prop · GK03124 · 1997-01-01 00:00:00 — 2 § skall tillhandahålla hemtjänst för människor som på grund av sjukdom, åldrande, funktionshinder eller annan liknande orsak behöver sådan hjälp i den dagliga livsföringen. 3 § skall tillhandahålla dagverksamheter för människor som på grund av sjukdom, åldrande, funktionshinder eller annan liknande orsak behöver sådant stöd i den dagliga livsföringen. 4 § skall tillhandahålla särskilda boendeformer för människor som på grund av sjukdom, åldrande, funktionshinder eller annan liknande orsak behöver tillsyn, omvårdnad och vård i den dagliga livsföringen. 5 § skall sörja för att föräldrar kan erbjudas samtal under sakkunnig ledning i syfte att nå enighet i frågor rörande vårdnad och umgänge. Särskilt behov av stöd och hjälp 6 § skall i sin omsorg om barn och ungdom tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som kan föreligga sedan ett mål om vårdnad eller umgänge har avgjorts av en domstol. 7 § skall sörja för att familjerådgivning kan erbjudas dem som begär det. 8 § skall sörja för att personligt stöd kan tillhandahållas människor som begär eller samtycker till det. För barn som inte har fyllt får personligt stöd i form av kontaktperson utses endast om barnets vårdnadshavare begär eller samtycker till det. Har barnet fyllt får kontaktperson utses endast om barnet självt begär eller samtycker till det. 9 § skall sörja för att människor som av fysiska, psykiska eller andra skäl möter betydande svårigheter i sin livsföring kan erbjudas meningsfull Vård och behandling utanför hemmet 10 § Varje kommun ansvarar för att det finns tillgång till familjehem och hem för vård och boende för enskilda och familjer som behöver vårdas eller bo utanför det egna hemmet. 11 § skall sörja för att den som behöver vårdas eller bo i ett annat hem än det egna tas emot i ett familjehem eller i ett hem för vård och 12 § skall upprätta en individuell plan för vård som bereds enskilda och familjer utanför det egna hemmet. 13 § ansvarar för att den som genom dess försorg har tagits emot i ett annat hem än det egna får god vård. Vården bör utformas så att den främjar den enskildes samhörighet med de anhöriga och kontakt med hemmiljön. För vård av underåriga i familjehem finns ytterligare bestämmelser i 14 §. 14 § skall medverka till att underåriga som bereds vård i familjehem får god vård och fostran och i övrigt gynnsamma levnadsförhållanden. skall även verka för att de får lämplig utbildning samt svara för de särskilda stödinsatser som den underårige kan behöva under vistelsen i familjehemmet. skall aktivt erbjuda föräldrarna råd, stöd och annan hjälp som de behöver för att upprätthålla en god kontakt med den underårige och familjehemmet. skall vidta de åtgärder som behövs för att underlätta en återförening mellan den underårige och föräldrarna eller för att trygga den underåriges uppväxt utanför det egna hemmet. 15 § skall genom personliga besök och på annat sätt fortlöpande hålla sig väl förtrogen med förhållandena i hemmen och ge dessa behövligt stöd. 16 § Vård i familjehem och hem för vård och boende skall bedrivas i samråd med 17 § skall minst en gång var sjätte månad överväga om vården fortfarande behövs. 18 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter om vård i familjehem och i hem för vård och boende. 19 § Med i 13-17 §§ avses i den kommun som beslutat om placeringen. Om ärendet flyttats till en annan kommun enligt bestämmelserna i 14 kap. 1 § avses i den kommunen. 20 § Behovet av sådana hem som avses i 12 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga samt 22 och 23 §§ lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall skall tillgodoses av staten. är central förvaltningsmyndighet för dessa hem. Styrelsen leder och har tillsyn över verksamheten vid hemmen. Staten kan om det finns särskilda skäl för det genom avtal uppdra åt ett landsting eller en kommun att inrätta och driva hem som avses i första stycket. För vård i ett sådant hem som avses i första stycket får avgift tas ut av den kommun som begärt placeringen. Bestämmelserna i 16 och 18 §§ gäller även i fråga om vård i hem som avses i denna paragraf. 6 kap. Rätten till bistånd 1 § Den enskilde har rätt till bistånd av för sin försörjning (försörjningsstöd) och sin livsföring i övrigt (annat bistånd), om hans behov inte kan tillgodoses på annat sätt. Den enskilde skall genom biståndet tillförsäkras en skälig levnadsnivå. Biståndet skall utformas så att det stärker hans resurser att leva ett själv- ständigt liv. Närmare föreskrifter om försörjningsstöd meddelas i 2 och 3 §§ och om annat bistånd i 4 §. får utge försörjningsstöd med högre belopp än som följer av 1-3 2 § Försörjningsstöd lämnas för kostnader för 1. livsmedel, kläder och skor, lek och fritid, förbrukningsvaror, hälsa och hygien samt dagstidning, telefon, TV-licens och liknande, 2. boende, hushållsel, lokala resor, barnomsorg, hemtjänst, hemförsäkring, läkarvård, akut tandvård, glasögon, medlemskap i fackförening och 3 § Försörjningsstöd enligt 2 § 1 beräknas i procent av det basbelopp som enligt 1 kap. 6 § andra stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring har fastställts för året och utgör för 1. ensamstående 100, 2. sammanboende 85, 3. barn 50, 4. barn 60, 5. hemmavarande skolungdom 70. Om särskilda skäl föreligger beräknas belopp enligt första stycket till annan skälig nivå. Försörjningsstöd enligt 2 § 2 beräknas till belopp motsvarande den enskildes kostnader för utgiftsposterna. Om särskilda skäl föreligger får dock stödet minskas med skäligt belopp. 4 § Med annat bistånd avses 1. hemtjänst, 2. färdtjänst, 3. boende i särskilda fall, 4. barnomsorg som avses i 4 kap. 9 § första stycket eller i andra särskilda fall, 5. personligt stöd, 6. vård och behandling som inte är hälso- och sjukvård enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), 7. ekonomiskt bistånd till andra ändamål än som anges i 1-6 och 2 §. Den enskildes ekonomiska förhållanden får beaktas endast vid prövning av bistånd som 1. utges med stöd av första stycket 7, eller 2. avser förtur till plats inom barnomsorg av ekonomiska skäl. får vägra utge bistånd för vård och behandling som den enskilde påbörjat eller genomfört innan nämnden avgjort ärendet. Särskilda regler till skydd för underåriga 1 § skall med särskild uppmärksamhet följa utvecklingen hos barn och ungdom som har visat tecken till en ogynnsam utveckling. skall i nära samarbete med hemmen sörja för att barn och ungdom som riskerar att utvecklas ogynnsamt får det skydd och stöd som de behöver och, om hänsynen till den unges bästa motiverar det, vård och fostran utanför det egna hemmet. 2 § Var och en som får kännedom om något som kan innebära att behöver ingripa till en underårigs skydd bör anmäla detta till . 3 § Myndigheter vars verksamhet berör barn och ungdom samt andra myndigheter inom hälso- och sjukvården och är skyldiga att genast till ansvarig nämnd hos kommunen anmäla om de i sin verksamhet får kännedom om något som kan innebära att behöver ingripa till en underårigs skydd. Detta gäller även dem som är anställda hos sådana myndigheter. Anmälningsskyldighet enligt första stycket gäller också dem som är yrkesverksamma inom privat verksamhet som berör barn och ungdom eller annan privat verksamhet inom hälso- och sjukvården eller på område. För dem som är verksamma inom familjerådgivning gäller anmälningsplikt enligt första stycket endast om de i sin verksamhet får kännedom om att en underårig utnyttjas sexuellt eller misshandlas i hemmet. Om anmälan från gäller bestämmelserna i 3 § lagen (1993:335) om . 4 § Myndigheter, befattningshavare och yrkesverksamma som anges i 3 § första och andra styckena är skyldiga att till ansvarig nämnd hos kommunen lämna alla uppgifter som kan vara av betydelse för utredning av en underårigs behov av skydd. Den som enligt första stycket är skyldig att lämna uppgifter är också, utan hinder av bestämmelsen i 36 kap. 5 § andra stycket , skyldig att lämna motsvarande uppgifter som vittne. 5 § skall i sin verksamhet informera om bestämmelserna i 2-4 §§. 6 § Om genom anmälan enligt 2-3 §§ eller på annat sätt får kännedom om något som kan innebära att behöver ingripa till en underårigs skydd, skall inleda en utredning. Vid utredningen får , för bedömningen av behovet av insatser, göra hembesök, konsultera sakkunniga samt i övrigt ta de kontakter som behövs. Utredningen skall bedrivas så att inte någon onödigt utsätts för skada eller olägenhet. Den skall inte göras mer omfattande än vad som är betingat av omständigheterna i ärendet. Utredningen skall bedrivas skyndsamt och vara slutförd senast . Finns det särskilda skäl får besluta att förlänga utredningen . 7 § är skyldig att slutföra en utredning enligt 6 § och fatta beslut i ärendet även om den underårige byter vistelsekommun. Vad nu sagts gäller dock inte om den nya vistelsekommunen samtycker till att ta över utredningen av ärendet. 8 § En underårig får inte utan beslut om vård eller medgivande tas emot för stadigvarande vård och fostran i ett hem som inte tillhör någon av hans föräldrar eller någon annan som har vårdnaden om honom. får inte besluta om vård eller lämna ett medgivande utan att förutsättningarna för god vård och fostran och i övrigt gynnsamma uppväxtförhållanden i hemmet är utredda. 9 § Om prövning enligt 8 § andra stycket gäller ett hem i en annan kommun, skall informera och samråda med den andra kommunen innan den fattar sitt beslut. 10 § Är det fråga om en underårig som tas emot i ett hem på initiativ av enskild lämnas medgivande enligt 8 § första stycket av i den kommun där hemmet är beläget. 11 § Är det fråga om att ta emot ett utländskt barn i syfte att adoptera det, skall medgivande enligt 8 § första stycket inhämtas innan barnet lämnar sitt hemland. Medgivandet lämnas av i de blivande adoptivföräldrarnas hemkommun och upphör att gälla om inte barnet har tagits emot i hemmet från det medgivandet lämnades. Innan beslutar i en fråga om medgivande som avses i första stycket, skall pröva om det förmedlingssätt som sökanden kommer att använda sig av är tillförlitligt eller ej. skall i denna fråga inhämta yttrande från för internationella adoptionsfrågor (), om det inte är uppenbart obehövligt. Visar prövningen att det kan befaras att förmedlingssättet inte är tillförlitligt, skall vägra sitt medgivande. I ett beslut om medgivande skall ange för vilket förmedlingssätt medgivandet gäller. 12 § När ett barns bästa kräver det, får förbjuda eller begränsa möjligheterna för en person, som har sitt hem inom kommunen, att i sitt hem ta emot andras underåriga barn för vistelse som inte är tillfällig och som inte omfattas av bestämmelserna om medgivande i 8 §. 13 § Enskilda personer eller sammanslutningar får inte bedriva verksamhet som syftar till att förmedla underåriga till hem som avses i 8 §. Om rätt för auktoriserade sammanslutningar att i vissa fall lämna för- medlingshjälp m.m. finns bestämmelser i lagen (1979:552) om internationell 14 § Om får veta att någon åtgärd behöver vidtas ifråga om vårdnad eller förmynderskap för en underårig, skall göra framställning eller ansökan om det hos den domstol till vilken målet eller ärendet hör. Detsamma gäller om i förekommande fall bedömer att en underårig är i behov av målsägandebiträde. I 6 kap. 7 och 8 §§ samt 9 § andra och tredje styckena finns bestämmelser om överflyttning av vårdnad till särskilt förordnad förmyndare. Om finner att god man eller förvaltare enligt bör förordnas för någon, skall anmäla det till överförmyndaren. Anmälan till överförmyndaren skall också göras om finner att någon inte längre bör ha förvaltare. 15 § Bestämmelser om vård av unga i vissa fall finns i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. 1 § Stöd- och hjälpinsatser av behandlingskaraktär medför inte kostnadsansvar för den enskilde vårdtagaren. Kommunen får dock, utom beträffande underårig, ta ut ersättning för uppehället av den som på grund av missbruk av alkohol, narkotika eller därmed jämförbara medel får vård eller behandling i ett hem för vård och boende eller i ett familjehem. Regeringen bemyndigas meddela föreskrifter om den högsta ersättning som får tas ut för . För andra stöd- och hjälpinsatser än som angetts nu får kommunen ta ut skälig ersättning. Om en underårig genom försorg får vård i ett annat hem än det egna, är föräldrarna skyldiga att i skälig utsträckning delta i kommunens kostnader enligt grunder som regeringen föreskriver. får i sådant fall uppbära underhållsbidrag som avser den underårige. Bestämmelserna i första stycket gäller inte i fråga om tjänst för vilken avgift har bestämts enligt 2 §. 2 § För plats i av kommunen anordnad förskola, fritidshem, integrerad skolbarnsomsorg, familjedaghem, färdtjänst, familjerådgivning, hjälp i hemmet, service och omvårdnad, sådant boende som avses i 5 kap. 4 § eller annan liknande social tjänst får ta ut skäliga avgifter enligt grunder som kommunen bestämmer. Avgifterna får dock inte överstiga kommunens självkostnader. För sådana platser i förskolan som avses i 4 kap. 8 och 9 §§ får avgift tas ut endast i den mån verksamheten överstiger eller . Avgifter för hjälp i hemmet, service och omvårdnad samt boende får inte, tillsammans med avgifter som avses i 26 § tredje stycket hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), uppgå till så stort belopp att den enskilde inte förbehålls tillräckliga medel för sina personliga behov. 3 § får återkräva ekonomiskt bistånd som den enskilde har erhållit enligt 6 kap. endast om biståndet har lämnats 1. som förskott på en förmån eller ersättning, 2. till den som är indragen i arbetskonflikt, eller 3. till den som på grund av förhållanden som han inte kunnat råda över hindrats från att förfoga över sina inkomster och tillgångar. Har ekonomisk hjälp lämnats i annat fall än som avses i 6 kap. får återkräva hjälpen, om den har getts under villkor om åter- 4 § Om någon genom oriktiga uppgifter eller genom underlåtenhet att lämna uppgifter eller på annat sätt förorsakat att ekonomiskt bistånd utgått obehörigen eller med för högt belopp får besluta att återbetalning skall ske av vad som för mycket utbetalats. Om någon i annat fall än som avses i första stycket obehörigen eller med för högt belopp uppburit ekonomiskt bistånd och han skäligen bort inse detta, får också besluta att återbetalning skall ske av vad som för mycket 5 § Vill föra talan om ersättning som en enskild inte betalar godvilligt för kostnad som kommunen har haft enligt 1 § första eller andra stycket eller för ekonomiskt bistånd som avses i 3-4 §§, skall talan väckas hos länsrätten från det kommunens kostnad uppkom. Talan väcks vid länsrätten i det län där den enskilde är bosatt. Talan om ersättning får inte bifallas, om den ersättningsskyldige genom att återbetala kostnaden eller en del av denna kan antas bli ur stånd att klara sin försörjning eller sin dagliga livsföring i övrigt eller annars synnerliga skäl talar mot bifall till ersättningsanspråket. 6 § får helt eller delvis efterge den ersättningsskyldighet som avses i 1 § första och andra styckena samt 3 och 4 §§. 1 § i detta kapitel avses nämnd enligt 1 kap. 7 §. 2 § Uppdrag att besluta på nämndens vägnar får endast ges åt ett utskott i ärenden som ankommer på nämnden enligt 1. 5 kap. 17 §, 7 kap. 8 och 9 §§ samt 8 kap. 4 § denna lag, 2. 4 och 6 §§, 11 § första och andra styckena, 13 §, 14 § tredje stycket, 21, 22, 24, 26, 27 och 43 §§ lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, 3. 11 och 13 §§ lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, 4. 5 § lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag, 5. 9 § lagen (1964:143) om bidragsförskott, 6. 14 § lagen (1994:553) om vårdnadsbidrag. 3 § Uppdrag att besluta på nämndens vägnar får när det gäller avse endast uppgifter som anges i följande lagrum 1. 1 kap. 4 § , 2. 2 kap. 1, 4-6, 8 och 9 §§ , 3. 3 kap. 5, 6 och 8 §§ , 4. 6 kap. 19 § beträffande beslut att utse utredare i mål och ärenden om vårdnad eller umgänge, 5. 7 kap. 7, 11 och 14 §§ , 6. 11 kap. 16 § andra stycket . Delegering får dock endast ske till ett utskott när det gäller befogenhet enligt 2 kap. 9 § att besluta att inte påbörja utredning eller att lägga ned en påbörjad utredning samt enligt 7 kap. 7 § att godkänna avtal som innefattar åtagande att utge engångsbelopp. 4 § Nämnden skall själv eller genom ombud föra kommunens talan i mål och ärenden som enligt denna lag eller annan författning ankommer på nämnden. 5 § Nämnden skall hos fullmäktige, kommunstyrelsen, andra nämnder än som avses i 1 kap. 7 § och hos andra myndigheter göra de framställningar som nämnden finner 6 § Nämnden får inhämta yttranden och upplysningar från kommunstyrelsen, andra nämnder än som avses i 1 kap. 7 § och från beredningar och tjänstemän i den egna kommunen, när det behövs för nämndens verksamhet. 7 § Om rätt att i vissa fall fatta beslut i nämndens ställe finns bestämmelser i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga och lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall. 1 § skall utan dröjsmål inleda utredning av vad som genom ansökan eller på annat sätt har kommit till kännedom och som kan föranleda någon åtgärd av . Om utredning har inletts enligt första stycket och ärendet avser vård av missbrukare skall slutföra utredningen och fatta beslut i ärendet, även om den enskilde byter vistelsekommun. Vad nu sagts gäller dock inte om den nya vistelsekommunen samtycker till att överta utredningen av ärendet. I 7 kap. 6 och 7 §§ finns särskilda bestämmelser om utredning beträffande 2 § En framställning från en enskild om en social tjänst skall handläggas som en ansökan om bistånd enligt 6 kap. om inte den enskilde motsätter sig sådan handläggning eller bifaller framställningen på annan grund. Föreskrifterna i första stycket avser inte handläggning av framställning om placering i barnomsorgskö eller annat kommunalt turordningssystem. 3 § Vad som har kommit fram vid utredning och som har betydelse för ett ärendes avgörande skall tillvaratas på ett betryggande sätt. Handlingar som rör enskildas personliga förhållanden skall förvaras så att den som är obehörig inte får tillgång till dem. 4 § Den enskilde bör hållas underrättad om de journalanteckningar och andra anteckningar som förs om honom. 5 § skall tillämpa bestämmelserna i 13 § förvaltningslagen (1986:223) om remiss i alla ärenden. 6 § I ärenden hos som avser myndighetsutövning mot någon enskild skall tillämpa följande bestämmelser i förvaltningslagen (1986:223), nämligen 1. 14 § första stycket om en parts rätt att meddela sig muntligen, 2. 16 och 17 §§ om en parts rätt att få del av uppgifter, 3. 20 § om motivering av beslut, 4. 26 § om rättelse av skrivfel och liknande. Bestämmelserna i 16 och 17 §§ förvaltningslagen gäller dock inte uppgifter som rör någon annan sökande i ett ärende om plats i förskola eller fritidshem, om ett sådant boende som avses i 5 kap. 4 § eller om någon annan liknande social tjänst. Vad som sägs i första stycket gäller också när det är fråga om en ansökan eller ett yttrande till en annan myndighet i ett mål eller ärende som rör myndighetsutövning mot enskild hos denna. 7 § Den som enligt vad som sägs i 6 § skall ges tillfälle att yttra sig enligt 17 § förvaltningslagen (1986:223) har rätt att få företräde inför nämnd som avses i 1 kap. 7 §, om inte särskilda skäl föranleder annat. Den som ges tillfälle att yttra sig skall underrättas om sin rätt att få företräde inför nämnden. 8 § Barn som har fyllt har rätt att själva föra sin talan i mål och ärenden enligt denna lag. 9 § har rätt att av de allmänna försäkringskassorna eller arbetslöshetskassorna få uppgifter om ekonomisk hjälp som har lämnats till enskilda, som har ärenden hos . har vidare rätt att få uppgifter som lämnats till kommunen i ärenden om ekonomisk hjälp enligt lagen (1992:1068) om introduktionsersättning för flyktingar och vissa andra 10 § I mål och ärenden enligt denna lag som avser myndighetsutövning mot enskild får delgivning inte ske med tillämpning av 12 eller 15 § delgivningslagen (1970:428). 1 § I sådana personregister hos som utgör sammanställningar av uppgifter får inte tas in uppgifter om ömtåliga personliga förhållanden. Detta hindrar inte att det i ett personregister tas in uppgifter om åtgärder som har beslutats inom och som innebär myndighetsutövning och den bestämmelse på vilken ett beslut om en sådan åtgärd grundas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter om registren. 2 § Anteckningar och andra uppgifter i en personakt som tillhör personregister skall gallras efter det sista anteckningen gjordes i akten. Gallring skall dock inte ske så länge uppgifter om samma person inte har gallrats av enligt andra stycket. Uppgifter i personregister som avses i 1 § första stycket skall gallras efter det att de förhållanden som uppgiften avser har upphört. Gallringen skall vara avslutad senast kalenderåret efter det att gallrings- skyldigheten inträdde. 3 § I fråga om personregister som förs med hjälp av automatisk databehandling finns bestämmelser i datalagen (1973:289). 4 § Följande handlingar får inte gallras med stöd av bestämmelserna i 2 § första stycket. Handlingar som kommit in eller upprättats i samband med utredning om faderskap. Handlingar som kommit in eller upprättats i samband med utredning om adoption. Handlingar som kommit in eller upprättats i samband med att en underårig har placerats eller tagits emot i ett hem för vård och boende, i ett familjehem eller i ett annat enskilt hem som inte tillhör någon av hans förädrar eller någon annan som har vårdnaden om honom. Handlingar skall vidare undantas från gallring enligt bestämmelserna i 2 § av hänsyn till forskningens behov i ett representativt urval av kommuner och i övriga kommuner beträffande ett representativt urval av personer. 5 § och den som bedriver sådan privat verksamhet som avses i 12 kap. 3 § skall, enligt vad regeringen närmare föreskriver, ur personregister lämna ut uppgifter till för angelägna statistiska ändamål. 6 § och den som bedriver sådan privat verksamhet som avses i 12 kap. 3 § skall, enligt vad regeringen närmare föreskriver, lämna statistiska uppgifter till för officiell statistik enligt lagen (1992:889) om den officiella statistiken. 7 § skall lämna ut uppgifter ur personregister till statliga myndigheter, när detta begärs för forskningsändamål och det kan ske utan risk för att den enskilde eller någon honom närstående lider men. 8 § skall på begäran av en annan myndighet till denna lämna uppgifter om utgiven ekonomisk hjälp, om syftet är att undvika felaktiga utbetalningar från det allmänna eller en felaktig taxering. 9 § Av 1 kap. 5 § sekretesslagen (1980:100) framgår att utan hinder av sekretess kan polisanmäla brott som hindrar verksamhet. Detsamma gäller enligt 14 kap. 2 § femte stycket samma lag beträffande vissa brott som riktar sig mot underåriga. Av samma stycke följer också att sekretess inte hindrar att uppgift, som angår misstanke om brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , lämnas till en åklagarmyndighet, polismyndighet eller annan myndighet som har att ingripa mot brottet. Från skall utan hinder av sekretess lämnas 1. uppgift om huruvida någon vistas i ett hem för vård och boende, om uppgiften för särskilt fall begärs av en domstol, åklagarmyndighet, polis- myndighet, kronofogdemyndighet eller skattemyndighet, 2. uppgift om en studerande som behövs för prövning av ett ärende om avskiljande av denne från högskoleutbildning. Särskilda bestämmelser om privat verksamhet 1 § beslut om tillstånd krävs för yrkesmässigt bedriven privat verksamhet i form av 1. hem för vård och boende, 2. särskilda boendeformer, 3. hem för viss annan heldygnsvård, 4. dagvård för funktionshindrade eller äldre med stora vårdbehov, 5. förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. Krav på tillstånd enligt första stycket gäller inte för verksamhet som kommunen genom ett avtal enligt 1 kap. 10 § överlämnat till ett privat rättssubjekt att utföra.