prop · GK03107 · 1997-01-01 00:00:00 — När det gäller avstängning från rättNär det gäller avstängning från rätt till ersättning skall vad som till ersättning skall vad som före- föreskrivs om arbetsmark- skrivs om arbetsmarknadspolitiska nadspolitiska åtgärder i 31 § lagenåtgärder i 46 § lagen (1997:000) om (1973:370) om arbetslöshetsför- arbetslöshetsförsäkring gälla också i säkring och i 28 § lagen fråga om verksamhet som avses i (1973:371) om kontant arbets- 1 §. marknadsstöd gälla också i fråga om verksamhet som avses i 1 §. Denna lag träder i kraft . **FOOTNOTES** 1 Senaste lydelse 1996:1423. 2 Senaste lydelse 1996:1423. 2.19 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:871) om ändring i lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring Härigenom föreskrivs att lagen (1996:871) om ändring i lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring skall utgå. 2.20 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:872) om ändring i lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd Härigenom föreskrivs att lagen (1996:872) om ändring i lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd skall utgå. 3 Ärendet och dess beredning bemyndigade regeringen chefen för att tillkalla en särskild utredare (1995:12) med uppdrag att lämna förslag till hur en ny arbetslöshetsförsäkring skall utformas (dir. 1995:92). Utgångspunkter för uppdraget var att föreslå regler för en långsiktigt finansierad sammanhållen arbetslöshetsförsäkring. Förslaget skulle utformas så att försäkringen hävdade arbetslinjen och betonade dess karaktär av omställningsförsäkring. Utredningen, som arbetat under namnet Utredningen om ersättning vid arbetslöshet och omställning, ARBOM, överlämnade ett delbetänkande Grundläggande drag i en ny arbetslöshetsförsäkring - alternativ och förslag (SOU 1996:51) och slutbetänkandet En allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring (SOU 1996:150). En sammanfattning av delbetänkandet finns i bilaga 1 och av slutbetänkandet i bilaga 2. Betänkandena har remissbehandlats. En förteckning över dem som har yttrat sig finns i bilaga 3. Yttrandena finns tillgängliga i (dnr A96/3121/A och A96/6302/A). Regeringen föreslog i den s.k. sysselsättningspropositionen (1995/96:222) omfattande ändringar i bestämmelserna för arbetslöshetsförsäkringen och det kontanta arbetsmarknadsstödet (KAS). Det gällde framför allt regler om en tidsbegränsad ersättning och därmed sammanhängande frågor. Vidare föreslogs ett nytt strängare arbetsvillkor. beslöt (bet. 1995/96:FiU15, yttr. 1995/96:AU6y, rskr. 1995/96:307), med vissa justeringar, i enlighet med regeringens förslag. De nya reglerna skulle börja gälla . togs frågan om bl.a. en tidsbegränsad arbetslöshet- sersättning åter upp i i samband med behandlingen av budgetpropositionen. beslöt (bet. 1996/97:AU7, rskr. 1996/97:105) att skjuta på ikraftträdandet av det fattade beslutet till . uttalade att ett starkt skäl till att skjuta upp förändringarna är den stora fördel som kan nås med ett samlat förslag. Utskottet anförde vidare att uppskjutandet av de beslutade ändringarna inte innebar ett frånträdande av principen om en bortre gräns för ersättningen. Utskottet förutsatte att regeringen skulle återkomma med ett samlat förslag om reglerna för arbetslöshetsersättning och i sådan tid att de nya lagreglerna kan träda i kraft . Regeringen anser i likhet med att arbetslöshetsförsäkringen bör regleras i två lagar - dels en lag som innehåller ersättningsregler, dels en lag med föreningsrättsliga bestämmelser för arbetslöshetskassorna. Regeringen beslöt att genom lagrådsremiss inhämta Lagrådets yttrande över ett förslag till ny lag om arbetslöshetskassor. Lagrådsremissens lagförslag finns i bilaga 4. Lagrådet, vars yttrande bifogas som bilaga 5, har gjort en relativt omfattande redaktionell omarbetning av det remitterade lagförslaget. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 8 samt i avsnitt 11.2. Regeringen har godtagit Lagrådets förslag till disposition av lagen samt dess förslag till lydelse av de olika bestämmelserna. Dessa finns kommenterade i en särskild specialmotivering i Lagrådets yttrande. Därutöver föreslås i förhållande till lagrådsremissens förslag vissa ändringar av reglerna om medlemsavgifter samt om finansierings- och utjämningsavgifter. Några smärre redaktionella ändringar har också gjorts. De förslag som redovisas i det följande innebär att ändringar behöver göras i ett antal lagar som finns upptagna under avsnitt 2. Av dessa lagar ligger lagen (1927:77) om försäkringsavtal, kommunalskattelagen (1928:370), lagen (1981:691) om socialavgifter, lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter, lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta, lagen (1993:645) om tillämplig lag för vissa försäkringsavtal, lagen (1994:459) om arbetsförmedlingsregister samt lagen (1996:870) om offentliga tillfälliga arbeten för äldre arbetslösa inom Lagrådets granskningsområde. Ändringarna är i huvudsak av redaktionell beskaffenhet och innebär främst att hänvisningar görs till den nya lagen om arbetslöshetsförsäkring. Lagrådets hörande torde därför inte erfordras. Mot bakgrund av den tidigare hanteringen av arbetslöshetsförsäkringsfrågan och av att de förslag som redovisas i det följande bör träda i kraft vid olika tillfällen under innevarande och redovisas förslagen i följande ordning. Avsnitt 5: Förslag att de av redan beslutade lagändringar som skall träda i kraft bör utgå. Avsnitt 6: Förslag som bör träda i kraft . Asnitten 7 och 8: Förslag som bör träda i kraft . De förslag av som inte berörs i det följande har regeringen inte funnit skäl att tillstyrka. Arbetslöshetsförsäkringen - en omställningsförsäkring Arbetslöshetsförsäkringen är en viktig och integrerad del av arbetsmark- nadspolitiken, vars huvudsakliga syfte är att underlätta tillväxten genom att främja en snabb och effektiv omställning på arbetsmarknaden så att det går att kombinera en stigande sysselsättning med låg inflation och låg arbetslöshet. En aktiv omställningsförsäkring måste utformas så att den står i samklang med övrig sysselsättningspolitik och blir ett aktivt inslag i tillväxt- och fördelnings- politiken. En robust arbetslöshetsförsäkring och utbyggd arbetsmarknadspolitik minskar också motståndet mot tekniska förändringar inom arbetslivet. Arbetslöshetsförsäkringen har en lång historia med starka krav på omställning. Ersättningsperioden har varit relativt kort och kraven på att stå till arbetsmarknadens förfogande och aktivt söka arbete har alltid varit starka. Arbetslöshetsersättningen skall ses som en försäkringsersättning som faller ut när en person blir arbetslös främst på grund av en vikande konjunktur eller en pågående strukturomvandling. Försäkringen är ingen yrkesförsäkring utan den skall göra det möjligt för den arbetslöse att under rimliga ekonomiska förhållande, , söka sig fram till en ny anställning där hans eller hennes kompetens kan utnyttjas. En grundläggande princip i en försäkring för omställning är att den arbetslöse aktivt söker arbete och deltar i den utbildning, praktik m.m. som arbetsförmedlingen anser lämplig. De regler som styr försäkringen måste vara tydliga. Det gäller att ta erbjudna arbeten även utanför det yrkesområde som man arbetat inom, att godta en förändrad lön, att vara beredd att inom rimliga krav pendla, flytta, omskola sig eller skaffa praktik. Å andra sidan stöttar samhället vid behov den arbetssökande med stora resurser i form av förmedlingsinsatser och olika åtgärder om dessa regler följs. Vad som sagts innebär kort sagt att den sökande skall stå till arbetsmarknadens förfogande. Det innebär att det i princip inte får finnas några hinder för henne eller honom att ta lämpligt arbete. En fråga som i detta sammanhang är ständigt aktuell är hur man skall se på en förälder som inte har barntillsynen ordnad. I princip betraktas en sådan person i arbetslöshetsförsäkringens mening inte stå till arbetsmarknadens förfogande och har inte rätt till arbetslöshetsersättning om barntillsynen inte kan ordnas omgående. Denna princip bör gälla även fortsättningsvis. Arbetslöshetser- sättningen skall inte vara en ersättning för tillsyn av barn om inte detta kan ordnas på annat sätt. För många föräldrar innebär emellertid detta ett stort problem beroende på var de bor. Vissa kommuner tillåter att barnen får fortsätta att delta i barnomsorgsverksamhet när föräldrarna är arbetslösa. Andra kommuner utestänger barnen från barnomsorgsverksamheten när föräldrarna är arbetslösa och söker arbete. Föräldrarna har då inte rätt till arbetslöshetsersättning. Detta problem kan emellertid inte lösas inom ramen för arbetslöshetser- sättningen utan lösningen måste finnas i ett nära samspel mellan kommunen och arbetsförmedlingen. Ett erbjudande om ett lämpligt arbete får inte stupa på bristande barntillsyn. Regeringen avser därför att inleda diskussioner med i första hand om en lösning som innebär att barntillsynsfrågan inte får utgöra ett hinder för en förälder att anta ett erbjudet arbete. En annan grundläggande princip är att den tid under vilken ersättning vid öppen arbetslöshet lämnas bör vara relativt kort. Perioder av öppen arbetslöshet skall brytas av perioder med meningsfulla aktiviteter som anpassats till den enskilda individens behov och stärker möjligheterna att få ett arbete. En annan viktig princip är att det bör finnas tidsbegränsning i ersättnings- rätten. I liksom i många andra länder startade arbetslöshetsförsäkringen som en frivillig försäkring organiserad av fackförbund . infördes statsbidrag till arbetslöshetsförsäkringen. Statsbidragens andel av försäkringens kostnader ökade från med per decennium, och uppgick år . har statsbidragen finansierat av ersättningen. Utgifterna för arbetslöshetsersättningen finansieras huvudsakligen med arbetsgivaravgifter. En begränsad del, , täcks av arbetslöshetskassornas finansieringsavgifter. Medlemsavgiften i försäkringen täcker denna finansieringsavgift och administrationskostnaden hos arbetslöshetskassorna för försäkringen. Ersättningsperioden har under försäkringens historia varit kort. förlängdes ersättningsperioden från längst till , och till längst 450 för dem som uppnått . infördes det statliga kontanta arbetsmarknadsstödet (KAS) som ett ekonomiskt grundskydd för dem som inte hade rätt till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen. Arbetslöshetsförsäkringens täckningsgrad har ökat markant under . är av arbetskraften ansluten till arbetslös- hetsförsäkringen. Så sent som uppgick andelen till . Andelen arbetslösa som får ersättning är dock mindre eftersom arbetslösheten är större bland nytillträdande och bland dem som ännu ej fått en fast förankring på arbetsmarknaden. Dessutom uppfyller en del av medlemmarna i arbetslöshetskassorna inte medlems- eller arbetsvillkoret. av de arbetslösa får ersättning från arbetslöshetsförsäkringen. I ett historisk perspektiv är det dock få arbetslösa som saknar ersättning. hade enbart av de arbetslösa rätt till ersättning. Framförallt saknade kvinnor och ungdomar ersättning. Andelen berättigade till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen var så sent som kring . har situationen på arbetsmarknaden försämrats dramatiskt. Sysselsättningen föll med ca 550 000 personer . Arbetslösheten har nått höjder som vi tidigare inte haft . var ca 347 000 personer eller av arbetskraften öppet arbetslösa. Dessutom var ca 195 000 personer i genomsnitt sysselsatta i konjunkturberoende arbetsmarknadsåtgärder. Tillsammans utgjorde antalet personer i åtgärder plus antalet öppet arbetslösa ca 540 av arbetskraften. har arbetslösheten varit av denna höga omfattning. Detta har lett till stora påfrestningar för såväl de arbetslösa som på statsfinanserna och arbetsmarknadspolitiken. Utgifterna för arbetslös- hetsersättningen har ökat från /90 till ca . Utgifterna för den aktiva arbetsmarknadspolitiken har ökat mycket kraftigt. Den långvarigt kvarvarande arbetslösheten medför att allt fler människor nu är långvarigt arbetslösa. Långtidsarbetslösheten, dvs. minst sex månaders arbetslöshet, har stigit från . I ett internationellt perspektiv är långtidsarbetslösheten i dock fortfarande låg. Arbetsmarknadspolitiken har varit starkt inriktad på att både förhindra och bryta långtidsarbetslöshet. Den har till viss del också lyckats med detta. Arbetsmarknadsåtgärder har varit ett sätt att bryta långa arbetslöshetsperioder. Det har dock varit allt svårare att efter genomgången åtgärd åter få en fast förankring på arbetsmarknaden, varför återkommande växling mellan arbetslöshet och arbetsmarknadsåtgärd har ökat. Möjligheten att genom en åtgärd kvalificera för en ny ersättningsperiod har medfört att många personer i praktiken har kunnat få ersättning från arbetslöshetsförsäkringen . Antalet långtidsinskrivna vid arbetsförmedlingen, dvs. inskrivna längre än , var /97 över 200 000. är det framförallt de med mycket långa inskrivningstider vid arbetsförmedlingen, som har ökat kraftigt. Bl.a. har antalet personer med inskrivningstid tre- dubblats . Hela 84 000 personer hade varit inskrivna vid förmedlingen så . Bland dem med långa inskrivningstider är andelen kassaberättigade betydligt högre än bland dem med kortare inskrivningstider. För dem med inskrivningstid var andelen med ersättning från arbetslöshetsförsäkringen att jämföra med för dem med inskrivningstid . Arbetsmarknadsforskning visar att ju man har varit utanför den reguljära arbetsmarknaden desto svårare har det blivit att återvända. I och för sig är aktivitet i form av utbildning eller arbetsmarknadsåtgärd, som gör att individen kan ta de arbeten som erbjuds, alltid bättre än passivitet. Men frånvaro från den reguljära arbetsmarknaden medför i sig att det blir svårare att få arbete. Färsk forskning visar att det tar för arbetslösa med kassaer- sättning att få arbete än arbetslösa med KAS eller utan ersättning. Detta beror sannolikt på att de senare är mer motiverade att ta alla tänkbara arbeten. Förutom av sociala skäl kan det ur rent samhällsekonomiskt perspektiv dock vara motiverat att en arbetslös person under en begränsad sökperiod har en tryggad ekonomisk situation, för att finna ett arbete där personens kompetens kan komma till användning. Arbetslöshetsförsäkringen är en sådan möjlighet, en omställningsförsäkring under trygghet, dock kombinerad med starka krav. Det betyder att om den tillfälliga arbetslöshetsperioden riskerar att bli långvarig skall kraven på omställning vara höga. Målet som skall uppnås är ett nytt arbete på den reguljära arbetsmarknaden och det kan innebära byte av verksamhetsområde, yrke eller bostadsort. Försäkringen skall stimulera till yrkes- och kompetensmässig omställning. Den som riskerar att inte snabbt hitta arbete skall också vara beredd att anpassa sina krav på arbets- och lönevillkor. Arbetslöshetsförsäk- ringen får inte skapa inlåsningseffekter eller motverka att de arbetslösa tar även tillfälliga arbeten. För att medverka till detta är det vilktigt att en tidsbegränsing i ersättningsrätten införs. Det finns dock forskning som å andra sidan tyder på att det är den låga arbetskraftsefterfrågan som förklarar utvecklingen och att det i stor utsträckning är slumpen och i viss mån bostadsorten som avgör vem som står utan arbete i långa tider. Det är därför inte bara individernas ansvar att anpassa sig till den befintliga arbetsmarknaden. Samhället måste även ta ansvar för att det skall finnas förutsättningar för att få arbete eller andra lämpliga åtgärder såsom utbildning m.m. för de arbetssökande. Avsikten med att införa en tidsbegränsad ersättning har aldrig varit att fler människor skall hamna i behov av socialbidrag. Tvärtom är syftet att öka den långtidsarbetslöses möjligheter till reguljärt arbete. Tanken är att med klara spelregler och ett tydligare eget ansvar för att finna arbete, kan sökeffektiviteten öka. Meningen är även att påverka arbetsgivare och minska möjligheterna att låta arbetslöshetsförsäkringen betala för s.k. stilleståndskostnader. De knappa resurserna kan då riktas in på dem med störst behov av stöd, nämligen de långtidsarbetslösa. Situationen på arbetsmarknaden har varit exceptionellt svår för de arbetslösa. Antalet nyaanmälda lediga platser för de arbetslösa att söka har varit lågt i förhållande till antalet arbetslösa. En omfattande satsning på arbetsmarknadspolitiska åtgärder i form av bl.a. utbildning och praktik har dock medfört att en stor del av de arbetslösa fått reguljära arbeten. För andra har arbetslöshetsersättningen inneburit en ekonomisk trygghet i en svår omställningssituation. Målsättningen är att ingen person skall behöva bli utförsäkrad och därför skall satsningen vara intensiv för att stärka ställningen på arbetsmarknaden för främst de långtidsarbetslösa och dem som riskerar att bli långtidsarbetslösa. Detta är också regeringens uppdrag till . Ett av medlen som i ökad utsträckning skall användas för att finna vägen till ett reguljärt arbete är individuella handlingsplaner. En sådan plan skall innehålla en analys av den arbetslöses möjligheter att hävda sig på arbetsmarknaden och en genomtänkt strategi för hur den arbetslöse skall kunna återgå till reguljärt arbete. Handlingsplanen skall vara en överenskommelse mellan arbetsförmedlingen och den arbetslöse att arbeta för att uppnå detta mål. I handlingsplanen skall sättas ut ett antal "kontrollstationer", dvs. tidpunkter då mer genomgripande uppföljningar skall göras av hur uppsatta mål har uppnåtts. Regeringen har tillsammans med företrädare för fackföreningsrörelsen noggrant diskuterat tänkbara alternativ om en arbetslös trots detta ändå blir utförsäkrad från arbetslöshetsersättning. En lösning kan vara att den arbetslöse erbjuds att delta i verksamhet vid s.k. arbetscenter, som skall ha till syfte att erbjuda tjänster som normalt inte utbjuds på den lokala arbetsmarknaden. För vissa utförsäkrade kan lönebidragsanställningar vara den riktiga åtgärden, för andra förtidspension. Det finns dock ett betydande antal oklarheter förknippade med en tidsbegränsad ersättning. Vad är t.ex. en lämplig ersättningsnivå vid placering i ett arbetscenter, kan dessa arbetscenter leda till undanträngning av reguljära arbeten, hur påverkas den kommunala respektive den statliga ekonomin. Likaså måste de eventuella incitamentseffekter till att vänta, som de större extrainsatser den långtidsarbetslöse får i slutet av sin ersättningsperiod, begränsas så att inte arbetslösheten förlängs av denna anledning. Vidare måste incitatmentseffekter av olika typer av efterskydd när det gäller sökbeteende m.m. beaktas. Dessa problem måste analyseras och utredas ytterligare innan en tidsbegränsad ersättning införs. Regeringen kommer därför att tillkalla en utredning med uppgift att närmare analysera vilka åtgärder som kan göras inför och efter en utförsäkring, på basis av ovanstående problembild. När utredningsarbetet visat på lämpliga åtgärder kommer förslag lämnas om införande av en treårig tidsbegränsad ersättningstid. Ett beslut om detta bör kunna fattas med giltighet från . Nya tendenser på arbetsmarknaden Den fasta anställningen är ännu den dominerande anställningsformen på den svenska arbetsmarknaden, men en viss ökning av tidsbegränsade anställningar har skett . har antalet tidsbegränsat anställda ökat med ca 100 000 personer. utgjorde dessa 490 000 eller av alla anställda. Det är framförallt ungdomar som har tidsbegränsade an- ställningar, ca en tredjedel av dem under hade tidsbegränsade anställningar. Någon markant ökning av tidsbegränsade arbeten har således inte skett . Det tycks inte heller vara så att tidsbegränsade arbetsuppgifter i någon större utsträckning har ökat, utan snarare så att företagen för att minska sin osäkerhet i allt större utsträckning inledningsvis anställer tidsbegränsat. Detta innebär att många av de arbeten som omsätts är tidsbegränsade. För de nytillkomna på arbetsmarknaden tycks det vara så att ett tillfälligt arbete är vägen till ett fast arbete. En grupp som ökat något är egenföretagarna. Dessa är nästan lika många som de tillfälligt anställda. var antalet egenföretagare inklusive deltagande familjemedlemmar 434 000. En mer tydlig tendens på dagens arbetsmarknad är att det i första hand är kunskapsintensiv och social kompetens som efterfrågas. Nettotillväxten av arbeten har främst skett inom tjänstesektorn. Ytterligare en tendens är att arbetstillfällena i de stora företagen minskar, medan de nya arbetena finns i de mindre och medelstora företagen. Behovet av en ny arbetslöshetsförsäkring Arbetslöshetsförsäkringen består av två delar, dels en inkomstrelaterad ersättning administrerad av de huvudsakligen fackföreningsanknutna arbetslös- hetskassorna , dels det kontanta arbetsmarknadsstödet (KAS) som är en ren statlig ersättning. Den viktigaste källan till finansiering av de två systemen är arbetsgivaravgifter. Kravet på att ha arbetat före arbetslösheten skiljer sig något åt i omfattning mellan de båda systemen men är i grunden ungefär detsamma. Skillnaden är att för att få den inkomstrelaterade ersättningen måste man ha varit medlem i en arbetslöshetskassa under . För medlemskapet i en arbetslöshetskassa betalar man också en avgift, vilken bidrar till en mindre del av kostnaderna för arbetslöshetsersättningen. är det relativt lätt att kvalificera sig för den inkomstrelaterade arbetslöshetsersättningen. Arbetsvillkoret omfattar ett relativt begränsat mått av arbete och kan uppfyllas utan någon särskilt stark förankring på arbetsmarknaden. Ett högre mått av utfört förvärvsarbete bör krävas för att försäkringens karaktär av ekonomiskt skydd vid ofrivillig arbetslöshet inte skall urholkas. Detta mått får dock inte sättas så högt att det utesluter stora grupper av förvärvsarbetande från möjligheten att få arbetslöshetsersättning. Arbetslöshetsförsäkringen i sin nuvarande form är sedan gammalt uppbyggd kring fackföreningar. Försäkringen har en mycket hög täckningsgrad vilket visar på att den har lyckats att på frivillig väg motivera människor att försäkra sig mot inkomstbortfall vid arbetslöshet. Arbetslöshetsförsäkringen är i princip tillgänglig för alla förvärsarbetande på den svenska arbetsmarknaden. Tillsammans med det kontanta arbetsmarknadsstödet utgör den ett system som erbjuder en god ekonomisk trygghet vid arbetslöshet. Detta system bör emellertid vidareutvecklas för att ytterligare underlätta för förvärvsarbetande och nytillträdande på arbetsmarknaden att skaffa ett bra skydd vid arbetslöshet. Det bör ske genom att den nuvarande arbetslöshetsförsäkringen och det kontanta arbetsmarknadsstödet ersätts med en allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring. Denna försäkring bör bygga på de nuvarande arbetslöshetskassorna. Från arbetslöshetskassorna skall kunna lämnas såväl en grundersättning, motsvarande i stort det nuvarande kontanta arbetsmarknadsstödet, som en inkomstrelaterad ersättning. För dem som ännu inte har fått en fast förankring på arbetsmarknaden och inte har blivit medlemmar i en av de existerande arbetslöshetskassorna bör en kompletterande arbetslöshetskassa bildas. Huvudmän för denna kassa bör vara rikstäckande organisationer på arbetsmarknaden som företräder företagare och anställda. Den kompletterande arbetslöshetskassan skall agera konkurrensneutralt och vara underställd samma regelsystem som gäller för andra arbetslöshetskassor. Kassan skall ha karaktären av en övergångskassa till någon av de andra befintliga arbetslöshetskassorna. I den allmänna och sammanhållna arbetslöshetsförsäkringen skall alla som har en viss ankytning till arbetsmarknaden kunna få ett grundbelopp som i stort motsvarar det nuvarande kontanta arbetsmarknadsstödet. Den kompletterande arbetslöshetskassan skall administrera grundförsäkringen för dem som inte är medlemmar i en av de existerande arbetslöshetskassorna. Till de arbetslösa som är medlemmar i en arbetslöshetskassa men som inte uppfyller villkoren för inkom- strelaterad ersättning lämnas grundbeloppet från den arbetslöshetskassan.