prop · GK03133 · 1997-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1996/97:133 Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås att tingsrätten i brottmål skall bestå av en juristdomare och två nämndemän. Detsamma skall gälla i de familjerättsliga tvistemål där nämndemän medverkar i avgörandet. Om en av nämndemännen får förhinder sedan huvudförhandlingen påbörjats skall rätten ändå vara domför. Möjligheten för tingsrätt att utöka antalet juristdomare till två utvidgas. Om antalet juristdomare utökas skall antalet nämndemän alltid utökas till tre. Länsrättens sammansättning skall vara en juristdomare och två nämndemän. Om en av nämndemännen får förhinder sedan handlägg- ningen påbörjats skall rätten ändå vara domför. Om det finns särskilda skäl med hänsyn till målets omfattning eller svårighetsgrad skall länsrätten kunna bestå av två juristdomare och tre nämndemän. Vidare införs för länsrätterna en generell regel att mål av enkel beskaffenhet skall kunna avgöras slutligt av en juristdomare ensam. Denna regel ersätter gällande regler om ensamdomarbehörighet i vissa uppräknade fall. Dessutom utökas ensamdomarbehörigheten till att avse ytterligare vissa målkategorier. Gränsen för ensamdomarbehörighet i mål som avser fråga om inkomstbeskattning höjs också från till ett halvt basbelopp. Hovrätten föreslås kunna fortsätta och avsluta en påbörjad huvud- förhandling även om en av juristdomarna eller en av nämndemännen får förhinder. Vidare föreslås att nämndemän skall anses ha sitt tjänsteställe i bostaden. Det innebär att nämndemännens resor mellan bostaden och domstolen betraktas som tjänsteresor och att deras reseersättning därmed inte beskattas. Ändringarna föreslås träda i kraft . Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 5 2 Lagtext 6 2.1 Förslag till lag om ändring i 6 2.2 Förslag till lag om ändring i 9 2.3 Förslag till lag om ändring i 10 2.4 Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) 13 2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar 16 2.6 Förslag till lag om ändring i bötesverkställighetslagen (1979:189) 20 2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem 21 2.8 Förslag till lag om ändring i lagen (1987:813) om homosexuella sambor 22 2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1988:688) om besöksförbud 24 2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. 25 2.11 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:1639) om ändring i lagen (1976:839) om 26 2.12 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:1653) om ändring i lagen (1996:242) om domstolsärenden 27 3 Ärendet och dess beredning 28 4 Reformbehovet 29 5 Antalet nämndemän i tingsrätt och länsrätt 30 6 Förstärkt sammansättning i tingsrätt och länsrätt 34 7 Förhinder för juristdomare och nämndemän 38 8 Utvidgad ensamdomarkompetens i länsrätt 41 9 Nämndemännens reseersättning m.m. 53 10 Ekonomiska konsekvenser 55 11 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 56 12 Författningskommentar 56 12.1 Förslaget till lag om ändring i 56 12.2 Förslaget till lag om ändring i 57 12.3 Förslaget till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) 59 12.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar 59 12.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1987:813) om homosexuella sambor 60 12.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:1639) om ändring i lagen (1976:839) om 61 12.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:1653) om ändring i lagen (1996:242) om domstolsärenden 61 12.8 Övriga förslag till lagändringar 61 Bilaga 1 Promemorian Översyn av förvaltningsprocessens lagförslag ......................................................................... 62 Bilaga 2 Promemorian Nämndemannamedverkan i domstol m.m. lagförslag ......................................................................... 66 Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser som har yttrat sig över departementspromemorian Översyn av förvaltnings- processen ......................................................................... 82 Bilaga 4 Förteckning över remissinstanser som har yttrat sig över promemorian Nämndemannamedverkan i domstol m.m. ................................................................................ 83 Bilaga 5 Lagrådsremissens lagförslag ........................................... 84 Bilaga 6 Lagrådets yttrande ......................................................... 107 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ............................................................................... 113 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i , 4. lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370), 5. lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltnings- domstolar, 6. lag om ändring i bötesverkställinghetslagen (1979:189), 7. lag om ändring i lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem, 8. lag om ändring i lagen (1987:813) om homosexuella sambor, 9. lag om ändring i lagen (1988:688) om besöksförbud, 10. lag om ändring i lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom to- talförsvaret, m.m., 11. lag om ändring i lagen (1996:1639) om ändring i lagen (1976:839) om , 12. lag om ändring i lagen (1996:1653) om ändring i lagen (1996:242) om domstolsärenden. 2 Lagtext 2.1 Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 14 kap. 17 och 18 §§ samt 18 kap. 4 a § skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 14 kap. 17 § Vid huvudförhandling i äkten- skapsmål och mål om underhåll skall tingsrätten bestå av en lag- faren domare och tre nämnde- män, om annat inte följer av 1 kap. 3 a § andra och tredje styckena . Den- na regel gäller även för andra mål som handläggs i samma rätte- gång. Om det inträffar förfall för någon av nämndemännen sedan huvudförhandlingen har påbörjats, är rätten domför med en lagfaren domare och två nämndemän. Vid huvudförhandling i äkten- skapsmål och mål om underhåll skall tingsrätten bestå av en lag- faren domare och två nämnde- män, om annat inte följer av 1 kap. 3 a § andra och tredje styckena . Den- na regel gäller även för andra mål som handläggs i samma rätte- gång. Om en av nämndemännen får förhinder sedan huvudförhand- lingen har påbörjats, är rätten domför med en lagfaren domare och en nämndeman. Om det föreligger särskilda skäl med hänsyn till målets om- fattning eller svårighetsgrad, får antalet lagfarna domare utökas med en utöver vad som följer av första stycket. Detsamma gäller i fråga om antalet nämndemän. Om det finns skäl för det, får antalet lagfarna domare utökas med en utöver vad som följer av första stycket. Utökas antalet lagfarna domare skall också antalet nämndemän utökas med en. Om någon eller några av ledamöterna får förhinder sedan huvudförhandlingen har på- börjats, gäller andra stycket i fråga om domförhet. Rätten får dock inte bestå av fler lagfarna domare än nämndemän. När nämndemän ingår i tingsrätten, skall ordföranden vid överläggning redogöra för omständigheterna i målet och innehållet i gällande rätt. Vid omröstning skall först ordföranden och därefter nämndemännen säga sin mening. I övrigt gäller bestämmelserna i om överlägg- ning och omröstning i tvistemål. 18 § I äktenskapsmål och mål om underhåll är hovrätten domför med tre lagfarna domare och två nämndemän. Fler än fyra lagfarna domare och tre nämndemän får inte delta. Vid handläggning som inte sker vid huvudförhandling, liksom när målet i tingsrätten har avgjorts utan nämndemän, är hovrätten dock domför även med enbart lagfarna domare enligt vad som sägs i 2 kap. 4 § första styc- ket . Hovrätten är i övrigt domför enligt vad som sägs i 2 kap. 4 § fjärde och femte styckena . I äktenskapsmål och mål om underhåll är hovrätten domför med tre lagfarna domare och två nämndemän. Om en av de lag- farna domarna eller en av nämndemännen får förhinder sedan huvudförhandling har påbörjats, är rätten ändå domför. Fler än fyra lagfarna domare och tre nämndemän får inte delta. Vid handläggning som inte sker vid huvudförhandling, liksom när målet i tingsrätten har avgjorts utan nämndemän, är hovrätten domför även med enbart lagfarna domare enligt vad som sägs i 2 kap. 4 § första stycket rätte- gångsbalken. Hovrätten är i övrigt domför enligt vad som sägs i 2 kap. 4 § fjärde och femte styckena . Tar nämndemän del i målets avgörande, skall vid överläggning ord- föranden eller, om målet har beretts av en annan lagfaren domare, denne redogöra för omständigheterna i målet och innehållet i gällande rätt. Vid omröstning skall nämndemännen säga sin mening sist. I övrigt gäller bestämmelserna i om överläggning och omröstning i tvistemål. 18 kap. 4 a § Vid handläggning som sker enligt lagen (1996:242) om dom- stolsärenden består tingsrätten av en lagfaren domare. Om det finns särskilda skäl med hänsyn till ärendets beskaffenhet, får tings- rätten dock bestå av en lagfaren domare och tre nämndemän. Vid handläggning som sker enligt lagen (1996:242) om dom- stolsärenden består tingsrätten av en lagfaren domare. Om det finns särskilda skäl med hänsyn till ärendets beskaffenhet, får tings- rätten dock bestå av en lagfaren domare och två nämndemän. Regeringen får bestämma att även sådana anställda i en tingsrätt som inte är lagfarna domare skall få handlägga enkla ärenden enligt 17 kap. 1 §. Denna lag träder i kraft . Om huvudförhandlingen har påbörjats före ikraftträdandet gäller 14 kap. 17 § i sin äldre lydelse. 2.2 Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 20 kap. 1 § skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 20 kap. 1 § I mål om faderskap, vårdnad, umgänge och underhåll tillämpas 14 kap. 17 och 18 §§ . Vid handläggning som sker enligt lagen (1996:242) om dom- stolsärenden består tingsrätten av en lagfaren domare. Om det finns särskilda skäl med hänsyn till ärendets beskaffenhet, får tings- rätten dock bestå av en lagfaren domare och tre nämndemän. Vid handläggning som sker enligt lagen (1996:242) om dom- stolsärenden består tingsrätten av en lagfaren domare. Om det finns särskilda skäl med hänsyn till ärendets beskaffenhet, får tings- rätten dock bestå av en lagfaren domare och två nämndemän. Denna lag träder i kraft . 2.3 Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 1 kap. 3 b och 8 §§ samt 2 kap. 4 § rätte- gångsbalken skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 kap. 3 b § Tingsrätten skall vid huvud- förhandling i brottmål bestå av en lagfaren domare och tre nämnde- män. I mål om åtal för brott, för vilket inte är stadgat lindrigare straff än fängelse , skall rätten dock bestå av en lagfaren domare och fem nämndemän. Inträffar förfall för någon av nämndemännen sedan huvud- förhandlingen har påbörjats, är rätten dock domför med en lag- faren domare och två nämndemän eller, i mål som avses i andra me- ningen, med en lagfaren domare och fyra nämndemän. Tingsrätten skall vid huvud- förhandling i brottmål bestå av en lagfaren domare och två nämnde- män. Om en av nämndemännen får förhinder sedan huvudför- handlingen har påbörjats, är rätten domför med en lagfaren domare och en nämndeman. Vid huvudförhandling i mål om brott för vilket inte är föreskrivet svårare straff än böter eller fängelse är tingsrätten domför utan nämndemän, om det inte finns anledning att döma till annan påföljd än böter och det i målet inte är fråga om företagsbot. Om det föreligger särskilda skäl med hänsyn till målets omfattning eller svårighetsgrad, får antalet lagfarna domare utökas med en utöver vad som följer av första stycket första eller andra meningen. Detsamma gäller i fråga om antalet nämndemän. Om det finns skäl för det, får antalet lagfarna domare utökas med en utöver vad som följer av första stycket. Utökas antalet lagfarna domare skall också antalet nämndemän utökas med en. Om någon eller några av ledamöterna får förhinder sedan huvudförhandlingen har påbörjats gäller första stycket andra me- ningen i fråga om domförhet. Rätten får dock inte bestå av fler lagfarna domare än nämndemän. 8 § Utöver vad som följer av 3 b § får, vid prövning av vidlyftiga eller annars särskilt krävande mål om allmänt åtal i vilka bedömningen av ekonomiska eller skatterättsliga förhållanden har väsentlig betydelse, såsom särskilda ledamöter ingå var för sig eller tillsammans, 1. en person som förordnats som ekonomisk expert enligt 4 kap. 10 a §, om det finns behov av särskild fackkunskap inom rätten i fråga om ekonomiska förhållanden, 2. en person som är eller har varit lagfaren domare i allmän förvaltningsdomstol, om det finns behov av särskild fackkunskap inom rätten i fråga om skatterättsliga förhållanden. Deltar särskild ledamot vid huvudförhandlingen, gäller i fråga om antalet nämndemän 3 b § första stycket andra och tredje meningen samt tredje stycket. Deltar särskild ledamot vid huvudförhandlingen, skall rätten utöver vad som gäller enligt 3 b § första stycket första meningen, utökas med en nämndeman. Om någon eller några av rättens ledamöter får förhinder sedan huvudförhandlingen har på- börjats, gäller 3 b § första stycket andra meningen i fråga om domförhet. Rätten får dock inte bestå av fler lagfarna domare än nämndemän. 2 kap. 4 § Hovrätten är domför med tre lagfarna domare. I mål som överklagats från tingsrätt skall dock minst fyra lagfarna domare delta när hovrätten avgör målet, om tingsrätten bestått av tre lagfarna domare. Flera än fem lagfarna domare får inte delta i hovrätten. Hovrätten är domför med tre lagfarna domare. I mål som överklagats från tingsrätt skall dock minst fyra lagfarna domare delta när hovrätten avgör målet, om tingsrätten bestått av tre lagfarna domare. Om en av de lagfarna domarna får förhinder sedan huvudförhandling har påbörjats, är rätten ändå domför. Flera än fem lagfarna domare får inte delta i hovrätten. I brottmål gäller, i stället för bestämmelserna i första stycket, att hovrätten är domför med tre lagfarna domare och två nämnde- män. Flera än fyra lagfarna domare och tre nämndemän får inte delta. Förekommer ej anled- ning att döma till svårare straff än böter och är det i målet inte fråga om företagsbot, är hovrätten dock domför även med den samman- sättning som anges i första styc- ket. Detsamma gäller vid hand- läggning som ej sker vid huvud- förhandling. I brottmål gäller, i stället för bestämmelserna i första stycket, att hovrätten är domför med tre lagfarna domare och två nämnde- män. Om en av de lagfarna domarna eller en av nämndemän- nen får förhinder sedan huvud- förhandling har påbörjats, är rätten ändå domför. Flera än fyra lagfarna domare och tre nämnde- män får inte delta. Finns det inte anledning att döma till svårare straff än böter och är det i målet inte fråga om företagsbot, är hovrätten domför även med den sammansättning som anges i första stycket. Detsamma gäller vid handläggning som inte sker vid huvudförhandling. Vid behandling av frågor om prövningstillstånd skall hovrätten bestå av tre lagfarna domare. Vid beslut om avskrivning av mål efter återkallelse är hovrätten domför med en lagfaren domare. Åtgärder som avser endast beredandet av ett mål får utföras av en lagfaren domare i hovrätten eller, om de inte är av sådant slag att de bör förbehållas lagfarna domare, av en annan tjänsteman i hovrätten som har tillräcklig kunskap och erfarenhet. Närmare bestämmelser om detta meddelas av regeringen. Bestämmelserna i 4 kap. 13 § gäller även för andra tjänstemän än domare när de utför åtgärder enligt femte stycket. Denna lag träder i kraft . Om huvudförhandlingen har påbörjats före ikraftträdandet gäller 1 kap. 3 b och 8 §§ i sina äldre lydelser. 2.4 Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) Härigenom föreskrivs att punkt 3 av anvisningarna till 33 § kommunal- skattelagen (1928:370) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse till 33 § 3. Har skattskyldig i sitt arbete företagit resor som varit förenade med övernattning utom den vanliga verksamhetsorten, äger han rätt till avdrag för den ökning i levnadskostnaden, som han har haft på grund av att han vistats utom sin vanliga verksamhetsort. Den vanliga verksamhetsorten utgörs av ett område inom ett avstånd av från den skattskyldiges tjänsteställe. Med vanlig verksamhetsort likställs ett område inom ett avstånd av från den skattskyldiges bostad. Tjänsteställe är den plats där en arbetstagare fullgör huvud- delen av sitt arbete. Om detta sker under förflyttning eller på arbets- platser som växlar, anses som tjänsteställe i regel den plats där arbetstagaren fullgör en del av sitt arbete, såsom att hämta och lämna arbetsmaterial eller utföra förberedande och avslutan- de arbetsuppgifter. Om arbetet på varje arbetsplats pågår begränsad tid enligt de villkor som gäller för vissa arbetstagare inom byggnads- och anläggningsbranschen eller därmed jämförliga branscher skall den skattskyldiges bostad anses som tjänsteställe. För reserv- officerare skall bostaden anses som tjänsteställe. En skattskyldig som arbetar vid någon av Europeiska unionens institutioner eller organ eller vid Europaskolorna men får den huvudsakliga delen av lönen för arbetet från annan arbetsgivare skall, under längst , anses ha sitt tjänsteställe hos den arbets- givare som betalar den huvud- sakliga delen av lönen, om den skattskyldige begär det. Om bostaden på arbetsorten är till- fällig och beror enbart på tjänste- utövningen, skall den inte anses som sådan bostad som avses i andra meningen, under förut- sättning att den skattskyldige har annan permanent bostad. Den vanliga verksamhetsorten utgörs av ett område inom ett avstånd av från den skattskyldiges tjänsteställe. Med vanlig verksamhetsort likställs ett område inom ett avstånd av från den skattskyldiges bostad. Tjänsteställe är den plats där en arbetstagare fullgör huvud- delen av sitt arbete. Om detta sker under förflyttning eller på arbets- platser som växlar, anses som tjänsteställe i regel den plats där arbetstagaren fullgör en del av sitt arbete, såsom att hämta och lämna arbetsmaterial eller utföra förberedande och avslutan- de arbetsuppgifter. Om arbetet på varje arbetsplats pågår begränsad tid enligt de villkor som gäller för vissa arbetstagare inom byggnads- och anläggningsbranschen eller därmed jämförliga branscher skall den skattskyldiges bostad anses som tjänsteställe. För reserv- officerare skall bostaden anses som tjänsteställe. Detsamma skall gälla för nämndemän, jurymän och andra liknande uppdrags- tagare i allmän domstol, allmän förvaltningsdomstol, hyresnämnd eller arrendenämnd. En skatt- skyldig som arbetar vid någon av Europeiska unionens institutioner eller organ eller vid Europa-skolorna men får den huvudsakliga delen av lönen för arbetet från annan arbetsgivare skall, under längst , anses ha sitt tjänsteställe hos den arbets- givare som betalar den huvud- sakliga delen av lönen, om den skattskyldige begär det. Om bostaden på arbetsorten är till- fällig och beror enbart på tjänste- utövningen, skall den inte anses som sådan bostad som avses i andra meningen, under förut- sättning att den skattskyldige har annan permanent bostad. Kostnadsökning enligt första stycket kan avse utlägg för logi, merkostnad för måltider samt diverse småutgifter. Har arbetsgivare för förrättning inom riket utgivit ersättning för att täcka kostnadsökningen för måltider och småutgifter (dagtraktamente) och visar den skattskyldige inte större kostnadsökning, medges avdrag med belopp motsvarande den uppburna ersättningen, dock för varje hel dag som tagits i anspråk för resan högst med ett belopp som motsvarar av det för beskattningsåret gällande basbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring avrundat till närmaste tiotal kronor (helt maximibelopp) och för varje halv dag högst med ett halvt maximibelopp. Har arbetsgivare för förrättning utom riket utgivit dagtraktamente, och visar den skattskyldige inte större kostnadsökning, medges avdrag med belopp motsvarande den uppburna ersättningen, dock för varje hel dag som tagits i anspråk för resan högst med belopp som kan anses motsvara den normala ökningen i levnadskostnaderna i respektive förrättningsland (helt normalbelopp) och för varje halv dag högst med ett halvt normalbelopp. Helt normalbelopp avser kostnadsökning för frukost, för lunch och middag bestående av en rätt på restaurang av normal standard samt för småutgifter under varje hel dag som har tagits i anspråk för resan. Föreligger särskilda skäl får normalbeloppet avse kostnads- ökning för måltider på restaurang av bättre standard. Uppehåller sig den anställde under tjänsteresa i mer än ett land bestäms det högsta beloppet för avdrag med hänsyn till det land där han har uppehållit sig den längsta tiden av dagen (06.00-24.00). Som hel dag anses även avresedag om resan påbörjats före och hemkomstdag om resan avslutats efter . Som halv dag anses avresedag om resan påbörjats eller senare och hemkomstdag om resan har avslutats eller tidigare. Vill skattskyldig visa att kostnadsökningen under förrättning som varit förenad med övernattning inom riket i en och samma anställning varit större än avdrag som beräknats i enlighet med vad som sägs i fjärde stycket, skall utredningen avse hans samtliga förrättningar i nämnda anställning under beskattningsåret. Vill skattskyldig visa att kostnads- ökningen under förrättning som varit förenad med övernattning på utrikes ort i en och samma anställning varit större än avdrag som beräknats enligt femte stycket, får kostnadsökningen beräknas för varje förrättning för sig. Om den skattskyldige inte fått ersättning från arbetsgivaren för att täcka kostnadsökning för måltider och småutgifter men gör sannolikt att han haft sådana merkostnader medges avdrag vid förrättning inom riket enligt schablon med ett halvt maximibelopp och vid förrättning utom riket enligt schablon med ett halvt normalbelopp per dag. Avdrag för kostnad för logi medges med belopp motsvarande den faktiska utgiften. Kan den skattskyldige inte visa logikostnaden medges avdrag med belopp motsvarande ersättning som uppburits från arbetsgivaren (nattraktamente). Detta avdrag får dock inte överstiga vid förrättning inom riket ett halvt maximibelopp och vid förrättning utom riket ett halvt normalbelopp per natt. Har skattskyldig som har rätt till avdrag för ökade levnadskostnader enligt denna punkt tillhandahållits kostförmån skall avdraget reduceras med hänsyn härtill, såvida inte förmånen avser fri kost som tillhandahållits på allmänna transportmedel vid tjänsteresa och som inte utgör skattepliktig intäkt. När arbete utom den vanliga verksamhetsorten varit förlagt till en och samma ort i en följd bedöms rätten till avdrag och beräknas detta enligt bestämmelserna i punkt 3 a. En löpande förrättning anses bruten endast av uppehåll som beror på att arbetet förläggs till annan ort . Med arbetsgivare jämställs annan utbetalare av traktamente om den huvudsakliga delen av arbetet utförs för denne. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. De nya föreskrifterna skall dock tillämpas för resor som företagits efter . 2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar Härigenom föreskrivs att 17, 17 a och 18 §§ lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 17 § Länsrätt är domför med en lagfaren domare och tre nämnde- män, om inte annat följer av 17 a eller 18 §. Länsrätt är domför med en lagfaren domare och två nämnde- män, om inte annat följer av 17 a eller 18 §. Om en av nämnde- männen får förhinder sedan handläggningen har påbörjats, är rätten domför med en lagfaren domare och en nämndeman. Om det behövs med hänsyn till målets omfattning eller någon annan särskild omständighet, får fyra nämndemän sitta i rätten.