prop · GK0375 · 1997-01-01 00:00:00 — Det är , och i vissa fall en myndighet, som i enlighet med reglerna om områdesskydd i naturvårdslagen skall pröva bl.a. alla frågor om upphävande av områdesskydd och undantag från skyddsföreskrifter inom dessa områden. I paragrafen föreskrivs i dess nuvarande lydelse att ett helt eller delvis upphävande av områdesskyddet enligt naturvårdslagen för ett särskilt skyddsområde eller ett särskilt bevarandeområde får ske endast efter tillstånd från regeringen. Den prövning av regeringen som föreskrivs i paragrafen ersätter inte eller den kommunala myndighetens prövning. Regeringens prövning avser endast frågan om förändringen av områdesskyddet är tillåtet enligt EG:s rättsordning. Om regeringen finner att ett beslut om upphävande av områdesskydd eller undantag från skyddsföreskrifter inom ifrågavarande område strider mot EG:s rättsordning, är eller den kommunala myndigheten vid sin prövning bunden av regeringens bedömning i den delen. För att tydliggöra att regeringens prövning inte ersätter myndighetens beslut har orden helt eller delvis upphäva endast efter tillstånd från regeringen bytts ut mot inte upphäva helt eller delvis utan regeringens tillåtelse . I den gällande lydelsen används lokutionen helt eller delvis upphävas . Av allmänmotiveringen och författningskommentaren i propositionen 1994/95:117 Lag om åtgärder beträffande djur och växter som tillhör skyddade arter, m.m, framgår att alla typer av åtgärder som anges i föregående stycke anses omfattas av regeringsprövningen. Beslut om undantag från naturvårdsföreskrifter innebär ofta att delar av ett skyddat område får tas i anspråk för ett annat ändamål och att områdesskyddet därigenom i praktiken upphävs. För att tydliggöra att regeringens förprövning även avser undantag från naturvårdsföreskrifter har i lagtexten tillagts en andra mening att detsamma gäller vid beslut om undantag. Andra stycket är nytt. Om det är uppenbart att den verksamhet som prövas kommer att orsaka endast obetydlig skada på områdets naturvärden undantas i paragrafens andra stycke beslut om undantag från förprövningskravet. En sådan prövning kan undvikas eftersom det i sådana fall inte behövs några kompensationsåtgärder för att skydda det övergripande sammanhanget av Natura 2 000 och att det därmed inte är aktuellt att inhämta kommissionens åsikt i frågan. Även i dessa fall skall dock myndighetsprövningen ske i enlighet med naturvårdslagens regler. Beslut varigenom ett områdesskydd däremot formellt helt eller delvis upphävs skall alltid tillåtlighetsprövas av regeringen om det avser ett särskilt skyddsområde eller särskilt bevarandeområde. En myndighet får alltid meddela avslag på en ansökan om upphävande, undantag eller tillstånd utan att ärendet underställs regeringen. Genom övergångsbestämmelsen skall det vid tillämpning av straffbestämmelserna i 37 och 37 b §§, anses som om förbud och föreskrifter som meddelats med stöd av 14 § före har meddelats enligt de paragrafer som ersatt 14 §, dvs. 14 § i dess nuvarande lydelse och 14 a-b §§. 7.2 Förslag till lag om ändring i fastighetsbildningslagen (1970:988) 3 kap. 2 § I 3 kap. 2 § fastighetsbildningslagen, 8 § ledningsrättslagen och 9 § anläggningslagen föreskrivs bl.a. att om det finns särskilda skäl får eller i vissa fall myndighet på begäran av lantmäterimyndigheten medge undantag från bl.a. naturvårdsföreskrifter. Sådana beslut innebär att ett enligt naturvårdslagen skyddat område får tas i anspråk för annat ändamål. Enligt 19 c § i naturvårdslagen skall regeringen i vissa fall förpröva om ett sådant beslut är tillåtet enligt EG:s rättsordning, om beslutet avser ett område som enligt 19 b § förklarats som särskilt skyddsområde eller särskilt bevarandeområde. Tredje stycket i de aktuella paragraferna har därför kompletterats med en hänvisning till 19 c § i naturvårdslagen. Därutöver har tredje stycket i de aktuella paragraferna omformulerats. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 7.3 Förslag till lag om ändring i ledningsrättslagen (1973:1144) 8 § Ändringen kommenteras ovan i kommentaren till 3 kap. 2 § fastighetsbildningslagen. 7.4 Förslag till lag om ändring i anläggningslagen (1973:1149) Ändringen kommenteras ovan i kommentaren till 3 kap. 2 § fastighetsbildningslagen. 7.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1982:395) om medverkan vid polisiär övervakning 1 § Ett tillägg har gjorts i första stycket genom en ny punkt 14. De författningar som skall vara föremål för övervakning är lagen (1994:1818) om åtgärder beträffande djur och växter som tillhör skyddade arter och förordningen (1994:2027) med samma namn samt EU:s CITES-förordning samt övriga föreskrifter på området. Paragrafens andra stycke har utvidgats i konsekvens med förslaget i första stycket i avsikt att möjliggöra övervakning enligt punkt 14 även inom ekonomiska zon. Tredje stycket är nytt. skall ha befogenhet att utöva polisiär övervakning i samband med dess tillsynsuppgifter enligt lagen (1992:1140) om ekonomiska zon eller föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen. har till uppgift att utöva tillsyn över bestämmelser som rör tillståndsplikt och liknande för verksamheter av olika slag inom den ekonomiska zonen. Tredje stycket innebär alltså att får de fullmakter som behövs för att kunna göra ingripanden i de fall tillsynen påkallar sådant. Att beakta är dock att för brott mot lagen om ekonomiska zon ingår endast böter i straffskalan. Eftersom lagen om medverkan i polisiär övervakning såvitt avser användning av straffprocessuella tvångsmedel i huvudsak hänvisar till regler, innebär detta att inte samtliga de tvångsåtgärder som anges i lagen om medverkan i polisiär övervakning kan tillämpas. Rätt föreligger dock för tjänstemän att vid brott mot lagen om ekonomiska zon stoppa, visitera och inbringa fartyg, hålla förhör och vidta annan åtgärd med stöd av 23 kap. 3 § tredje stycket samt att med stöd av 23 kap. 8 § ta med någon till förhör. Även om tredje stycket är begränsat till brott mot regler om den ekonomiska zonen kan det bli aktuellt att ingripa mot fartyg som förflyttar sig från eller till zonen. Av det skälet har bestämmelsen utformats till att omfatta samma geografiska område som paragrafen i övrigt. 7.6 Förslag till lag om ändring i jaktlagen (1987:259) Bakgrunden till ändringarna har redovisats ovan i avsnittet 5.4 Jaktlagen. Stadgandet i paragrafen har förtydligats så att det klart framgår att viltvården även skall omfatta vård av alla i naturligt förekommande vilda fåglar även om de inte tillhör "landets viltbestånd". Det gäller således framförallt flyttfåglar som endast passerar under höst- eller vårflyttning. Förtydligandet har skett för att det direkt av lagtexten skall framgår att jaktlagstiftningen uppfyller bestämmelserna i /409/EEG om bevarande av vilda fåglar (fågeldirektivet) om att viltvården skall omfatta samtliga fågelarter som naturligt förekommer inom medlemsstaternas europeiska territorium på vilket tillämpas. I paragrafens andra stycke anges att viltet inte får ofredas och inte heller förföljas annat än vid jakt. Enligt andra meningen i det stycket kan dock lämpliga åtgärder vidtas för att motverka skador av vilt. Med hänsyn till fågeldirektivet och EG:s direktiv /43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (art- och habitatdirektivet) har lagtexten förtydligats på så sätt att det klart framgår att åtgärder mot vilt får företas om de skador som viltet förorsakar inte kan motverkas på annat tillfredsställande sätt. Ändringarna är föranledda av samma direktiv som angetts vid 5 §. får låta avliva djuret, om det inte finns någon annan tillfredsställande lösning. Paragrafen, vari uppräknas mark som staten har jakträtten på, ändras så att det framgår att kronoegendomarna på Eriksö är belägna i och . 7.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1818) om åtgärder beträffande djur och växter som tillhör skyddade arter 3 och 5 §§ I paragraferna ändras hänvisningarna till EU:s nuvarande CITES- förordning till att i stället avse den nya CITES-förordningen, förordning (EG) nr 338/97. De åtgärder som straffbeläggs med den nya bestämmelsen är desamma som avsetts med nuvarande lydelse av paragrafens första stycke t.o.m. första punkten. Således all befattning som strider mot föreskrifter som utfärdas med stöd av lagen eller som strider mot tillstånd och övriga beslut i de enskilda fallen. Överträdelse av föreskrifter och beslut som meddelats med stöd av CITES-förordningen sanktioneras av 8 a §. Bestämmelser om grovt brott och om lagkonkurrens har av redaktionella skäl flyttats till 8 b och 9 a §. Överträdelser av nationell lagstiftning sanktioneras i 8 § och överträdelser av sanktionerats med en särskild bestämmelse i 8 a §. Därutöver sanktioneras viss brottslighet mot nationella bestämmelser och EU-bestämmelser i 9 §. I avsikt att underlätta för rättstillämpningen samt som ett led i anpassningen till den nya CITES-förordningen, har 8 a § utformats som en katalog med en uttömmande uppräkning av de åtgärder som är straffbara. Utgångspunkten är den nya CITES-förordningens artikel 16 enligt vilken medlemsländerna har att införa sanktioner mot ett antal omnämnda överträdelser. De flesta av dessa sanktioneras av andra bestämmelser såsom 9 §, och lagen (1960:418) om straff för varusmuggling. Enligt första och andra punkterna straffbeläggs import, export eller reexport av exemplar utan vederbörligt tillstånd eller intyg. I paragrafen avses med "import" införsel till från ett område utanför unionen och med "export" och "reexport" utförsel respektive återutförsel från till en plats utanför unionen. Förfarandet kan dessutom vara straffbart enligt varusmugglingslagen som då, enligt 9 a §, blir tillämplig före denna lag. Den tredje punkten avser handel med artificiellt förökade växter (dvs. växter förökade med vävnadsodlingsteknik) i strid mot de bestämmelser som antagits i enlighet med artikel 7.1.b i CITES-förordningen. Bestämmelsen i fjärde punkten syftar på reglerna om transport och transitering och inte själva in- eller utförseln i sig som omfattas av första punkten. Det bör särskilt anmärkas att det i den nya EU-förordningen inte finns någon bestämmelse som föreskriver krav på tillstånd eller intyg för transport av exemplar till eller från gemenskapen, utöver sådana tillstånd och intyg som krävs i samband med import, export eller reexport. I artikel 9.5 i förordningen finns dock bestämmelser om att levande växter och djur skall hanteras och förvaras varsamt och djurvänligt vid transport till, från eller inom gemenskapen. I artikel 9.1 första meningen, förbjuds vissa förflyttningar inom EU av levande djur eller växter av de mest skyddsvärda arterna dvs. de arter som förtecknats på förordningens bilaga A. De förflyttningar som omfattas är sådana som innebär att ett exemplar som enligt importtillstånd eller intyg skall förvaras på viss plats, förflyttas från den platsen utan att förflyttningen godkänts av den administrativa CITES- myndigheten. Detta förflyttningsförbud har inte upptagits bland de överträdelser av bestämmelserna i förordningen som medlemsstaterna enligt förordningens artikel 16 är skyldiga att ålägga sanktioner mot. Av artikel 5 och allmänna EG-rättsliga principer följer dock att överträdelser av gemenskapsrätten skall behandlas på samma sätt som överträdelser av nationell rätt av samma slag. Det nämnda förflyttningsförbudet skall därför sanktioneras på samma sätt som övriga överträdelser. Gärningar som strider mot fjärde punkten kan dessutom vara transport av levande exemplar som inte tillräckligt har förberetts så att riskerna för skador, sjukdom eller grym behandling minimerats. En sådan behandling kan även vara straffbar enligt djurskyddslagen (1988:534). I det fallet att en brottslig gärning täcks både av djurskyddslagens straffbestämmelser och av straffbestämmelserna i denna lag skall vanliga regler om brottkonkurrens tillämpas. Femte punkten avser köp, anbud om köp, förvärv för kommersiella ändamål, användning för kommersiella ändamål, förevisande för allmänheten i kommersiellt syfte, försäljning, innehav för försäljning, saluförande och transport i försäljningssyfte av exemplar i strid med artikel 8. Bestämmelserna om grovt brott har i oförändrat skick flyttats från 8 § i dess nuvarande lydelse till 8 b §. Paragrafen har endast ändrats såvitt avser hänvisningen till CITES- förordningen. Bestämmelsen om lagkonkurrens har flyttats från 8 § till 9 a §. 11 och 12 §§ Paragraferna har ändrats till följd av att ansvarsbestämmelserna rörande överträdelser av och bestämmelserna om grovt brott flyttats från 8 § i paragrafens nuvarande lydelse till 8 a och 8 b §§. RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 338/97 av om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 130s. 1 i detta, med beaktande av kommissionens förslag , med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande , i enlighet med det i artikel 189c i fördraget angivna förfarandet och med beaktande av följande: Genom förordning (EEG) nr 3626/82/EEG1 tillämpas konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter inom gemenskapen. Syftet med konventionen är att skydda utrotningshotade arter av djur och växter genom att kontrollera den internationella handeln med exemplar av dessa arter. Förordning (EEG) nr 3626/82 måste ersättas av en ny förordning för att de vilda djur- eller växtarter som hotas eller sannolikt kan komma att hotas av handel skall kunna få ett bättre skydd på ett sådant sätt att hänsyn tas till den vetenskapliga kunskap som förvärvats sedan förordningen antogs samt till handelns nuvarande struktur. Avskaffandet av kontroller vid de inre gränserna som är ett resultat av den inre marknaden gör det dessutom nödvändigt att vidta strängare åtgärder för kontroll av handeln vid gemenskapens yttre gränser genom att dokument och varor kontrolleras vid tullstationen vid den gräns där införsel äger rum. Bestämmelserna i denna förordning påverkar inte medlemsstaternas möjligheter att vidta eller upprätthålla strängare åtgärder i enlighet med fördraget, särskilt beträffande innehav av exemplar av de arter som omfattas av denna förordning. Det är nödvändigt att fastställa objektiva kriterier för vilka arter av vilda djur och växter som bör tas med i bilagorna till denna förordning. För genomförandet av denna förordning är det nödvändigt att gemensamma villkor gäller för utfärdande, användning och uppvisande av dokument avseende tillstånd för införsel till och export eller reexport från gemenskapen av exemplar av de arter som omfattas av denna förordning. Det är nödvändigt att särskilda bestämmelser fastställs för transitering av exemplar genom gemenskapen. Det är en administrativ myndighet i den medlemsstat som är bestämmelsemedlemsstat som, med bistånd av den medlemsstatens vetenskapliga myndighet och efter att vid behov ha beaktat eventuella synpunkter från gruppen för vetenskapliga undersökningar, beslutar om ansökningar om införsel av exemplar till gemenskapen. Det är nödvändigt att bestämmelserna om reexport kompletteras med ett samrådsförfarande för att minska risken för överträdelser. För att säkerställa ett effektivt skydd av arter av vilda djur och växter kan ytterligare restriktioner fastställas för införsel till och export från gemenskapen av exemplar. Dessa restriktioner kan, såvitt avses levande exemplar, kompletteras med restriktioner på gemenskapsnivå om förvaring eller transport av sådana exemplar inom gemenskapen. Det är nödvändigt att särskilda bestämmelser fastställs för exemplar som har fötts och fötts upp i fångenskap eller förökats artificiellt, för exemplar som utgör personliga tillhörigheter eller hushållsföremål samt för icke-kommersiella lån, donationer eller utbyte mellan registrerade vetenskapsmän och forskningsinstitutioner. För att säkerställa bästa möjliga skydd för de arter som omfattas av denna förordning finns det ett behov av att bestämmelser fastställs för kontroll av handel med, transport av och förvaringsvillkor för sådana exemplar inom gemenskapen. Enhetliga regler måste gälla för utfärdande, giltighet och användning av de intyg som bidrar till kontrollen av dessa aktiviteter och som utfärdas med stöd av denna förordning. Åtgärder bör vidtas för att levande exemplar skall påverkas så lite som möjligt av transporter till bestämmelseorten, från eller inom gemenskapen. För att säkerställa effektiva kontroller och underlätta tullförfaranden bör tullstationer med utbildad personal utses för att genomföra nödvändiga formaliteter och kontroller när exemplar förs in i gemenskapen, för att åstadkomma ett förfarande för tullgodkännande eller användning i enlighet med vad som anges i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen eller när exemplar exporteras eller reexporteras från gemenskapen. Det bör också finnas inrättningar som säkerställer att levande exemplar blir förvarade och omhändertagna på ett riktigt sätt. För genomförandet av denna förordning är det vidare nödvändigt att medlemsstaterna utser administrativa och vetenskapliga myndigheter. Information till och upplysning av allmänheten, särskilt vid gränsövergångarna, om bestämmelserna i denna förordning, bör främja efterlevnaden av bestämmelserna. För att säkerställa en effektiv tillämpning av förordningen bör medlemsstaterna noga övervaka efterlevnaden av förordningens bestämmelser och i detta syfte samarbeta nära med varandra och med kommissionen. För detta krävs att information lämnas om förordningens genomförande. En övervakning av omfattningen av handeln med de arter av vilda djur och växter som omfattas av denna förordning är av avgörande betydelse för att handelns inverkan på arternas bevarandestatus skall kunna bedömas. Detaljerade årsrapporter bör utarbetas i ett enhetligt format. För att säkerställa att bestämmelserna i denna förordning efterlevs är det viktigt att medlemsstaterna ålägger sanktioner mot överträdelser i tillräcklig omfattning och på ett lämpligt sätt med hänsyn till överträdelsens art och svårhetsgrad. Det är viktigt att ett gemenskapsförfarande införs som gör det möjligt att inom en rimlig tidsfrist införa genom-förandebestämmelser och ändringar till bilagorna till denna förordning. En kommitté som möjliggör ett nära och effektivt samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen på detta område måste inrättas. Med hänsyn till det stora antal biologiska och ekologiska aspekter som måste tas i beaktande vid genomförandet av denna förordning är det nödvändigt att inrätta en grupp för vetenskapliga undersökningar, vars synpunkter kommissionen kommer att vidarebefordra till kommittén och till de administrativa myndigheterna i medlemsstaterna, för att bistå dem i beslutsfattandet. Syftet med denna förordning är att skydda arter av vilda djur och växter och säkerställa deras bevarande genom kontroll av handeln med dem, i enlighet med de bestämmelser som fastställs i följande artiklar. Denna förordning skall tillämpas under iakttagande av de mål, principer och bestämmelser som återfinns i den konvention som definieras i artikel 2. I denna förordning avses med: a) kommittén: den kommitté för handel med vilda djur och växter som upprättas i enlighet med artikel 18, b) konventionen: konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter (CITES), c) ursprungsland: det land i vilket ett exemplar har fångats eller tagits från sin naturliga miljö, uppfötts i fångenskap eller förökats artificiellt, d) anmälan om import: anmälan från importören, dennes ombud eller företrädare, vid tiden för införsel till gemenskapen av ett exemplar av en art som upptagits i bilaga C eller D i denna förordning, på en blankett som föreskrivs av kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 18, e) införsel från havet: direkt införande till gemenskapen av varje exemplar som tagits från en marin miljö som inte faller under någon stats jurisdiktion, inklusive luftrummet ovanför havet samt havsbottnen, f) utfärdande: genomförandet av alla de förfaranden som är nödvändiga för förberedelse och godkännande av ett tillstånd eller ett intyg och utlämnande av detta till den sökande, g) administrativ myndighet: en administrativ nationell myndighet som i en medlemsstat utses i enlighet med artikel 13.1 a) eller, om det är fråga om ett tredje land som är konventionsslutande part, i enlighet med artikel IX i konventionen, h) bestämmelsemedlemsstat: den bestämmelsemedlemsstat som nämns i dokumentet för export eller reexport av ett exemplar, och om det är fråga om införsel från havet, den medlemsstat som ett exemplars bestämmelseort ligger i, i) saluförande: saluförandet av och varje handling som rimligtvis kan tolkas som saluförande, inklusive annonsering av försäljning och anstiftan av sådan annonsering samt inbjudan till förhandlingar, j) personliga tillhörigheter eller tillhörigheter som ingår i hushåll: döda exemplar, delar av eller derivat av exemplar som tillhör en privatperson och utgör en del eller kommer att utgöra en del av vederbörandes normala egendom och tillhörigheter, k) bestämmelseort: den plats där exemplaren, efter införsel till gemenskapen, normalt skall förvaras; för levande exemplar handlar det om den första plats där exemplaren avses att förvaras efter eventuell karantän eller period av isolering för hälsoundersökningar och kontroller, l) population: en grupp av individer, som är biologiskt eller geografiskt åtskilda från andra sådan grupper, m) huvudsakligen kommersiella ändamål: alla ändamål beträffande vilka icke-kommersiella aspekter inte klart överväger n) reexport från gemenskapen: export från gemenskapen av varje exemplar som har införts, o) återinförande till gemenskapen: införsel till gemenskapen av varje exemplar som tidigare exporterats eller reexporterats, p) försäljning: varje form av försäljning. I denna förordning likställs uthyrning, byte eller utbyte med försäljning, och likvärdiga uttryck skall tolkas på samma sätt, q) vetenskaplig myndighet: en vetenskaplig myndighet som skall utses av en medlemsstat i enlighet med bestämmelserna i artikel 13.1 b eller, när det gäller ett tredje land som är konventionsslutande part, i enlighet med artikel IX i konventionen, r) grupp för vetenskapliga undersökningar: det rådgivande organ som skall upprättas i enlighet med artikel 17, s) art: en art, en underart eller någon av deras populationer, t) exemplar: varje levande eller dött djur eller levande eller död växt av de arter som upptagits i bilagorna A-D, eller varje del eller derivat därav, som ingår i andra varor eller inte, och varje annan vara beträffande vilken det av medföljande dokument, förpackningen, märkningen eller etiketten eller av någon annan omständighet framgår att det är fråga om delar eller derivat av djur eller växter av dessa arter, utom om dessa delar eller produkter särskilt har undantagits från tillämpningen av bestämmelserna i denna förordning eller bestämmelserna i den bilaga där den berörda arten har upptagits genom en hänvisning till detta i de berörda bilagorna. Som exemplar betraktas ett exemplar av en art som upptagits i bilagorna A-D om exemplaret är ett djur eller en växt, eller utgör en del av eller ett derivat av ett djur eller en växt och vars åtminstone ena "förälder" tillhör en art som upptagits i bilagorna. Om "föräldrarna" upptagits i olika bilagor, eller om bara den ena arten upptagits i en bilaga, skall bestämmelserna i den mest restriktiva bilagan tillämpas. När det är fråga om hybridväxter skall, om den ena "föräldern" upptagits i bilaga A, bestämmelserna i den mest restriktiva bilagan tillämpas endast om detta särskilt angivits vid artnamnet i bilagan;