prop · GK03141 · 1997-01-01 00:00:00 — Doktoranderna, som ofta är anställda vid denna högskola, är enligt nuvarande regler antagna av den fakultetsnämnd, vid ett universitet eller en annan högskola, till vilken läraren är knuten. Denna anknytning regleras i högskoleförordningen. En lärare med vetenskaplig kompetens som inte tillhör ansvarsområdet för någon fakultetsnämnd vid den egna högskolan bör, främst för forskarutbild- ningsfrågor, även fortsättningsvis vara anknuten till en fakultetsnämnd vid ett universitet eller en annan högskola. Det bör emellertid enligt regeringens mening i fortsättningen ankomma på den högskola där läraren är anställd att etablera en sådan vetenskaplig kontakt. Regeringen underströk i budgetpropositionen för det angelägna i att förstärka lärarutbildningarnas vetenskapliga bas och att underlätta för studenter med lärarexamen att påbörja forskarutbildning. Dessutom framhölls vikten av att den enskilda högskolan tar ett samlat ansvar för lärarutbildningen och anpassar den lokala beslutsstrukturen därefter. Förslag har i olika sammanhang framförts om en särskild fakultetsorganisation för lärarutbildningen. Regeringens förslag innebär att varje lärosäte beslutar om sina fakultetsnämnder. Konstnärligt utvecklingsarbete Konstnärligt utvecklingsarbete bedrivs vid Lunds, och , vid samt vid de sju konstnärliga högskolorna i . Regeringen föreslår att medel för konstnärligt utvecklingsarbete även i fortsättningen skall anvisas i en särskild anslags- post för varje lärosäte. Vid dessa universitet och högskolor skall styrelsen, liksom , inrätta ett organ som har ansvaret för det konstnärliga utvecklingsarbetet. har i en skrivelse till regeringen begärt att få inrätta en konstnärlig fakultet. Regeringen framförde i budgetpropo- sitionen för sin avsikt att återkomma till frågan om fakultets- indelning. Med de förslag som läggs fram ankommer det på varje lärosäte med rätt att anordna forskarutbildning att själv besluta om vilka fakultetsnämnder som skall finnas och om ansvarsområdet för dessa. Flertalet ledamöter i en fakultetsnämnd skall dock, liksom , vara vetenskapligt kompetenta. Statsmakterna kommer alltså, enligt förslaget, inte längre att besluta om vilka fakulteter som skall finnas och inte heller om enskilda fakultetsnämnder. 9 Genomförande m.m. Regeringens förslag: Ändringen i 2 kap. 4 § högskolelagen bör träda i kraft . Övriga ändringar i högskolelagen bör träda i kraft . Även de konsekvensändringar som föreslås i lagen om vissa läkartjänster vid upplåtna enheter, m.m. bör träda i kraft . Skälen för regeringens förslag: Mandattiden för de nuvarande styrelserna går ut . Bestämmelser om högskolans ledning bör därför träda i kraft . Den väsentliga förändring som föreslås gäller ordförandeposten och i övrigt föreslås inga förändringar. Därför bör den nya ordningen gälla från . Förslagen om anställningar och dithörande frågor innebär förändringar av mer omfattande natur. Det är angeläget att lärosätena får möjlighet att anpassa sig till de nya bestämmelserna. Därför bör bestämmelser avseende anställningar inte träda i kraft förrän . Förslagen avseende förändrade principer för tilldelning av resurser till forskning och forskarutbildning är också av omfattande natur. Regeringen anser det angeläget att budgetarbetet får genomföras efter de nya principer som föreslås. Förslagen beträffande indelning i fakultetsnämnder och deras sammansättning bör också träda i kraft . Detta ger lärosätena möjlighet att förbereda den nya organisationen vad gäller t.ex. antalet fakultetsnämnder, deras ansvarsområden och utseende av ledamöter i nämnderna. Den nya organisationen kan komma att få olika utformning vid lärosätena. Det är därför inte lämpligt att regeringen reglerar hur övergången till ny organisation bör ske. Högskolorna har emellertid möjlighet att redan före ikraftträdandet vidta vissa administra- tiva åtgärder som behövs för att den nya ordningen skall kunna fungera från . 10 Författningskommentar 10.1 Förslaget till lag om ändring i högskolelagen (1992:1434) 1 kap. 5 § I paragrafen görs ett tillägg. I den nya lydelsen innebär paragrafen att i högskolornas verksamhet skall jämställdhet mellan kvinnor och män alltid iakttas och främjas. Ändringen kommenteras i avsnitt 6.5. I 11 § regleras examina inom den grundläggande högskoleutbildningen. Regeringen föreskriver vilka examina som får avläggas medan det kommer an på att besluta vid vilka högskolor olika examina får avläggas. beslutanderätt omfattar dock inte . I 12 §, som är ny, regleras examina inom forskarutbildningen. Av första stycket framgår det att regeringen föreskriver vilka examina som får avläggas. Enligt andra stycket första meningen har universiteten en generell rätt att utfärda examina. Det betyder att det ankommer på att avgöra inom vilka områden kan bedriva forskarutbildning på en hög vetenskaplig nivå. Vid övriga högskolor skall, enligt andra meningen, examina kunna avläggas inom ett eller flera vetenskapsområden som finns vid högskolan. Att ett vetenskapsområde finns vid en högskola betyder bl.a. att högskolan inom området får anordna forskarutbildning och således utfärda doktorsexamina. Av 2 kap. 5 § framgår att beslutar att det skall finnas vissa vetenskaps- områden för forskarutbildning och att under vissa förutsättningar kan besluta att vetenskapsområden skall få finnas också vid högskolor som inte är universitet. Fördelningen av medel till forskarutbildning sker enligt regeringens förslag per vetenskapsområde. Av 2 kap. 5 a § framgår att en högskola med vetenskapsområde skall inrätta en eller flera fakultetsnämnder som bl.a. har att besluta i frågor om forskarutbildning inom vetenskapsområdet. har att bedöma om det finns förutsättningar för forskarutbildning på en hög vetenskaplig nivå inom ett eller flera vetenskapsområden vid en högskola som inte är universitet. Bakgrunden till förslaget behandlas i avsnitt 8. 2 kap. 4 § Ändringen i första stycket av paragrafen innebär att ordföranden i styrelsen för en högskola till skillnad från vad som gäller skall vara en annan person än rektor. Som anges i författningstexten, andra stycket, bör ordföranden vara rekryterad externt. Till ordförande bör regeringen således inte utse en person som är anställd vid högskolan. Ändringen motiveras i avsnitt 6.3. reglerades frågan om vem som skall vara ordförande inte i lagen utan i högskoleförordningen (1993:100). I andra stycket i paragrafen angavs tidigare att regeringen när den utser styrelsens ledamöter skall välja personer med bakgrund i sådan verksamhet som är av betydelse för högskolans utbildnings- eller forskningsuppdrag. Att så sker ligger dock i sakens natur, och det har därför bedömts som överflödigt att ha en särskild lagbestämmelse om detta. Att meningen har tagits bort ur lagtexten är således inte avsett att innebära någon ändring i sak. Det är regeringens ansvar att utse personer som på bästa sätt kan vara av betydelse för högskolans utbildnings- och forskningsuppdrag. I första meningen anges det att bestämmer vilka vetenskapsområden som finns (jfr. avsnitt 8). Uttrycket vetenskapsområde betecknar ett övergripande ämnesområde, dvs. ett antal besläktade ämnesområden. Inom det området får en högskola anordna forskarutbildning med stöd av 1 kap. 12 § andra stycket. Vetenskapsområdet får också betydelse när en högskola tilldelas anslag. Således bestäms anslag för forskning och forskarutbildning per vetenskapsområde. Enligt andra meningen finns det vetenskapsområden vid universiteten. Det betyder att samtliga vetenskapsområden finns där utan att det sker någon bedömning med avseende på den grundutbildning eller forskning som finns vid det särskilda . En annan ordning gäller enligt tredje meningen i fråga om högskolor som inte är universitet. Då beslutar efter en prövning av varje särskilt fall, om det skall finnas vetenskapsområde vid den . Kriterierna för den prövningen anges i fjärde meningen. Kriterierna skall vara uppfyllda för varje vetenskapsområde som enligt beslut skall finnas vid högskolan. Enligt första stycket i paragrafen skall det finnas fakultetsnämnder vid varje universitet och vid varje högskola där det enligt beslut skall finnas minst ett vetenskapsområde med stöd av beslut enligt 5 §. Att det finns ett vetenskapsområde ger uttryck för att högskolan får bedriva forskarutbildning inom vetenskapsområdet. En högskola som fått ett eller flera vetenskapsområden för forskarutbildning skall inrätta minst en och forskarutbildning inom de aktuella vetenskapsområdena. Begreppet fakultet har tagits bort ur högskoleförfattningarna som benämning för forsknings- och forskarutbildningsenheter till vilka medel fördelas. Fakultetsnämndernas uppgifter beskrivs i andra stycket. Där anges det också under vilka förutsättningar särskilda organ för grundutbildning och forskning inrättas vid högskolorna och vilka uppgifter organen skall ha. Av tredje stycket framgår det att universiteten och de aktuella högskolorna själva bestämmer om de vill ha fler än en fakultetsnämnd och vilket ansvarsområde varje nämnd i så fall skall ha. Ett ansvarsområde behöver inte sammanfalla med ett vetenskapsområde. Det betyder att en fakultetsnämnds ansvarsområde kan sträcka sig över flera vetenskapsområden, men det är exempelvis också möjligt att dela in ett vetenskapsområde i flera ansvarsområden allt efter vad eller högskolan finner ändamålsenligt. Av sista meningen i tredje stycket följer dock att ansvarsområdet för en nämnd i fråga om forskarutbildning skall ligga inom de vetenskapsområden som finns vid en viss högskola. I paragrafen ges vissa bestämmelser om sammansättningen av fakultetsnämnder och de särskilda organ som annars skall finnas för grundutbildning och forskning enligt 5 a §. Begreppet fakultet har tagits bort ur högskolelagen. Det anges i stället i första stycket första meningen att till ledamöter i en fakultetsnämnd får väljas vetenskapligt kompetenta lärare inom fakultetsnämndens ansvarsområde, andra personer som är vetenskapligt kompetenta samt personer som annars är lämpliga för uppdraget. Att andra personer än vetenskapligt kompetenta lärare kan vara ledamot i en fakultetsnämnd angavs tidigare i högskoleförordningen. Av första stycket andra meningen framgår att flertalet av ledamöterna dock alltid skall vara vetenskapligt kompetenta lärare som är verksamma inom en viss fakultetsnämnds ansvarsområde eller andra vetenskapligt kompetenta personer. Också studenterna vid högskolan har, enligt fjärde meningen, rätt att vara representerade i fakultetsnämnderna och de särskilda organen. Paragrafen innehåller inte någon regel om att studenternas representanter i fakultetsnämnderna på något sätt skall vara knutna till nämndens ansvarsområde. 3 kap. Som anges i avsnitt 7 föreslås det att begreppet tjänst nu skall tas bort ur högskolelagen och i princip ersättas av begreppet anställning. Som en följd av detta föreslås också att de två besluten om att dels inrätta, dels tillsätta en tjänst skall ersättas av ett beslut om att anställa en person. Ett tillägg görs i paragrafen av innebörd att en lärare förutom att följa utvecklingen inom det egna ämnesområdet också skall följa den samhällsutveckling i övrigt som har betydelse för lärarens arbete vid högskolan. Bakgrunden till tillägget, som närmare kommenteras i avsnitt 7.1.4, är att universitet och högskolor genom en ändring av 1 kap. 2 § högskolelagen har ålagts att samverka med det omgivande samhället och informera om sin verksamhet. Att följa utvecklingen inom det egna ämnesområdet och den utveckling i samhället som har betydelse för arbetet är en uppgift för varje lärare. I övrigt anges i bestämmelsen de arbetsuppgifter som en lärare kan ha. Begreppet tjänst har tagits bort ur paragrafen och ersatts med begreppet anställning eller motsvarande. Vidare tas begreppet inrättande respektive tillsättande av professorstjänster bort. Bakgrunden till dessa ändringar behandlas i avsnitt 7. I 2 § andra stycket i dess tidigare lydelse angavs att professorstjänster skall finnas inrättade i tillräcklig omfattning för att forskning och utbildning skall kunna bedrivas på en hög och kvalitativ nivå inom olika vetenskapsområden. Meningen har avsett att utrycka dels att en hög kvalitet i verksamheten till en väsentlig del är professorernas ansvar, dels att professorernas ansvar skall omfatta såväl utbildning som forskning. Med de förslag om befordran till professor och fördelning av arbetsuppgifter som beskrivs i avsnitt 7.1.1 bör inte ansvaret för en hög kvalitet i verksamheten knytas just till antalet professorer. Dessa har tillsammans med lektorer och andra lärare att se till att denna höga kvalitet upprätthålls. Den närmare fördelningen av arbetsuppgifterna mellan varje lärare ankommer det på högskolan att besluta om. I paragrafen görs det mer tydligt att både forskning och utbildning normalt skall ingå i en professors uppgifter. I 2 § tredje stycket anges liksom tidigare att det för att anställas få som professor förutom pedagogisk skicklighet krävs vetenskaplig skicklighet. Därmed menas vetenskaplig skicklighet utöver vad som krävs för att anställas som lektor. 1992/93:1 s. Frågor om behörighetskrav för professorer behandlas i avsnitt 7.1.1. I paragrafen görs ett tillägg (andra stycket punkt 3) som innebär att det skall vara möjligt att anställa en professor för en bestämd tid också när personen anställs som gästlärare (gästprofessor). För att anställas som gästprofessor skall personen vara behörig att anställas som professor och anställas som gästlärare. Förslaget motiveras närmare i avsnitt 7.1.1. För en person som anställs som gästprofessor tillämpas inte den rätt att under vissa förutsättningar få en anställning som professor som föreslås i samma avsnitt. I paragrafen anges det liksom tidigare att en lektor skall ha visat vetenskaplig kompetens utom i de fall då lektorn skall arbeta inom konstnärlig verksamhet. kommentaren till 2 § om begreppet vetenskaplig skicklighet.) För anställning som lektor införs en möjlighet att som ett alternativ till vetenskaplig kompetens kunna ställa krav på annan yrkesskicklighet. Vad detta krav betyder behandlas närmare i avsnitt 7.1.2. Krav på pedagogisk skicklighet skall alltid ställas vid anställning av en lektor. Det behörighetskravet har tidigare angivits i högskoleförordningen men införs nu i lagen. Regeringen ges rätt att föreskriva om undantag från kraven på vetenskaplig kompetens och annan yrkesskicklighet. Regeringen avser att utnyttja denna föreskriftsrätt till att ge regler om att en adjunkt, som visat särskild pedagogisk skicklighet eller skicklighet avseende ledning, utveckling och samverkan, skall kunna få anställning som lektor även om adjunkten inte uppfyller behörighetskraven. Denna möjlighet till s.k. individuell befordran behandlas i avsnitt 7.1.2. 6 - 8 §§ Bestämmelserna har bearbetats med hänsyn till att begreppet tjänst tagits bort ur lagen. 10.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1982:764) om vissa läkartjänster vid upplåtna enheter, m.m. Lagen har bearbetats språkligt så att begreppet tjänst tagits bort. Sammanfattning av betänkandet Reform och förändring. Organisation och verksamhet vid universitet och högskolor universitets- och högskolereform (SOU 1996:21) universitets- och högskolereform är i mycket en tillämpning på högre utbildning och forskning av generella förändringar i budget- och styrsystemen inom det statliga området. Reformen har dock tydliggjort lärosätenas handlingsmöjligheter och påtagligt inspirerat till diskussioner och förändringsarbete. och högskolor är inställningen till reformen i stort sett positiv. har studerat förändringar i relation till de mål som angivits för universitets- och högskolereformen. Analys Mångfald i utbildningsutbudet Många förändringar har gjorts i utbildningsutbudet. I relation till hela verksamheten vid universitet och högskolor är dock ännu de nya ex- amina, de nya utbildningsprogrammen och de nya kurserna få, både om man ser till antalet utbildningar och till studerandeantalet. Det är också svårt att avgöra i vad mån förändringarna är föranledda av reformen. Anpassning till studentefterfrågan Den aktuella studentefterfrågan kommer inte på något mer systematiskt sätt, t.ex. genom föranmälningar, in i lärosätenas planering för komman- de läsår. Några större omprioriteringar till utbildningsområden där sökandetrycket är mycket stort har inte gjorts. Den största förändringen inom den grundläggande högskoleutbild- ningen är den kraftiga ökningen av kursstudier utanför utbildningspro- gram. Kvaliteten Inget tyder på att svenska universitet och högskolor inte skulle bedriva en verksamhet som normalt håller rimlig och inte sällan hög kvalitet sett i ett internationellt perspektiv. Mycket litet har emellertid gjorts för att direkt möta de risker för sänkt kvalitet i form av lägre krav i utbildning och examination, som hävdats ligga i ett system med resurstilldelning i relation till kvantitativa prestationer. Effektivt resursutnyttjande och ökad examination Det är ännu för tidigt att konstatera om några påtagliga effektivitetsvin- ster, i form av fler helårsprestationer och fler examina i förhållande till insatta resurser, har uppnåtts till följd av reformen. Universitetens och högskolornas ekonomi-administrativa system fungerar ännu inte tillfredsställande. Hög prioritet måste ges åt för- bättringar i dessa, så att de kan fungera rimligt sett ur såväl lärosätenas som statsmakternas och externa intressenters perspektiv. Den institutionella organisationen reformen har universitetens och högskolornas organisation blivit en blandning av två ledningsprinciper, den kollegiala och en mer managementinriktad . Statsmakterna har, trots uttalanden om motsatsen, fortfarande ett be- tydande inflytande över den interna organisationen. Rollfördelningen mellan statsmakter och universitet/högskolor Själva kärnan universitets- och högskolereform har varit ändrad rollfördelning mellan de politiska organen och myndigheterna. Politikerna i riksdag och regering skall besluta om mål och precisera resultatkrav. Universitet och högskolor skall svara för att verksamheten genomförs på bästa sätt. Förändringarna gentemot tidigare system är emellertid i realiteten inte alltid så stora som de framställts och friheten för universiteten och högskolorna fortfarande långt ifrån så total som den beskrivits. Universi- tet och högskolor hade stor frihet både när det gäller verksamhet och ekonomi redan före . Och statsmakterna har efter detta datum i realiteten fortfarande ett större inflytande än vad de officiella do- kumenten och uttalandena ger intryck av. Förslag anbefaller försiktighet med ytterligare systemförändringar. och högskolor behöver är framför allt möjlighet att få kon- centrera sig på sina uppgifter inom utbildning och forskning. Grundläggande högskoleutbildning RUT-93:s huvudsynpunkt är att statsmakternas beslut behöver utvecklas och förtydligas. Underlag, bedömningar och prioriteringar måste redovi- sas mer systematiskt än vad som skett i nuvarande ordning. Utöver det material som tas fram av universiteten och högskolorna själva i årsredovisningar och anslagsframställningar bör regelbundet inför fastställande av treårsbudget göra övergripande analyser av situationen för svensk högre utbildning. Resurstilldelningssystemet för den grundläggande högskoleutbild- ningen har ännu varit i bruk för att omprövas. föreslår att en systematisk utvärdering av systemet genomförs när det varit i kraft . universitets- och högskolereform har lett till en kraftig ökning av antalet studenter som läser fristående kurser. Någon form av garanti för fortsatta studier bör ges till alla de ungdomar som bedriver heltids- studier genom successiva val av fristående kurser. Ett omfattande kvalitetsutvecklingsarbete har kommit i gång vid universitet och högskolor. Som kunnat konstatera gäller detta i regel mer långsiktiga insatser och berör inte direkt kontrollen av kravnivån i utbildning och examination, där det funnits farhågor för kvalitetssänkningar till följd av det nya resurstilldelningssystemet. Hög- skoleverket bör regelbundet samla in uppgifter om vilka särskilda, direkta kvalitetskontroller av utbildningsnivå och examination som genomförs. Former för regelbunden omprövning av prislapparna i resurstilldel- ningssystemet måste enligt RUT-93:s mening etableras. I den mån särskilda åtaganden, utöver utbildningsuppdragen, ges till universitet och högskolor bör det berörda lärosätet få kostnaderna för detta täckta utan att behöva använda sina reguljära anslag. Universitet och högskolor har ännu endast i begränsad utsträckning integrerat lokalfrågor och lokalkostnader i de lokala planerings- och budgetsystemen. För- och nackdelar med att lokalkostnaderna ingår i resurstilldelningssystemet bör analyseras särskilt, när mer direkta erfa- renheter av lokalt beslutsfattande föreligger. Det är angeläget att ett arbete inleds i syfte att få ett för universitet och högskolor lämpat redovisningssystem. Detta bör göras i särskild ordning men självfallet i samverkan med såväl RRV som Hög- skoleverket och företrädare för universitet och högskolor. Forskning och forskarutbildning Statsmakternas avvägningar mellan forskningsområden bör, enligt RUT- 93:s mening, kunna göras i vidare termer än , när för- delningen görs mellan nio fakultetsområden, varav några mycket små. Områdena skulle i stället kunna vara förslagsvis teknik, naturvetenskap, medicin (inklusive odontologi och farmaci) samt kulturvetenskaper (dvs. humaniora, juridik, samhällsvetenskap och teologi). Med en sådan gruppering framstår skillnaderna mellan de olika områdena tydligare än i en mer finfördelad, vilket också klargör innebörden av prioriteringarna mellan områdena. Liksom i fråga om den grundläggande högskoleutbildningen bör inför de övergripande forskningspolitiska besluten statsmakternas besluts- underlag i form av årsredovisningar och anslagsframställningar m.m. från myndigheterna kompletteras med fristående, övergripande analyser av situationen för forskarutbildningen och forskningen i . har utgått från att det för överblickbar tid inte kommer att vara möjligt att ge alla lärosäten ansvar för fasta forskningsresurser i form av fakultetsanslag. Enligt måste ansvaret för resursfördelningen till lärare vid lärosäten utan fakultet förtydligas. Det är viktigt att alla lärare behandlas lika vid fördelningen av forskningsresurser, oavsett till vilket lärosäte de är knutna. förordar att medel motsvarande de särskilda resurser som försöksvis ställts till förfogande för särskilda insatser inom de humanistiska och matematisk-naturvetenskapliga fakul- teterna efter denna periods utgång ställs till de berörda universitetens för- fogande för motsvarande insatser inom samtliga forskningsområden. Forskarutbildningen Enligt RUT-93:s mening finns det skäl att se över formerna för medels- stilldelning till forskarutbildningen i syfte att planering och budgetering av forskarutbildning skall kunna göras mer oberoende av lärosätenas resurser för andra ändamål. och högskolor föreslås få av statsmakterna beställd verksam- het inom forskning och forskarutbildning preciserade i treåriga forsk- ningsuppdrag . Dessa skulle kunna omfatta krav på viss minsta forskningsvolym, mätt i kostnaderna för forskningen inom vissa områden, förslagsvis de fyra områden som angivits ovan: teknik, naturvetenskap, medicin och kulturvetenskaper. skulle uppdragen kunna omfatta åtaganden i form av specialisering inom respektive lärosätes profilområden. Sär- skilda insatser som prioriteras av statsmakterna skulle kunna skrivas in i uppdragen, t.ex. inrättande av professurer inom särskilda områden. Uppdragen skulle vidare precisera respektive lärosätes åtagande inom forskarutbildningen. Forskningsuppdragen skulle innebära ett mer samlat och systematiskt uttryck för statsmakternas krav än dagens system.