prop · GK03102 · 1997-01-01 00:00:00 — -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Lagändringarna skall träda i kraft den 1 | | . När det gäller ändringarna i 12 § förmånsrättslagen | | (1970:979, FRL) bör äldre föreskrifter gälla fortfarande i | | konkurser som beslutats före ikraftträdandet. Promemorians förslag: I promemorian har föreslagits att lagändringarna skall träda i kraft utan särskilda övergångsbestämmelser. Remissinstanserna: Ett fåtal remissinstanser har berört frågan om ikraftträdande. har framhållit att även den nya lydelsen av 12 § FRL bör kunna tillämpas i alla lönegarantifrågor som inte avgjorts slutligt före ikraftträdandet och menat att förhållandet bör framgå av övergångsbestämmelser. har ansett att också 2 § LGL bör kunna tillämpas på alla fall som inte har avgjorts slutligt före ikraftträdandet. Skälen för regeringens förslag: Samtliga regeländringarna bör kunna träda i kraft . Förmånsrätten för fordringar är knuten till konkurstidpunkten. Mot bakgrund härav bör ändringarna i 12 § FRL på sedvanligt sätt gälla endast i konkurser som har beslutats efter ikraftträdandet. För ändringarna i 2 och upphävandet av 9 a §§ LGL behövs inte några övergångsbestämmelser. En konsekvens härav är att de kan tillämpas i samtliga lönegarantifrågor som inte slutligt avgjorts innan ändringarna träder i kraft. Huvuddelen av de regeländringar som föreslås innebär sakligt sett inte några utvidgningar av lönegarantins omfattning jämfört med vad som gäller . Ändringen av 12 § sjätte stycket förmånsrättslagen (1970:979, FRL) följer ordalydelsen av den anpassning av direktiv /987/EEG som gäller för och som sedan vårt medlemskap i unionen har tillämpats av bl.a. Justitiekanslern och . Kostnaderna för denna tillämpning har belastat anslaget för lönegaranti genom att även det skadestånd som Justitiekanslern beslutat om till följd av bristande genomförande av direktiv /987/EEG utbetalats av länsstyrelserna från anslaget för lönegaranti. Ändringen i 12 § första stycket FRL är främst av lagteknisk natur. Bestämmelsen har från det den infördes varit avsedd att tillämpas så att löneförmånsrätten skall omfatta arbetstagares fordringar av anställningstiden hos konkursgäldenären. Den torde även ha tillämpats på detta sätt i det helt övervägande antalet fall. Den ändring av bestämmelsens ordalydelse som föreslås sker till undanröjande av all eventuell osäkerhet härvidlag. De eventuella kostnadskonsekvenserna härav torde vara försumbara. Att kravet i 2 § lönegarantilagen (1992:497, LGL) på fordringens anknytning till svenska förhållanden även i svenska konkurser tas bort kan sägas innebära en utvidgning av lönegarantins omfattning när det gäller lönefordringar som innehas av arbetstagare sysselsatta utanför EU/EES. Med hänsyn till det ytterst begränsade antal fall då regeln kommit till tillämpning i förhållande till sådana arbetstagare är några kostnader för ändringen inte möjliga att beräkna. Inte heller kostnaderna för att upphäva 9 a § LGL är möjliga att beräkna, men torde vara ytterst marginella. Upphävandet medför dessutom att lönegarantiregistret enligt förordningen (1994:1283) om lönegarantiregister som handhas av inte längre behöver innehålla något handläggningsregister. Att färre uppgifter behöver hanteras torde innebära en viss minskning av kostnaderna för lönegarantiregistret. 10.1 Förslaget till lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979) Ändringen innebär att det numera uttryckligen framgår av lagtexten att förmånsrätten omfattar även fordringar som har förfallit till betalning efter det att anställningen har upphört. Därmed kommer lönefordringar som avser av arbetstagarens anställningstid hos konkursgäldenären att omfattas av förmånsrätt, oavsett om fordringarna har förfallit till betalning . Den nuvarande andra meningen i första stycket delas upp i två meningar. Hänvisningen i den nuvarande tredje meningen ändras till följd av detta. Ändringarna syftar till att uppnå överensstämmelse mellan 12 § sjätte stycket förmånsrättslagen (1970:979, FRL) och den anpassning av rådets direktiv /987/EEG om skydd för arbetstagarna vid arbetsgivarens insolvens som gäller för och som tagits in i anslutningsakt till Europeiska unionen (SFS:1501 s. 2239). Anpassningen grundar sig på 12 § sjätte stycket FRL i dess lydelse års ändring. De nu vidtagna förändringarna innebär att bestämmelsen i huvuddrag återfår samma innehåll som den hade års ändring. Således omfattar regeln i fortsättningen endast arbetstagare som själv eller tillsammans med nära anförvanter ägt en väsentlig andel i företaget och som haft ett betydande inflytande över dess verksamhet. Däremot skall, liksom , dessa förhållanden föreligga före konkursansökningen för att kunna beaktas. Det bör observeras att den krets vars ägarandel kan sammanläggas med arbetstagarens vid bedömningen av om det föreligger en väsentlig andel numera anges med orden nära anförvanter, i enlighet med den för gällande anpassningen av direktiv /987/EEG. Detsamma gäller begreppet betydande inflytande. Den ändrade terminologins betydelse när det gäller att hämta ledning från förarbeten och praxis avseende bestämmelsen i dess lydelse före har berörts ovan under avsnitt 4.3. Enligt förarbeten och praxis gällde bestämmelsen tidigare även när den erforderliga andelen ägdes av en närstående till arbetstagaren, dvs. utan att arbetstagaren själv ägde någon andel. Denna praxis kodifierades vid lagändring. Mot bakgrund av att den för gällande anpassningen av direktivet inte uttryckligen omfattar även denna situation, har bestämmelsen i sista meningen tagits bort. I fortsättningen krävs det alltså att arbetstagaren själv äger en andel i företaget för att regeln skall vara tillämplig. praxis och uttalanden i förarbeten enligt vilken det varit tillfyllest om andelen helt har ägts av en närstående till arbetstagaren skall således inte längre tillmätas betydelse. Till följd av den språkliga lydelse som anpassningen kommit att få, har formuleringen som medförde att även arbetstagarens efterlevande drabbades av dennes intressegemenskap med företaget, tagits bort. Detta innebär, att även om en arbetstagares fordringar är uteslutna från förmånsrätt på grund av regeln, påverkar det inte förmånsrätten för de pensionsfordringar som hans efterlevande kan ha hos konkursgäldenären till följd av arbetstagarens anställning. 10.2 Förslaget till lag om ändring i lönegarantilagen (1992:497) Ändringen innebär att kravet på att fordringen skall avse anställning med övervägande anknytning till eller svenska förhållanden för att omfattas av lönegarantin skall gälla endast om konkursen har inträffat i ett annat nordiskt land. Om konkursen har inträffat i omfattar garantin - förutsatt att övriga villkor är uppfyllda - samtliga lönefordringar i konkursen, oavsett om arbetet t.ex. utförts utomlands av en där bosatt utländsk medborgare. 9 a § Paragrafen upphör att gälla. Samtliga lagändringar träder i kraft . Såvitt gäller ändringarna i 12 § förmånsrättslagen (1970:979) skall dock äldre bestämmelser tillämpas fortfarande i konkurser som har beslutats före ikraftträdandet. Ändringarna i 2 § och upphävandet av 9 a §§ lönegarantilagen (1992:497) saknar särskilda övergångsbestämmelser. Detta innebär att de nya reglerna kan tillämpas i alla fall som inte har slutligt avgjorts innan reglerna trädde i kraft. Promemorian tar upp vissa frågor som rör de svenska reglernas förenlighet med rådets direktiv /987/EEG om skydd för arbetstagarna vid arbetsgivarens insolvens och en fråga om hantering av statens fordringar på grund av utbetald löngaranti efter att konkurs har avslutats utan överskott. När det gäller de frågor som har anknytning till direktivet 80/987/EEG behandlar promemorian - utformningen av 12 § sjätte stycket förmånsrättslagen (1970:979, FRL) i belysning av den anpassning av direktivet som gäller för och som framgår av anslutningsakt till Europeiska unionen, - karensregeln i 9 a § lönegarantilagen (1992:497, LGL) och - 2 § LGL, som innehåller en begränsning av garantin till fordringar som avser anställning med övervägande anknytning till eller svenska förhållanden. Promemorians förslag i dessa delar innebär att - 12 § sjätte stycket FRL ändras för att bättre stämma överens med den anpassning av direktivet som gäller för , - karensregln upphävs, - 2 § LGL skall gälla endast när konkursen har inträffat i ett annat nordiskt land. När det gäller frågan om hantering av statens fordringar på grund av utbetald lönegaranti efter det att en konkurs avslutats utan överskott föreslås att fordringarna efterges. Förslag till lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979) Härigenom föreskrivs att 12 § förmånsrättslagen (1970:979)2 skall ha följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 12 §3 -------------------------------------------------------------------- -------------------------------------------------------------------- Allmän förmånsrätt följer därefter medAllmän förmånsrätt följer därefter med arbetstagares fordran på lön eller arbetstagares fordran på lön eller annan ersättning på grund av annan ersättning på grund av anställningen. Förmånsrätten omfattar tar fordringar som har förfallit fordringar som har förfallit till till betalning under de sista betalning under de sista sex må- sex månaderna av arbetstagarens naderna av arbetstagarens anställ- anställningstid hos kon- ningstid hos konkursgäldenären och kursgäldenären och inte tidigare äninte tidigare än konkursansök- konkursansökningen kom in till ningen kom in till tingsrätten. Har konkursen föregåtts Har konkursen föregåtts av ett av ett förfarande enligt lagen förfarande enligt lagen (1996:764) om företagsrekon- (1996:764) om företagsrekon- struktion och har konkursansök- struktion och har konkursansökan ningen gjorts från det gjorts från det att att företagsrekonstruktionen upp- företagsrekonstruktionen upphörde, hörde, skall vid tillämpning av skall vid tillämpning av andra andra meningen, om det är förmån- meningen, om det är förmånligare förligare för arbetstagaren, anses arbetstagaren, anses som om kon- som om konkursansökningen hade kursansökningen hade gjorts då gjorts då ansökningen om ansökningen om företagsrekon- företagsrekonstruktion skedde. I struktion skedde. I sådant fall sådant fall skall det bortses från skall det bortses från tiden tiden mellan ansökningarna. Fordran på uppsägningslön omfattas av förmånsrätt längst för uppsägningstid som beräknats enligt 11 § lagen (1982:80) om anställningsskydd. Uppsägningslön för tid under vilken arbetstagaren inte utför arbete för konkursgäldenären eller annan och inte heller driver egen rörelse, omfattas av förmånsrätt endast om arbetstagaren kan visa att han har anmält sig hos offentlig arbetsförmedling som arbetssökande. För uppsägningstid omfattar förmånsrätten endast lön eller ersättning som överstiger inkomst vilken arbetstagaren lönen eller ersättningen avser har haft av egen rörelse eller har förvärvat eller borde ha kunnat förvärva i en annan anställning. Vid bestämmande av i vilken utsträckning fordran på lön eller ersättning under uppsägningstid omfattas av förmånsrätt, skall med samtidig inkomst i annan anställning jämställas utbildningsbidrag som utgår av statsmedel vid arbetsmarknadsutbildning, i den mån bidraget avser som lönen eller ersättningen och arbetstagaren har blivit berättigad till bidraget efter uppsägningen. Om en lönefordran som har förfallit tidigare än före konkursan- sökningen har varit föremål för tvist, omfattas den av förmånsrätt om talan har väckts eller förhandling som föreskrivs i kollektivavtal eller lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet har begärts från förfallodagen och konkursansökningen har följt från det att tvisten slutligt har avgjorts. Semesterlön och semesterersättning som är intjänad före konkursansökningen omfattas av förmånsrätt för vad som står inne för det löpande och det närmast föregående intjänandeåret. Förmånsrätt följer med fordran på pension vilken tillkommer arbetstagare eller dennes efterlevande före konkursansökningen och därpå följande . Förmånsrätten gäller även i fråga om pension, som intjänats hos föregående arbetsgivare, om gäldenären övertagit ansvaret för pensionen under de betingelser som anges i 23 och 26 §§ lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m. -------------------------------------------------------------------- Om konkursgäldenären är näringsid- Om konkursgäldenären är en nä- kare, skall arbetstagare, som ringsidkare, skall en arbetsta- själv eller tillsammans med närstå-gare som själv eller tillsammans ende senare än före med närstående senare än konkursansökningen har ägt minst före konkursansökningen har ägt en en femtedel av företaget, eller väsentlig andel av företaget och hans efterlevande, inte ha som haft ett betydande inflytande förmånsrätt enligt denna paragraf över dess verksamhet inte ha för- för lön eller pension. Detsamma månsrätt enligt denna paragraf för gäller även när andelen har ägts avlön eller pension. en närstående till arbetstagaren. Denna lag träder i kraft . **FOOTNOTES** 2 Lagen omtryckt 1975:1248. 3 Senaste lydelse 1996:769. Förslag till lag om ändring i lönegarantilagen (1992:497) Härigenom föreskrivs i fråga om lönegarantilagen (1992:497)1 dels att 9 a § skall upphöra att gälla, dels att 2 § skall ha följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Betalning enligt garantin lämnas Om konkursen har inträffat i ett endast för en sådan fordran som annat nordiskt land, lämnas betal- avser anställning med övervägande ning enligt garantin endast för en anknytning till eller sådan fordran som avser anställning svenska förhållanden. med övervägande anknytning till eller svenska förhållanden. Denna lag träder i kraft . **FOOTNOTES** 1 Senaste lydelse av 9 a § 1995:675. Hovrätten för , , , , vid , , , , , , i , i , i , i , , , , , Ackordscentral, , , i , Tjänstemännens Centralorga- nisation, Akademikers . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. regeringsrådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979), 2. lag om ändring i lönegarantilagen (1992:497). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Tuula . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979) 12 § Enligt sjätte stycket i den föreslagna utformningen skall en arbetstagare som själv eller tillsammans med nära anförvanter senare än före konkursansökningen har ägt en väsentlig andel av företaget och som haft ett betydande inflytande över dess verksamhet inte ha förmånsrätt enligt paragrafen för lön eller pension. Genom förslaget introduceras en i sammanhanget ny term, nämligen "nära anförvanter", vilken ersätter det tidigare begreppet "närstående" som används såväl i konkurslagen som i åtskilliga andra författningar. Det är svårt att överblicka om den ändrade termen kommer att föranleda nya tolkningssvårigheter vid paragrafens tillämpning. Lagrådet har emellertid förståelse för önskemålet att undanröja alla tvivel om huruvida det svenska löneskyddet överensstämmer med det som följer av EG-rätten. Lagrådet vill därför inte motsätta sig förslaget i denna del. I övrigt innebär den föreslagna utformningen av sjätte stycket huvudsakligen en återgång till den lydelse av dåvarande tredje stycket som gällde års ändring. Enligt remissen skall stycket tolkas så att undantagsregeln blir tillämplig endast om arbetstagaren själv har ägt en andel i företaget; om han inte har gjort detta men en nära anförvant till honom har ägt en väsentlig andel, avses arbetstagaren vara bibehållen vid sin förmånsrätt. Som anförts i remissen har den gällande och i huvudsak likalydande regeln på denna punkt tolkats på motsatt sätt i rättspraxis. I rättsfallet NJA 1980 s. 743 ansågs sålunda undantagsregeln tillämplig även i fall då arbetstagaren själv inte ägde någon andel i företaget men en honom närstående ägde en väsentlig andel. , som till stöd för denna tolkning åberopade förarbetena till det berörda lagrummet, fann det uteslutet att bestämmelsen skulle göra någon grundläggande skillnad exempelvis mellan å ena sidan det fallet att arbetstagaren själv ägde en procent och hans närstående och å andra sidan det fallet att arbetstagaren inte själv innehade någon andel men hans närstående ägde hela företaget. Uttalandena i remissen om den i förhållande till nämnda avgörande förändrade tolkning som är avsedd har gjorts i anslutning till ändringar av lagrummet och får med hänsyn härtill och till att de är förenliga med lagtexten anses ägnade att ligga till grund för rättstillämpningen. Det bör dock framhållas att det med den i remissen förespråkade tolkningen uppstår just sådana till synes irrationella konsekvenser som pekade på i rättsfallet. Det skulle därför kunna ifrågasättas om inte bestämmelsen lämpligen borde förses med ett tillägg av innebörd att undantagsbestämmelsen inte blir tillämplig i det fallet att den andel som arbetstagaren själv äger är helt obetydlig. Lagrådet vill emellertid inte hävda att en sådan saklig ändring i förhållande till remissförslaget är nödvändig från de synpunkter som Lagrådet har att bevaka. Förslaget till lag om ändring i lönegarantilagen (1992:497) Förslaget lämnas utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1996/97:102 Löneskyddet vid konkurs. -------------------------------------------------------------------- Författningsrubrik Bestämmelser som inför, Celexnummer för ändrar, upphäver eller bakomliggande EG- upprepar ett regler normgivnings- bemyndigande -------------------------------------------------------------------- Lag om ändring i 380L0987 förmånsrättslagen (1970:979) -------------------------------------------------------------------- Lag om ändring i 380L0987 lönegarantilagen (1992:497)