prop · GK0353 · 1997-01-01 00:00:00 — Inriktningen kommer att till stor del präglas av ersättningsinvesteringar i bl.a. flygtrafikledningssystemet samt flygsäkerhets- och miljöförbättrande åtgärder vid flygplatserna. Den största kapacitetshöjande åtgärden gäller utbyggnader av bansystem och terminaler på . Luftfartens investeringar påverkas måttligt av de förslag beträffande infrastrukturutbyggnader inom väg- och järnvägssystemen som föreslås . Skälen för regeringens bedömning: investeringsplanering är kortsiktig vid en jämförelse med de anslagsfinansierade infrastrukturverken. Detta är en direkt följd av den direkta brukarfinansieringen. Investeringsomfattningen styrs för del av hur flygmarknaden utvecklas och av vilket ekonomiskt resultat som verket kan uppnå. Investeringsomfattningen och huvudinriktningen i planeringen behandlas av riksdag och regering i de löpande årliga treårsplanerna. Investeringsplaneringen måste av dessa skäl vara flexibel och är ständigt föremål för förändringar. Ett tydligt exempel på detta är investeringen i den tredje rullbanan på , som senarelagts . Denna förskjutning i tiden har delvis påverkats av den omfattande miljöprövningsprocessen för investeringar i luftfartens infrastruktur, men är i hög grad också en följd av sviktande konjunktur inom flygmarknaden . Den planeringshorisont som här är aktuell gör mot denna bakgrund exakta investeringsramar och objektredovisningar mycket svåra att göra. För innevarande planeringsperiod redovisade en långsik- tig investeringsomfattning på ca . Verket finner inte anledning att frångå denna skattning för den här aktuella planperio- den 2007. Generellt präglas investeringar till stor del av ersätt- ningsinvesteringar samt flygsäkerhets- och miljöförbättrande åtgärder. En större sådan ersättningsinvestering som påbörjats och som kommer att fortgå in på planeringsperioden gäller flygtrafikledningssyste- met. Den pågående investeringen i en ny flygplats i bör också framför allt ses som en ersättningsinvestering föranledd framför allt av miljöskäl. ger den dock möjligheter till ökad trafik . Liknande projekt finns också i (för ersättning av nuvarande flygplatser i och ) samt i (ersättning för nuvarande flygplats i ). Huruvida dessa kommer att aktualiseras är dock oklart, men de torde i så fall framför allt komma att beröra nästa planeringsperiod 2002 2011. Till samma kategori får också räknas behovet av flygplatskapacitet i bl.a. mot bakgrund av avveckling. Den största enskilda luftfartsinvesteringen 2007 gäller den ovan nämnda tredje rullbanan på , som planeras tas 2001. Därutöver kan förutses att terminalanläggningarna måste ges större kapacitet därefter, bl.a. mot bakgrund av en förväntad ökad utrikestrafik och de krav på terminalutformningen som blir en följd av en svensk anslutning till . Motsvarande utökade terminalbehov kan även förutses vid flygplats, av i huvudsak samma skäl som på . En mer djupgående analys av ömsesidig påverkan och samspel mellan infrastrukturinvesteringarna i de olika transportslagen återstår ännu att göra. har emellertid preliminärt bedömt att påverkan totalt sett på luftfarten av den av föreslagna investeringen i ban- och vägnäten är måttlig. Regeringen tolkar dock inte detta så att någon samordning mellan trafikslagens infrastrukturplanering inte behövs. Vid lokalisering av nya flygplatslägen är det tvärt om en självklarhet att samordning sker med utvecklingen av vägar och järnvägar. Regeringen föreslår också att investeringar i kommunala flygplatser ingår som en del i en regional samordnad planering. 6 Regionala planeringsförutsättningar 6.1 Användningen av den regionala planeringsramen Regeringens bedömning: Målen med de regionala investeringarna bör vara att i enlighet med den i kapitel 4 beskrivna inriktningen: förbättra regionala väg- och järnvägsnät, öka trafiksäkerheten och förbättra miljön, uppnå förbättrad kollektivtrafik. Regeringens förslag: Planeringsramen för regionala infrastrukturåtgärder skall användas för följande ändamål: investeringar och förbättringsåtgärder i statliga vägar som inte är nationella stamvägar, investeringar och förbättringsåtgärder i statliga järnvägar som inte är stomjärnvägar, bidrag till investeringar i regionala kollektivtrafikanläggningar inkl. kommunala flygplatser och kajanläggningar, bidrag till kommunala väghållare för fysiska åtgärder och transportinformatik för förbättrad miljö och ökad trafiksäkerhet, bidrag till trafikhuvudmän för åtgärder som ökar funktionshindrades tillgång till kollektivtrafiken. förslag: föreslår försöksverksamhet i och med att utöka LTA-planen med sådana underhållsåtgärder som har investeringskaraktär och som ger mer bestående förändringar av vägstandarden. Kommittén ger i detta sammanhang följande förslag på åtgärder: beläggning av grusvägar, bärighetsåtgärder för att medge trafik med tyngre fordon, förstärkningsåtgärder med syfte att minska restriktionerna för tunga fordon samt reinvesteringar. Remissinstanserna: Vad gäller förslaget om utökat innehåll i LTA- planen tillstyrker i förslaget och är beredd att medverka i försöksverksamheten om vissa förutsättningar uppfylls. En av dessa förutsättningar är en reell resursförstärkning av LTA- anslaget som motsvarar de åtgärder som förväntas utföras genom försöket. En annan är att tidsperioden för försöket förlängs så att erfaren- heter skall kunna dras. Enskilda vägar kan ingå i förslaget under förutsättning att statsbidraget till drift och underhåll återförs till nivå. i välkomnar försöksverksam- heten men gör förbehållet att det blir svårt att införa nyordningen med kort varsel. anser inte att försöksverksamheten i och bör komma till stånd och menar att för en rationell hantering av drift och underhåll måste resurserna finnas hos . , Skogsindustrierna och SCA avstyrker också förslaget. menar att det är just frågorna om underhålls- och förbättringsinsatser på de befintliga vägarna i dessa län som framhållits som särskilt angelägna från länen, kommunerna och olika intressegrupper i länen . Några av remissinstanserna anser att LTA- tilldelningen borde vara större, bl.a. , ett antal länsstyrelser samt kollektivtrafikintressenter. En av de främsta anledningarna till en utökad LTA-ram anses vara behovet av kollektivtrafiksatsningar. Skälen för regeringens förslag: Den regionala infrastrukturen har en stor betydelse för transporternas funktion. Den övervägande delen av transporterna sker inom en och samma region. Även nationella transporter är beroende av det regionala nätet. En smidig överföring av gods mellan transportslagen och av resande mellan olika färdmedel är avgörande för att transporterna skall ske på effektivaste sätt. Dessa terminalfunktioner har ofta en viktig roll för regionala transporter. På den regionala nivån är förutsättningarna att åstadkomma en samordning och koppling mellan åtgärder i de olika transportslagen större än på det nationella planet. Regeringen anser att en inriktning för att stärka näringslivets transporter, anpassa transportsystemet till högt ställda krav på miljövänlighet och trafiksäkerhet samt för att skapa förutsättningar för en rättvis fördelning av transportmöjligheter bör vara regionalt förankrad och samordnad för olika åtgärder och transportslag. i denna proposition har regeringen föreslagit en länsbaserad regional infrastrukturplanering och en samlad regional planeringsram. I denna planeringsram ingår bl.a. de investeringsmedel som tidigare planerades i länen och regionalt i . Genom att föra samman samtliga regionala investerings- och förbättringsåtgärder i en planeringsram skapas förutsättningar för samordning, helhetssyn och väl avvägda regionala lösningar. Incitamentet till samordning mellan olika aktörer kan ytterligare öka genom att bidragsmedel också ingår som en del av ramen. Regeringen anser att den samordnade regionala planeringsramen bör disponeras för följande ändamål: investeringar och förbättringsåtgärder i statliga vägar som inte är nationella stamvägar, investeringar och förbättringsåtgärder i statliga järnvägar som inte är stomjärnvägar, bidrag till investeringar i regionala kollektivtrafikanläggningar inkl. kommunala flygplatser och kajanläggningar, bidrag till kommunala väghållare för fysiska åtgärder och transportinformatik för förbättrad miljö och ökad trafiksäkerhet, bidrag till trafikhuvudmän för åtgärder som ökar tillgängligheten till kollektivtrafiken för funktionshindrade resenärer. 6.2 Förbättrat regionalt väg- och järnvägsnät Regeringens bedömning: Den regionala ramen bör användas för nyinvesteringar i vägar som inte är nationella stamvägar och läns- järnvägar om dessa bedöms ha god samhällsekonomisk lönsamhet. Genom medel från den regionala ramen bör bärighetsprogrammet fullföljas och åtgärder för tjälsäkring, beläggning av grusväg och inhämtande av eftersatt underhåll ske enligt inriktningens intentioner. Medel från den regionala ramen skall kunna användas för reinvesteringar i länsjärnvägarna så att de kan tillgodose regionala behov för kollektivtrafik och godstågstrafik. Skälen för regeringens bedömning: Det är angeläget att de regionala väg- och järnvägsnäten är pålitliga och medger effektiva transporter. Detta är inte minst väsentligt för näringslivets transporter, för att möjliggöra arbetspendling och för kollektivtrafikens funktion. Ett särskilt behov som bör beaktas inom den regionala planeringsramen är att tillse att terminalanläggningar, hamnar m.m. har ändamålsenliga anslutningar till transportnäten i övrigt. Regeringen anser att den regionala ramen skall kunna användas för nyinvesteringar i riksvägar och länsvägar som inte ingår i nationella stamvägnätet samt i länsjärnvägar där dessa är angelägna. Vid prioritering av investeringar i de regionala näten bör den samhällsekonomiska lönsamheten spela en avgörande roll. Regeringen anser vidare att det bör vara ett regionalt ansvar att ange översiktliga prioriteringar av förbättringsåtgärder i enlighet med inriktningens intentioner på vägar som inte ingår i det nationella stamvägnätet. Den regionala ramen bör därmed användas för åtgärder som innebär att bärigheten i vägnätet höjs i enlighet med de nationella målen för bärighetsåtgärder. Vidare bör ramen användas för förbättringsåtgärder avseende tjälsäkring, beläggning av grusvägar och så att eftersatt underhåll inhämtas. Den regionala planeringsramen bör också användas för att utföra reinvesteringar i länsjärnvägar så att de kan tillgodose godstrafikens och kollektivtrafikens behov. 6.3 Förbättrad miljö och trafiksäkerhet Regeringens bedömning: Den föreslagna infrastrukturinriktningen innebär en ökad ambitionsnivå för miljö- och trafiksäkerhetsarbetet. Den regionala ramen bör användas för miljö- och trafiksäkerhetsförbättringar främst längs befintliga vägar och järnvägar. För att stimulera en ökad satsning på miljö- och trafiksäkerhetsåtgärder inom väghållning bör upp till ca av den regionala finansiella planeringsramen för åren 1998 2002 reserveras som bidragsmedel. Bidragsvolymens storlek bör anpassas till specifika regionala behov i länsplanen. Skälen för regeringens bedömning: Den regionala ramen bör användas för att uppnå miljö- och trafiksäkerhetsförbättringar främst längs befintliga statliga vägar och järnvägar. Med miljöförbättringar avses i första hand bullerskyddsåtgärder, åtgärder för omhändertagande av dagvatten och skydd av vattentäkter samt upprustning av slitna vägmiljöer. Med åtgärder för ökad trafiksäkerhet avses exempelvis ombyggnader av korsningar, åtgärder i vägens sidoområde samt åtgärder för bättre skydd av oskyddade trafikanter. Även transportinformatikåtgärder med samma syfte bör kunna ingå i den regionala ramen. Den regionala ramen kan användas för trafiksäkerhetsåtgärder på statliga vägar som inte är nationella stamvägar. Miljöförbättrande åtgärder på alla statliga vägar och järnvägar avses prioriteras inom den regionala ramen i enlighet med bl.a. de åtgärdsprogram som anges i kapitel 4. Utifrån de nationella målen och riktlinjerna bör således regionala program upprättas för miljö- och trafiksäkerhetsförbättringar. Den ökade ambitionsnivån för miljö- och trafiksäkerhetsåtgärder som föreslås inom det statliga vägnätet bör följas upp med motsvarande insatser på det kommunala vägnätet. Detta är särskilt viktigt då större delen av de samlade problemen inom miljö- och trafiksäkerhetsområdet finns i tätorterna. trafikpolitiska beslut (prop. 1987/88:50, bet. 1987/88:TU20, rskr. 1987/88:297) överfördes ansvaret för väghållningen av de övergripande vägarna i tätort till staten och kommuner blev i större utsträckning väghållare för lokala tätortsvägar. Statsbidraget till investeringar och drift av de statskommunala vägarna togs bort och ersattes i en kommunalekonomisk reform fr.o.m. av det generella bidraget till kommunerna. Investeringarna i de kommunala vägnäten har sjunkit från till (prisnivå ). Kommunerna har ansvaret för prioriteringen av åtgärder inom den kommunala väghållningen. Ett genomförande av den ökade ambitionen inom miljö- och trafiksäkerhetsområdet på det kommunala vägnätet bör stimuleras genom att man ger möjlighet till statliga bidrag. De åtgärder som främst bör genomföras på det kommunala vägnätet med detta bidrag avser oskyddade trafikanter och bullerexponerade bostadsmiljöer. Mot denna bakgrund bör ges möjlighet att finansiellt kunna stödja miljö- och trafiksäkerhetsåtgärder som höjer kvaliteten i befintligt kommunalt vägnät utöver den nivå som anges i gällande författningar eller gällande praxis. Det är rimligt att statens finansiella åtagande omfattar maximalt hälften av den totala kostnaden för de aktuella åtgärderna. Stödet till miljö- och trafiksäkerhetsåtgärder inom det kommunala vägnätet bör även kunna ingå som en del i de överenskommelser som, exempelvis i trafiksäkerhetsarbetet, träffas mellan och eller enskilda kommuner. Det är lämpligt att fysiska åtgärder eller transportinformatik för miljö och trafiksäkerhet samordnas med andra infrastrukturåtgärder. Storleken på den mängd medel som bör kunna fördelas som statsbidrag i varje län bör därför slutgiltigt avdelas i länsplanen och därvid anpassas till de specifika regionala behoven. Regeringen gör bedömningen att behovet av dessa åtgärder sammantaget är för 2002. 6.4 Satsning på regional kollektivtrafik Regeringens bedömning: Genom medel från den regionala ramen bör den regionala kollektivtrafiken utvecklas så att tillgängligheten till kollektivtrafiken generellt kan öka. Fördelningsaspekterna bör beaktas vid satsningarna på kollektivtrafikanläggningarna. Regionala investeringar i kollektivtrafikanläggningar bör samordnas med övrig trafikplanering och fysisk planering. : När det gäller den regionala kollektivtrafiken anser kommittén att spårburen trafik har vissa fördelar jämfört med busstrafik. I genomförs nu stora investeringar i järnvägar. Det anses viktigt att utnyttja dessa investeringar för regional trafik. Kommittén återkommer i sitt slutbetänkande om trafikeringen på järnväg. Kommittén tar även upp frågan om anpassning av kollektivtrafiken till de funktionshindrade. Med utgångspunkt från förslag och m.fl. bedömning av behovet av åtgärder i den regionala kollektivtrafiken föreslår kommittén att av de statliga infrastrukturanslagen avsätts till åtgärder för handikappanpassning 2007. har föreslagit att ökade satsningar på LTA finansieras genom neddragningar på underhållsåtgärder. Remissinstanserna: Förslagen från har inte remissbehandlats. Ett 20-tal av de instanser som yttrade sig över kommitténs delbetänkande saknade dock en behandling av kollektivtrafikens speciella förhållanden och förutsättningar i delbetänkandet. Vanliga synpunkter från länsstyrelserna är att kollektivtrafikens behov vad gäller vägstandard och vägutbyggnader måste beaktas, att effektiva knutpunkter för kollektivtrafiken måste etableras för att åstadkomma effektiva reskedjor och att LTA-ramen borde utökas för att möjliggöra insatser som gör kollektivtrafiken mer attraktiv. Fem länsstyrelser påpekar att det bör bli möjligt att göra investeringar i tågmateriel för regional trafik via LTA-anslag. och ett antal länsstyrelser hävdar att det finns behov av systematisk samhällsplanering; kollektivtrafikens möjligheter måste utvecklas genom en fysisk planering. i påpekar vikten av att staten tar ett fortsatt ekonomiskt ansvar för persontrafiken på länsjärnvägar också , annars riskerar stora delar av denna trafik att läggas ned. menar att satsningar på infrastrukturåtgärder måste vägas mot subventionering av bl.a. samhällsekonomiskt olönsam tåg- och flygtrafik samt andra åtgärder som kan främja näringslivet i olika regioner. Länstrafik ger förslag om att länsstyrelserna i samband med upprättande av LTA-planer på särskilt sätt får i uppdrag att redovisa hur föreslagna satsningar på kollektivtrafik bidrar till att uppfylla miljömålen. anger att trafikflyget bör behandlas som ett kollektivt transportmedel på samma sätt som järnvägen och busstrafiken. Vid fördelning av medel bör även transportbehovet till flygplatser beaktas. Skälen för regeringens bedömning: Den regionala kollektivtrafiken, framför allt med buss, ökade kraftigt som en följd av utbudsförbättringar efter trafikhuvudmannareformen och bensinprishöjningar. Därefter har en stagnation skett och även tendenser till ett minskat kollektivt resande kunnat märkas. Regeringen anser att den regionala ramen bör användas för regionala kollektivtrafikanläggningar som hållplatser, terminaler, kajanläggningar och kommunala flygplatser i enlighet med hur LTA-anslaget används. Vid prioritering av vilka investeringar som skall erhålla bidrag bör den bedömda samhällsekonomiska lönsamheten vara vägledande. Det är önskvärt att de satsningar som görs på infrastruktur för kollektivtrafik bidrar till en utjämning av skillnader i resstandard, dels inom respektive region, dels mellan olika regioner. En helhetssyn på kollektivtrafiksystemet bör tillämpas. Det innebär bl.a. att investeringar i infrastruktur skall vägas mot andra typer av åtgärder, t.ex. bättre fordon, ökad trafikering, åtgärder för högre kvalitet och service. Helhetssynen innebär också att kollektivtrafikplaneringen skall samordnas dels med annan trafikplanering i regionen, dels med den fysiska planeringen. Inom pågår ett arbete med att ta fram ett nationellt utvecklingsprogram för kollektivtrafiken. Arbetet utförs i samarbete med en mängd nationella och regionala aktörer på kollektivtrafikens område. Det är sannolikt att det ur detta programarbete kommer förslag till åtgärder som kan kräva betydande finansiella insatser på nationell, regional och lokal nivå. Regeringen utesluter inte att vissa sådana åtgärder kan finansieras inom den regionala finansiella ramen. 6.5 Bidrag till ökad tillgänglighet i kollektivtrafiken Regeringens bedömning: Funktionshindrade människor bör ges en ökad möjlighet att utnyttja kollektivtrafiksystemet. Åtgärder bör i ökad utsträckning vidtas så att hela reskedjan inkl. förflyttningarna till och från färdmedlet beaktas. För att påskynda denna utveckling bör, , statliga stimulansmedel kunna utgå till sådana trafikhuvudmän som investerar för ökad tillgänglighet i kollektivtrafiken. förslag m.m.: Regeringen beslöt att en särskild utredare skulle tillkallas med uppgift att lägga fram förslag om en bättre samordning i länen av offentligt betalda resor. överlämnade utredningsmannen sitt betänkande (SOU 1995:70) Allmänna kommunikationer för alla? En sammanställning av remissvaren finns tillgänglig på (dnr K95/2736/4). föreslår bl.a. ekonomiska stimulansmedel för att påskynda handikappanpassningen av kollektivtrafiken i syfte att underlätta funktionshindrades resor. Med en sådan utveckling kan de resor som funktionshindrade till jämförelsevis höga kostnader nu företar med taxi eller specialfordon bli färre. Utredningen föreslog ett gemensamt ansvar för kollektivtrafik, färdtjänst samt riksfärdtjänstresor och sjukresor inom länen. Utredningen har endast givit en grov kostnadsberäkning av åtgärdsbehovet och skiljer sig därför från regeringens förslag. I regeringens uppdrag till trafikverken att lämna visst underlag inför föreliggande proposition om infrastrukturåtgärder ingick att beskriva vilka åtgärder som bör genomföras 2007 för att öka tillgängligheten i kollektivtrafiken för funktionshindrade resenärer. har i skrivelse som kom in till redovisat behov av statligt stöd till den regionala kollektivtrafikens infrastruktur. Kommittén framhåller vikten av att åtgärder för ökad tillgänglighet för funktionshindrade prioriteras i den regionala planeringen. Remissinstanserna: Praktiskt taget samtliga remissinstanser ger ett uttalat stöd för målsättningarna som presenteras i utredningen. () ställer sig positivt till utredningsmannens ambitioner att effektivisera organisationen av de samhällsbetalda resorna genom att i ökande grad föra över dessa till kollektiva färdmedel. Enligt BR kan ett ökat antal personer med funktionshinder använda sig av bussen vid förflyttning. ställer sig positivt till den framförda målsättningen. Förbundet hävdar att de positiva samhällseffekterna ur såväl miljö- som samhällsekonomisk synpunkt borde bli störst om tillgängliga medel används för att få de personer som åker personbil att i stället åka kollektivt. och samtliga trafikhuvudmän delar utredningsmannens beskrivning av problembilden samt uppfattningen att tillgängligheten till kollektivtrafiken förbättras med utredningens förslag. Ett starkt stöd finns för att samtliga led i en reskedja bör vara handikappanpassade. framhåller att ett utökat användande av de kollektiva färdmedlen förutsätter en helhetssyn på den funktionshindrades resesituation. Det är inte tillräckligt att trafikmedlet görs tillgängligt utan det är minst lika viktigt att den omgivande miljön görs anpassad för funktionshindrade och att underhåll av hissar etc. inte eftersätts. Flertalet remissinstanser ser positivt på att det avsätts särskilda medel för handikappanpassningsåtgärder. Neurologiskt () anser det angeläget att investeringsbidrag ställs till förfogande som kan stimulera och påskynda anpassningen av den totala trafikmiljön till funktionshindrades villkor. tillstyrker förslaget och påpekar vikten av att man särskilt ser över anpassningen av hållplatser, terminaler, sitthöjd på stolar, bänkar och toaletter. Även och tillstyrker reserveringen av särskilda investeringsmedel. Förbunden konstaterar dock att förslaget förutsätter att lika stora belopp kan finansieras inom ramen för landstingens och kommunernas hårt ansträngda budgetar. Några remissinstanser, däribland en del länsstyrelser avstyrker dock att just LTA-anslagen skall få användas för ändamålet. föreslår däremot att riktlinjerna för LTA-medlen bör ändras till att även omfatta investeringar i handikappanpassade fordon. Härigenom kan utvecklingen påskyndas i önskad riktning. Vad gäller utredningens förslag om finansieringen av infrastrukturinvesteringar anser RRV att det finns allvarliga brister i underlaget. Skälen för regeringens bedömning och förslag: Inom regeringens handikappolitik är den s.k. normaliseringsprincipen en viktig del. Innebörden av denna är att människor med funktionshinder skall kunna ingå i samhällsgemenskapen och ges med andra människor jämlika levnadsvillkor. För detta krävs bl.a. att den fysiska miljön och färdmedlen inom kollektivtrafiken ges en utformning som är anpassad även till funktionshindrades förflyttningsbehov. För trafikföretagen har den principen gällt att de med egna ekonomiska medel får bekosta investeringar i sådana åtgärder som underlättar funktionshindrades förflyttningsmöjligheter. trafikpolitiska riksdagsbeslut uttalades att sådana investeringar skall betraktas som en naturlig del av trafikföretagens verksamhet. Vissa avsteg från denna princip har dock gjorts .