prop · GK03100D1 · 1997-01-01 00:00:00 — Efter avstämning sker utbetalning av det överskott som uppkommer på skattekontot. Eftersom mervärdesskatten för mars i detta fall redovisats , omfattar den skattedeklaration som lämnas endast innehållen preliminär skatt och arbetsgivaravgifter för april. Nästa skattedeklaration med mervärdesskatteredovisning lämnas då och för redovisningsperioden april. Skulle däremot motsvarande situation med en överskjutande ingående mervärdesskatt vara aktuell även för april kan den skattskyldige även lämna sin skattedeklaration efter redovisningsperiodens utgång, dvs. , och begära utbetalning av överskjutande belopp efter kvittning mot innehållen preliminär skatt och arbetsgivaravgifter för april. Särskilt om förtidsåterbetalning av preliminär skatt Enligt nuvarande ordning kan under vissa förutsättningar den skattskyldige få återbetalning av för mycket betald preliminär skatt. Som villkor för återbetalning gäller dels att den skattskyldige måste lämna särskild deklaration dels att skillnaden mellan preliminär och förväntad slutlig skatt skall utgöra minst en femtedel av den slutliga skatten eller uppgå till . Liknande villkor för återbetalning anser utredningen kunna ställas även inom ramen för ett nytt system för redovisning och betalning av skatter och avgifter. Regeringen delar utredningens uppfattning i det här avseendet. Med förtidsåterbetalning avses inom skattekontosystemet återbetalning av ett överuttag av preliminär skatt, dvs. skillnaden mellan den preliminära skatt som skall krediteras och den slutliga skatt som förväntas bli debiterad. Det belopp som skall räknas den skattskyldige tillgodo kommer emellertid i skattekontosystemet inte utan vidare att kunna hänföras till en viss skatt eller avgift. I fråga om hanteringen av en förtidsåterbetalning i ett skatte- kontosystem finns därför anledning att först klargöra vad som kan rymmas i beteckningen överuttag av preliminär skatt. Utgångspunkten bör härvid, som utredningen påpekat, vara att detta överskott endast beräknas med avseende på tillgodoräknande och avräkning mot slutlig skatt av sådana belopp som direkt är att hänföra till preliminär skatt för inkomståret. För en skattskyldig med A-skatt torde tillgodoräknad preliminär skatt i ett skattekontosystem kunna avse endast sådan skatt som innehållits och redovisats via kontrolluppgift. Förtidsåterbetalning kan således bli aktuell endast med belopp varmed skatt som redovisas i en kontrolluppgift över- stiger den förväntade slutliga skatten. I sakens natur ligger också att ett belopp som återbetalas inte bör bokföras på skattekontot innan motsvarande preliminära skatt har krediterats, eftersom detta skulle kunna leda till att ett fiktivt underskott uppkommer på kontot med en eventuell betalningspåminnelse och restföring som följd. Av skäl som angetts i det tidigare bör preliminär skatt som redovisats i kontrolluppgift inte bokföras genom att krediteras på skattekontot förrän i samband med att den slutliga skatten debiteras. för förtidsåterbetalningen är således denna skatt inte krediterad på kontot. Registeruppgifter om de skatter som redovisats i kontrolluppgifter för respektive skattskyldig finns naturligtvis tillgängliga för kontroll hos skattemyndigheterna även om de ännu inte krediterats på den skattskyldiges konto. Ett beslut om förtidsåterbetalning bör därför lämpligen hanteras på så sätt att det återbetalade beloppet anges i det register där de skatter som redovisas i kontrolluppgift bokförs. Bok- föringen på skattekontot av det belopp som skall återbetalas görs som den preliminära skatten krediteras och räknas av mot den slutligt debiterade skatten på kontot. I syfte att tillförsäkra den skattskyldige ränta på ett överuttag av prelimi- när skatt fram till dess att återbetalning faktiskt sker, bör som ränteberäk- ningsdag för det belopp att återbetala som bokförs på kontot anges dagen för beslutet om återbetalning. Självfallet kan ett överskott på ett skattekonto för den som har A-skattsedel uppkomma även till följd av att skatt betalats på annat sätt än som sagts, t.ex. genom en egen inbetalning. Ett sådant överskott bör hanteras enligt de allmänna principerna för utbetalning på grund av överskott på ett skattekonto. skall innan utbetalning sker beredas tillfälle till avräkning och utmätning. För skattskyldiga med F-skatt och särskild A-skatt kan inbetalda belopp inte särskiljas med avseende på vad som avser preliminär skatt. Återbe- talning i dessa fall bör därför grunda sig på en jämförelse mellan debiterad preliminär skatt och den förväntade slutliga skatten. Om den debiterade preliminära skatten visar sig vara för hög, bör i motsvarande mån de senast påförda månadsdebiteringarna krediteras på kontot. Om det härefter kvarstår ett överskott på kontot, kan utbetalning ske. I de fall den skattskyldige har såväl debiterad preliminär skatt som A-skatt bör, vid en ansökan om förtidsåterbetalning, denna utbetalning i första hand göras med avseende på den skatt som redovisats i kontrolluppgift på sätt som angetts. Vi föreslår att regler om återbetalning tas in i 18 kap. 3 § skattebetalningslagen. 12.1.3 Underskott på kontot Regeringens förslag: Om kontot uppvisar underskott skall det besked som lämnas om kontoställningen innefatta en uppmaning att betala underskottet. Om ett underskott inte är täckt som anges i betalningsuppmaningen, skall fordringen lämnas till kronofogdemyn- digheten för indrivning om den uppgår till ett visst lägsta belopp. Utredningens förslag stämmer överens med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har haft något att invända mot utredningens förslag. Riksenheten mot ekonomisk brottslighet anser att det vore av värde om det uttryckligen framgick att en anmaning att betala ett underskott som uppkommit på ett skattekonto inte förtar den skattskyldige rätten till frivillig rättelse. Riksenheten vill också erinra om vikten av att uppgifter om enskilda poster på skattekontot, t.ex. om skattebeslut, förfallodagar, betalningar m.m, bevaras . Detta är nödvändigt med hänsyn till att skattebrott oftast inte preskriberas förrän efter fem eller och i vissa fall . Skälen för regeringens förslag: De påminnelser att betala som enligt nuvarande ordning skickas till de skatt- eller avgiftsskyldiga innan fordringar lämnas till kronofogdemyndigheten för indrivning har sammantagna stor effekt. Av de skatter och avgifter som är obetalda på förfallodagen betalas efter det att en påminnelse har sänts till den betalningsskyldige. I ett system med skattekonton bör kontohavaren ha möjlighet att få en uppgift om kontoställningen som det har förekommit en transaktion på kontot. Uppgiften bör, som vi redan sagt (se avsnitt 12.1.1), kunna lämnas exempelvis i form av ett kontoutdrag eller via telefon. I de fall kontot visar ett underskott bör ett kontoutdrag skickas med en betalningsuppmaning. Utdraget bör i dessa fall innehålla uppgifter om fordringens kapitalbelopp och den ränta som skall betalas med anledning av dröjsmålet samt den dag då betalning senast skall ske för att ansökan om indrivning inte skall göras. I likhet med Riksenheten mot ekonomisk brottslighet anser vi att den nu aktuella betalningsuppmaningen inte förtar den skattskyldige rätten till frivillig rättelse. Vi föreslår en sådan ordning som angetts . Om betalningskravet inte får till följd att kontot är utjämnat vid nästa månadsavstämning bör skulden i samband med denna avstämning lämnas till kronofogdemyndigheten för indrivning om den uppgår till ett visst lägsta belopp. Frågan om när ett underskott på ett skattekonto skall överlämnas till kronofogdemyndigheten för indrivning behandlar vi mer utförligt i ett senare avsnitt (se avsnitt 14.2). Regeringens förslag: Underskott som uppkommer vid avstämningen mellan preliminär och slutlig skatt skall förfalla till betalning på den förfallodag som inträffar närmast efter en betalningsfrist . Underskott och överskott vid den årliga avstämningen skall hanteras på samma sätt som vid månadsavstämningen. Utredningens förslag: Utredningen har föreslagit att underskott som uppkommer vid avstämningen mellan preliminär och slutlig skatt skall förfalla till betalning enligt huvudregeln i skattekontosystemet, dvs. på den förfallodag som inträffar närmast efter en betalningsfrist . Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har inte haft något att invända mot utredningens förslag. och Näringslivets Skattedelegation anser dock att betalningsfristen är för kort. Skälen för regeringens förslag: Av våra framlagda förslag framgår bl.a. följande. Avstämningen av ett skattekonto innebär att den slutliga skatten för en skattskyldig med A-skatt debiteras skattekontot och att preliminär skatt krediteras utifrån kontrolluppgifter. Vissa kontohavare kan ha gjort kompletterande inbetalningar till sina skattekonton i avsikt att täcka ett förväntat underskott avseende slutlig skatt. Vid avstämningen kommer hänsyn att tas även till en sådan betalning. Avstämningstransaktionerna bokförs på kontot med början under taxeringsåret. Ett eventuellt över- eller underskott medför i enlighet med vad vi senare kommer att föreslå (se avsnitt 13) att ränta räknas fr.o.m. under taxeringsåret med beaktande av ställ- ningen på kontot . Till den del underskottet inte överstiger räknas dock ränta endast fr.o.m. taxeringsåret. För dem som deklarerar med särskild självdeklaration bör som vi återkommer till i det senare skatteuträkning och debitering av slutlig skatt ske löpande (se avsnitt 20). Det innebär att skattebesked, som motsvarar nuvarande slutskattsedlar, kommer att sändas ut löpande med början under taxeringsåret. I samband med att den slutliga skatten debiteras görs en avstämning mellan preliminär skatt och den slutliga skatten och transaktionerna bokförs på kontot. Ränta räknas även i dessa fall fr.o.m. under taxeringsåret. Saldot på kontot påverkas först då bokföring sker. kan den skatt- skyldige redan ha fått en s.k. förtidsåterbetalning av preliminär skatt men bokföringen av återbetalningen på skattekontot sker först i samband med att den slutliga skatten bokförs. Om det uppkommer ett underskott på skattekontot vid avstämningen mellan preliminär och slutlig skatt skall underskottet enligt utredningens förslag förfalla till betalning vid den förfallodag som inträffar närmast efter en betalningsfrist . Vi anser mot bakgrund av den kritik som riktats mot förslaget och med hänsyn till att den kvarstående skatten i nuvarande system i regel skall betalas genom skatteavdrag först januari mars året efter taxeringsåret att den föreslagna betalningsfristen är för kort. För en något längre betalningsfrist talar också vårt förslag om en löpande debitering av slutlig skatt som medför att den skattskyldige inte på förhand vet när debiteringen kommer att ske. Vi föreslår att betalningsfristen i nu aktuellt fall skall vara . Vårt förslag i den här delen framgår av 16 kap. 6 § skattebetalnings- lagen. Överskott vid den årliga avstämningen För en kontohavare med A-skatt inträffar normalt endast en händelse på skattekontot . Det är avräkningen mellan preliminär och slutlig skatt. Ett överskott som uppkommer vid den avstämning som görs då bör, om det inte skall tas i anspråk för betalning av annan skatt eller avgift som har förfallit till betalning, skyndsamt betalas ut efter eventuell avräkning och utmätning av kronofogdemyndigheten. Återbetalningen bör ske automatiskt. bör den ränta på överskottet som beräknats fr.o.m. under taxeringsåret betalas ut. Vad gäller övriga kontohavare bör ett överskott som uppkommer på grund av avstämningen av preliminär skatt mot slutlig skatt även i nu aktuella fall återbetalas. Om den skatt- eller avgiftsskyldige inte har begärt annat bör alltså överskottet, liksom för kontohavare med A-skatt, skynd- samt betalas tillbaka. Återbetalningen bör ske automatiskt. Ränta bör, med beaktande av kontoställningen , räknas fr.o.m. under taxeringsåret. Bestämmelser om återbetalning av skatt i samband med den årliga avstämningen av skattekontot har tagits in i 18 kap. 1 § skattebetalnings- lagen. Regeringens förslag: Om det har uppkommit ett underskott på ett skattekonto skall den skatt- eller avgiftsskyldige genom en be- talningsuppmaning ges tillfälle att betala sin skatte- eller avgiftsskuld innan skulden lämnas för indrivning. Utredningens förslag stämmer överens med regeringens förslag. Remissinstanserna har inte haft några invändningar mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Om det uppstår ett underskott på ett skattekonto bör som redan framhållits den skatt- eller avgiftsskyldige genom en betalningsuppmaning ges tillfälle att betala beloppet (20 kap. 3 § skattebetalningslagen). I den mån kontot inte är utjämnat inom föreskriven tid skall underskottsbeloppet med beaktande av de tids- och beloppsgränser som anges i ett senare avsnitt (se avsnitt 14.2) lämnas till kronofogdemyn- digheten för indrivning (20 kap. 1 § skattebetalningslagen). Följande exempel beskriver påminnelseförfarandet och överlämnandet för indrivning av belopp på ett skattekonto. Det förutsätts att det inte har förekommit några andra transaktioner på kontot . Exempel Efter avstämningen uppvisar kontot ett underskott som uppgår till . skickar en betalningsuppmaning till kontohavaren, med uppmaning att betala och upplupen ränta senast en viss angiven dag . Kontohavaren får en upplysning med innebörden att om beloppet inte har betalats kan det komma att lämnas till kronofogdemyndigheten för indrivning. , efter det att senaste betalningsdag enligt betalningsuppmaningen infallit, gör skattemyndigheten en ny avstämning Ä varvid upplupen ränta debiteras kontot Ä och ser att ytterligare skatt debiterats kontot så att det nu uppvisar ett underskott på inklusive ränta. överlämnar då till kronofogdemyndig- heten för indrivning. En ny betalningsuppmaning skickas till kontohavaren med uppmaningen att senast en viss angiven dag betala samt ränta på detta belopp fram till angiven betaldag. Vi kan inte nu närmare precisera den tidpunkt som kan bli aktuell för månadsavstämningen och därmed vilken senaste betalningsdag som kan anges i en eventuell betalningsuppmaning. Hur tidigt en månadsavstäm- ning kan ske blir i hög grad beroende av vilken teknik som kan användas för att snabbt få in och kontrollera de handlingar som innehåller de uppgifter som skall bokföras på kontot en viss månad. Vår bedömning är dock att avstämningen av en viss månad och uttag av eventuell betalnings- uppmaning kan ske omkring efter det att förfallodagen eller förfallodagarna har passerats för det skatte- eller avgiftsbelopp som skall vara betalt under månaden. Som senaste betalningsdag enligt en betalningsuppmaning torde kunna anges ca räknat från denna tidpunkt. I ett skattekontosystem bör de underskottsbelopp som lämnats för in- drivning stå kvar på skattekontot för fortsatt ränteberäkning. Att ett visst belopp lämnats för indrivning innebär från skattekontosynpunkt endast att skattemyndigheten överlåtit till kronofogdemyndigheten att kräva in beloppet för en senare kreditering på kontot. Om kronofogdemyndigheten driver in eller på annat sätt tillgodoräknar gäldenären belopp som betalning för de indrivningsuppdrag som lämnats, bör således uppgift om dessa belopp direkt redovisas till skattemyndigheten för bokföring på kontot. Själva medelsredovisningen till riksbokföringen avseende dessa belopp bör däremot liksom hanteras av kronofogdemyndigheten. Skattekontosystemet måste i den beskrivna hanteringen innehålla löpan- de information om storleken på de belopp som är föremål för indrivning, dvs. storleken på de indrivningsuppdrag som kvarstår oredovisade från kronofogdemyndigheten. Ett sådant ''''''''restföringssaldo'''''''' på kontot förutsätts då, utifrån den redovisning som kronofogdemyndigheten lämnat, motsvara gäldenärens skuldsaldo i kronofogdemyndighetens register. Vid de återkommande avstämningar som görs på skattekontot bör den skattskyldiges restföringssaldo på kontot kontrolleras. Ytterligare betalningsuppmaningar eller eventuella indrivningsuppdrag kan bli aktuella om nya underskott uppstår utöver de som redan ligger för indrivning. I det omvända fallet att avstämningen på skattekontot utvisar ett överskott eller ett underskott som är lägre än det belopp som är föremål för indrivning, bör oredovisade indrivningsuppdrag i motsvarande mån återtas. 12.4 Beloppsgränser i skattekontosystemet Regeringens förslag: Nuvarande beloppsgränser som innebär att mindre skatte- eller avgiftsbelopp inte skall betalas in eller återbetalas skall slopas. Ett överskott som inte uppgår till skall emellertid i regel inte föranleda återbetalning. I stället skall beloppet stå kvar och ränteräknas på skattekontot. Nya beloppsgränser skall gälla i fråga om dels ränteberäkning i skattekontosystemet, dels överlämnande för indrivning. Utredningens förslag stämmer i huvudsak överens med regeringens förslag. Remissinstanserna: Inte någon av remissinstanserna har haft något att invända mot förslagen. anser dock att gränsen för krav respektive återbetalning med hänsyn till att mindre skattebelopp ränteberäknas bör kunna höjas från de föreslagna , förutsatt att någon administrativ förenkling härigenom uppnås. Skälen för regeringens förslag: finns ett antal beloppsgränser i uppbördslagen (1953:272, UBL), lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare () och mervärdesskattelagen (1994:200, ML). Enligt 27 § 3 mom. UBL påförs inte kvarskatteavgift understigande . I 27 § 3 och 4 mom. UBL finns beloppsgränsen som när en kvarstående skatt skall betalas är avgörande för om och i så fall med vilket belopp kvarskatteavgift skall tas ut (jfr 69 § 1 mom. UBL). I fråga om kvarstående skatt gäller att sådan skatt inte tas ut (28 § UBL). Detsamma gäller beträffande tillkommande skatt (31 § UBL). Enligt 22 kap. 3 § ML behöver inte skattebelopp betalas in till staten. Ränta som skall betalas på tillkommande skatt eller när ytter- ligare arbetsgivaravgifter tas ut, dvs. respitränta, påförs inte om den under- stiger (32 § UBL och 14 § USAL). Detsamma gäller anståndsränta (49 § 4 mom. UBL och 13 § USAL). Enligt 58 § 3 mom. UBL är dröjsmålsavgiften . Vidare gäller att om det ursprungligen obetalda beloppet är , får dröjsmålsavgift endast tas ut med motsvarande belopp. Vid restitution av skatt sker återbetalning av överskjutande skatt endast med belopp som uppgår till (68 § UBL). I fråga om arbets- givaravgifter återbetalas inte belopp (23 § USAL). Återbetalning av mervärdesskatt sker inte av skattebelopp (22 kap. 3 § ML). Ö-skatteränta betalas inte ut om den understiger vilket gäller även beträffande restitutionsränta (69 § 1 mom. respektive 69 § 2 mom. UBL och 24 § USAL). I 30 § uppbördsförordningen (1967:626, UBF) föreskrivs att indrivning inte behöver begäras för en fordran som understiger , eller om det finns särskilda skäl , om indrivning inte krävs från allmän synpunkt. Grunden för skattekontosystemet är att skatter och avgifter skall be- handlas på ett enhetligt sätt. I systematiskt hänseende leder detta bl.a. till att inbetalningar och utbetalningar görs via respektive skattekonto i princip oberoende av storleken på den betalning som är aktuell. Allmänt kan sägas att avvikelser från den ordningen är ägnade att tynga administrationen såväl inom skatteförvaltningen som hos de skatt- och avgiftsskyldiga. Även i övrigt innebär beloppsgränser i olika hänseenden att det tillkommer administrativa rutiner. I något fall kan dock en beloppsgräns göra systemet effektivare genom att hanteringen förenklas och att resurserna därigenom kan användas på ett mera ändamålsenligt sätt. I skattekontosystemet kommer ränta att beräknas löpande på såväl positiva som negativa saldon. Hur ränteberäkningen skall göras behandlar vi i avsnitt 13. Den valda metoden att beräkna ränta innebär enligt vår mening att det saknas anledning att särskilja belopp på grund av beloppens storlek. Alla differenser som uppkommer vid avstämning av skattekontot skall således registreras på kontot som ett belopp att betala eller att återfå. Nuvarande reglering som innebär att mindre belopp inte skall betalas in respektive inte skall återbetalas bör alltså slopas. En helt annan sak är att skattemyndigheterna liksom inte bör lägga ned resurser på omprövningar avseende mindre belopp. I regel bör inte heller andra åtgärder vidtas när det är fråga om mindre belopp. En ordning med fasta beloppsgränser i dessa hänseenden är till fördel såväl för de skatt- och avgiftsskyldiga som för skatteförvaltningen och exekution- sväsendet. Mot bl.a. den bakgrunden bör exempelvis kunna godtas att det finns ett underskott på ett skattekonto utan att indrivnings- åtgärder vidtas. Vilka beloppsgränser som skall gälla för olika kategorier av skattskyldiga behandlas i avsnitt 14.2. Samtliga skattekonton bör emellertid utjämnas . Om det har funnits ett underskott på kontot bör fordringen således överlämnas för indrivning även om den endast uppgår till ett mindre belopp. Mindre skatteskulder kommer alltså att ligga kvar på kontot med ränteberäkning. Men något betalningskrav bör i dessa fall inte riktas mot den skattskyldige. Däremot bör det i ett skattebesked eller ett kontoutdrag upplysas om det som gäller i fråga om ränteberäkning och överlämnande för indrivning. Det bör också framgå vilken betalning som skall göras om den skattskyldige vill bli kvitt skulden inklusive upplupen ränta. En senaste betalningsdag och vilket belopp som skall betalas kan då lämpligen anges i skattebeskedet eller kontoutdraget. Om skattebeloppet inte betalas krävs som huvudregel fordringen inte in förrän den genom en senare avstämning eller genom räntedebitering har ökat så mycket att beloppsgränsen nås. I linje med det som sagts om mindre underskott bör av administrativa skäl inte heller utbetalning av överskott från ett skattekonto ske om beloppet inte uppgår till ett visst minsta belopp (se 18 kap. 7 § skattebetalningslagen). Mindre belopp bör få stå kvar på skattekontot till dess att de kan kvittas mot en tillkommande skatteskuld eller ett ytterligare belopp att återfå gör att beloppsgränsen nås. Eftersom ränta beräknas på saldot på skattekontot, kan även intäktsräntan leda till att gränsen för återbetalning passeras. Ränteberäkningen i skattekontosystemet, som behandlas i avsnitt 13, gör att det inte behövs någon motsvarighet till nu gällande beloppsgränser avseende olika räntor. Någon motsvarighet till dagens uttalade beloppsgränser beträffande av- giftstillägg och skattetillägg föreslås inte heller ingå i den nya regleringen. Att den sanktion som föreslås Ä benämnd skattetillägg Ä inte kommer att tas ut i vissa mindre angelägna fall följer i stället av bestämmelsen att den skattskyldige får befrias från skattetillägget när det belopp som kunde ha undandragits är obetydligt (se 15 kap. 7 § andra stycket skattebetalnings- lagen). I fråga om ändrad beräkning av preliminär skatt (se avsnitt 19.4) bör inte i lag föreskrivas några gränser för när en ändring av skatten får ske. Som utgångspunkt bör i stället anges att det för ändring bör vara fråga om ett belopp som är betydande med hänsyn till den skattskyldiges förhållanden eller det finns andra särskilda skäl (se 6 kap. 5 § och 8 kap. 29 § skattebetalningslagen). Inte heller vid anstånd på grund av avyttring bör någon beloppsgräns tas in i lag (se avsnitt 22). I båda här nämnda fall bör det komma an på att verka för att enhetliga och ändamålsenliga principer utvecklas. 13 Ränta i skattekontosystemet 13.1 Principerna för ränteberäkningen Regeringens förslag: I skattekontosystemet skall beräknas intäkts- ränta och kostnadsränta. Intäktsräntan skall ge kontohavaren kompen- sation för tillgodohavanden på kontot. Kostnadsräntan skall dels fun- gera som ett påtryckningsmedel så att skatter och avgifter betalas i rätt tid, dels täcka statens kreditkostnader. Räntorna skall beräknas dag- ligen utifrån den skattskyldiges sammanlagda skuld eller tillgodo- havande på skattekontot.