prop · GK03150D2 · 1997-01-01 00:00:00 — Regeringen har beslutat att begränsa den tidigare aviserade besparingen inom tandvårdsförsäkringen samt att behålla den nuvarande tandvårdstaxan även . Med hänsyn till att utgiftsramen därmed blir högre än vad som tidigare avsetts måste dock ersättningsreglerna ändras. Regeringen anser att detta bör åstadkommas genom att den s.k. självrisken höjs per behandlingsperiod. Denna förändring avses bli genomförd . Fr.o.m planerar regeringen en mer omfattande omstrukturering av tandvårdsförsäkringen. Införandet av ett särskilt ekonomiskt stöd till vissa särskilda patientgrupper utgör en viktig del av detta arbete. Sjukvårdsförmåner m.m. I statsbudgeten finns för detta ändamål uppfört ett ramanslag på 15 . För att finansiera överskridandet av anslaget Kostnader för statlig assistansersättning anser regeringen att tandvårdsförsäkringen skall grundas på en anslagsnivå som är lägre än vad som tidigare gällt för . Regeringen anser mot denna bakgrund att ramanslaget A 1. Sjukvårdsförmåner m.m. skall minskas med . Omsorg om äldre och personer med funktionshinder B 1. Vissa statsbidrag inom äldre- och handikappområdet Från anslaget B 1. Vissa statsbidrag inom äldre- och handikappområdet utges statsbidrag som syftar till att bl.a. påskynda utvecklingen inom habiliteringen, rehabiliteringen och hjälpmedelsförsörjningen i landet samt att ge landstingen förutsättningar att bygga ut tolktjänsten för döva och dövblinda m.fl. Av bidraget för på totalt utgår till insatser för att utveckla habilitering och rehabilitering. Samtliga stimulansbidrag inom detta anslag upphör i och med utgången av . Av den del av bidraget som utges för att utveckla habilitering och rehabilitering (), lämnas till landstingen som stimulansbidrag till habilitering/rehabilitering och till olika anordnare av habiliterings- och rehabiliteringsverksamhet. fördelar och utbetalar bidragen. Regeringen föreslår att anslaget för reduceras med totalt för att därmed uppgå till . Av den totala minskningen på avser delposten 1.1 Stimulansbidrag till habilitering/rehabilitering som är uppförd under anslagsposten 1 Bidrag till landstingen för vissa handikappinsatser . Återstående avser anslagsposten 2 Stimulansbidrag till specifika utvecklingsinsatser inom habiliterings- och rehabiliteringsområdet under samma anslag. Vissa frågor om personlig assistans Bakgrund Den statliga assistansersättningen, som infördes , är ett ekonomiskt stöd till personlig assistans för personer med stora funktionshinder. Utgiftsutvecklingen har underskattats, framförallt beroende på att behovens omfattning inte varit tillräckligt kända. Från gäller vissa ändringar i lagstiftningen om assistansersättning. Dessa innebär bl.a. att gränsdragningen mellan personlig assistans och kommunala och landstingskommunala stödinsatser för funktionshindrade personer har blivit tydligare. Vidare har begreppet personlig assistans definierats i lagstiftningen. De ändrade reglerna har bedömts innebära att den årliga kostnaden för assistansersättning minskas med . Den nuvarande ansvarsfördelningen mellan staten och kommunerna kan innebära att det finns ekonomiska motiv för kommunerna att förskjuta kostnader till staten via assistansreformen. Det delade ansvaret och assistansersättningens konstruktion ger heller inte några incitament för att bedriva verksamheten kostnadseffektivt eftersom ansvaret för finansiering och verksamhet inte följs åt. Vissa åtgärder måste dock vidtas för att uppnå bättre kostnadskontroll och vissa besparingar. Kostnaderna för den statliga assistansersättningen har nämligen inte minskat trots de förändringar som gäller . Regeringen bedömer det därför nödvändigt att föreslå ytterligare förändringar. Regeringens förslag: Assistansersättningen schabloniseras samt fastställs till ett visst belopp fr.o.m. . Om det föreligger särskilda skäl kan efter ansökan medge att schablonen får överskridas med de godkända faktiska kostnaderna - dock högst . Förändringen innebär att utgifterna inom anslaget B 7. Kostnader för statlig assistansersättning minskas med . Skälen för regeringens förslag: Med nuvarande regler är assistansersättningen avsedd att täcka de verkliga kostnader som den enskilde har för sin assistans, dvs. lönekostnader samt kostnader för administration m.m. I de senare ingår t.ex. kostnader för bokföring och revision, lokaler, utbildning, rekrytering och omkostnader för assistenter. Enligt propositionen (prop. 1992/93:159) Stöd och service till vissa funktionshindrade skall en vårdbiträdeslön vara utgångspunkt vid beräkning av assistentens lönekostnader. har föreskrivit att ersättning därutöver skall lämnas för de beräknade administrationskostnaderna med ett schablonbelopp på högst . Assistansersättningen lämnas med högst det belopp som regeringen fastställer . Beloppet för är . Den genomsnittliga assistansersättningen som utbetalades för uppgick enligt till ca . Ersättningsbeloppet är i genomsnitt lägst för funktionshindrade personer som själva är arbetsgivare för sina assistenter och högst för dem som anlitar kooperativ. För dem som anlitar kommunerna, genom vilka den övervägande andelen personlig assistans lämnas, är ersättningen i genomsnitt något högre än för dem som är egna arbetsgivare. föreslog i betänkandet Kostnader för den statliga assistansersättningen (SOU 1995:126) att assistansersättningen skulle schabloniseras och sänkas till priser. Utredningen påpekade att den stora spännvidd som finns mellan olika arbetsgivare i allt väsentligt är en effekt av en mängd olika beräkningssätt från arbetsgivarnas sida. Utredningen påpekade även att beräkning, redovisning och kontroll av kostnaderna för assistansen har förorsakat de största administrativa svårigheterna vid tillämpningen av assistansreformen för såväl försäkringskassor som för arbetsgivare. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att en schablonisering av timersättningen skall införas fr.o.m. . Storleken på timersättningen bör föreskrivas i en förordning. Timersättningen bör enligt regeringens beräkningar bli . Genom förändringen kommer assistansersättning att lämnas med ett visst bestämt belopp oberoende av vilka kostnader för assistansen som den ersättningsberättigade faktiskt har haft. Den ersättningsberättigade behöver bara redovisa hur många assistanstimmar som har utförts för att erhålla assistansersättningen. Inom ramen för det fastställda beloppet får den assistansberättigade själv avgöra hur stor del av beloppet som skall användas till lön och andra anställningskostnader och hur mycket som skall användas till administration och andra kringkostnader. Om den ersättningsberättigade är i behov av en särskilt kvalificerad assistent, assistenter som behöver särskild utbildning eller dylikt, kan det undantagsvis förekomma att den fastställda ersättningsnivån är otillräcklig. Det införs därför en möjlighet för att efter ansökan medge att det fastställda beloppet får överskridas - dock med högst . Många av dem som behöver flest assistanstimmar väljer att få sin assistans organiserad av brukarkooperativ. Bland dessa personer torde det finnas många som kan anföra särskilda skäl för högre ersättning. Den besparing som regeringen förutser genom den föreslagna förändringen kommer därmed att främst hänföra sig till vissa av de stora assistans- anordnarna i första hand kommunerna. Detta bedöms rimligt, då bland annat visat att det förekommer viss överkompensation vad gäller administrationskostnaderna. Fördelen med förändringen är att administrationen förenklas såväl för anordnaren som . Därmed frigörs resurser som kan komma de assistansberättigade till del. Det innebär vissa svårigheter att kostnadsberäkna den regeländring som föreslås. Regeringen har för avsikt att noga följa resursutvecklingen och återkomma till frågan om regeländringen leder till oförutsedda resursbehov. Regeringen beräknar att införandet av en schabloniserad och sänkt timersättning fr. o. m. innebär en besparing på den statliga assistansersättningen med ca för innevarande budgetår. Helårseffekten beräknas till . Kommunalt finansieringsansvar för delar av assistansersättningen Regeringens bedömning: Kommunerna skall fr.o.m. ha finansieringsansvaret för de första för alla personer som uppbär assistansersättning. Ett förslag om detta avses läggas fram för i en proposition . Skälen för regeringens förslag: Kommunen beslutar om och finansierar insatsen personlig assistans för personer som har ett assistansbehov upp t.o.m. . Om behovet är större än kan den enskilde ansöka hos om statlig assistansersättning enligt lagen om assistansersättning (). Om ansökan beviljas betalar staten kostnaden från den . Det ursprungliga förslaget till assistansersättning utarbetades av handikapputredning och presenterades i betänkandet (SOU 1991:46) Handikapp - Välfärd - Rättvisa. Förslaget innebar att kommunen skulle besluta om och bekosta de första . Om behovet översteg skulle den enskilde hos kunna ansöka om assistansersättning för att täcka kostnaderna för assistans fr. o. m. den 21:a timman . Ett syfte med denna uppdelning var att kommunen, som alltid har ett basansvar, genom förslaget skulle avlastas höga kostnader för stödinsatser. Flertalet remissinstanser ansåg att endast en huvudman borde vara ansvarig för beslut om och administration av personlig assistans. När det gäller finansieringen av verksamheten var remissopinionen mer splittrad. I propositionen (prop. 1992/93:159) Stöd och service till vissa funktionshindrade föreslog regeringen den nu gällande ordningen. beslutade i enlighet med regeringens förslag. beslutade regeringen att tillkalla en särskild utredare för att se över finansiering och regelsystem för den statliga assistansersättningen med uppgift att redovisa förslag till alternativa åtgärder som kunde leda till att kostnadsutvecklingen begränsades och att kostnadskontrollen förbättrades. Utredningen antog namnet och redovisade i betänkandet (SOU 1995:126) Kostnader för den statliga assistansersättningen en rad förslag. Utredningen skrev bl.a. följande: "Ett förslag som framförts är att skall debitera kommunen för de första för samtliga personer med assistansersättning. Statens kostnader på assistansanslaget skulle då minska med . Fördelen med alternativet är framför allt att det innebär minskade ekonomiska motiv för kommunerna att dels försöka påverka bedömningen av assistansbehovet för den enskilde så att detta överstiger , dels omdefiniera andra insatser till personlig assistans. Nya åligganden för kommunerna skall dock räknas in i besparingskravet i enlighet med finansierings- principen. Den avgörande nackdelen är därför, enligt utredarens bedömning, att kostnaderna endast flyttas från staten till kommunerna och att det därför inte sker någon nettobesparing . Utredningen framhöll vidare att om huvudmannaskapet även i fortsättningen skulle delas mellan stat och kommun bör kommunerna göras betalningsskyldiga för de första för att motverka framtida oönskade kostnadsförskjutningar. betänkande remissbehandlades inte. Synpunkter på betänkandet och i frågan i övrigt inhämtades på annat sätt. I regeringens proposition (prop. 1995/96:146) Vissa frågor om personlig assistans behandlades inte det nu aktuella förslaget. Men såväl handikapputredning som har framhållit att kommunerna bör ha det grundläggande basansvaret för personlig assistans. Regeringen delar denna ståndpunkt och anser att finansieringen av assistansersättningen måste utformas så att den stimulerar kommunerna till att pröva behovet av stödinsatser enbart utifrån den enskildes situation, förhållanden och behov. Det skall inte finnas ekonomiska incitament för kommunerna att omdefiniera behov av andra insatser till personlig assistans. Kommunerna bör också stimuleras till att bygga ut bra och mindre kostsamma alternativ till personlig assistans. Regeringen anser därför att kommunerna alltid bör bekosta de 20 första assistanstimmarna , medan staten via assistansersättningen bekostar de timmar som överstiger 20. Ett förslag med denna innebörd medför ökade kostnader för kommunerna, vilka enligt finansie- ringsprincipen skall kompenseras. Regeringen har för avsikt att inkomma till med ett förslag med denna inriktning. Förändringen skall enligt regeringens mening träda i kraft och innebär att utgifterna inom anslaget B 7. Kostnader för statlig assistansersättning reduceras med . Bilstöd till handikappade I statsbudgeten finns för detta ändamål uppfört ett ramanslag på . Anslaget skall enligt regeringens bedömning reduceras med för att därmed uppgå till . Bilstöd lämnas i form av grundbidrag, inkomstprövat anskaffningsbidrag och anpassningsbidrag. kan under vissa förutsättningar också bidrag till körkortsutbildning lämnas till den som beviljats bilstöd. Bestämmelser om bilstöd finns i lagen (1988:360) om handläggning av ärenden om bilstöd till handikappade och i förordningen (1988:890) om bilstöd till handikappade. Utgiftsbelastningen påverkas främst av personkretsens omfattning, inkomstutvecklingen, utvecklingen av fordonspriser och anpassningskostnader. har anslaget inte utnyttjas i sin helhet. En förklaring till detta kan vara att stödet numera inte är tillräckligt omfattande för att i och för sig stödberättigade personer skall ha råd att köpa bil. Den nya anslagsnivå som regeringen nu föreslår motsvarar utnyttjandegraden av anslaget under /96 beräknat på en 12 månadersperiod. som bilstödet inte utnyttjats fullt ut har kostnaderna för den statliga assistansersättningen överskridits med /96. Enligt regeringens mening bör detta överskridande delvis finansieras genom besparingen i bilstödet. Kostnader för statlig assistansersättning I statsbudgeten för innevarande budgetår finns för detta ändamål uppfört ett ramanslag på 3 . Enligt prognos kommer beloppet att överskridas med . Från föregående budgetår finns ett överskridande på . För att finansiera överskridandet har regeringen i denna proposition föreslagit utgiftsminskningar inom utgiftsområdet utöver dem som avser assistansersättningen. De utgiftsminskningar som avses är förändringar i tandvårdsförsäkringen, reducering av statsbidraget inom äldre- och handikappområdet samt bilstödet till handikappade. Regeringen anser mot denna bakgrund att ramanslaget B 7. Kostnader för personlig assistansersättning skall ökas med för att därmed uppgå till för C. Åtgärder för barn, socialt behandlingsarbete samt alkohol- och drogpolitik Alkohol- och drogpolitiska åtgärder Regeringens förslag: För att kunna understödja ett mer långsiktigt alkohol- och drogförebyggande arbete och dessutom ha den handlingsberedskap som kan behövas föreslår regeringen att till olika alkohol- och drogpolitiska åtgärder anvisar ett ramanslag på . Bakgrund Förutsättningarna att bedriva en traditionell svensk alkoholpolitik har ändrats i och med det svenska EU- inträdet. Ändrade regler för införsel av alkohol och avskaffandet av monopolen för tillverkning, import och partihandel av alkoholdrycker reser krav på en förnyelse av alkoholpolitiken. Det föreligger dessutom risk för ytterligare förändringar av nuvarande monopol- och partihandelsregler med anledning av den förestående prövningen av det svenska detaljhandelsmonopolet i . Gränshandeln i av framför allt danskt starköl antog så stora proportioner att det enligt regeringens bedömning var nödvändigt att vidta motverkande åtgärder. Mot denna bakgrund ändrades enligt regeringens förslag till Reviderad finansplan, m.m. (Prop. 1996/97:1) skattesatserna på öl och starköl på så sätt att en enhetlig skattesats infördes för öl med en alkoholhalt överstigande 2,8 volymprocent. Den nya ölskattesatsen höjde priset på folköl överstigande 2,8 volymprocent med och sänkte priset på starköl med . För att finansiera denna skattesänkning höjdes spritskatten med och tobaksskattesatserna . Dessa skatteförändringar innebar dock en överfinansiering med som motiverades av ökade behov av alkohol- och drogförebyggande insatser. Skälen för regeringens förslag: Eftersom prisinstrumentet som alkoholpolitiskt medel framöver troligen kommer att försvagas så kommer de förebyggande insatserna att bli än viktigare för att kunna motverka alkoholmissbrukets utbredning. Information, opinionsbildning och andra alkoholförebyggande insatser, framför allt på lokal och regional nivå, får därför en ökad betydelse i ansträngningarna att förändra dryckesvanorna i vårt land. Regeringen avser därför att med en lokal och regional kraftsamling av insatserna förstärka det alkohol- och drogförebyggande arbetet. Socialministern har bl.a. mot denna bakgrund under eget ordförandeskap inrättat en nationell ledningsgrupp för alkohol- och drogförebyggande insatser. 6.10 Utgiftsområde 13 Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet Totalt för utgiftsområdet föreslås i tilläggsbudgeten för statsbudgeten 1997 utgiftsökningar på 5 . Ersättning vid arbetslöshet A1. Bidrag till arbetslöshetsersättning I statsbudgeten för innevarande budgetår finns för detta ändamål uppfört ett ramanslag på 34 . Det svåra läget på arbetsmarknaden ställer krav på kraftfulla insatser från statsmakternas sida. För innevarande budgetår bedömer regeringen att den öppna arbetslösheten kommer att ligga på vilket överstiger den bedömning som gjordes i budgetpropositionen . Detta betyder att anslagsnivån måste justeras upp. Anslagsnivån bör dock även justeras med anledning av de förslag som kommer att lämnas i det följande under utgiftsområde 13 och 14 samt med anledning av prop. 1996/97:107 En allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring. Regeringen avser att vidta åtgärder under vilka skall öka det lokala inflytandet och effektivisera arbetsmarknadspolitiken. Syftet med överbryggningen är att öka sysselsättningen, motverka den kommunala sysselsättningsminskningen och sänka arbetslösheten. Flera av regeringens förslag berör anslaget för Bidrag till arbetslöshetsersättning. Regeringens avsikt är att använda arbetslöshetsersättningen mer aktivt, vilket innebär att ersättning under vissa förutsättningar bör kunna lämnas även vid andra situationer än vid öppen arbetslöshet. Totalt för verksamhetsområdet föreslås i tilläggsbudgeten för statsbudgeten 1997 utgiftsökningar på . Konsekvenser av propositionen om en allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring I propositionen om en allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring (prop. 1996/97:107), som presenterades, föreslår regeringen en rad förändringar av arbetslöshetsersättningen. Förslagen får konsekvenser under innevarande budgetår för följande utgiftsområden: 13 Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet, 14 Arbetsmarknad och arbetsliv och 15 Studiestöd. Förslagen innebär såväl inkomstökningar som utgiftsökningar och utgiftsminskningar. Utgiftsökningar Utgifterna under anslaget ökar till följd av att regeringen i propositionen om en allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring föreslår att ersättningsnivån skall höjas från . Utgiftsökningen till följd av höjningen av ersättningsnivån beräknas till på utgiftsområde 13 för . Utgiftsökningarna för övriga förslag i propositionen beräknas till på utgiftsområde 13 under . För utgiftsområde 14 är motsvarande utgiftsökning och inom utgiftsområde 15 är ökningen . Inkomstökningar och utgiftsminskningar Enligt regeringens förslag finansieras utgiftsökningarna i propositionen om en allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring främst genom en höjd finansieringsavgift och genom ett uppstramat arbetsvillkor. Regeringen har föreslagit att dessa förändringar skall införas . Regeringen beräknar inkomsten av den höjda finansieringsavgiften till under , vilket redovisas under inkomsttitel . Det innebär lägre inkomster än vad som beräknades av finansutskottet (bet. 1996/97:FiU1). Effekten av det förändrade arbetsvillkoret beräknas till på utgiftsområde 13 under . Regeringen har också föreslagit en rad andra regelförändringar i arbetslöshetsersättningen i propositionen om en allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring, vilka sammantaget minskar utgifterna på utgiftsområde 13 med under . Inom utgiftsområde 14 är motsvarande utgiftsminskningar 81 respektive . Inom utgiftsområde 15 beräknas utgiftsminskningarna till . Anslagskonsekvenser Vid behandlingen av budgetpropositionen beslutade att skjuta på ikraftträdandet av beslut om förändringar i arbetslöshetsersättningen som fattade med anledning av förslag i sysselsättningspropositionen (prop. 1995/96:222). De uppskjutna förändringarna i arbetslöshetsersättningen innebar att utgifterna på anslaget ökade under . föreslog att den ökade kostnaden skulle finansieras via en höjning av finansieringsavgiften. Finansieringsavgiften påverkar inte anslagen då inkomsten redovisas på en inkomsttitel. Detta innebar att totalt tillfördes de berörda anslagen i budgetpropositionen, varav tillfördes anslaget för Bidrag till arbetslöshetsersättning och tillfördes anslaget för Arbetsmarknadspolitiska åtgärder under utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv. Den i prop. 1996/97:107 föreslagna höjningen av finansieringsavgiften motsvarar inte hela det tillförda beloppet och regeringen har därför föreslagit ytterligare utgiftsminskningar i propositionen. Det innebär att en del av de medel som tillfördes anslagen genom nämnda beslut skall föras bort. Utgiftsområde 13 bör justeras ned med för till följd av regeringens förslag i prop. 1996/97:107, utgiftsområde 14 med och utgiftsområde 15 justeras upp med . Trots omfattande besparingar är förslaget underfinansierat med i förhållande till den ursprungligen beräknade besparingen i sysselsättningspropositionen (prop. 1995/96:222). Regeringen kommer att föreslå att detta underskott finansieras genom en ändring av nivån på utbildningsbidragen för personer som inte har rätt till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen respektive kontant arbetsmarknadsstöd. Stimulansersättning vid offentligt tillfälligt arbete för äldre arbetslösa Enligt budgetpropositionen skall sökande som deltar i den arbetsmarknadspolitiska åtgärden offentligt tillfälligt arbete få en stimulansersättning om per dag. Kostnaden för stimulansersättningen beräknas till för . Vid beräkningen av anslaget i budgetpropositionen beaktades inte denna kostnad. Regeringen anförde då att den skulle återkomma med förslag till finansiering av stimulansersättningen . Regeringen beräknar nu att ytterligare bör tillföras anslaget under till följd av beslutet om att införa stimulansersättningen. Regeringen kommer att under utgiftsområde 14 föreslå att denna ersättning skall finansieras via den nämnda förändringen av utbildningsbidragen för de personer som saknar rätt till arbetslöshetsersättning eller kontant arbetsmarknadsstöd. Det har rått viss oklarhet om reglerna om avstängning från rätten till arbetslöshetsersättning i samband med offentligt tillfälliga arbeten för äldre arbetslösa. Avstängningsreglerna är lika för de olika arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Regeringen vill framhålla vikten av att dessa regler tillämpas likformigt och konsekvent samt att tillämpningen inte leder till att personer kan avböja att delta i en viss arbetsmarknadspolitisk åtgärd och i stället få arbetslöshetsersättning. En aktiv och flexibel användning av arbetslöshetsförsäkringen Enligt regeringens mening bör det nu prövas att i viss begränsad omfattning använda arbetslöshetsförsäkringen för andra situationer än vid öppen arbetslöshet. Aktivare användning av arbetslöshetsersättningen Regeringens förslag: I lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring och lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd införs en bestämmelse om att regeringen får föreskriva att arbetslöshetsersättning som försöksverksamhet får lämnas till personer som redan får ersättning enligt nämnda lagar, trots att de då inte är arbetslösa och står till arbetsmarknadens förfogande. Tid då en sökande deltar i projekt som finansieras i denna ordning skall vara tillgodoräkningsbar vid återkvalificering till arbetslöshetsersättning. Ersättningsdagarna under den aktuella verksamheten skall inte ingå i ersättningsperioden. Förslaget gäller till utgången av .