prop · GK0319 · 1997-01-01 00:00:00 — Ändringen innebär att en skattskyldig som arbetar vid någon av Europeiska unionens institutioner eller organ eller vid Europaskolorna men får den huvudsakliga delen av lönen från arbetet från annan arbetsgivare skall, under längst , anses ha sitt tjänsteställe hos den arbetsgivare som betalar den huvudsakliga delen av lönen, om den skattskyldige begär det. Om bostaden på arbetsorten i sådant fall är tillfällig och beror enbart på tjänsteutövningen, skall den inte anses som sådan bostad som avses i nämnda anvisningspunkt, under förutsättning att den skattskyldige har annan permanent bostad. Är dessa förutsättningar uppfyllda medges således den skattskyldige avdrag med de belopp som anges i punkt 3 a av anvisningarna till 33 § KL. Av reglerna i 10 § uppbördslagen (1953:272) följer att ersättning för ökade levnadskostnader inte skall ingå i underlaget till den del de inte överstiger de i punkt 3 av anvisningarna till 33 § KL angivna beloppen. För att ersättningen inte skall medräknas i underlaget för beräkning av prelimiär skatt under det tredje året måste arbetsgivaren ansöka hos skattemyndigheten om att så inte skall ske. Är förutsättningarna i punkt 3 väl uppfyllda skall skattemyndigheten fatta sådant beslut. Detta framstår som ett onödigt förfarande. För att undvika detta ansökningsförfarande föreslås att ersättning i sådant fall inte skall ingå i underlaget . För eventuell tid därefter får arbetsgivaren på vanligt sätt ansöka hos skattemyndigheten om undantag. Förslaget föranleder ändring i 10 § uppbördslagen (1953:272). Ändringen av bilförmånsreglerna medför att värdenivån generellt sett sänks. Skattebortfallet för offentlig sektor kan beräknas till . Detta belopp inkluderar även effekten av den individuellt införda avdragsrätten för kostnader för resor till och från arbetet. Kostnadsberäkningen baseras på att antalet helårsförmånsbilar uppgår till 130 000, medan kostnaden i promemorian beräknades utifrån antalet skattskyldiga med förmånsbil eller för någon del av året. I beräkningen har inte hänsyn tagits till de beteendeförändringar som förslaget kan medföra. Belastningen på statsbudgeten för beräknas till och för budgetåren 1998 och 1999 till . Övriga förslag torde inte ha någon saldopåverkan för offentlig sektor. 8.1 Förslaget till lag om ändring kommunalskattelagen (1928:370) Ändringen innebär att det i bestämmelsens första stycke anges att ränta enligt 22 § tredje stycket lagen (1993:737) om bostadsbidrag inte är skattepliktig. Ändring av 19 § föreslås också i prop. 1995/96:227 Beskattning av sjömän. Uppräkningen i andra stycket av avgifter som inte får dras av utökas till att också avse avgift enligt 22 § tredje stycket lagen (1993:737) om bostadsbidrag. Ändringen har kommenterats i avsnitt 6.2. Ändringen innebär att det införs ett nytt andra stycke. Där regleras rätten till avdrag för kostnader för drivmedel när delägare i handelsbolag som skall uttagsbeskattas för bilförmån har använt förmånsbilen i näringsverksamheten. En förutsättning för avdraget är dock att kostnaderna för drivmedlet inte har betalats av handelsbolaget. Detta är en följdändring av att värderingsreglerna för bilförmån föreslås ändras i punkt 2 av anvisningarna till 42 §. Regeln har sin motsvarighet i den ändring som föreslås i punkt 3 c av anvisningarna till 33 §. Förutsättningarna för avdrag kommenteras ytterligare under sistnämnda anvisningspunkt. Ändringen innebär att det i andra stycket anges att om skattskyldig han åtnjutit bilförmån företagit hemresorna med förmånsbilen kan avdrag medges men endast med de belopp som gäller för avdrag för kostnader med förmånsbil för resor mellan bostad och arbetsplats enligt punkt 4 av anvisningarna till 33 §. Detsamma skall också gälla när sambo eller närstående till den som är skattskyldig för förmånsbilen använder bilen för sådana resor. Vem som avses med sambo eller närstående anges i kommentaren till punkt 4. Ändringen i första stycket är av endast redaktionell art. I ett nytt andra stycke föreslås att den som är skattskyldig för bilförmån och som har använt förmånsbilen för resor i tjänsten skall ha rätt till avdrag för kostnader för drivmedel. Detta gäller endast under förutsättning att den skattskyldige har stått för samtliga kostnader för drivmedel under tjänsteresan. I likhet med vad som gäller för avdrag för kostnad för egen bil i tjänsten anges avdragsbeloppets storlek i lagtexten. Är bilen dieseloljedriven skall avdrag medges för drivmedelskostnaden med per körd kilometer. Drivs bilen med bensin eller annat drivmedel skall avdrag medges för kostnaden med per körd kilometer. Avdrag för kostnader för t.ex. biobaserade bränslen skall således vara detsamma som för bensin. Detta är lämpligt eftersom ett fordon t.ex. kan drivas på både biobaserade bränslen och bensin eller en blandning av dessa bränslen. Beloppen skall i princip motsvara en uppskattad kostnad för drivmedel vid körning med en genomsnittlig bil av senaste årsmodell. I anvisningspunkten regleras avdragsrätten för kostnader för resor mellan bostaden och arbetsplatsen. Ändringen i andra stycket innebär att den nuvarande schablonen ersätts med ett schablonmässigt bestämt belopp, och per körd kilometer. I sjätte styckets nuvarande lydelse anges att den som är skattskyldig för förmån av fri eller delvis fri bil inte har rätt till avdrag för andra kostnader än kostnader för väg-, bro- eller färjeavgifter om han eller hon har företagit resorna med bil förmånen åtnjutits. Ändringen innebär att en bilförmånshavare som använt förmånsbilen för resor mellan bostaden och arbetsplatsen eller för resor i samband med tillträdande eller frånträdande av anställning eller uppdrag har rätt till avdrag för sina kostnader under samma förutsättningar som gäller för resor med egen bil. Avdrag skall dock endast medges för kostnaderna för drivmedel beräknat till per körd kilometer i fråga om dieselolja och till per körd kilometer i fråga om annat drivmedel. Vad som avses med annat drivmedel har kommenterats i kommentaren till punkt 3 c av anvisningarna. Avdragsbeloppet påverkas således inte av att värdet av drivmedelsförmån enligt punkt 2 av anvisningarna till 42 § värderas till marknadsvärdet multiplicerat med 1,2. Motsvarande skall enligt det nya sjunde stycket gälla när närstående till förmånshavaren eller sambo till denne använder förmånsbilen för resor mellan bostaden och arbetsplatsen eller för resor i samband med tillträdande och frånträdande av anställning eller uppdrag. Med sambo avses den som lever tillsammans med den som är skattskyldig för bilförmån i ett varaktigt förhållande. Med närstående i denna punkt avses samma sak som i punkt 14 trettonde stycket av anvisningarna till 32 §. Som närstående enligt detta stycke räknas föräldrar, far- och morföräldrar, make, avkomling eller avkomlings make, syskon eller syskons make eller avkomling samt dödsbo vari den skattskyldige eller någon av nämnda personer är delägare. Med avkomling likställs också styvbarn och fosterbarn. I första stycket ändras värderingsregeln på så sätt att bilförmånens värde skall beräknas enligt schablon men denna del av förmånsvärdet skall inte omfatta förmån av fritt drivmedel. Till följd härav och de skäl som i övrigt anförts i avsnitt 4.2.3 ändras beräkningsgrunderna. Värdet exklusive drivmedel föreslås således för kalenderår bestämmas till 0,3 basbelopp med tillägg av dels ett prisrelaterat belopp, dels ett ränterelaterat belopp. Med basbelopp avses det i 1 kap. 6 § andra stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring angivna basbeloppet. Det ränterelaterade beloppet skall beräknas på grundval av nybilspriset för årsmodellen. Beloppet skall beräknas genom att av statslåneräntan vid utgången av november månad andra året före taxeringsåret multipliceras med nybilspriset för årsmodellen. Hur statslåneräntan bestäms finns angivet i förordningen (1989:248) med instruktion för . Begreppet nybilspriset för årsmodellen infördes genom lagstiftning . Härmed avsågs det av fastställda s.k. listpriset , vanligtvis priset då årsmodellen introduceras (jfr prop. 1993/94:90, s. 106). Någon ändring av begreppets innebörd är inte avsedd. Det prisrelaterade beloppet skall beräknas till en viss andel av nybilspriset för årsmodellen. Andelarnas storlek varierar med nybilsprisets storlek. Bilarna skall indelas i två prisklasser. För bilar med ett nybilspris för årsmodellen som uppgår till högst 7,5 basbelopp skall beloppet beräknas till av nybilspriset. För bilar med ett nybilspris för årsmodellen som överstiger 7,5 basbelopp skall beloppet beräknas till av 7,5 basbelopp med tillägg av ett belopp motsvarande av den del av nybilspriset som överstiger 7,5 basbelopp. Följande exempel visar hur värdet skall räknas fram för en bil med nybilspris för årsmodellen om och en antagen nivå på statslåneräntan om . 0,3 basbelopp 10 860 0,75x0,08x 200 000 12 000 0,09x200 000 18 000 summa=förmånsvärde 40 860 Den särskilda regeln i andra stycket om värdering av bilar skall inte längre vara huvudregel för äldre bilar. I stället skall värdet bestämmas på samma sätt för nya och yngre bilar. Denna möjlighet finns även men först om den skattskyldige begär det. En sexårsregel skall dock fortfarande gälla men som en undre gräns för det nybilspris som skall användas vid värderingen. I fjärde stycket föreslås att en av de nuvarande jämkningsgrunderna i punkt 4 av anvisningarna, omfattande tjänstekörning, nu blir en del av värde- ringsreglerna i denna punkt. För den som har kört minst 3 i tjänsten under ett kalenderår med förmånsbilen skall förmånsvärdet reduceras men endast till . Varken arbetsgivaren eller den skattskyldige behöver således ansöka hos skattemyndigheten om jämkning i sådana situationer. Någon ytterligare nedsättning skall inte göras även om tjänstekörningen överstiger 4 . För att nedsättning skall kunna ske måste de 3 000 milen ha körts under samma kalenderår. Detta innebär att även om en förmånshavare har haft förmånsbil under del av år skall ändå tjänstekörningen uppgå till 3 . För en näringsidkare som har räkenskapsår som inte stämmer överens med kalenderår kan det innebära svårigheter att uppfylla kravet om 3 000 mils tjänstekörning under ett och samma kalenderår. Detta trots att denna sträcka kanske uppnåtts . I sådana fall finns dock möjlighet att söka jämkning enligt punkt 4 av anvisningarna. Om det i bilförmånen ingår förmån av fritt eller delvis fritt drivmedel skall således förmånsvärde påföras och värderas till marknadsvärdet multiplicerat med 1,2, vilket framgår av ett nytt sjunde stycke. Marknadsvärdet skall dock antas motsvara värdet för den mängd drivmedel som kan antas ha förbrukats för bilens totala körsträcka . Viss ledning kan härvid hämtas av de uppgifter om bilars bränsleförbrukning som tillverkare och generalagenter är skyldiga att deklarera enligt föreskrifter (KOVFS) Riktlinjer för information om nya personbilars bränsleförbrukning. Det är den skattskyldige som har bevisbördan för att värdet är något annat än marknadsvärdet motsvarande allt drivmedel som åtgått för körning med förmånsbilen. Som angetts i avsnitt 4.2.1 torde det krävas att det finns någon form av underlag som ger stöd för att tjänstekörningen har gjorts i viss omfattning för att en skattskyldig skall kunna göra sannolikt att värdet är något annat. Ändringen i andra stycket innebär att den särskilda jämkningsgrunden omfattande tjänstekörning slopas. Hur en bilförmån skall värderas när den skattskyldige har omfattande tjänstekörning föreslås i stället regleras i punkt 2 fjärde stycket av anvisningarna. Jämkning av förmånsvärdet är fortfarande möjlig i andra fall. För att taxibilar även fortsättningsvis skall kunna få värdet jämkat införs i stället en ny jämkningsgrund som tar sikte på bilar inom taxinäringen som körs minst 6 i tjänsten och där dispositionen, dvs. möjligheten att använda bilen, för privat bruk är begränsad i mer än ringa utsträckning. Så kan t.ex. vara fallet när taxibilen används i sådan omfattning i taxiverksamheten att det krävs extra personal, utöver en heltidsarbetande chaufför, för att ha den i trafik. Så kan t.ex. vara fallet med taxibil som körs av förmånshavaren på heltid och av annan person. Värderingsregeln i punkt 2 fjärde stycket av anvisningarna kan tillämpas parallellt med jämkningsregeln i förevarande anvisningspunkt. Som närmare kommenterats i avsnitt 4.2.6 kvarstår jämkningsgrunden eller andra sådana omständigheter . Hur stor jämkning av förmånsvärdet som bör göras får bedömas med hänsyn till omständigheterna. I ett nytt tredje stycke föreslås att jämkning skall kunna ske även i andra särskilt angivna fall. Regeln har närmare kommenterats i avsnitt 4.2.7. Jämkning bör således ske ned till en nivå som motsvarar förmånsvärdet för motsvarande bil utan den särskilda utrustning eller teknik som testas eller är under utprovning eller med beaktande av de särskilda inskränkningar som deltagandet i testet får antas medföra. Ändringarna föreslås träda i kraft , om inte annat följer av punkt 2-5, och tillämpas första gången vid taxering. De nya bestämmelserna i 69 § föreslås träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Ikraftträdandet är beroende av när blir bunden av konventionen om grundandet av ett europeiskt universitetsinstitut. De nya reglerna i punkterna 32 av anvisningarna till 23 § och 3 b, 3 c och 4 av anvisningarna till 33 § tillämpas endast i fråga om kostnader som belöper på körning efter utgången av . Det innebär alltså att själva körningen i näringsverksamheten eller i tjänsten måste ha skett efter utgången av för att avdrag skall kunna medges. Detsamma gäller i fråga om hemresor och resor mellan bostaden och arbetsplatsen. De nya bestämmelserna i punkt 4 av anvisningarna till 33 § föreslås träda i kraft och tillämpas vid taxering med vissa undantag. Enskilda näringsidkare kan i undantagsfall ha ett s.k. brutet räkenskapsår, dvs. ett beskattningsår som inte sammanfaller med kalenderår. Detta innebär att de vid taxering kan komma att beskattas för inkomster som hänför sig . För det fall avdragsbeloppet enligt andra stycket av punkt 4 av anvisningarna till 33 § skulle visa sig bli högre än per mil kan det förslag vi lägger fram beträffande avdrag för kostnader för enskilda näringsidkares resor med bil mellan bostaden och arbetsplatsen ge upphov till en skärpt beskattning som träffar inkomster som hänför sig till tiden före de nya reglernas ikraftträdande. För att dessa ändringar inte skall komma i strid med regeringsformens bestämmelser om förbud mot retroaktiv skattelag-stiftning bör de nämnda reglerna inte tillämpas för skattskyldiga med beskattningsår som börjar före lagens ikraftträdande. Äldre bestämmelser om avdragsrätten för kostnader för resor mellan bostad och arbetsplats vid körning med egen bil gäller endast i inkomstslaget näringsverksamhet. Bestämmelsen har kommenterats i avsnitt 4.2.2. 8.2 Förslaget till lag om ändring i uppbördslagen (1953:272) I första stycket görs ett tillägg som anger dels när en viss förmån skall medräknas vid bestämmande av underlaget för preliminär skatt, dels vem som skall anses som utbetalare av förmånen. Den typ av förmån som det är fråga om är skattepliktig intäkt i form av rabatt, bonus eller annan förmån, som ges ut på grund av kundtrohet eller liknande och där någon annan än den skattskyldige har stått för de kostnader som ligger till grund för förmånen. Vad som närmare avses härmed redovisas i kommentaren till 3 kap. 4 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontroll-uppgifter. Som utbetalare skall anses den som har stått för de kostnader som ligger till grund för förmånen. Först när denne har fått kännedom om att den skattskyldige har åtnjutit förmånen skall den medräknas i underlaget för beräkning av preliminär skatt. Ändringen i andra stycket innebär att nuvarande andra mening slopas, vilket är en följdändring till den nya lydelsen av punkt 2 andra stycket av anvisningarna till 42 § kommunalskattelagen (1928:370). Femte stycket ändras så att den skattskyldige inte längre genom egen begäran kan få jämkning av bilförmånsvärde vid beräkning av preliminär skatt (se avsnitt 4.2.6). Paragrafen föreslås ändrad också i prop. 1995/96:227 Beskattning av sjömän. Ändringen i andra stycket har kommenterats i avsnitt 6.5. Till följd av att den som kör i tjänsten med förmånsbil under vissa förutsättningar är berättigad till avdrag för kostnader för drivmedel görs ett tillägg i tredje stycket som innebär att ersättning som skall täcka sådana kostnader inte skall ingå i underlaget för beräkning av preliminär A-skatt. I femte stycket h görs en justering av lagtexten så att lydelsen kommer att stämma överens med motsvarande lydelse i 19 § och punkterna 3 b och 4 av anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen (1928:370). 8.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter Vid utformningen av lagen (1996:655) om ändring i lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter har av förbiseende hänsyn inte tagits till den tidigare ändring i punkt 3 som företogs genom lagen (1995:1629) om ändring i samma lag. Felet rättas härmed. Ändringen i första stycket är en konsekvens av den nya bestämmelsen i 20 §. I ett nytt första stycke har intagits ett undantag från skyldigheten enligt 19 § första stycket att vid redovisning av inkomst av näringsverksamhet upprätta ett så kallat räkenskapsschema. Företag som omfattas av lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag eller lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag skall, i stället för att i självdeklarationen lämna sådana uppgifter som anges i första stycket, till sin självdeklaration foga sin årsredovisning uppställd enligt bestämmelserna i nämnda lagar. Årsredovisningen skall därvid bestå av balansräkning, resultaträkning, noter och förvaltningsberättelse. I detta sammanhang kan nämnas att det förhållandet att årsredovisningen skall fogas till självdeklarationen, innebär att det är fråga om uppgifter som lämnas till ledning för egen taxering. Oriktiga uppgifter i årsredovisningen omfattas därmed bl.a. av bestämmelserna i taxeringslagen (1990:324) om skattetillägg och av ansvarsbestämmelserna i skattebrottslagen (1971:69). Det förhållandet att den i lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter fastställda tidpunkten för att lämna självdeklaration - taxeringsåret - i vissa fall kan inträda före det att årsredovisningen underskrivits torde inte orsaka några större problem i praktiken. De företag som berörs har ofta anstånd med att lämna deklarationen till långt in , då bolagsstämma i de flesta fall hunnit hållas och årsredovisningen kan undertecknas. Skulle så ej vara fallet bör anstånd med att lämna årsredovisningen kunna medges. Det är ju dessutom en förutsättning för att företaget över huvud taget skall kunna lämna en deklaration att man har ett underlag där bl.a. resultatet framgår. Genom ett tillägg till första stycket klargörs att även om en person inte kan anses som utgivare av en förmån skall kontrolluppgift ändå lämnas i visst fall. Det föreslås att kontrolluppgift skall lämnas avseende skattepliktig intäkt av tjänst i form av rabatt, bonus eller annan förmån som utges på grund av kundtrohet eller liknande, av den som slutligt har stått för de kostnader som ligger till grund för förmånen om denne är annan än den som är skattskyldig för förmånen. Med rabatt eller annan bonus avses alla former av rabatter, t.ex. både sådana som ges i samband med inköpet och sådana som ges i efterhand antingen i pengar eller på annat sätt. Men ett ytterligare krav uppställs dock, nämligen att förmånen utges på grund av kundtrohet eller liknande. Som exempel härpå kan nämnas de nuvarande trohets- bonussystemen inom flyg- och hotellbranschen. Liknande system kan t.ex. vara olika former av introduktionserbjudanden där en viss extra bonusförmån ges om man blir kund hos ett visst företag. Skyldighet att lämna kontrolluppgift avseende de aktuella förmånerna har den som slutligt har stått för de kostnader som ligger till grund för rabatten eller bonusen om denne är annan än den som är skattskyldig för förmånen. Med att någon slutligt har stått för kostnaderna avses i detta sammanhang t.ex. det fallet att en arbetsgivaren betalar en tjänsteresa eller ett hotellrum men det är resenären eller gästen som får någon form av rabatt eller bonus. I sådant fall är det arbetsgivaren som skall lämna kontrolluppgift. Detta gäller även om den anställde först betalar t.ex. med någon form av kreditkort och sedan begär ersättning av arbetsgivaren för kostnaderna utan att reducera för den rabatt som kan vara förenad med inköpet. Men om någon i sin näringsverksamhet, t.ex. en entreprenör, får rabatt på sina inköp hos en underleverantör och denne ger rabatten till en av entreprenörens anställda, och entreprenören debiterar kunden kostnaden utan avdrag för rabatten skall entreprenören ha ansetts slutligt stått för kostnaderna. Däremot är bestämmelsen inte tillämplig om en anställd får en viss rabatt, t.ex. vid privata inköp, och rabatten inte betalas av någon annan än rabattutgivaren. De kostnader som ligger till grund för förmånen är den anställdes egna privata inköp. I sådant fall kan rabatten dock vara skattepliktig intäkt av tjänst och, om förmånen är att anse som ersättning för arbete, skall utgivaren av rabatten eller bonusen, i enlighet med gällande regler, lämna kontrolluppgift. Ändringen i andra stycket är en följdändring till de ändringar som görs i första stycket. Bestämmelsen är ny och reglerar uppgiftsskyldighet för den som är skattskyldig för rabatt, bonus eller annan förmån gentemot den som skall lämna kontroll- uppgift avseende honom enligt vad som sägs i 4 § första stycket andra meningen. Uppgift skall lämnas om förmånens art och omfattning och under vilken månad denna åtnjutits. En förmån i form av t.ex. en frequent flyer-rabatt torde ha åtnjutits när resenären har utnyttjat rabatten (se prop. 1995/96:152 s. 57). Uppgiften skall lämnas senast månaden efter det att förmånen åtnjutits. I paragrafen anges att uppgiftsskyldighet i vissa fall föreligger först efter föreläggande av skattemyndigheten. Ändringen innebär att även ersättning för kostnader för drivmedel för resa med förmånsbil skall tillhöra denna grupp. 1995/96:227 Beskattning av sjömän föreslås också vissa ändringar av denna paragraf. I första stycket görs en ändring till följd av att värderingsreglerna i punkt 2 av anvisningarna till 42 § kommunalskattelagen (1928:370) föreslås ändrade. I ett nytt fjärde stycke föreslås att vissa uppgifter avseende bilförmån och tjänstekörning med förmånsbil skall anges på kontrolluppgiften. De uppgifter som skall lämnas är till att börja med uppgift om förmånsbilens modellbeteckning och årsmodell. Dessa uppgifter skall lämnas med koder, som det bör ankomma på att sammanställa tillsammans med listan över nybilspriset för årsmodellen. Har bilförmån utgått skall uppgift vidare lämnas om hur mycket förmånsvärdet har satts ned på grund av att den skattskyldige har betalat ersättning för förmånen. Dessutom skall uppgift lämnas om för hur många kilometer ersättning för resa i tjänsten med förmånsbil har utbetalats. Slutligen skall med kryssmarkering anges om förmån av fritt drivmedel har utgetts. Lagen föreslås träda i kraft och tillämpas såvitt avser 2 kap. 12, 19 och 20 §§ första gången vid taxering och i övrigt vid taxering. Det kan noteras att tidpunkten för ändringen i kommunalskattelagens 32 § 3 f mom. som innebar att skattefriheten för frequent flyer-rabatter slopades tillämpas års taxering. 8.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter Ändringen innebär att det i andra stycket anges vem som skall anses som arbetsgivare vad gäller skattepliktig intäkt av tjänst i form av rabatt, bonus eller annan förmån som utgetts på grund av kundtrohet eller liknande.