prop · GK0336 · 1997-01-01 00:00:00 — Planerna för länstrafikanläggningar tas fram efter förslag om åtgärder från , , trafikhuvudmannen, kommunerna i länet och andra med väsentligt intresse. Förslag till planer bereds i särskilda beredningsgrupper. fastställer LTA-planen sedan trafikverkens och de olika förslagsgivarnas synpunkter har hörts. beslutar genom LTA-planen om åtgärder som skall finansieras av LTA-anslaget och prioritetsordning mellan åtgärderna. disponerar anslagsmedlen och svarar för att beslut om investeringar blir genomförda. För att infrastrukturplanerna skall kunna genomföras måste de följas upp med årliga riksdagsbeslut om budgetmedel i överensstämmelse med planeringsramarna. Den närmare utformningen av regeringens förslag Utvecklingen av den regionala transportinfrastrukturen bör ske så att angelägna regionala transportbehov effektivt kan tillgodoses. Vidare bör infrastrukturplaneringen ske så att ett miljöanpassat transportsystem främjas och så att de nationella trafikpolitiska målen kan uppfyllas regionalt i högre utsträckning än med dagens ordning. Regeringen anser därför att planeringsprocessen bör utformas så att de regionala prioriteringarna, vad gäller transportinfrastrukturens utveckling och dess effekter, får en starkare lokal och regional politisk förankring. Med en sådan förstärkt politisk förankring kan anpassningen till särskilda lokala och regionala förutsättningar förbättras samt samordningen med andra samhällssektorer på regional nivå öka. Befogenheten att fastställa LTA-planerna bör överlåtas till de nybildade regionförbunden i och län från . Motsvarande befogenheter ges från samma tidpunkt. Innan planen fastställs bör yttrande inhämtas från . Det samråd som har om inriktningen av bl.a. drift- och underhållsåtgärder med regionala och lokala organ kommer i försökslänen att också omfatta de regionala självstyrelseorganen. Även om t.ex. avgränsningen av en LTA-plan skulle förändras framöver bör inriktningen vara att det regionala organet i försökslänen skall kunna besluta om planeringen av motsvarande åtgärder. Regeringen anser att de föreslagna försöken i respektive i och är intressanta. Beträffande försöksverksamheten i avvaktar regeringen med beslutet i enlighet med önskemål från länets företrädare. Försöken i och berör LTA-planeringens innehåll. Regeringen avser att ta upp överväganden om planeringen i den kommande propositionen om inriktningen av åtgärder i transportinfrastrukturen. För upprättande av LTA-planen bör motsvarande bestämmelser som gäller för också gälla för det regionala självstyrelseorganet. Av förordningen (1991:1809) om rikstäckande väghållningsplan, regionala väghållningsplaner och planer för länstrafikanläggningar, framgår bl.a. att om och har olika uppfattningar om innehållet i en plan för länstrafikanläggningar skall planen överlämnas till regeringen för att fastställas. Denna regel motiveras av det beroendeförhållande som finns mellan LTA-planen och de regionala och nationella planerna. Regeringen anser att det bör vara en uppgift för och att förse de regionala självstyrelseorganen med det underlag som krävs för att göra de regionala prioriteringarna. och underlag skall utarbetas mot bakgrund av verkens respektive sektorsansvar och utformas så att verkens prioriteringar av olika regionala investeringar framgår. Med ett sådant underlag blir det tydligt vilka effekter de regionala självstyrelseorganens förslag kan förväntas få på de olika trafik- och miljöpolitiska delmålen. 6.2.4 Ansvar för kollektivtrafiken i län -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: I det nybildade län skall fr.o.m. den| | i län, ensamt eller tillsammans| | med kommunerna i länet, vara huvudman för den kollektiva person-| | trafiken i länet. Intill utgången av skall ansvaret för | | trafiken utövas enligt de bestämmelser som gällde före den 1 | | , såvida inte kommunerna och landstingen kommer | | överens om att föra över huvudmannaskapet till ett regionförbund.| -------------------------------------------------------------------- Skälen för regeringens förslag: Sammanläggningen av län och till län samt möjligheterna till att bedriva för- söksverksamhet och att bilda regionförbund i län och i län föranleder ändringar i lagen (1978:438) om huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafik (huvudmannaskapslagen). I denna lag sägs att det i varje län skall finnas en huvudman för den lokala och regionala linjetrafiken för persontransporter. Sammanläggningen av och innebär alltså att de båda huvudmän som finns i länen måste ersättas med en för gemensam ny huvudman. I de allra flesta län, bl.a. i län och i län, är kom- munerna och gemensamt huvudman. I har emellertid kommu- nerna och kommit överens om att endast och kommun skall vara huvudman. Ändringarna är av två slag. För det första bör det ges möjlighet för kommunerna och att komma överens om att ett regionförbund skall kunna vara huvudman för den kollektiva persontrafiken i län respektive län i stället för nuvarande huvudmän. Detta kan ske genom en hänvisning i lagen (1978:438) om huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafik till den föreslagna lagen om försöksverksamhet med regionförbund i län och län. En sådan frivillig överföring av ansvaret skall vara möjlig fr.o.m. . Den andra ändringen föranleds av att län och upphör /97. Även om kommunerna och landstingen i de båda länen kommer överens om att föra över ansvaret för kollektivtrafiken till ett regionförbund måste ändringar vidtas i huvudmannaskapslagen. Ändringarnas omfattning kan däremot diskuteras. Som en följd av bildandet av län skulle exempelvis en ändring behöva göras i 5 § beträffande parternas inflytande över verksamheten. I denna fråga gäller helt olika förhållanden för och . Väsentliga skillnader finns också när det gäller tillämpningen av 6 §, som reglerar fördelningen mellan kommunerna och av underskottet i verksamheten. Om bestämmelserna ändras så skulle de bara vara i kraft från till utgången av . Fr.o.m. finns det bara ett landsting i län. blir då också enligt lagen om försöksverksamhet med ändrad regional ansvarsfördelning ett regionalt självstyrelseorgan. Detta talar för att man under denna korta övergångsperiod inte bör ändra i organisationen för kollektivtrafiken. Förslaget till lagändring innebär således att, i det ny- bildade län, ansvaret för den kollektiva persontrafiken till utgången av skall utövas enligt de bestämmelser som vid utgången av gällde för län och , såvida inte kommunerna och landstingen kommer överens om att föra över ansvaret för trafiken till ett regionförbund. Regeringen anser det naturligt att det i blir som bör vara huvudman för den kollektiva persontrafiken . Lagstiftningen innebär dock att även tillsammans med samtliga kommuner i länet kan vara huvudman. Det bör vara en demokratisk process i länet som leder fram till ett beslut om vilken huvudmannaskapslösning som bör väljas. Fr.o.m. bör således i län, ensamt eller tillsammans med samtliga kommuner i länet, vara huvudman för den kollektiva persontrafiken i länet. 6.2.5 Fördelning av kulturpolitiska medel -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: I de tre län som omfattas av försökslagen | | överförs uppgiften att fördela statsbidrag för regional kultur- | | verksamhet från till de regionala | | självstyrelseorganen från . Vissa villkor bör | | därvid föreskrivas för att säkerställa att nationella | | kulturpolitiska mål och åtgärder beaktas vid bidragsgivningen. Regionberedningens förslag: Regionberedningen har föreslagit att det regionala utvecklingsprogrammet bör innefatta en strategi för den samlade regionala kulturella utvecklingen. För att kunna förverkliga denna strategi bör få befogenhet att fördela statliga medel till regional och lokal kulturverksamhet. Remissinstanserna: avstyrker Regionberedningens förslag att statliga bidrag till lokala och regionala kulturinstitutioner skall läggas på landstingen. Dagens kulturpolitik bygger på ett delat ansvar för kulturstödet. De statliga bidragen till lokala och regionala kulturinstitutioner är ett av de viktigaste instrumenten för en nationell kulturpolitik. finner det dock värdefullt att landstingens utvecklingsansvar på kulturområdet förstärks. avstyrker beredningens förslag att föra över statliga bidrag för kulturmiljövård, t.ex. bidrag till länsmuseerna, från länsstyrelserna till landstingen. Ämbetet anser det olämpligt att skilja utvecklingsansvaret från myndighetsutövningen på så sätt som Regionberedningen föreslår. Skälen för regeringens förslag Totalt sett svarar kommuner och landsting för av de offentligt finansierade kulturinsatserna. Staten har ansvaret för en övergripande kulturpolitik och stödjer finansiellt främst centrala och rikstäckande verksamheter. Statens stöd till regionala och lokala kulturinstitutioner utgör cirka en sjättedel av de statliga kulturanslagen. Staten lämnar bidrag till bl.a. följande kulturverksamhet på regional nivå. Till de regionala museerna och till regionala och lokala teater-, dans- och musikinstitutioner utgår statsbidrag under förutsättning att de även får bidrag från kommun eller landsting. Staten lämnar också bidrag till utvecklingsverksamhet inom kulturområdet. Bidrag lämnas också till regional musikverksamhet och bidragens fördelning på respektive bidragsmottagare på detta område fastställs genom årliga förhandlingar mellan staten och . Statsbidrag utgår också till regional biblioteksverksamhet (länsbiblioteken). Totalt uppgår statsbidragen inom nämnda områden till för en tolvmånadersperiod. Regeringen fastställer vilka institutioner som är bidragsberättigade. har huvudansvaret för fördelning av anslagna medel i enlighet med de av regeringen fastställda målen för dessa medel. Den närmare utformningen av regeringens förslag Samhället har som en viktig uppgift att skapa goda förutsättningar för kulturell verksamhet. Kulturen i dess olika former - konstarterna, kulturarvet, medierna m.m. - är en viktig utvecklingsfaktor. Mot bakgrund av synpunkter som lämnats av vissa remissinstanser i anledning av förslag Kulturpolitikens inriktning (SOU 1995:84) finns skäl för att pröva nya former för ansvarsfördelningen inom kulturområdet. Ett sådant försök bör ha sin utgångspunkt i att samhällsansvaret för förverkligandet av ett regionalt utvecklingsprogram, inklusive kulturell utveckling, i större utsträckning än bör åvila de förtroendevalda i regionen. Statens kulturråds uppgift att fördela statsbidragen till regionala kulturinstitutioner bör enligt regeringens mening överföras till de nybildade regionförbunden i och län . Motsvarande befogenhet ges från samma tidpunkt. Regeringen har i kulturpropositionen (prop. 1996/97:3) framhållit att en analys bör ske av de krav som utifrån kulturpolitiska utgångspunkter skall ställas på en försöksverksamhet med ändrad ansvarsfördelning vad gäller bidragen till regionala och lokala kulturinstitutioner. Regeringen avser att genomföra en sådan analys. Detta arbete bör ske i nära kontakt med de berörda länen. Av analysen bör framgå hur de mål och riktlinjer som kulturpropositionen föreslagit kan genomföras inom ramen för den förändrade beslutsordning som föreslås för de aktuella försökslänen. Det är också angeläget att närmare analysera de villkor som skall gälla för de regionala självstyrelseorganens fördelning av de statliga bidragen till regionala kulturinstitutioner. Förbehåll för medlens användning bör t.ex. kunna anges av regeringen för sådana utvecklingsåtgärder som har ett nationellt kulturpolitiskt värde. Kulturinstitutionernas självständighet gentemot bidragsgivarna är också en viktig aspekt som bör återspeglas i de villkor som bör utformas rörande medlens disposition. Det kan t.ex. gälla frågor om skydd för snabba förändringar i bidragsnivån. Vidare är det naturligt att staten liksom bör kunna ställa vissa krav på ekonomiska motprestationer från kommunala och landstingskommunala huvudmän. Ansvaret för den del av statsbidraget till regionala museer som avser ersättning för uppgifter inom kulturmiljövården bör övervägas med beaktande av att nationella intressen skall kunna hävdas. Förändringen i försökslänen innebär därför att ett antal ekonomiska frågor behöver preciseras t.ex. vilka anslag och bidragsformer som bör omfattas av förändringen och hur bidragen för försökslänen bör beräknas. Vidare behöver regeringen utifrån kulturpolitikens nya inriktning utarbeta de villkor eller föreskrifter som är nödvändiga för att nationella intressen skall tillgodoses. Utgångspunkter för uppföljning och utvärdering av försöksverksamheten behöver också preciseras. Regeringen avser att utarbeta de närmare regler som behövs för att förändra beslutsordningen på sätt som svarar mot vad som har sagts. Regeringen återkommer till i nästa års budgetproposition med en redovisning av hur anslags- och ansvarsfrågorna bör lösas. 6.2.6 Beslut om regionplaner -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Regionförbunden i län och län | | skall kunna utses till regionplaneorgan enligt plan- och | | bygglagen (1987:10). I den mån det därutöver finns behov av | | regionplanering i enlighet med bestämmelserna i plan- och | | bygglagen (1987:10) är regeringen beredd att i varje särskilt | | fall pröva frågan om att utse de regionala självstyrelseorganen| | i försökslänen till regionplaneorgan. Regionberedningens förslag: Regionberedningen har föreslagit att de föreslagna storlandstingen i och genom lag skall utses att vara regionplaneorgan liksom länge har varit det. Remissinstanserna: Några kommuner, bl.a. Klippans kommun, framhåller att något regionplaneorgan inte bör tillskapas eftersom det urholkar det kommunala planmonopolet. Skälen för regeringens förslag: I 7 kap. (PBL) finns bestämmelser om regionplanering som innebär att regeringen får utse ett kommunalförbund till regionplaneorgan. För detta krävs att berörda kommuner inte mer allmänt motsätter sig detta. Däremot får ett landsting inte utgöra ett regionplaneorgan. Ett undantag har emellertid gjorts genom lagen (1987:147) om regionplanering för kommunerna i . Genom lagen har i utsetts till regionplaneorgan. I upprättas regionplaner således genom beslut i . I har befogenhet att upprätta regionplan. Regionberedningen har föreslagit att landstingen i de tre storstadsområdena skall utgöra regionplaneorgan. Regionberedningens förslag innebär att landstingen i storstadslänen obligatoriskt görs till regionplaneorgan oavsett om berörda kommuner motsätter sig detta eller inte. Regeringen är inte beredd att lägga fram förslag till en lag som innebär att det kommunala planmonopolet delvis upphävs. Däremot är regeringen beredd att i varje särskilt fall och i enlighet med reglerna i PBL, pröva frågan om regionplaneorgan bör inrättas i försökslänen. En lagändring krävs i sådant fall för det försökslän där utgör det regionala självstyrelseorganet. När det gäller regionförbunden i och län, som blir en typ av kommunalförbund, bör redan nu klarläggas att de kan utses till regionplaneorgan. 6.2.7 Samverkan med olika parter -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Det regionala självstyrelseorganet skall | | samverka med länets kommuner och landsting samt . | | Sådan samverkan skall ske i alla frågor som berör regionens | | utvecklingsansvar. Samråd bör även ske med företrädare för | | organisationer och näringsliv i dessa frågor. Regionberedningens förslag: Regionberedningen har föreslagit att landstingen skall ha en sammanhållande roll på det regionala planet inom områden som miljö, kultur, turism, utbildning och forskning. Kommunerna skall dock behålla sitt ansvar och sina uppgifter på lokal nivå. Remissinstanserna: Många remissinstanser, statliga myndigheter, landsting och kommuner, framhåller nödvändigheten i ett bra samspel med kommunerna i de regionala frågorna. Flera remissinstanser framhåller emellertid att rollfördelningen behöver klargöras. Många kommuner avvisar en utveckling som kan leda till att överkommuner bildas med ett oklart ansvar. Några kommuner redovisar en oro för att samråd inte kommer att ske med kommunerna i viktiga frågor. Några statliga myndigheter har i sina yttranden pekat på att utredningens förslag kan leda till en mer komplicerad samverkanssituation för att statliga intressen skall kunna hävdas i regionen. Skälen för regeringens förslag: Ett regionalt utvecklingsprogram kan komma att beröra verksamheter som staten, kommuner och landsting svarar för. Berörda myndigheter bör därför garanteras ett inflytande över planeringsarbetet och de frågor som de berörs av i fråga om det regionala utvecklingsarbetet. Därför föreslås i lagstiftningen ett obligatoriskt krav på samverkan med kommuner, landsting, och övriga berörda statliga myndigheter. Formerna för detta får avgöras i berörda län. Kravet på samverkan innebär inte att en huvudmans fulla ansvar för viss verksamhet förändras. Ansvaret för genomförande av utvecklingsprogrammets olika delar måste som sagts ligga på den eller de parter som har ansvaret för berörd verksamhet. Förslaget till försöksverksamheten innebär inte att det sker någon förändring av sådant huvudmannaskap som åvilar kommunerna enligt särskild lag.Om det skulle visa sig att behov uppstår av att ändra ansvaret för specialreglerad verksamhet är regeringen beredd att, på ansökan av det regionala självstyrelseorganet, pröva en förändrad ansvarsfördelning. Om en lagändring skulle visa sig nödvändig får regeringen i sådant fall återkomma till med förslag. Inom det icke specialreglerade området, t.ex. kultur och fritid, har kommuner och landsting i princip jämbördig kompetens. Inom dessa områden finns stora möjligheter att samverka i den utsträckning som kommuner och landsting i regionen finner det lämpligt. 6.3 Regionalt samverkansorgan i län och län -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: För genomförande av försöksverksamheten i | | län och län bildas ett regionförbund inom respektive| | län. | | Regionförbundens verksamhet regleras i en särskild lag och för-| | bunden ges offentligrättslig ställning. Medlemmar i ett förbund är| | länets kommuner och landsting. Förtroendevalda från länets | | fullmäktigeförsamlingar är valbara representanter från med- | | lemmarna. | | ges kompetens att fatta beslut i de frågor som| | överförs från staten inom ramen för försöksverksamheten. Härutöver får,| | om medlemmarna i regionförbundet är överens om det, förbundet även| | ha hand om kommunala angelägenheter. Regionberedningens förslag: Beredningen har föreslagit en uppgiftsöverföring till landstingen. Förslag om försöksverksamhet med regionförbund finns i betänkandet och - regioner i förändring (SOU 1993:97). Förslaget innebär att kommuner och landsting i och skall bilda samverkan. Förslaget innebär också att ett regionförbund kan omfatta flera län. Remissinstanserna: Regionberedningens förslag om regionförbund har tidigare remissbehandlats och en remissammanställning finns i departementspromemorian Ds 1994:110. Drygt 40 remissinstanser tillstyrker Regionberedningens förslag eller lämnar det utan några väsentliga invändningar och ytterligare cirka 50 remissinstanser har en övervägande positiv inställning. 16 remissinstanser tillstyrker med förbehåll eller är övervägande negativa. Drygt 60 remissinstanser avstyrker eller är klart negativa. De remissinstanser som är positiva pekar ofta på behovet av samverkan och en regional nivå som kan fatta vissa övergripande beslut. Det finns vidare yttranden som tar upp frågor i lagförslaget som rör frågan om obligatorisk anslutning eller ej, valsystemets utformning, om regionförbundet skall bildas av kommuner och landsting eller enbart kommuner, befogenheter och ansvar m.m. De som är mer negativa anför t.ex. att det inte finns behov av en ny administrativ nivå, att uppgiftsfördelning mellan regional och lokal nivå blir oklar och att förslaget ur demokratisynpunkt är bristfälligt. Skälen för regeringens förslag: Kommuner och landsting kan samverka i kommunalförbund. Denna form av samverkan regleras genom en särskild lag, kommunalförbundslagen (1985:894). Ett kommunalförbund är en från kommunerna och landstingen självständig juridisk person. När kommuner eller landsting för över vissa verksamheter till ett kommunalförbund övertar förbundet hela ansvaret för verksamheten. Som regeringen har föreslagit i det föregående bör det utses regionala självstyrelseorgan i län och län och för dessa bör en lagstiftning liknande kommunalförbundslagen införas. Reglerna måste dock anpassas till de särskilda förhållanden som gäller för försöksverksamheten, t.ex. kan bestämmelserna om hur den beslutande församlingen utses behöva anpassas till de olika förutsättningarna i små och stora län om samtliga kommuner skall vara medlemmar. Kommunalförbundslagens regler om utträde m.m. är inte heller anpassade till de förutsättningar som måste gälla när långsiktiga beslut för en hel region skall fattas. En mer ändamålsenlig reglering behöver därför skapas för den planerade regionala försöksverksamheten i län och län. Regeringen föreslår därför en lag som enbart skall gälla regionförbunden i län och län. Vissa regler i kommunallagen (1991:900) bör göras tillämpliga på regionförbundet. Det gäller exempelvis regler om ekonomisk förvaltning, revision, laglighetsprövning m.m. Ledamöterna i ett regionförbunds fullmäktige bör väljas av samtliga berörda kommuners och landstings fullmäktigeförsamlingar. Valbara bör vara ledamöter eller ersättare i respektive fullmäktige. Medlemmarna i regionförbundet bör inte kunna utträda . Mandattiden anpassas till de allmänna valen på så sätt att en första förkortad valperiod sträcker sig fram till och med . Nästa valperiod löper fram till och med . bör ges formell beslutanderätt för de uppgifter som regleras försökslagstiftningen. Härutöver bör, om landsting och kommuner som är medlemmar i regionförbundet är överens om det, förbundet även få ha hand om angelägenheter som ankommer på kommuner och landsting i länet. I län bör ett regionförbund inrättas efter det att den nya lagstiftningen trätt i kraft och sedan verka under hela försöksperioden. I län bör ett regionförbund också inrättas efter det att den nya lagstiftningen trätt i kraft. i län föreslås vara gemensamt för samtliga kommuner och de två landstingen. Det regionala utvecklingsansvaret överförs från regionförbundet till . kan då avvecklas eller fortsätta med kommunala angelägenheter som ett vanligt kommunalförbund. 6.4 uppgifter och ledning i försökslänen -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning och förslag: behåller | | uppgifterna att verka för att statlig verksamhet i länet | | samordnas och anpassas efter övergripande miljö- och | | regionalpolitiska mål, samordna de olika sektorerna inom | | ansvarsområde, följa upp och utvärdera olika | | insatser i länet, vidta lämpliga åtgärder för länets utveckling samt| | informera regeringen om tillståndet i länet. | | I försökslänen leds av landshövdingen och någon ny| | styrelse bör inte utses i , och län för tiden| | efter . Den särskilda lag om val av ledamöter | | för i län skall upphöra att gälla vid utgången av| | . | | kan inrätta ett eller flera råd för att tillföra| | verksamheten sakkunskap och samrådsmöjlighet. För vissa frågor kan| | inrätta nämnder med beslutsrätt inom bestämda | | ansvarsområden. Regionberedningens förslag: Regionberedningen har föreslagit att bör vara ett renodlat statligt organ och att därmed inte bör ha en av utsedd styrelse. Beredningen tar inte ställning till om i sin förändrade roll bör ha en styrelse. Om en styrelse inrättas bör den emellertid utses av regeringen. För att förtydliga roll föreslår beredningen att det i läns- styrelseinstruktionen förs in en bestämmelse om ansvar för samordning av statliga regionala insatser.