prop · GK031D7 · 1997-01-01 00:00:00 — 1987 inrättades Särskilda program för (SPA), inom vilket givarstöd samordnas och mobiliseras till de strukturanpassningsprogram som pågår i ett tjugotal skuldtyngda länder i söder om . Programmet kommer att genomgå en större utvärdering. har en framträdande roll i förberedelsearbetet. Efter avtalet 1994 om den åttonde påfyllnaden av den Interamerikanska utvecklingsbankenbankens (IDB) resurser (IDB-8) har banken nu gått in i ett skede av konsolidering och genomförande av avtalets innehåll. Banken är nu den utan jämförelse största regionala med långt större verksamhet i regionen än . Ur svensk synvinkel har banken lyckats väl i sin uppföljning av IDB-8. Viktiga steg har t.ex. tagits för att åstadkomma en ökad fattigdomsinriktning. Miljöanalyser har blivit en integrerad del av landprogrammeringen. välkomnar också bankens vidgade roll som samarbetspartner i regionens utvecklingsprocess bl.a. vad gäller konstruktiva insatser i samband med freds- och återuppbyggnadsprocessen i . Den Asiatiska (AsDB) har genomgått en genomgripande förändring av sin utlåningspolitik och ett intensivt policyutvecklingsarbete har ägt rum i linje med avtalet 1994 om bankens fjärde kapitalökning (GCI-IV). Styrelsen har fattat beslut om flera stora policyområden, bl.a. angående "gott styrelseskick", energi, skog samt folkomflyttningar som resultat av bankprojekt. har aktivt deltagit i detta arbete, vars resultat ligger i linje med svenska biståndspolitiska ambitioner. Mer tonvikt måste nu läggas på tillämpningen av de fattade policybesluten. Den snabba ekonomiska utvecklingen i stora delar av regionen leder till en delvis förändrad roll för banken. Därtill kommer att det finns nya bidragsgivare i regionen. Dessa faktorer bör tas i beaktande vid fastställande av det svenska bidraget i den nu pågående förhandlingen om påfyllnaden av asiatiska utvecklingsfonden (AsDF 7). Under har Afrikanska (AfDB) brottats med grava problem av administrativ, finansiell och operativ karaktär. och övriga nordiska länder spelar en aktiv och konstruktiv roll i arbetet med att vända denna utveckling. I ett förtroendefullt samarbete med bankens nya president, , har ansträngningarna att åstadkomma bl.a. bättre styrning av banken och en höjning av verksamhetens kvalitet och effektivitet börjat ge resultat. Den överenskommelse som nåddes om en resurspåfyllnad av den Afrikanska utvecklingsfonden (AfDF) med sammanlagt utgör ett viktigt steg på vägen mot att återupprätta förtroendet för bankgruppen. fortsätter förhandlingar om reformfrågor och en ny påfyllnad av bankens kapital (GCI-5). Utfallet av reformdiskussionerna får avgöra om den svenska andelen skall ligga fast. Övriga utvecklingsbanker och -fonder Den internationella jordbruksutvecklingsfonden () är inriktad på projekt för att förbättra levnadsförhållandena för landsbygdsbefolkningen i de fattigaste utvecklingsländerna. Verksamheten ligger därmed väl i linje med svenska biståndspolitiska mål. På uppdrag av medlemsländerna gjorde en konsultgrupp en utvärdering av , vilken bekräftade bilden av en liten, effektiv organisation med ett viktigt mandat som utförs med genomslagskraft. har oklarhet rått om finansieringsmodell, som baseras på delat ansvar mellan och oljeproducerande . 1995 fattades ett principbeslut som innebär grundläggande förändringar av fondens stadgar och finansiering. har haft en framträdande roll i detta förändringsarbete, som ger fonden en starkare förankring i såväl i- som . Till följd av oklarhet och det amerikanska bidraget till fjärde kapitalpåfyllnad (1996-98) har uppgörelsen ännu inte kunnat träda i kraft. Nordiska utvecklingsfonden (NDF) är en nordisk av utvecklingsprojekt som främjar ekonomisk och social utveckling i . Utlåningen sker på villkor som motsvarar dem som erbjuds av . Fonden ger krediter endast i samfinansiering med andra finansiärer, främst andra multilaterala finansieringsinstitutioner. har låtit utvärdera NDF:s verksamhet. Utvärderingen konstaterar att NDF är en kostnadseffektiv institution med en projektportfölj av hög kvalitet. På basis av utvärderingens slutsatser har beslutat om en höjning av fondens grundkapital från 265 miljoner SDR till 515 miljoner SDR. I enlighet med den nordiska fördelningsnyckeln svarar för av kapitalökningen. Karibiska () upprättades och har sitt huvudkontor med 200 anställda på . Dess långivning är inriktad på de små karibiska ö-länderna. Karibiska banken är en operativt och administrativt effektiv organisation med en stabil finansiell ställning. förhandlar f.n. om medlemskap i . förbindelser med regionen är outvecklade. Medlemsskap i CDB bedöms därför kunna stärka vår närvaro i regionen såväl i utrikes-, bistånds- som handelspolitiskt hänseende. En särskild proposition om svenskt medlemskap avses läggas fram för för beslut . framfördes förslag om att skapa en regional utvecklingsbank för och . En arbetsgrupp med brett deltagande från bl.a. regionen, europeiska länder och har därefter analyserat förutsättningarna för nya finansiella strukturer för regionen. Argument både för och emot en regional bank har anförts under den utdragna och besvärliga förhandlingsprocessen. har deltagit aktivt i dessa förhandlingar och framlagt förslag med avsikt att samla deltagarländerna kring ett sammanhållet finansiellt arrangemang för regionen. har även verkat för att finansiella resurser avsätts för utlåning på fördelaktiga villkor till de palestinska områdena på och i . 4.1.4 Övrigt multilateralt samarbete Inriktningen på uppföljningen av om miljö och utveckling (UNCED) har redovisats under mål och prioriteringar ovan. I samband med det extra möte i (UNGA-SS 19) som äger rum om uppföljning av UNCED är det angeläget att deltar aktivt i förberedelserna och uppföljningen av mötet. Regeringen avser därför att hålla seminarier och ta initiativ till andra förberedande och uppföljande aktiviteter. Förutom integrering av miljöhänsyn och hållbar utveckling i all reguljär verksamhet fordras även vissa riktade bidrag till särskilda miljöfonder och program samt till angelägen analys och internationell seminarieverksamhet, vilka finansieras under denna budgetpost. Den globala miljöfonden (GEF) finansierar insatser inom områdena globala klimatförändringar, biologisk mångfald, skydd av internationellt vatten och uttunning av ozonskiktet. GEF är utsedd till interimistisk finansiell mekanism för konventionerna om klimatförändringar och biologisk mångfald. GEF:s verksamhet som permanentades 1994 har ett ambitiöst och med svenska värderingar överensstämmande arbetsprogram. Det är angeläget att det operativa arbetet kommer igång i full skala. verkar aktivt inom styrelsen för att GEF skall etablera sig som en viktig aktör inom det multilaterala arbetet med att främja målsättningarna från UNCED inom ramen för dess särskilda mandat. En fortlöpande granskning av verksamheten är angelägen, inte minst inför de förhandlingar om påfyllnad av GEF:s finansiella resurser som kommer att inledas . GEF utgör enligt regeringen ett ändamålsenligt instrument för det internationella samfundet för att finansiera åtgärder med syfte att minska de globala miljöproblemen. Den har dessutom potential att finansiera och åtgärda vissa oförutsedda miljöproblem. Den svenska andelen av fonden bör därför ligga kvar på samma nivå vid påfyllnaden. Montrealprotokollet är ett avtal som förbinder dess parter att genomföra en avveckling av ozonnedbrytande ämnen. Till protokollet finns knutet en multilateral fond som syftar till att bistå att fasa ut användningen av ozonnedbrytande ämnen. En utvärdering utgjorde grundval för gemensamma rekommendationer om effektivisering. Vissa resultat kan därvid skönjas, även om genomförandetakten av projekt endast långsamt förbättras. framförde vid parternas möte sitt stöd för fondens arbete, bl.a. inför de påfyllnadsförhandlingar av fondens resurser som inleds . Den svenska andelen av fonden bör ligga kvar på ungefär samma nivå. Sida har haft i uppdrag att genomföra vissa multilaterala miljöinsatser under denna delpost. Ett visst bidrag är fortsatt motiverat med hänsyn till den långsiktiga verksamhet som inletts. Det multilaterala systemet har en huvudroll i det internationella samfundets ansträngningar att förebygga uppkomsten av konflikter, bidra till lösningar och främja varaktig fred. FN:s svårigheter i bl.a. och har blottat allvarliga brister i det nuvarande systemet, vilka i vissa avseenden undergrävt förtroendet för organisationen och därmed dess framtida möjligheter att verka. Erfarenheterna från och har emellertid visat att det är möjligt att inom FN:s ram utveckla en framgångsrik verksamhet för att förebygga konflikter och främja försoningsprocesser. En av de viktigaste lärdomarna är att insatser för att förebygga och lösa konflikter samt främja långsiktig utveckling kräver en helhetssyn som omfattar såväl politiska och militära som civila och humanitära insatser. Det är angeläget att stärka och förbättra strukturerna och samarbetsformerna mellan FN-systemet och utvecklingsbankerna liksom med övriga aktörer. Det svenska stödet till multilaterala konfliktförebyggande insatser skall även fortsättningsvis syfta till att stärka de civila och humanitära aspekterna i fredsbevarande operationer i utvecklingsländer. För att åstadkomma detta avser regeringen bl.a. stödja svenskt deltagande med civil personal i olika funktioner i FN:s fredsbevarande operationer. Det är viktigt att verka för att erfarenheter och lärdomar från FN:s och utvecklingsbankernas agerande, i synnerhet i s.k. komplexa katastrofer, systematiskt återförs i organisationernas verksamhet. Vidare bör de multilaterala organisationernas förmåga att motverka uppkomsten av väpnade konflikter och säkra en övergång från konflikt till fred. Därvid bör betydelsen av tydlig roll- och mandatfördelning särskilt beaktas. Bland frågor som kräver större uppmärksamhet kan nämnas möjligheter att genomföra insatser i ett tidigt återuppbyggnadsskede och frågor om konditionalitet i biståndet. De institutionella möjligheterna att på ett systematiskt sätt verka för respekt för mänskliga rättigheter och utveckling mot demokrati bör stärkas. Åtgärder av betydelse för försoning, inklusive utredande av krigsbrott, äganderättsförhållanden etc., bör främjas i den mån insatsen bedöms strategiskt kunna bidra till att utveckla kapaciteten och kompetensen inom systemet att hantera konflikter. Slutsatser från större utvärderingar och utredningar, bl.a. Afrika-utredning och departementets utredning om konfliktförebyggande arbete som redovisas , kommer att påverka inriktningen av insatser på detta område. Under övriga insatser finansieras bidrag till en rad olika organisationer, såväl inom som utanför FN-systemet, samt analyser, seminarier och andra internationella aktiviteter som främjar internationell samverkan och utveckling. Även om insatserna ofta kan förutses kan deras karaktär göra att de inte alltid kan eller bör beloppsbestämmas i förväg. En viss mindre reserv är därutöver påkallad. Över åren har denna budgetpost minskats väsentligt. Internationella familjeplaneringsfederationen (IPPF) får något minskade anslag. Detta motiveras av att organisationen inte längre har samma framskjutande roll på befolkningsområdet som . Efter om befolkning och utveckling har såväl FN-systemet som ett stort antal frivilliga organisationer anammat det bredare synsätt som IPPF tidigare var ensamma om. har varit tillskyndare till denna utveckling. International (för demokrati och fria val) bildades på svenskt initiativ i av 14 länder från hela världen. Idén bakom var att skapa en internationell mötesplats för att stödja demokratisk utveckling och fria val runt om i världen. Institutet är globalt till sin natur och skall vara ett forum för alla olika typer av aktörer som deltar i de demokratiska processerna. Denna utgångspunkt präglar allt från struktur, ägandeskap, anställningspolicy till verksamhetsinriktning. Även om till formen är en mellanstatlig organisation är den också öppen för medlemskap för internationella frivilligorganisationer på i princip samma villkor som för regeringar. Inledningsvis kommer institutet att koncentrera sig på fyra verksamhetsområden; uppbyggnad av en databank och informationsservice, forskning, utarbetande och spridning av riktlinjer samt rådgivning och kapacitetsuppbyggnad. har som initiativtagare till och värdland för institutet ett speciellt ansvar för . Det svenska bidraget till Internationella sjöfartsuniversitetet, WMU, uppgår enligt avtal till en tredjedel av den budget som fastställs. , som drivs i den internationella sjöfartsorganisationens (IMO) regi, ger utbildning till ca 100 personer , varav nästan alla kommer från utvecklingsländer. Mindre bidrag utbetalas även till - FN:s boende- och bebyggelsecenter (HABITAT), - för kvinnor (UNIFEM), - (), - Internationella tropiska timmerorganisationen (ITTO), - Internationella juteorganisationen (IJO) och - internationella program för kommunikationsutveckling (IPDC). Frågan om att inrätta en internationell skola för administration av medicinsk teknik (IMSME) har diskuterats . uppdrog åt en särskild utredare att undersöka förutsättningarna för ett genomförande av förslaget. Ett förslag om att på försöksbasis inrätta institutet presenterades men underströks de osäkra utsikterna till finansiellt stöd utöver de statsmedel som skulle komma att krävas från det svenska biståndsanslaget. Den föreslagna försöksverksamheten skulle bli kostsam och det fanns tveksamhet huruvida utbildningen ligger inom ramen för angivna biståndspolitiska mål. Detta tillsammans med svårigheten att finna medel för finansiering inom angiven budget gör att förslaget inte föranleder någon vidare åtgärd. 4.2 EU:s gemensamma utvecklingssamarbete EU:s medlemsländer svarar tillsammans för av västvärldens utvecklingssamarbete. Under har medlemmarna kanaliserat en allt större andel av sitt bistånd genom EG:s gemensamma biståndsprogram. uppgick det gemensamma biståndet till av EU-ländernas samlade biståndsbudgetar. Sannolikt kommer denna andel att öka ytterligare . uppgick utbetalningarna till ca vilket gjorde till världens, efter , näst största multilaterala biståndsorganisation och den femte största givaren inom (). Förutom att svara för genomförandet av det gemensamma biståndet har kommissionen också i uppdrag att verka för en bättre koordinering mellan detta bistånd och medlemsländernas nationella biståndsprogram. Kommissionens betydelse inom det internationella utvecklingssamarbetet betonas därmed ytterligare. Samarbetet med utvecklingsländer finansieras dels från den reguljära budgeten, dels genom särskilda bidrag till den europeiska utvecklingsfonden (EDF). Biståndet över den reguljära budgeten Från den reguljära budgeten finansieras livsmedelsbistånd, katastrofhjälp, stöd genom enskilda organisationer, samarbetet med och (ALA-länderna), , f.d. samt icke-medlemsländer i . Utbetalningarna uppgick till sammanlagt . Samarbetet med länderna i och omfattar program- och projektbistånd, livsmedelsbistånd, katastrofbistånd, stöd till enskilda organisationer samt stöd för att utjämna fluktuationer i exportinkomster främst inom jordbruksområdet. I princip kan samtliga länder som ej gör sig skyldiga till brott mot mänskliga rättigheter och grundläggande demokratiska principer komma ifråga för utvecklingssamarbete. Tyngdpunkten ligger dock på stöd till de fattigaste länderna och de fattigaste delarna av befolkningen samt på regioner eller länder med betydande kommersiell potential. För beräknas biståndet till ALA-länderna uppgå till ca . Av detta avses gå till och till . Samarbetet med har, från att ursprungligen ha omfattat huvudsakligen frihandelsavtal för industriprodukter, utvecklats till att omfatta också finansiellt bistånd. Omfattningen på samarbetet har ökat kraftigt . För har ca avsatts för det finansiella samarbetet med , , , , , , , samt /. Det svenska bidraget till EG:s utvecklingssamarbete över den reguljära budgeten finansieras genom en avräkning från biståndsramen. uppgår avräkningen till . Bidrag till Europeiska utvecklingsfonden () Inom ramen för den s k samarbetar EG med de sjuttio s.k. AVS-staterna i , och . Samarbetet finansieras utanför den reguljära budgeten genom särskilda bidrag till . Ungefär hälften av biståndet inom Lomésamarbetet landprogrammeras genom femåriga landramar. Utöver detta utgår strukturanpassnings- och importstöd, bistånd genom enskilda organisationer samt katastrofbistånd. Finansiellt stöd utgår också inom de s.k. STABEX- och Sysminfaciliteterna för att utjämna fluktuationer i exportintäkter från jordbruket respektive gruvindustrin. Den nu löpande (IV) avser . undertecknades ett avtal om vissa förändringar i konventionens innehåll för den andra femårsperioden av IV. har (/96:36 bet.UU 24, Rskr 257) godkänt ändringarna i överenskommelsen och den föreslagna finansieringen av samarbetet. Överenskommelsen innebar att gemenskapens medlemsstater inrättade en åttonde utvecklingsfond () om totalt 13 132 miljoner ecu. Medlemsstaterna skall bidra med 12 840 miljoner ecu som 292 miljoner ecu i outnyttjade medel överförs från tidigare utvecklingsfonder till . skall enligt överenskommelsen bidra med 350 miljoner ecu. På grund av fördröjningar i utbetalningstakten under tidigare utvecklingsfonder krävs inga inbetalningar till under . För /96 avsattes för det svenska bidraget till . Mot bakgrund av de ovan redovisade fördröjningarna av utbetalningarna föreslår regeringen att de medel som för /96 avsatts under anslaget C 4. Bidrag till EG:s gemensamma bistånd omfördelas till andra ändamål under anslaget A.1 Internationellt utvecklingssamarbete. Svenska prioriteringar i EU-samarbetet Medlemskapet i EU har inneburit att har fått tillgång till en ny och mycket viktig samarbetsform i biståndet. EU:s främsta komparativa fördel jämfört med andra multilaterala organisationer är att unionen i ett sammanhang kan hantera frågor som rör bistånd, handel, utrikes- och säkerhetspolitik, migration m.m. Det finns därmed förutsättningar för unionen att gentemot ett enskilt land eller region föra en politik som är konsistent, dvs. vars olika delar samverkar på ett för landet eller regionen gynnsamt sätt. Denna komparativa fördel utnyttjas dåligt. Regeringen ger hög prioritet åt det arbete som pågår inom EU för att förbättra konsistensen i EU:s relationer till utvecklingsländerna. kommer att vara aktivt i såväl policydialogen som i inriktningen och utformningen av det gemensamma biståndet. Genom att delta i den pågående policydialogen och framtagandet av beslut och riktlinjer, som gäller både för det gemensamma biståndet och för medlemstaternas nationella bistånd, kan bidra till en ökad samsyn. Ett bra exempel på detta är arbetet med den resolution om integerering av jämställdhetsaspekter i biståndet som antogs och som bl.a. genom svenskt agerande till sitt innehåll helt överensstämmer med svenska prioriteringar. De övergripande målen för EU-biståndet överenstämmer väl med svenska målsättningar. Bristande effektivitet i genomförandet gör dock att målen inte alltid nås på ett kostnadseffektivt sätt. Regeringen prioriterar det arbete som pågår inom EU för att höja kvaliteten och effektiviteten i det gemensamma biståndet. I detta ingår ökad insyn och öppenhet, bättre procedurer för planering, genomförande och utvärdering, utveckling av landstrategier, bättre samordning samt effektivare organisation i och i fält. långa erfarenhet av utvecklingssamarbete och goda renommé inom området gör att vi har stora möjligheter att påverka de pågående förändringarna. De kvalificerade utvärderingar och den metodutveckling som genomförts inom det svenska biståndet utgör en god bas för vårt deltagande i effektiviseringsarbetet. Den genomförda omorganisationen av den svenska biståndsförvaltningen är ytterligare en erfarenhet som är värdefull för arbetet med en effektivare biståndsorganisation i . Den framtida inriktningen på EU:s bistånd är en fråga av hög prioritet. Regeringen fäster stor vikt vid att fattigdomsinriktningen i biståndet bibehålls. I det sammanhanget blir formerna för och omfattningen av samarbetet med AVS-länderna , då löper ut, en mycket avgörande fråga. I de diskussioner om Lomésamarbetets framtid som inleds kommer regeringen att betona vikten av att AVS-länderna också får en framskjuten plats i EU:s externa relationer. Det svenska agerandet i EU skall vägledas av prioritering av fattigdomsbekämpning, miljö och hållbar utveckling, demokrati och mänskliga rättigheter samt jämställdhet. Därtill läggs särskild vikt vid frågor som rör humanitärt bistånd, livsmedelssäkerhet samt stöd genom enskilda organisationer. Också inom dessa områden blir kvalitets- och effektivitetsaspekter i planering, genomförande och utvärdering dominerande. EU utgör också en viktig plattform för att stärka det multilaterala utvecklingssamarbetet genom FN. 4.3 A 1.2. Det bilaterala biståndets inriktning på fattigdomsbekämpning och långsiktighet skall stärkas. För att med större effektivitet bidra till uthållig resurstillväxt och minskad fattigdom måste biståndet bygga på en helhetssyn, där samtliga sex biståndspolitiska mål samverkar. Det nya jämställdhetsmålet skall operationaliseras i form av riktlinjer och handlingsprogram och regeringen kommer i dialogen med samarbetsländerna lyfta fram jämställdhet som en viktig samhällsfråga. Det bilaterala biståndet skall vidare i ökad utsträckning fokuseras på stöd till processer som bidrar till övergång från krig till fred och från diktatur till demokrati. Ett effektivt programlandsbistånd kräver fortsatt koncentration till ett begränsat antal länder, färre sektorer och insatser och ökad samordning med andra givare. Ett fattigdomsperspektiv måste också genomsyra verksamheter i länder utanför programlandskretsen. I beredningen av alla insatser bör målgrupp och direkta eller indirekta effekter för de fattiga beaktas. Ett viktigt arbete har inletts genom att Sida fått i uppdrag att ta fram handlingsprogram på fyra centrala områden - fattigdom, hållbar utveckling, jämställdhet och demokrati. Regeringen har som nämnts ovan redovisat inriktningen av arbete för hållbar utveckling i en skrivelse till och förbereder en kommande skrivelse om fattigdom. Utvecklingen i motiverar en grundlig analys av hur en ny relation kan utformas mellan givare och mottagare, som bygger på ett ömsesidigt ansvarstagande och tar hänsyn till ländernas nyvunna demokratiska erfarenheter. En ny svensk Afrikapolitik skall utformas och kommer att redovisas till i en skrivelse planerad . En större genomlysning av utvecklingen i planeras också. Vatten är för många länder en ödesfråga som skall ges ökad prioritet, bl.a. genom det svenska stödet till ett nytt globalt samarbete om färskvatten, "Global Water Partnership", där Sida är starkt engagerat, och stöd till regionalt vattensamarbete i södra . Utvecklingssamarbetet genom Sida omfattar ca två tredjedelar av det svenska biståndet och når, direkt och indirekt, över 100 länder. Komplexiteten och bredden är uttryck såväl för fattigdomens många aspekter och de varierande förutsättningarna i regioner och länder, som för önskan och intresse av att samarbeta med många länder. Regeringen har stärkt styrningen och samordningen av utvecklingssamarbetet. Ett led i detta var sammanslagningen av biståndsmyndigheterna till nya Sida. Integrationen av de tidigare myndigheternas olika verksamhetsfält, där erfarenheter av olika samarbetsintrument och arbetsmetoder skall tillvaratas, stärker möjligheterna att förmedla ett mer effektivt och sammanhållet bistånd anpassat till olika länders behov. Sida har goda förutsättningar att genom fortsatt konsolidering och kompetensutveckling stärka sin ställning som uppskattad partner i dialogen med mottagarna och i samarbetet med multilaterala organ. Mål, inriktning och omfattning för samarbetet med viktigare mottagarländer fastställs genom landstrategier, för vilka en ny process beslutades av regeringen .