prop · GK0350 · 1997-01-01 00:00:00 — arbetar aktivt för att översyn av regelverket skall möjliggöra att även fortsättningsvis kan behålla gränsvärdet. betonar behovet av reningsteknik för kadmium och behovet av en marknad för kadmiumrenade gödselmedel. Detta kan skapas om ett gränsvärde införs på gemenskapsnivå. En aktionsplan för bevarande av biologisk mångfald inom jordbruket har presenterats av . Aktionsplanen behandlar tillsammans med övriga handlingsprogram beträffande ekologisk odling, bekämpnings-medelsanvändning m.fl. jordbrukets påverkan på den biologiska mångfalden. Aktionsplanen innehåller en mängd åtgärdsförslag för att ska leva upp till de intentioner som konventionen om biologisk mångfald förpliktigar till. Planen svarar i princip på vilka åtgärder som bör genomföras, tidsplan och beräknad kostnad. Inom ramen för miljöersättnings-programmet för jordbruket har delar av de föreslagna åtgärderna genom-förts. Vidare har en kompletterande utredning om växtgenetiska resurser inom jordbruket remissbehandlats och bereds f.n. inom . Nya steg på vägen till ett miljöanpassat jordbruk Ett flertal aktionsplaner och handlingsprogram har, som framgår av den tidigare beskrivningen, avrapporterats till regeringen . kommer ytterligare handlingsprogram och utredningar att presenteras som har återverkningar på jordbrukets miljöarbete såsom handlingsprogram för minskat växtnäringsläckage, minskad ammoniak-avgång, utredning om avrinningsområden samt förslag till miljöövervakningens fortsatta inriktning. Vidare skall en första utvärdering av miljöprogrammet för jordbruket redovisas med förslag till hur miljöprogrammet kan förbättras. I uppdraget ingår att lämna förslag till ett nytt delprogram för resurshushållande jordbruk inom ramen för det konventionella jordbruket. Mot bakgrund av det omfattande underlag och de många åtgärdsförslag regeringen nu förfogar över avseende jordbrukets miljöpåverkan, avser regeringen återkomma till med förslag till hur jordbruket ytterligare kan miljöanpassas, utifrån principen om sektorsintegrerat miljöansvar. Denna samlade redovisning avseende jordbrukssektorn planeras . På samma sätt som miljöersättningsprogrammet utvärderas för när-varande, kommer den gemensamma jordbrukspolitikens samlade miljö-effekter löpande utvärderas och följas upp. I ett långsiktigt arbete har till- sammans med och sedan början av 1990- talet följt miljöeffekterna av livsmedels-politiken. Erfarenheterna av detta arbete kommer att tas till vara i det nya utvärderingsuppdrag som regeringen har gett berörda myndigheter. I det sammanhanget skall eventuella målkonflikter i jordbrukspolitikens olika delar uppmärksammas när det gäller möjligheterna att nå miljömålen. Utvärderingsarbetet syftar till att förbättra underlaget för att bedöma behovet av förändringar av tillgängliga styrmedel. God målstyrning av in-satta åtgärder medför bättre kostnadseffektivitet. Även för att ta ställning till om gällande miljömål behöver revideras, omvärderas eller komplet-teras, behövs en kontinuerlig utvärdering och uppföljning göras av i vilken utsträckning befintliga miljömål har uppfyllts. För miljöåtgärder som grundas på initiativ och medel från den Europeiska Gemenskapen arbetar för bättre insyn och tillgänglighet till andra medlemstaters miljöåtgärder och utfallet av dessa. arbetar också, t.ex. inom ramen för jordbruksarbete, med miljöindikatorer inom jordbruket som ett medel för att kvantifiera miljöpåverkan och objektivt värdesätta odlingslandskapets miljöer. Uppföljningen av om global livsmedelssäkerhet, som ägde rum , kommer sannolikt att på det nationella planet integreras i arbetet med att miljöanpassa det svenska jordbruket. I östra delen av har jordbrukssektorn undergått en avsevärd förändring sedan sovjetssystemets fall och de baltiska repub-likernas självständighet. Jordbruksproduktionen har minskat drastiskt och därmed även miljöbelastningen. En omstrukturering pågår och i samband med ett ekonomiskt uppsving kan jordbruksproduktionen åter öka. De framtida miljöeffekterna beror i hög grad på hur det nya jordbruket kommer att bedrivas. Jordbruket i västländerna fortsätter att belasta och andra vatten i regionen i hög utsträckning. Jordbruket har inte kunnat uppnå det 50 procentiga reduktionsmålet enligt HELCOMS:s ministerdeklaration . Ett fortsatt åtgärdsarbete är nödvändigt. Inom HELCOM pågår en utveckling av ett annex till till skydd av miljö avseende åtgärder inom jord-brukssektorn. är projektansvarig för detta arbete liksom för utveck-lingen av ett utvidgat program för att miljöanpassa jordbruket i regionen. Annexet avses att antas av . Arbetet inom ramen för en för bör kunna koncentreras på det arbete som pågår inom HELCOM, dels vad avser utvecklingen av ett jordbruksannex och aktionsprogrammet, dels inom ramen för arbetet med att stärka åtgärdsprogrammet för att återställa ekologiska balans. bör fortsätta med att stödja detta arbete liksom projektledarskap genom att ställa resurser till förfogande. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens sammanfattning: Fisket i sig själv innebär ett | | nyttjande av en i huvudsak självreproducerande naturresurs. Det | | är därför av största vikt att nyttjande sker med beakande av bästa| | tillgängliga vetenskapliga fakta samt genom lämpliga åtgärder för| | bevarande och förvaltning och för att säkerställa ett optimalt | | nyttjande av fiskbestånden. De mest betydelsefulla åtgärderna för| | en god beståndsvård är fastställandet av fångstnivåer och tekniska| | åtgärder för att skydda ungfisk och att undvika bifångster av inte| | önskade arter. Den för EU gemensamma fiskeripolitiken bygger på | | principer som syftar till ett ansvarsfullt nyttjande av de | | levande och akvatiska resurserna. Likalydande principer | | finns i ett flertal internationella överenskommelser på fiskets | | område. verkar aktivt för att dessa principer skall | | tillämpas fullt ut. | | Ett stort antal faktorer kan påverka fiskbestånden i våra | | vatten. I havsmiljön är eutrofieringen av våra kustområden och | | hela egentliga ett av de allvarligaste hoten mot | | fiskbestånden. I sötvattensmiljön är försurningen det allvarligaste| | problemet. Det är av stor vikt att utsläppen av organiskt | | material, växtnäringsämnen, försurande substanser och miljögifter| | minskas för att återställa de och akvatiska ekosystemen. Sambanden mellan fisket och miljön Miljöstörningar utgör ett allvarligt hot mot ett uthålligt fiske eftersom de minskar tillgången på de för fisket intressanta arterna eller gör fisken mindre lämplig som livsmedel. En angelägen uppgift, när det gäller att främja och skapa förutsättningar för ett hållbart fiske, är därför att bevara eller återställa goda miljöförhållanden i hav, sjöar och vattendrag. Effekter på ekosystemet av olika fiskeaktiviteter kan uppträda på många olika sätt och rum. Yrkesfisket nyttjar en resurs i en föränderlig miljö. En viktig miljöeffekt följer av själva syftet med fisket, nämligen att fiske orsakar dödlighet på målarter, men också ger bifångster av såväl fisk som andra organismer. Även djurarter högre upp i näringskedjan (t.ex. sjöfåglar) och längre ned i näringskedjan (t.ex. bottenfaunan) kan påverkas av fiske. Ett alltför omfattande fiske kan leda till att bestånden reduceras till nivåer när det inte längre blir lönsamt med fortsatt fiske. Det är därför sällsynt att överfiske leder till utrotning av arter. Ett undantag är den vilda laxen i som påverkas av ett fiske som är dimensionerat efter den rika förekomsten av odlad lax. Sport- och husbehovsfisket kan ge upphov till olika slags miljöeffekter, dels sådana som är unika för fritidsfisket, dels sådana som är mer eller mindre gemensamma för allt friluftsliv. Även om fritidsfiskaren inte har resurser av samma omfattning som yrkesfiskaren kan ett högt fisketryck ändå uppkomma i vissa vatten. Då fisket inriktas på stora individer finns en risk för selektivt fiske på snabbväxande arter. Exempelvis kan nämnas det ökade fisket i strömmande vatten efter t.ex. öring, som har medfört en minskning av mängden större öringar. Odling av fisk för konsumtion är förknippat med påverkan av miljön. Med hänsyn till de möjliga miljöeffekterna är större odlingar av fisk anmälnings- eller tillståndspliktigt enligt miljöskyddslagen. har därvid att pröva om ett aktuellt vattenområde tål den belastning för miljön som ett planerat vattenbruk medför samt föreskriva om skyddsåtgärder och villkor för verksamheten så att miljöstörningar undviks så långt det är tekniskt möjligt, ekonomiskt rimligt och miljö-mässigt motiverat. Mål och åtgärder inom området EU:s gemensamma fiskeripolitik har tillämpats . De all-männa målen för den gemensamma fiskeripolitiken är att skydda och bevara de levande akvatiska resurser som är tillgängliga och får utnyttjas. Målen syftar även till att dessa resurser långsiktigt utnyttjas på ett ändamålsenligt och ansvarsfullt sätt under de ekonomiska och sociala förhållanden som passar sektorn. Vidare skall hänsyn tas till följderna för det ekosystemet och särskilt till producenternas och konsumen-ternas krav. För förvaltningen av fiskerresurserna har ett gemenskaps-system inrättats. Systemet syftar till en varaktig balans mellan resurser och nyttjande inom de olika fiskeområdena. EU:s fiskeripolitik har utformats för att ge ett maximalt skydd för bestånd som riskerar att överutnyttjas. Politiken grundar sig på vetenskaplig och ekonomisk information som lämnas av Vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen (STECF) och Internationella rådet för havsforskning (ICES). Vidare innebär den gemensamma fiskeripolitiken att omedelbara åtgärder vid behov kan vid-tas på gemenskapsnivå. Ett aktuellt exempel är de kraftigt reducerade kvoterna för sill i , Skagerak och som med kort varsel beslutades till följd av aktuella vetenskapliga rön. Inom den gemensamma fiskeripolitiken diskuteras ett förslag om införande av tekniska åtgärder för bevarande av fiske-resurserna som framförallt syftar till bevarande av ungfisk samt att för-bättra fiskeredskapens selektivitet. Inom ramen för för har en arbetsgrupp tillsatts för att utarbeta en aktionsplan för bevarandet av den vilda laxen i . EU har undertecknat samt ratificerat , undertecknat om gränsöverskridande fiskbestånd och vandrande arter, undertecknat FAO:s internationella uppförandekod för ansvarsfullt fiske samt FAO överenskommelsen om internationella bevarande- och förvaltningsåtgärder för högsjöfisket den s.k. flaggkonven-tionen. Grundläggande i den svenska fiskeripolitiken är att vi skall utnyttja våra vatten- och fisktillgångar på sådant sätt att de långsiktigt medverkar till vår livsmedelsförsörjning och vårt välstånd i övrigt. En god hushållning genom en väl avvägd vård och beskattning av fiskbestånden och genom omsorg om vattnen är sålunda väsentlig. En god vård av våra vatten förbättrar också förutsättningarna för produktion av fisk på icke traditionellt vis, dvs. i form av odling. En väl avvägd hushållning främjar även sportfisket som är en viktig form för friluftsliv och rekreation. Övergripande mål som även gäller fiskets område anges bl.a. i propositionen En god livsmiljö (prop. 1990/91:90). För fiskesektorn har också särskilt följande miljömål och miljöriktlinjer tidigare lagts fast. Enligt propositionen Strategi för biologisk mångfald (prop. 1993/94:30) är målen att naturligt förekommande arter i havs- och vattenområden skall kunna bevaras i livskraftiga, balanserade popula-tioner. Målen för natur- och miljövården inom fiskets område innebär att fisk och skaldjur och deras näringsorganismer skall kunna bevaras i livskraftiga, naturligt reproducerande bestånd. I detta ingår bl.a. att slå vakt om alla fiskarter i landet. I princip likalydande formuleringar finns i Vissa fiskeripolitiska frågor (prop.1993/94:158). har utarbetat en aktionsplan för biologisk mångfald på fiskets område. I aktionsplanen redovisas pågående utredningar samt framtida åtgärdsmål uppdelade på olika vattenområden, sötvatten, kust-vatten och utsjövatten. kommer de nämnda konventionerna och multilaterala avtalen att följas upp. En nationell ratificeringsprocess av om vandrande fiskbe- stånd och vandrande arter kommer att verkställas. Eventuellt kommer uppföljningen av om global livs- medelssäkerhet att ha implikationer på fiskets område. för skall vid ett extra möte ta ställning till en aktionsplan för bevarandet av Östersjölaxen. Fiske- och Miljöministrarna i kommer att mötas för att besluta om den långsiktiga inriktningen i frågor som rör sambandet mellan fisket och ekosystem. aktionsplan för biologisk mångfald kommer att utgöra ett av underlagen för en redovisning av arbetet med biologisk mångfald inom jordbruks- och fiskesektorerna som planeras föreläggas . Vid mötet med () i antogs, på uppdrag av statsministrarna vid deras möte i , tre aktionsprogram för utvecklingen i . I det tredje aktionsprogrammet ombeds för att utveckla ett omfattande program för uthålligt fiske i . Vid 22:a årliga möte beslutades att en särskild grupp skulle tillsättas för att utarbeta en aktionsplan för laxfiskevården i linje med önskemålet från möte i . Aktionsplanen skall behandlas vid ett extra möte med . I det fortsatta arbete bör en harmonisering med utvecklingen av en för eftersträvas och i relevanta delar i samarbete med HELCOM. Därvid bör för särskilt skyddsvärda fiskarter handlingsplaner för ett resursanpassat fiske upprättas. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens sammanfattning: Genom skogspolitiska | | beslut introducerades ett miljömål jämställt med skogspolitikens| | produktionsmål. Skogsnäringen har engagerat sig starkt i att öka| | sina miljökunskaper och att tillämpa dem praktiskt. Hela det | | skogspolitiska beslutet utvärderas av | | och . Regeringen kommer att för | | redovisa resultatet av utvärderingen , i | | vissa delar möjligen tidigare. Skogsbruket och dess miljöpåverkan De svenska skogarna har sedan århundraden haft stor ekonomisk betydelse för landet som källa för olika förnödenheter för landsbygds-befolkningen, industrin och för exporten. Skogsnäringen är en av våra basnäringar som genom en modern skogsindustri och export över stora delar av världen genererar stora nettoexportinkomster till landet, större än någon annan näring, och ger sysselsättning och inkomster åt många människor. Skogsbrukets stora betydelse har skapat en djup insikt hos det svenska folket om nödvändigheten av att hushålla med skogsresursen. I olika grad har statsmakterna också föreskrivit sådan hushållning i lagstiftningen. Dessa föreskrifter tog emellertid sikte endast på bevarande och utveckling av skogsproduktionen. Först började behovet av miljöhänsyn i skogsbruket uppmärksammas i de skogspolitiska besluten. De föreskrifter som beslutades var dock mycket begränsade sedda i dagens perspektiv. Bestämmelserna var dock ett första uttryck för vad som sedan har kommit att benämnas sektorsansvar för miljön. Något skydd för skogsmarken som produktionsresurs finns inte. Skogsvårdslagstiftningen hindrar inte att skogsmarken tas i anspråk för annat än virkesproduktion. Intressen som önskar exploatera skogsmark för annan användning än skogsbruk har alltså företräde framför den lång-siktiga, hållbara skogshushållningen. Skogsbruk bedrivs aktivt över praktiskt taget hela vår skogsareal. Styrkan av miljöpåverkan varierar med typ av ingrepp och grad av häsynstagande. över tiden har stora förändringar skett. 1800-talets omfattande miljöförändringar genom skogsplanteringar av ljung-hedar och betesmarker har inte någon motsvarighet i vårt land. 1950-talets jättelika kalhyggen är också historia. Uppmärksamheten nu riktar sig mera mot behovet av att vid skogsbruk bevara en biologisk mångfald i skogsmiljön. Genom skogspolitiska beslut togs ett helhetsgrepp i linje med de överenskommelser som träffades vid om miljö och utveckling i . Den nya skogspolitiken bygger sålunda uttryckligen på principerna om brukande, bevarande och hållbar utveckling av skogarna, de s.k. Skogsprinciperna. Jämfört med har nu lagt fast ett miljömål för skogsbruket vid sidan av produktionsmålet. Dessa båda mål skall vara jämställda. Produktionsmålet för skogsbruket är att skogen och skogsmarken skall utnyttjas effektivt och ansvarsfullt så att den ger en uthålligt god avkastning. Skogsproduktionens inriktning skall ge handlingsfrihet i fråga om användningen av vad skogen producerar. Miljömålet för skogsbruket är att skogsmarkens naturgivna produktionsförmåga skall bevaras. En biologisk mångfald och genetisk variation i skogen skall säkras. Skogen skall brukas så att växt- och djurarter som naturligt hör hemma i skogen ges förutsättningar att fortleva under naturliga betingelser och i livskraftiga bestånd. Hotade arter och naturtyper skall skyddas. Skogens kul- turmiljövärden samt dess estetiska och sociala värden skall värnas. Skogspolitikens medel för att nå dessa mål är av olika slag. De innefattar lagstiftning, kunskapsförsörjning och statligt ekonomiskt stöd. Den viktigaste lagstiftningen är skogsvårdslagstiftningen och naturvårds-lagstiftningen. Kunskapsförsörjningen, som i den nya skogspolitiken har fått en väsentligt ökad tyngd, omfattar inventeringar, utbildning och forskning samt rådgivning och information. Det staliga ekonomiska stödet är av mindre omfattning och betydelse. Skogsbrukets och skogsmyndigheternas sektorsansvar för miljön behandlades ingående skogspolitiska beslut och har därefter kompletterats med preciseringar i både riksdagsbeslut och regeringsbeslut. Principerna för sektorsansvaret bygger miljöpolitiska beslut. Skogspolitikens miljömål är en central del i detta ansvar. I lagstiftningen kommer sektorsansvaret till uttryck både i skogsvårdslagstiftningen och i naturvårdslagstiftningen. Rådgivning, information och utbildning är nöd-vändiga redskap för att skogsägarna skall kunna leva upp till kraven på sektorsansvar. En mycket stor del av verksam-het består i att föra ut kunskaper om sektorsansvaret för miljön och hur det kan tillgodoses. Uppföljningen av det skogspolitiska beslutet skogspolitiska beslut trädde i kraft . Miljömålet och olika arrangemang kring detta har fått en stark anslutning från enskilda skogsägare, skogsbolag, bransch- och intresseorganisationer och myndigheter. Det har också rönt omfattande intresse utomlands. Utbildnings- och informationsmaterial om svensk skogspolitik är efter-frågat över hela världen. Internationella skogsfrågor behandlas i de s.k. skogsprinciperna som antogs vid och i kapitel 11 i . tillsatte FN:s kommission för hållbar utveckling en mellanstatlig panel för skogsfrågor som skulle diskutera ytterligare förslag till åtgärder för ett globalt hållbart skogsbruk på grundval av de skogsprinciper som antogs av världens länder vid . deltar aktivt i detta arbete och verkar för att genomföra och fördjupa skogsprinciperna med sikte på en ny global överenskommelse för hållbart skogsbruk. verkar internationellt för att skogsbruk bedrivs uthålligt till gagn för nuvarande och kommande generationer, för att minskningen av världens skogs-resurser hejdas och för att naturens mång- fald bevaras. Formerna för detta måste bestämmas nationellt av hänsyn till de ekonomiska, sociala, kulturella och naturgivna skillnaderna mellan regioner och länder. I enlighet med vad som anmäldes 1993 följs det skogspolitiska beslutet upp av . I de delar uppföljningen avser miljöfrågor görs den i samarbete med . En samlad redovisning skall göras till regeringen . /97 har dock en uppföljning av skyddet för den biologiska mång-falden inkl. utvecklingen i fråga om reservatavsättningen redovisats av myndigheterna. Miljövårdsberedningen har fått i uppdrag att med dessa redovisningar som grund yttra sig över i vilken omfattning arealen skyddad produktiv skogsmark behöver utökas och former för att åstadkomma detta. har i likhet med , , och utarbetat en aktionsplan för biologisk mångfald. Aktionsplanen har remissbehandlats och därefter diskuterats vid tre regionala seminarier. Den redovisar de olika åtgärder som Skogs-styrelsen anser behöver vidtas för att skogspolitikens miljömål skall nås. De flesta åtgärder som redovisas ingår i uppgifter. Som nämnts har skogsnäringen engagerat sig starkt i frågor som rör skogsbrukets miljömål. En sådan fråga gäller formerna för långsiktig planering av ett skogsbruk, där stark betoning läggs på bevarande av olika miljöer och arter. Flera stora skogsägande företag arbetar med s.k. ekologisk landskapsplanering. Formerna för detta arbete skiljer sig något mellan företagen. På så sätt erhålls en bred erfarenhet som grund för framtida justeringar. Det enskilda mindre skogsbrukets särskilda förut-sättningar möjliggör inte en direkt tillämpning av storskogsbrukets modeller. Försök pågår därför med anpassade planeringsmodeller. En ekologisk verksamhetsplanering av något slag är nödvändig i vårt land där skogsbruk bedrivs över så gott som hela skogsarealen. Den svenska politiken för bevarande av en biologisk mångfald i skogen bygger därför på hänssynstagande av olika grad där mycket stor vikt läggs på åtgärder i samband med avverkning och skogsvård. Miljömålet i skogsbruket kan sålunda inte nås enbart genom totalskydd av vissa arealer, en linje som följs i många andra länder. Det svenska planeringssystemet har rönt stort intresse utomlands. En annan fråga av internationellt intresse är miljömärkning av skogsindustriprodukter inkl. miljöcertifiering av skogsbruk. Den interna- debatten handlar bl.a. om på vilken nivå certifieringssystem skall utformas, detaljeringsgraden och statsmakternas inflytande. I , där frågan blivit högaktuell genom krav från stora köparländer som och , har vi valt att låta marknadsaktörerna arbeta med frågan utan inblandning av staten. Det pågår sålunda ett arbete med att utifrån kriterier uppställda av organisationen () utforma en nationell standard för miljöcertifiering av skogsbruk. Två frågor som särskilt uppmärksammas sammanhänger med det stora antalet skogsbrukare i vårt land och med virkesimporten till svensk skogsindustri. Arbetet görs i en särskild grupp med företrädare för skogsnäringen, miljöorganisationerna, arbetstagarna och samerna. Avsik-ten är att slutföra arbetet . Det är regeringens avsikt att för redovisa resultatet av uppföljningen av skogspolitiska beslut. Mot bakgrund av den rapporteringstidpunkt som är fastställd kan en helhetsredovisning göras först . Eventuellt kan en delredovisning bli aktuell . granskning av svensk miljövårdspolitik inklusive dess rekommendationer rörande skogsbruket och miljön behandlas i avsnitt III. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens sammanfattning: Genom de förslag och bedömningar som| | regeringen redovisat i prop. 1995/96:226 om hållbar utveckling | | i landets fjällområden har en god grund lagts för rennäringens | | ansvar för hushållningen med naturresurser. Renskötsel är en areell näring som bedrivs extensivt i den norra delen av . Enligt 65 § första stycket rennäringslagen (1971:437) skall vid renskötsel skälig hänsyn tas till andra intressen. Vid renskötselns utövande kan det förekomma konflikter med naturvårdens intressen, särskilt med hänsyn till den rationalisering och mekanisering som skett inom rennäringen under . Därtill kommer att renskötseln i stor utsträckning bedrivs på marker som är särskilt känsliga för påverkan. Bestämmelsen i 65 a § rennäringslagen innebär att det ställs särskilda krav på rennäringen om att ta hänsyn till naturvårdens och kulturmiljövårdens intresse så att verksamheten bedrivs på det sätt som naturen tål i ett långsiktigt perspektiv. Den miljöpåverkan som i första hand kan uppkomma avser för högt betestryck, bete på från naturvårdssynpunkt känsliga områden och terrängkörning på barmark med motorforden. 1995/96:226 om hållbar utveckling i landets fjällområden föreslog regeringen att det skall införas ett miljömål i rennäringslagen (1971:437).