prop · GK03165 · 1997-01-01 00:00:00 — TV4:s koncessionsavgifter som inbetalas efter skall dock redovisas på inkomsttitel på stats- budgeten i stället för till rundradiorörelsen. De totala intäkterna i rundradiokontot under uppgick till ca , en ökning med ca jämfört med . De totala kostnaderna uppgick till ca , en ökning med ca jämfört med föregående år. Ränteintäkterna uppgick till ca , vilket är en ökning med jämfört med året innan. Rundradiorörelsens resultat för uppgick till -71,, vilket är en försämring med jämfört med . Detta innebär att det ackumulerade resultatet för rundradiorörelsen uppgår till . Likviditetsmässigt innebär detta resultat att saldot på rundradiokontot minskat med . Per uppgick saldot på kontot till (förutom rörelseresultatet har här med- räknats förskottsinbetalda TV-avgifter). I sammanhanget bör noteras att avgift för investeringar upphör . Därmed bortfaller också en intäkt till rundradiokontot om ca . Skälen för förslaget: Som framgått utgör TV-avgifterna tillsammans med påminnelseavgifter och tilläggsavgifter offentliga medel av bety- dande omfattning. I samband med TV-avgiftslagens tillkomst betonades vikten av att dessa medel förvaltas på ett sådant sätt att god avkastning uppnås. Att medlen placerades på ett sätt som gav god säkerhet framhölls också som angeläget. Regeringen ansåg mot denna bakgrund den gynnsammaste lösningen vara att placera medlen hos ett statligt organ, nämligen . Det förutsattes att erhållen ränta var mark- nadsmässig, dvs. borde erbjudas lika fördelaktiga villkor vid olika placeringsalternativ som de statliga affärsverken. Departementschefen uttalade vidare att eftersom medlen skall placeras hos bör RIKAB i lag åläggas att till kontoret överföra de avgiftsbelopp som bolaget uppbar. Av den utredning som gjorts framgår att RIKAB betalar in influtna avgiftsbelopp till en gång . För tiden före denna överföring placeras medlen på konto i bank. På detta sätt har RIKAB, i förhållande till placeringen hos , uppnått bättre avkastning på avgiftsmedlen. Den sålunda uppburna räntan har tillförts rundradiokontot. Förfarandet har emellertid föranlett påpekande från . Det nuvarande systemet med omedelbara överföringar kan, om det efterföljs och med hänsyn till det stora antalet avgifter som inbetalas , leda till att det administrativa förfarandet blir kostsamt och svårhanterligt. Det får anses klart att det sätt på vilket RIKAB hanterar avgiftsmedlen i detta avseende inte står i överensstämmelse med lagens krav på omedelbar överföring. Det framstår enligt regeringens uppfattning som rimligt att RIKAB ges en lagstadgad rätt att fortsättningsvis göra överföringar av avgiftsmedel till vid en mer rationell tidpunkt, särskilt som det visat sig att ett system med månadsvisa överföringar inte leder till eftersatt säkerhet eller försämrad avkastning. , som delar den i promemorian framförda uppfattningen om att den nuvarande utform- ningen av bestämmelserna om överföring av avgiftsmedel kan leda till administrativa olägenheter, har påpekat att det kan finnas tekniska lösningar för att göra dagliga överföringar och att man därför bör överväga att ge möjligheter till kortare överföringsfrister än den månadsvisa som föreslagits i promemorian. Regeringen delar verkets uppfattning och menar att systemet med överföring av avgiftsmedlen till bör utformas på ett sådant sätt att det inte förhindrar att överföringar görs oftare än en gång om detta bedöms tekniskt möjligt och mer ändamålsenligt. Detta kan genomföras på det sätt som förordat, dvs. genom att det i 29 § TV-avgiftslagen föreskrivs att de avgiftsbelopp som bolaget uppbär skall minst överföras till . Regeringen vill understryka att vad som tidigare påtalats om vikten av att TV-avgiftsmedlen placeras på ett sätt som ger god säkerhet självfallet även gäller de medel som tillfälligt disponeras vid RIKAB före över- föringen till och att detta är en fråga som kan komma att regleras i ett kommande avtal mellan staten och RIKAB (se nedan). Det bör i sammanhanget påpekas att regeringen har för avsikt att noga följa utvecklingen beträffande de tekniska förutsättningarna för elektro- niska kapitaltransaktioner. Uppgiften att svara för hur avgiftsmedlen förvaltas, dvs. att med hänsyn till det behov av likviditet som rundradiorörelsen har välja mellan de olika placeringsalternativ som erbjuder, ligger hos (). I förvaltnings- uppdraget ingår också att svara för utbetalningar från rundradiokontot samt ansvara för bedömningar av det framtida avgiftsuttagets storlek. RIKAB har, med instämmande av SVT och (), hemställt att bolaget skall överta detta förvaltningsansvar. Även om en nu fungerande ordning etablerats anser RIKAB, SR och SVT att det är naturligt att samla hela förvaltningen av rundradioverksamheten hos RIKAB. Att de två största av de tre företag som äger RIKAB, tillika ett av de bolag som svarar för förvaltningen, begärt att RIKAB övertar aktuell medelsförvaltning väger naturligtvis tungt. Härtill kommer att framfört vissa synpunkter på att de tre ägarbolagen gett RIKAB dispositionsrätt över medlen på rundradio- kontot. Även om ägarebolagens agerande i detta avseende motiveras av praktiska skäl medför denna hantering vissa juridiska svårigheter som är svåra att komma tillrätta med om nuvarande system bibehålls. Mot bakgrund av det anförda och eftersom verksamheten vid RIKAB i övrigt bedrivs på ett rationellt och effektivt sätt föreligger inget hinder mot att tillföra bolaget den aktuella förvaltningsuppgiften. Det förutsätts härvid att bokföringen, liksom tidigare, anordnas så att den med lätthet kan överblickas bl.a. av de övriga programbolagen i de delar som de berörs av bokföringen (jfr betänkande 1991/92:KrU28). I detta sammanhang vill regeringen framföra att den utgår ifrån att RIKAB förser regeringen med de uppgifter och den information som krävs för att regeringen skall kunna informera vad avser verksamheten för uppbörd av TV-avgifter. En sådan redovisning bör, i enlighet med revisorers förslag (rapport /95:7 s. 27) omfatta bl.a. verksamhetens mål, kostnaderna för uppbördssystemet, utvecklingen av antalet TV-avgifter och täckningsgraden för olika avgiftskategorier. Regeringen förutsätter också att ett avtal kan träffas mellan staten och RIKAB om förvaltningen av TV-avgiftsmedlen i huvudsak utifrån de principer som gäller enligt motsvarande avtal mellan staten och SVT. 9 Övriga frågor 9.1 Avgiftsplikten för vissa innehav av TV-mottagare bedömning: Den bestämmelse bör bibehållas oföränd- rad som innebär att en enda TV-avgift skall betalas för samtliga TV- mottagare som finns inom samma sjukhus, vårdanstalt eller inrättning av liknande slag, om TV-mottagarna är avsedda att användas av dem som får vård. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Alla remissinstanser utom RIKAB, med in- stämmande av och , delar den bedömning som gjorts i promemorian eller lämnar densamma utan erinran. RIKAB anser att ifrågavarande regel måste ändras eller, i varje fall, att regelverket måste bli tydligare. Skälen för regeringens bedömning: I avsnitt 5.1 och 5.3 har redo- visats vad som allmänt gäller om betalningsskyldighet och när avgifts- skyldigheten inträder respektive upphör. Att en enda avgift skall betalas för samtliga TV-mottagare som finns inom samma sjukhus, vårdanstalt eller inrättning av liknande slag, om TV-mottagarna är avsedda att användas av dem som får vård framgår av 2 § andra stycket TV-avgifts- lagen. Detta betyder att en vårdinrättning eller liknande betalar en TV- avgift för de TV-mottagare som inrättningen äger, hyr eller lånar när mottagaren är avsedd att användas av dem som får vård. En TV-mot- tagare som en vårdtagare på inrättningen äger, hyr eller lånar faller också in under denna bestämmelse och för en sådan mottagare utgår inte någon ytterligare avgift. RIKAB har påpekat att det finns en mängd olika boendeformer inom omsorgen som i ett samlingsbegrepp kallas särskilda boendeformer. Begreppet omfattar, enligt RIKAB, det som tidigare kallades ålderdoms- hem, sjukhem, och gruppbostäder. Enligt RIKAB:s uppfatt- ning leder denna begreppsbildning, liksom TV-avgiftslagens vård- begrepp, till tolkningsproblem. I sitt remissvar har RIKAB pekat på att måste den boende på inrättningen, föreståndaren och RIKAB tolka begreppet vård vilket självklart leder till olika bedömningar från fall till fall. Enligt RIKAB tar detta resurser från verksamheten som inte står i proportion till resultatet. RIKAB har hävdat att om ingen ändring görs kommer det oklara rättsläget att avgöras domstolsvägen. Av förarbetena till TV-avgiftslagen framgår vidare (prop. 1988/89:18 s. 80) att som bostad inte bör räknas en lägenhet inom omsorgsvården för psykiskt utvecklingsstörda. En sådan lägenhet bör enligt motiven anses utgöra del av vårdinrättning. RIKAB har hemställt om en översyn av denna fråga eftersom den nuvarande ordningen, enligt RIKAB:s uppfatt- ning, motverkar omsorgens mål att integrera psykiskt utvecklingsstörda i samhället. Mot bakgrund av det anförda har RIKAB föreslagit att 3 § TV- avgiftslagen ändras så att för TV-mottagare som innehas av samma sjukhus, vårdanstalt eller inrättning av liknande slag skall betalas en TV- avgift för varje påbörjad grupp om tio TV-mottagare. RIKAB har vidare föreslagit att samma paragraf kompletteras med en bestämmelse om att boende på sådan inrättning skall betala en TV-avgift för den TV- mottagare som den boende innehar. Den lösning som föreslagits av RIKAB innebär en utvidgning av det avgiftsbelagda området såväl för ifrågavarande institutioner som för vårdtagarna. Av flera skäl kan det ifrågasättas om en sådan ändring är ändamålsenlig. Genom en utvidgning av det avgiftsbelagda området uppnås i sig ingen klarhet vad gäller skillnaden mellan olika boende- former respektive mellan vårdtagare och andra boende. Eftersom det alltjämt finns goda skäl att behålla den särskilda regeln för sjukhus och liknande inrättningar kan inte enbart administrativa skäl och vissa tillämpningssvårigheter motivera en ändring på det sätt som föreslagits. Vad beträffar tolkningen av begreppen vårdanstalt och dem som får vård kan följande sägas. I förarbetena till TV-avgiftslagen angavs som exempel på sådana inrättningar som avses i 2 § andra stycket 2, förutom sjukvård i snäv bemärkelse, även åldringsvård, mentalvård, alkohol- och narkomanvård, socialvård och kriminalvård (prop. 1988/89:18 s. 52). Till denna kategori räknades dock inte lägenheter i s.k. och lik- nande inrättningar där människor bor väsentligen på samma självständiga sätt som i andra bostadslägenheter. Det sagda innebär att det får anses stå klart att också vissa av de boendeformer inom omsorgen som särskilt påtalats av RIKAB, t.ex. sjukhem och kvarvarande vårdhem för utveck- lingsstörda, bör definieras som vårdanstalter eller liknande inrättningar och att dessa normalt kan komma att innefatta vård. Bestämmelsen i 2 § andra stycket 2 TV-avgiftslagen blir därför tillämplig i dessa fall. Lika klart är att de som bor på eller liknande och som lever på samma självständiga sätt som i andra bostadslägenheter inte omfattas av den aktuella bestämmelsen. I likhet med vad som framförts i promemorian konstaterar regeringen att det i den allmänna debatten har uppmärksammats fall där personer som för vård flyttat till exempelvis sjukhem har betalat TV-avgift trots att någon sådan skyldighet inte funnits. Genom att någon avanmälan inte skett har det genom utformningen av 11 § inte heller varit möjligt att återbetala det inbetalda beloppet. Huvudprincipen måste vara att TV-avgift skall betalas intill en viss bestämd tidpunkt. Ett motsatt synsätt skulle innebära att RIKAB tvingas ta ställning till bl.a. bevisfrågor i en utsträckning som inte kan anses rimlig. Att avgiftsskyldighet föreligger intill dess avanmälan skett är därmed en såväl nödvändig som ändamålsenlig lösning. Det är inte heller motiverat att utan mycket starka skäl skapa ett undantag från avanmälningsskyldigheten enbart för den persongrupp som, under vissa förutsättningar, kommer i åtnjutande av avgiftsbefrielse. Avanmälnings- skyldigheten bör därför finnas kvar för alla grupper av avgiftsskyldiga. De flesta vårdtagare torde vara informerade om gällande regler på området. Detta utesluter dock inte att informationen kan brista i några fall eller att vårdtagaren inte förmår tillgodogöra sig densamma. Detta är naturligtvis inte acceptabelt. Såsom påpekats av Kammarrätten i Sunds- vall är problemet till stor del fråga om att lämna tydlig information. Där- för bör ytterligare informationsinsatser vara det lämpligaste sättet att göra vårdtagarna medvetna om gällande regler. Regeringen utgår t.ex. i från att RIKAB, vilket också förutskickats av bolaget, på sina fakturor tyd- ligare och mer utförligt lämna information om gällande be- stämmelser i det aktuella avseendet. Även kommuner och andra vård- givare bör bidra till att informationen når fram. Det sagda hindrar dock inte att det i sig blir enklare att avanmäla (se avsnitt 7). Vad särskilt beträffar möjligheten att i situationer som den be- handlade återfå redan betald TV-avgift kan följande noteras. Kammar- rätten i har framhållit att man, genom en utvidgning av möjlig- heten till eftergift enligt bestämmelsen i 20 § TV-avgiftslagen, eventuellt skulle kunna medge eftergift också av inbetald avgift och således inte enbart av en fordran samt kunna medge återbetalning av för mycket betald avgift. Ett införande av en sådan bestämmelse innebär emellertid, såvitt avser eftergift av avgift, att RIKAB skulle ställas inför nya bevisfrågor. Stora problem kan vidare uppstå med att åstadkomma en lämplig avvägning för den tidsgräns som måste fastställas vad gäller möjligheterna att få efter- gift. Regeringen lägger därför inte fram något förslag i denna riktning (se vidare avsnitt 9.3). 9.2 Registerfrågor Regeringens bedömning: Någon särskild registerförfattning bör inte införas för att reglera det personregister som RIKAB för avseende innehav av TV-mottagare m.m. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser utom RIKAB, med in- stämmande av och , delar den bedömning som framförts i promemorian eller lämnar densamma utan er- inran. RIKAB har därvid upprepat vad bolaget tidigare framfört, nämligen att det bl.a. av kostnadsskäl är angeläget med en särskild författnings- reglering av bolagets register. Skälen för regeringens bedömning: 2 kap. 3 § andra stycket rege- ringsformen innebär att varje medborgare i den utsträckning som när- mare anges i lag skall skyddas mot att hans eller hennes personliga integritet kränks genom att uppgifter om honom registreras med hjälp av ADB (regelverket om förbud mot censur, meddelarfrihet m.m. i tryck- frihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen behandlas inte här). Regeln slår alltså fast att det skall finnas en datalagstiftning till skydd för den personliga integriteten. Omfattningen av detta skydd får likaledes regleras i lag. Datalagen (1973:289) Den nu gällande datalagens tillämpningsområde är knutet till använd- ningen av personregister, dvs. register som förs med hjälp av automatisk databehandling (ADB) och som innehåller personuppgift som kan hän- föras till den som avses med uppgiften. Personregister får inrättas och föras endast av den som efter anmälan fått licens av Datainspektionen (DI). För vissa register, som bedöms innehålla särskilda risker för otill- börligt intrång i enskilds personliga integritet, krävs utöver licens ett särskilt tillstånd från DI. Tillstånd behövs i regel för att inrätta och föra ett personregister som innehåller 1) känsliga personuppgifter, 2) omdömen eller andra värderande upplysningar om den registrerade, 3) uppgifter om personer som saknar sådan anknytning till den register- ansvarige som följer av medlemskap, anställning, kundförhållande eller något annat därmed jämförligt förhållande, samt 4) personuppgifter som inhämtats från något annat personregister (s.k. samkörning). En grundläggande förutsättning för att Datainspektionen skall kunna ge tillstånd att inrätta och föra personregister är att det inte finns anled- ning att anta att registreringen medför otillbörligt intrång i de registre- rades integritet. Gällande rätt innebär att register skall föras för ett bestämt ändamål. Vidare skall iakttas bl.a. att inte andra uppgifter registreras än som står i överensstämmelse med registrets ändamål samt att uppgifter inte insam- las i övrigt, lämnas ut eller används annat än i överensstämmelse med registerändamålet eller vad som gäller enligt lag eller annan författning eller i enlighet med den registrerades medgivande (7 § datalagen). För tillståndspliktiga register bestäms registerändamålet av Data- inspektionen (5 §). För register som inte kräver tillstånd av Datainspek- tionen och som inte regleras av statsmakterna, bestäms ändamålet av den registeransvarige själv. För åtskilliga av de register som myndigheterna för är ändamålet förhållandevis vagt angivet. Inte sällan uppges ändamålet vara planering, tillsyn, statistik etc. (se SOU 1993:10 En ny datalag s. 89). Ändamåls- beskrivningen är av avgörande betydelse för vilka bearbet- ningar en myndighet får göra. Principen är den att en myndighet får göra endast sådana bearbetningar som ligger inom ramen för ändamålet. Internationellt arbete m.m. antogs EG:s s.k. dataskyddsdirektiv (och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter). En parlamentariskt sammansatt kommitté har tillsatts med uppgift att bl.a. analysera på vilket sätt detta direktiv skall införlivas i svensk lagstiftning samt lägga fram ett förslag till ny lag på området (Ny datalag m.m., dir. 1995:91). presenterade utredningen betänkandet Integritet Offentlighet Informationsteknik, SOU 1997:39, innehållande bl.a. förslag till ny persondatalag. Enligt utred- ningens lagförslag skall det inte krävas särskilda myndighetstillstånd för förandet av det som kallas personregister. I förslaget till person- datalag finns det dock, med hänsyn till skyddet för den enskildes personliga integritet, en rad bestämmelser om hur personuppgifter får behandlas över huvud taget. Betänkandet är föremål för remissbehandling. Specialreglering genom s.k. statsmaktsregister Det har av flera skäl ansetts nödvändigt att särbehandla vissa statliga register (prop. 1973:33 s. 97). Bortsett från behovet av register för riks- dagens egen verksamhet har det ansetts att vissa offentliga register varit så viktiga ur allmän och enskild synpunkt att frågan om registrens inrättande bör förbehållas statsmakten. Regeringen uttalade att målsättningen bör vara att register med ett stort antal registrerade och ett särskilt känsligt innehåll skall regleras i lag (prop. 1990/91:60 s. 58). ansåg att det allmänt sett är av stor betydelse att en författningsreglering kommer till stånd i syfte att stärka skyddet för de registrerades integritet i samband med nödvändig registrering av känsliga uppgifter i myndighetsregister. Det förutsattes att regeringen ägnar fortlöpande uppmärksamhet åt frågan om vilka register som bör regleras och att åtgärder vidtas för att sådana regleringar kommer till stånd (KU 1990/91:11 s. 11). Enligt 2 § datalagen är personregister som inrättats efter beslut av riksdag eller regering undantagna från kravet på tillstånd (Datainspek- tionen kan emellertid meddela beslut om villkor för dessa register, i den mån eller regeringen inte har meddelat något villkor i samma hänseende, 6 a och 18 §§). I det fall ett statsmaktsregister utvidgas, måste det också prövas om utvidgningen är sådan att den kan jämställas med att ett nytt register inrättas. RIKAB:s register RIKAB sökte och erhöll tillstånd av Datainspektionen att in- rätta och föra personregister. Enligt Datainspektionens beslut skulle registret innehålla uppgifter om innehavare av TV-mottagare och faktura- mottagare för administration av den verksamhet som ålagts RIKAB genom TV-avgiftslagen. Genom Datainspektionens föreskrifter angavs också vilka uppgifter som registret fick innehålla och det sätt på vilket registret fick bearbetas (beslutet i denna del innebar att RIKAB fick ta fram listor över befintliga TV-innehavare inom olika geografiska om- råden). Genom olika beslut av Datainspektionen 1991, 1993 och 1995 har RIKAB:s register erhållit ett annorlunda och mer utvidgat ändamål. Genom de nämnda besluten har ändamålet med registret nu även kommit att avse utskick av förfrågan om TV-avgift för avgiftskontroll, underlag för utskick av information och för avgiftskontroll samt underlag för muntliga förfrågningar om TV-innehav för avgiftskontroll. Därtill kommer ändringar i föreskrifterna vad gäller bearbetning, gallring m.m. Behovet av förändring RIKAB:s register har inte upprättats till följd av ett riksdags- eller regeringsbeslut på det sätt som avses i datalagen och utgör därför inte ett statsmaktsregister (för exempel på sådana register se SOU 1993:10 bil. De uppgifter som ålagts RIKAB ställer stora krav på att person- uppgifterna i bolagets register är korrekta. Enligt uppgift från RIKAB uppgår bolagets kostnader för adressuppdatering m.m. av registret via det statliga person- och adressregistret (SPAR) respektive det allmänna företagsregistret () till ca . Om registret skulle erhålla statsmaktsstatus tillhandahålls, enligt RIKAB, nämnda uppdatering utan avgift och endast kostnaderna för själva dataöver- föringen skulle kvarstå. Av det redovisade framgår att en speciell författningsreglering för RIKAB:s register skulle leda till inte minst en betydande ekonomisk besparing för bolaget. I likhet med vad som framförts i promemorian konstaterar regeringen dock att uppgifterna i RIKAB:s register används för strikt avgränsade ändamål. Av detta skäl erfordras således ingen specialreglering. De upp- gifter som i allmänhet förekommer i registret kan inte sägas vara av sär- skilt känslig natur. Till detta kommer att frågor om t.ex. persondataskydd och offentlighetsinsyn övervägs i annan ordning (se ovan under rubriken arbete m.m.). Regeringen vill inte föregripa detta arbete. Mot bakgrund av det anförda anser regeringen att det inte nu är lämpligt att föreslå en särskild reglering avseende RIKAB:s register. 9.3 Vissa åtgärder för att göra systemet effektivt Regeringens bedömning: Regeringen anser att det nuvarande systemet med påminnelse- och tilläggsavgifter inte bör ändras. Inte heller bör RIKAB ges rätt att kvitta belopp som skall återbetalas mot obetald och förfallen TV-avgift m.m. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Det stora flertalet remissinstanser delar den bedömning som redovisats i promemorian eller lämnar densamma utan erinran. RIKAB har dock, med instämmande av och , framhållit vikten av att bolaget ges rätt att kvitta belopp som skall återbetalas mot obetalda TV-avgifter. har gjort gällande bl.a. att det saknas saklig grund att tillämpa en högre påminnelseavgift för TV-avgifter än för andra fordringar och att detta strider mot den grundläggande principen om konkurrensneutralitet. Vidare har gjort gällande att systemet med tilläggsavgifter är helt främmande för det civilrättsliga systemet. Skälen för regeringens bedömning: Enligt 11 kap. 6 § tredje stycket regeringsformen skall ett överlämnande av förvaltningsuppgift till ett privaträttsligt subjekt ske med stöd av lag om uppgiften innefattar myndighetsutövning. I 17 § TV-avgiftslagen har givits det författnings- mässiga stödet för sådan verksamhet hos RIKAB. Ifrågavarande paragraf stadgar att RIKAB:s beslut att påföra TV-avgift m.m. anses som beslut av förvaltningsmyndighet och får verkställas om avgiften är obetald och förfallen till betalning. Verkställighet får ske även om avgiftsbeslutet omprövats eller om omprövningsbeslutet överklagats. Uttagandet av av- gift handläggs hos kronofogdemyndigheten som allmänt mål.