princip skall värderas på samma sätt som vid inkomsttaxeringen enligt bestämmelserna i kommunalskattelagen. Ett undantag från huvudregeln i första stycket finns i andra stycket. Undantaget avser värdering av förmån av fri kost. Bestämmelserna ersätter i denna del 8 § femte stycket UBL. 18 § I paragrafen finns en särskild regel för det fall arbetstagaren vid sidan av ersättningen från arbetsgivaren får ersättning direkt från allmänheten, t.ex. drickspengar. Paragrafen motsvarar 9 § UBL. I förhållande till utredningsförslaget har av redaktionella skäl ordet skattskyldig ersatts med arbetstagare . Ersättning för ökade levnadskostnader vid tjänsteresa 19 § I paragrafen anges i vilken utsträckning skatteavdrag skall göras från ersättning för ökade levnadskostnader vid tjänsteresa. Paragrafen motsvarar 10 § första och andra styckena UBL. Andra ersättningar för kostnader i arbetet 20 § I paragrafen anges i vilken utsträckning skatteavdrag skall beräknas på ersättning för annan kostnad i arbetet, dvs. som är förenad med tjänsten, än sådan som avses i 19 §. Av paragrafen framgår bl.a. i vilken utsträckning skatteavdrag skall göras från ersättning för resa med egen bil i tjänsten. Om det är uppenbart att ersättningen överstiger det belopp med vilket avdrag får göras vid inkomsttaxeringen skall skatteavdrag beräknas på den överstigande delen. Paragrafen ersätter 10 § tredje och fjärde styckena UBL. I förhållande till utredningens förslag har en redaktionell ändring gjorts. Avgifter i samband med tjänsten