prop · GK031D9 · 1997-01-01 00:00:00 — Lågkonjunkturen innebar bl.a. att det främst var män som blev arbetslösa. Som störst var skillnaden mellan män och kvinnor . Därefter har arbetslösheten bland män successivt minskat medan den ökat bland kvinnor. var den för kvinnor och för män. Mot bakgrund av utvecklingen inom offentlig sektor är det sannolikt att arbetslösheten bland kvinnor framöver kommer att överstiga den bland män. Risken för att den höga arbetslösheten skall permanentas är nu större bland kvinnor än bland män. Arbetslösheten under lågkonjunkturen drabbade generellt sett invandrare hårdare än svenskar. Den relativa arbetslösheten är fortfarande ungefär fyra gånger så hög för utomnordiska medborgare som för svenska medborgare. Arbetslösheten varierar mycket mellan olika invandrargrupper beroende på bl.a. skillnader i utbildning och vistelsetid i landet och därmed olika förutsättningar på arbetsmarknaden. Inom det arbetsmarknadspolitiska området beslutade i enlighet med vad regeringen i proposition Vissa åtgärder för att halvera arbetslösheten , ändrade anslag för /96, finansiering m.m. (prop. 1995/96:222) föreslog om vissa förändringar av arbetsmarknadspolitiken. Arbetsförmedlingens resurser säkerställs som den centrala och den regionala nivåns uppgifter koncentreras till lednings- och stabsfunktioner. Kommunerna får ett större inflytande och därmed delaktighet i genomförandet av den nationella arbetsmarknadspolitiken. De som är eller äldre och som varit inskrivna vid arbetsförmedlingen och arbetslösa samt uppbär arbetslöshetsersättning skall få möjlighet att delta i en arbetsmarknadspolitisk åtgärd som innebär offentliga tillfälliga arbeten inom kommunerna, landstingen och staten. Vidare skall arbetslösa ges möjlighet att studera på grund- och gymnasieskolenivå med ett särskilt utbildningsbidrag motsvarande nivån på arbetslöshetsersättningen. Även anställda i samma åldersgrupp kan få del av utbildningsbidraget under förutsättning att de ersätts med långtidsarbetslösa som är inskrivna vid arbetsförmedlingen. Arbetslösheten är vår tids största plåga. Den är ett gissel för dem som drabbas. Värst är öppen arbetslöshet där riskerna för passivisering och utslagning är störst. Det är bl.a. därför viktigt att de arbetslösa i så stor utsträckning som möjligt aktiveras i olika former av utbildningsinsatser, praktikplatser eller liknande. Aktivitet är bättre än passivitet. Det är viktigt att insatserna håller en sådan kvalité att de på ett påtagligt sätt förbättrar möjligheterna för de arbetslösa att få ett ordinarie arbete. Åtgärderna får dock inte användas på ett sådant sätt att de tränger ut och ersätter ordinarie arbeten. har goda möjligheter att halvera den öppna arbetslösheten . Den långsiktiga målsättningen är full sysselsättning. Genom den sysselsättningsproposition, som har ställt sig bakom, har grunden för en halvering av arbetslösheten lagts. Arbetsmarknads-, arbetslivs- och jämställdhetspolitiken har en central roll för möjligheterna att halvera arbetslösheten. Även miljöpolitiken måste få en tydligare roll. Regeringen har därför inom ramen för de arbetsmarknadspolitiska medlen avsatt för insatser inom miljöområdet. Miljöprojekt i form av arbetslivsutveckling har också fått genomslag i flera kommuner. Regeringen skall nu bedriva arbetet med att halvera arbetslösheten med samma kraft och konsekvens som saneringen av de offentliga finanserna har bedrivits. Via den löpande uppföljning som regeringen kommer att göra med början har en process inletts som innebär att arbetslöshetsmålet följs upp med samma noggrannhet som målen för inflationen, den långa räntan, växelkursen, den offentliga sektorns skuld och budgetunderskottet följs enligt konvergenskriterierna. Arbetslösheten hotar på lång sikt att rasera hela det välfärdssamhälle som byggts upp. Det handlar om förutsättningarna för att skapa och bevara ett jämlikt samhälle där människor kan försörja sig och där ingen diskrimineras. Ytterst handlar det om att bevara demokratin och ett rättvist samhälle. Den kraftigt stigande arbetslösheten bland kvinnor är djupt oroande. Regeringen kommer inte att acceptera att kvinnorna pressas ut från ar- betsmarknaden. Det finns inte plats för ett återtåg. Alla vuxna, både kvinnor och män, skall ha rätt till egen försörjning. Regeringen kommer att intensifiera kampen mot kvinnors arbetslöshet. Det är således viktigt att uppmärksamma kvinnors möjligheter på arbetsmarknaden och bland annat vidta åtgärder som bryter den könsuppdelade arbetsmarknaden. Den inriktning som arbetsmarknadspolitiken nu har ligger väl i linje med de rekommendationer som Europeiska Rådet tog vid toppmötet i . Arbetet med målprogrammen och gemenskapsinitiativen under Europeiska socialfonden bör kunna bidra till förnyelsen av arbetsmarknadspolitiken inte minst på lokal nivå. Hörnstenen i den svenska arbetsmarknadspolitiken är arbetslinjen. Den innebär att en arbetslös person, som inte kan få ett arbete i första hand skall erbjudas utbildning eller annan lämplig åtgärd. Arbetslinjen har kompletterats med kompetenslinjen vilket innebär att insatserna i större utsträckning än tidigare inriktats på att höja kompetens i stället för tillfälliga arbeten inom offentliga sektorn. Individuella handlingsplaner skall upprättas för de arbetssökande som varit utan reguljärt arbete . Den lokala nivåns resurser har säkerställts och kommunernas roll inom arbetsmarknadspolitiken har ökat. På så sätt har möjligheterna ökat att på ett bättre sätt ta till vara och mobilisera de lokala resurserna. Där finns en kunskap och ett engagemang som därmed bättre kan tas till vara. Ett tydligare inflytande för kommunerna bör också leda till ett ökat ansvarstagande och därmed en bättre samordning av de medel som såväl staten som kommunerna avsätter till arbetsmarknadspolitiken. Kvalitén i de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna bör kunna förbättras när kommu- nerna får ett större inflytande och därmed möjlighet att använda sina resurser så att de överensstämmer med såväl de kommunala behoven och ambitionerna som de nationella målen för arbetsmarknadspolitiken. Arbetslöshetsförsäkringens uppgift som en omställningsförsäkring har tydliggjorts i och med att en bortre gräns för hur länge en arbetslös kan få ersättning införs och reglerna för kvalificering skärps. förbättras den ekonomiska tryggheten genom att kompensationsnivån föreslås höjas till fr.o.m. . Genom dessa förändringar i arbetsmarknadspolitiken och arbetslöshetsersättningen bör flexibiliteten öka och därmed en effektivare förmedling av platser kunna ske på arbetsmarknaden. Det första steget i en offensiv arbetsmarknadspolitik är att de lediga platserna snabbt blir tillsatta. En offensiv platsförmedling kräver intensiva företagskontakter och ett systematiskt arbete med de lediga platserna. Företagen måste känna förtroende för den offentliga arbetsförmedlingen om förmedlingen i ett tidigt skede skall få tillgång till de lediga platserna. Kvalitén i arbetet med platserna leder till ökat förtroende och till att en större andel av de lediga platserna anmäls till förmedlingen. Därmed blir den offentliga förmedlingen attraktiv inte enbart för dem som är arbetslösa utan också för arbetsgivare och för dem som är ombytessökande. En sådan utveckling får allt fler arbetsgivare intresserade av förmedlingens service och förbättrar omställningen på arbetsmarknaden. De arbetsmarknadspolitiska åtgärderna får inte leda till att de arbetssökande låses in i åtgärder på lokal nivå eller att dessa snedvrider konkurrensen på en marknad. De arbetsmarknadspolitiska åtgärderna får inte heller hålla tillbaka den reguljära efterfrågan på arbetskraft. Av dessa skäl är det ytterst angeläget att staten, kommunerna, näringslivet och arbetstagarorganisationerna samverkar på olika nivåer i genomförandet av den nationella arbetsmarknadspolitiken. Könssegregeringen på den svenska arbetsmarknaden är alltjämt stor. Det finns en segregering såväl mellan som inom olika yrken. Det beror bl.a. på kvinnors och mäns traditionella val av utbildning och yrkesinriktning men också på arbetsorganisationen och de olika villkor som råder för kvinnor och män i arbetslivet där fler män finns i överordnade positioner och fler kvinnor i underordnade. Utbildning och kompetensutveckling har stor betydelse för att bryta den könsuppdelade arbetsmarknaden krävs dock även attitydförändringar hos både arbetsgivare och anställda bl.a. till mäns föräldraledighet och till kvinnors möjligheter att vidareutvecklas i sitt arbete. I såväl platsförmedlingen som vid användningen av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna krävs en tydligare inriktning mot svagare grupper om det skall vara möjligt att minska långtidsarbetslösheten och begränsa rundgången mellan åtgärder, arbetslöshet och tillfälliga arbeten. Såväl arbetshandikappade som utomnordiska medborgare måste prioriteras ytterligare. Den inriktning som målprogrammen inom ramen för Europeiska socialfonden ger uttryck åt överensstämmer mycket väl med arbetsmarknadspolitikens mål i stort. Det finns anledning att nu ställa betydande förväntningar på målprogrammen 3 och 4 liksom på gemenskapsinitiativen. EU-resurserna utgör visserligen endast en mindre del av de totala resurserna för politikområdet. Inriktningen på förnyelse, metodutveckling, kompetenshöjning och jobbskapande projekt samt att ett jämställdhetsperspektiv skall genomsyra programmen bör emellertid kunna tillföra arbetsmarknads- och tillväxtpolitiken viktiga kunskaper och framgångs- rika exempel. Det är viktigt att erfarenheter vinns som kan tas till vara i den framtida arbetsmarknadspolitiken, inte minst på lokal nivå. i detta perspektiv blir arbetet med målprogrammen och gemenskapsinitiativen en integrerad del i arbetsmarknadspolitikens förnyelse och anpassning till den förändrade marknaden. Kunskapsspridningen inom landet och mellan medlemsländerna kan härvidlag påskynda en önskvärd utveckling. Det aktiva arbetsmiljöarbetet och förnyelsen av arbetslivet är en viktig del av de samlade insatserna för ökad produktivitet, tillväxt och sysselsättning. Grundläggande krav på arbetet är utöver trygghet i anställningen en arbetsmiljö utan risk för ohälsa och olycksfall. God arbetsmiljö, ett livslångt lärande och flexibla arbetstider som kombinerar arbetstagarnas krav på trygghet och inflytande med företagens krav är grundstenar i arbetet med att halvera arbetslösheten. Förnyelsen av arbetslivet måste fortsätta. För arbetsgivarna är det viktigt att satsa på arbetsmiljön och personalens kompetensutveckling. Skillnader mellan kvinnors och mäns ohälsa och villkor i arbetslivet skall beaktas när arbetsmiljön utformas. Arbetsmarknadens parter har också ett grundläggande ansvar för ar- betsmiljöarbetet. Samverkan leder till ett lyckat förändringsarbete då det förutsätter arbetstagarnas engagemang och aktiva medverkan. En förbättrad arbetsmiljö innebär också att kostnaderna för arbetsmarknadspolitiska åtgärder, arbetsskadeförsäkring och sjukförsäkring sjunker. En utvecklad arbetsorganisation och friare arbetstidsförläggning har betydelse för kvinnors och mäns möjligheter att förena förvärvsarbete med ansvaret för hem och barn. Regeringen återkommer till med en samlad proposition om arbetstiden när arbetstidskommittén lagt sitt slutbetänkande. Lönebildningen fungerar inte på ett tillfredsställande sätt. Under en lång följd av år har löneökningarna legat högre än den i våra viktigaste konkurrentländer medan produktiviteten ökat långsammare. möjligheter att även framstå som ett väl utvecklat välfärdssamhälle med hög sysselsättning och låg arbetslöshet beror på hur lönebildningen kommer att fungera. Vad som behövs är en sund och balanserad lönebildning på god europeisk nivå. Lönebildningen måste också ske på ett sådant sätt att osakliga löneskillnader på grund av kön och mellan olika yrken försvinner. Det är parterna på arbetsmarknaden som har ansvaret för att finna formerna för en icke inflationsdrivande lönebildning som bidrar till att minska arbetslösheten. Regeringen har bl.a. i propositionen som föreslår vissa åtgärder för att halvera arbetslösheten m.m. (prop. 1995/96:222) framhållit behovet av att modernisera arbetsrätten. Arbetsrätten måste ha en ändamålsenlig utformning som balanserar löntagarnas behov av rättssäkerhet, trygghet och inflytande med verksamheternas och företagens behov av flexibilitet. Reglerna får inte försvåra för företag att expandera och nyanställa. skall konkurrera med kompetens och får inte bli ett land där låga löner och otrygga anställningsförhållanden ger konkurrensfördelar. Arbetsmarknadens parter har utan att lyckas, bl.a. i , givits möjligheter att genom överenskommelser lösa frågan om moderniseringen av arbetsrätten. Regeringen avser därför att presentera förslag till ändringar i den arbetsrättsliga lagstiftningen som kommer att föreläggas . De totala utgifterna för utgiftsområde 14 beräknas till ca varav utgifterna för arbetsmarknadspolitiska åtgärder beräknas till . I den ekonomiska ramen är hänsyn tagen till beslut om ett generellt sparkrav på för den statliga konsumtionen/förvaltningen /96 - 1998. Det motsvarar för utgiftsområde och år . Utgifterna för utgiftsområde 1998 och beräknas till 46,8 respektive . Regeringens förslag till ekonomisk ram för utgiftsområdet skiljer sig åt i förhållande till föreslagen ram i regeringens ekonomiska vårproposition (prop. 1995/96:150). Utgifterna föreslås netto bli motsvarande ca högre. Orsaken är främst att flera av förslagen i den ekonomiska vårpropositionen inte då preciserats och fördelats på utgiftsområden. I regeringens proposition Vissa åtgärder för att halvera arbetslösheten , ändrade anslag för /96, finansiering m.m. (prop. 1995/96:222) preciserades förslagen och regeringen har vid beräkningen av utgiftsområde 13 och utgiftsområde 14 fördelat utgifterna på anslag. Utgiftsökningen förklaras också av en överföring av medel från anslaget Bidrag till arbetslöshetsersättning (Utgiftsområde 13) till anslaget Arbets- marknadspolitiska åtgärder (Utgiftsområde 14). Överföringen omfattar medel för ersättning till deltagare i arbetslivsutveckling samt medel för utbildningsbidrag till deltagare i datortek och uppgår till . Medel motsvarande för utbildningsvikariat har förts till anslaget från inkomstsidan. Besparingar som tillkommit efter vårpropositionen och som berör utgiftsområdet uppgår till ca . Vidare har en omföring av medel motsvarande skett från anslaget D 3. Statliga tjänster m.m. till utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommunerna. Förändringar jämfört med vårpropositionen av beräknat antal personer i åtgärder innebär att utgiftsnivån minskar med och ökar med . I övrigt har ett antal mindre justeringar gjorts, däribland en förskjutning i tiden av Socialfondens utbetalningar. Utgiftsutvecklingen inom utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv framgår av följande sammanställning () Utgift Anvisat Utgiftsprognos Förslag Beräknat därav 1994/95 1995/96 1995/96 1996 1997 1998 1999 Arbetsmarknad 31 442 50 855 50 221 34 651 38 366 33 310 33 046 Arbetslivsfrågor 5 247 8 635 8 487 5 662 5 527 5 367 5 388 Jämställdhetsfrågor 18 39 39 26 31 31 31 Statliga arbetsgivarfrågor 157 28 50 27 8 122 8 135 8 125 Totalt för utgiftsområde 141)36 864 59 557 58 797 40 366 52 1) Totalbeloppet i tabellen skiljer sig från summan av beloppen i tabellen. I det totala beloppet ingår även bakomliggande decimaler. Ersättning till deltagare i ALU och Datortek redovisas t.o.m. /96 under utgiftsområde 13. Utgifterna inklusive dessa ersättningar var följande följande. Utgift Anvisat Utgiftsprognos 1994/95 1995/96 1995/96 därav 1996 Totalt för utgiftsområde 14 41 313 66 575 67 904 47 367 -------------------------------------------------------------------- | Viktiga politiska och ekonomiska frågor som påverkar verksam- | | hetsområdet är: | | - den ekonomiska utvecklingen och därmed omfattningen på de | | konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärderna, | | - den ekonomiska vårpropositionen och sysselsättningsproposi- | | tionen; regeringens målsättning att halvera den öppna arbetslös-| | heten. Verksamhetsområdet omfattar främst utgifter för arbetsmarknadspolitiska åtgärder och förvaltningskostnader. Under verksamhetsområdet återfinns också utgifter för Europeiska socialfonden, kostnader för avvecklingen av AMU-gruppen som myndighet samt utgifter för . Utgifterna under verksamhetsområdet styrs till största delen av det förväntade behovet av konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder och därmed medelstilldelningen för dessa åtgärder. För att upprätthålla flexibiliteten på arbetsmarknaden och hävda arbetslinjen, har fr.o.m. /96 en rad förändringar inom verksamhetsområdet genomförts, främst vad gäller de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Vid beräkningen av utgifterna inom verksamhetsområdet har regeringen tagit hänsyn till de besparingar fattat beslut om i samband med den ekonomiska vårpropositionen (1995/96:150) och sysselsättningspropositionen (1995/96:222). Dessa besparingar redovisas närmare under anslaget A 2. De arbetsmarknadspolitiska åtgärderna är en viktig del i arbetet att halvera den öppna arbetslösheten och att få arbetssökande in i reguljärt arbete. Mot denna bakgrund och med utgångspunkt i bedömningen av den ekonomiska utvecklingen som presenterats i den reviderade finansplanen skall AMV inom ramen för tilldelade medel under anslaget A 2. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder ge minst 228 000 personer i genomsnitt lämplig utbildning, praktik eller sysselsättning genom konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder eller yrkesinriktad rehabilitering. Därav skall minst 26 000 personer vara arbets- handikappade. Utgiftsutvecklingen inom verksamhetsområdet framgår av följande sammanställning (). Utgift Anvisat Utgiftsprognos Förslag Beräknat därav 1994/95 1995/96 1995/96 1996 1997 1998 1999 för- valtningskostnader 3 160 5 544 5 624 3 808 4 418 3 562 3 688 A 2. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder 29 645 34 352 34 140 23 416 25 457 21 199 20 568 A 3. Särskilda åtgärder för arbets- handikappade 7 171 10 366 10 059 7 029 6 487 6 629 6 775 A 4. Europeiska socialfonden - 593 363 363 1 981 1 902 1 999 A 5. Vissa kostnader för avveckling av AMU-gruppen som myndighet 166 1) 35 35 15 10 7 A 6. politisk utvärdering - - - - 8 8 8 Totalt för verksamhetsområdet37 442 50 855 50 221 34 651 38 366 33 310 33 045 1) 1000-kronors anslag () är den myndighet som svarar för genomförandet av huvuddelen av arbetsmarknadspolitiken. AMV:s verksamhet och dess inriktning framgår av förordningen (1987:405) om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten och förordningen (1988:1139) med instruktion för AMV. Utöver dessa mer generella riktlinjer anges i regleringsbrevet för AMV ett antal övergripande mål, vilka är nedbrutna i flera verksamhetsmål. AMV:s resultat kan således bedömas med ut- gångspunkt från hur väl myndigheten har uppfyllt regeringens mål i regleringsbrevet men också med utgångspunkt från förutsättningarna på arbets- marknaden och de resurser som tilldelats verket. Denna resultatredovisning återfinns i myndighetens årsredovisning. Under det löpande budgetåret erhåller regeringen förutom delårsrapporter även information om resultatet genom kvartalsvisa möten mellan och (). Vad gäller AMV:s årsredovisning för /95 anser regeringen att AMV i allt väsentligt uppfyllt de krav som ställts vad gäller resultaträkning, balansräkning och finansieringsanalys. Vad gäller anslagsavräkningen har regeringen i den ekonomiska vårpropositionen (prop. 1995/96:150) redogjort för RRV:s iakttagelser och invändningar. Uppföljning av verksamhetsmålen /95 Regeringen angav för /95 följande fem övergripande mål för AMV: - Den ökade efterfrågan på den reguljära arbetsmarknaden skulleutnyttjas till fullo, - De långtidsarbetslösa och de utsatta grupperna skulle prioriteras,rundgången skulle brytas, - Medelsanvändningen skulle effektiviseras, - Jämställdheten på arbetsmarknaden skulle öka, - Miljöhänsyn skulle tas. Dessa fem mål bröts ned till elva verksamhetsmål. Det finns inga stora avvikelser från de angivna verksamhetsmålen och de resultat som AMV redovisar för /95. Detta visar att AMV i huvudsak nått de satta målen och att målnivåerna för /95 var väl avpassade till förutsättningarna på arbetsmarknaden och de tilldelade resurserna. Utfallet avviker emellertid negativt från tre av målen /95. Orsakerna till detta är flera. Målet att 194 000 personer i genomsnitt skulle delta i arbetsmarknadspolitiska åtgärder uppfylldes inte. Avvikelsen i volymkravet var en följd av att betydligt färre arbetssökande deltog i ungdomsåtgärder, delvis som en effekt av kravet på anställning i samband med ungdoms- och arbetsplatsintroduktion. Även den mer positiva utvecklingen på arbetsmarknaden under /95 påverkade volymen av arbetssökande i åtgärder. Regeringen angav som mål att långtidsarbetslösheten skulle minska med 20 000 personer. Utfallet för budgetåret blev att långtidsarbetslösheten minskade med 13 000 personer. Målet uppfylldes således inte. Långtidsarbetslösheten ökade under budgetårets senare hälft. Orsaken var att efterfrågan på arbetskraft sjönk under slutet av budgetåret som antalet personer i åtgärder minskade. Det innebar att de sökande var anmälda som öppet arbetslösa på arbetsförmedlingen . En tydligare prioritering av långtidsarbetslösa inom ramen för medlen för arbetsmarknadspolitiska åtgärder borde enligt regeringens bedömning ha inneburit att långtidsarbetslösheten skulle ha minskat ytterligare under budgetåret. Som mål angavs också att vakanstiderna skulle minska under /95 i jämförelse med /94. Vakanstiderna ökade i stället från i genomsnitt . Ökningen skedde framför allt under slutet av budgetåret. har emellertid andra indikatorer visat rakt motsatta tendenser. Andelen anmälda lediga platser som inte fått någon anvisning har sjunkit. Bristtalen i konjunkturbarometern har sjunkit till historiskt sett mycket låga nivåer såväl för yrkesarbetare som för tjänstemän. I de uppföljningar som AMS och gjort har det visat sig att ökningen av vakanstiderna är att hänföra till ökade ambitioner i registreringen och uppföljning av lediga platser än i förlängningen av den tid som en arbetsgivare får vänta på att arbetssökande blir anvisade till den lediga platsen. AMS har därför fått i uppdrag att redovisa hur vakanstiderna skall kunna mätas på ett sätt som bättre återger den tid företagen får vänta innan de fått tillräckligt med anvisade sökande till den lediga platsen. Uppföljning av verksamhetsmålen under /96 Även för innevarande budgetår har regeringen i regleringsbrevet för AMV angivit fem övergripande mål: - Utnyttja platsförmedlingens möjligheter till fullo, - De långtidsarbetslösa och de utsatta grupperna skall prioriteras,rundgången skall brytas, - Mobilisera de arbetslösa genom kompetensuppbyggnad och ökadekrav på aktivt arbetssökande, - Jämställdheten på arbetsmarknaden skall öka, - Medelsanvändningen skall effektiviseras. Dessa övergripande mål har brutits ned i tretton verksamhetsmål. Uppföljningen efter tolv månaders verksamhet visade att sex av verksamhetsmålen då var uppfyllda. När regeringen bestämde målnivåerna förväntades den allmänna konjunkturen ha en positiv utveckling under /96. I stället mattades konjunkturen av och tillströmningen av lediga platser minskade till arbetsförmedlingen. Detta har påverkat resultatutvecklingen negativt för vissa mål. För /96 tilldelades AMV resurser för att i genomsnitt sysselsätta 240 000 personer i olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder. En lägre volym av arbetssökande i åtgärder under början av budgetåret har lett till att AMV inte nått volymkravet. Bland annat har volymkraven för datorteken och de kommunala ungdomsavtalen varit svåra att uppfylla. Antalet ungdomar som var aktuella för kommunala ungdomsprogram blev betydligt lägre än vad regeringen beräknat. Regeringen ändrade volymkravet i samband med att resurser som ej förbrukats togs tillbaka från åtgärdsanslaget.