prop · GK0319 · 1997-01-01 00:00:00 — För bilar med nybilspris som överstiger 7,5 basbelopp skall prisdelen beräknas som av 7,5 basbelopp samt av den del av bilens nybilspris som överstiger 7,5 basbelopp. Förslaget föranleder ändring i punkt 2 av anvisningarna till 42 § kommunalskattelagen (1928:370), 10 § uppbördslagen (1953:372) och 5 § lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare. 4.2.4 Sexårsbilar och äldre bilar Regeringens förslag: Är bilen eller äldre skall värdet alltjämt beräknas enligt huvudregeln. Men är nybilspriset för årsmodellen lägre än av ett uppskattat nybilspris för beskattningsårets årsmodell av de vanligast förekommande bilarna ägda av juridiska personer skall i stället som nybilspris anses sistnämnda belopp. Detta belopp skall också användas för äldre bilar där svårighet föreligger att bestämma nybilspriset. Promemorieförslaget stämmer överens med regeringens förslag. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran. menar att effekten av att vissa äldre bilar kan få ett högre värde än en ny bil innebär ett avsteg från en neutral och rättvis beskattning och att regeln således bör ändras. Skälen för regeringens förslag: Promemorieförslaget innebär i princip att även bilar som är eller äldre skall värderas enligt huvudregeln men att det nybilspris som skall ligga till grund för beräkningen aldrig kan understiga ett visst angivet pris. När det gäller äldre bilar har det hävdats att reglerna är för förmånliga och inte gynnar en föryngring av tjänstebilsparken. Nuvarande regler innebär att förmånsvärdet för en dyr bil, vilken också oftast är större och mer bränsleslu- kande, blir lägre än vad som är motiverat. Regeringen anser att det inte finns skäl att ha kvar nuvarande förmånliga regler för äldre bilar, eftersom det schabloniserade värdet i princip bör motsvara kostnaderna för motsvarande privatägda bil. Med hänsyn till att värdeminskningen generellt avtar på äldre bilar och att reparationskostnader o.d. har en tendens att öka för äldre bilar bör det ändå finnas en regel som styr den lägsta nivå värdet kan ha. Dessutom bör reglerna ge ett incitament till att byta den äldre bilen mot en ny och därmed oftast till en från miljösynpunkt bättre bil. Enligt regeringens bedömning bör det därför finnas en spärregel. Detta kan man uppnå på det sätt som föreslås i promemorian, nämligen genom att omformulera den nuvarande sexårsregeln till en spärregel. Är bilen eller äldre skall, om nybilspriset för årsmodellen är lägre än av ett uppskattat nybilspris för beskattningsårets årsmodell av de vanligast förekommande bilarna ägda av juridiska personer, detta belopp i stället anses som nybilspris. För bilar av modell och äldre kan det finnas svårigheter att fastställa nybilspriset. I sådana fall måste det finnas en regel som anger vilket pris man skall utgå från. Såsom föreslås i promemorian bör den nu beskrivna spärregeln därför kunna tillämpas även i dessa fall. Förslaget innebär att reglerna i punkt 2 av anvisningarna till 42 § kommunalskattelagen (1928:370), 10 § uppbördslagen (1953:272) och 5 § lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare ändras. 4.2.5 Värde av bilförmån vid omfattande tjänstekörning Regeringens förslag: Bilförmånsvärdet skall reduceras till om förmånshavaren har kört minst 3 i tjänsten under ett kalenderår. Jämkning behöver inte sökas. En särskild jämkningsregel som tar sikte på taxibilar som har körts minst 6 i tjänsten införs. Promemorians förslag stämmer överens med regeringens. Någon särskild regel för taxibilar föreslogs dock inte. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller lämnar förslaget utan erinran. , och , Firma och menar att de båda tidigare jämkningsnivåerna (vid 3 och vid 4 ) bör finnas kvar. och framhåller att nedsättningsnivån bör vara densamma även om arbetsgivaren har tillhandahållit drivmedlet. anser att nedsättningen bör vara i stället för . och avstyrker att nuvarande jämkningsmöjligheter försämras. Förbun- det menar att förslaget torde försämra de nuvarande jämkningsmöjligheterna för taxibilar. föreslår att särskilda värderingsregler skall gälla för bilar som används i taxitrafik. Skälen för regeringens förslag: I till förenklingar i skattelagstiftningen (RSV rapport 1995:10) föreslås att jämkningsgrunden omfattande körning i tjänsten slopas. I de fall jämkning av bilförmånsvärde på andra grunder skall ske bör, menar , endast utgivaren av förmånen få söka jämkning av förmånsvärdet. Jämkningsbeslutet skall då gälla även vid avdrag för förmånstagarens preliminära A-skatt och vid förmånstagarens taxering. Jämkningsgrunden omfattande tjänstekörning har tolkats olika av skattemyndigheterna och orsakat många tvister mellan skattemyndigheter och förmånstagare. Det finns enligt inte något tillförlitligt belägg för att omfattande tjänstekörning generellt leder till en inskränkning i det privata nyttjandet. Även om bilen används mycket i tjänsten kan den disponeras för privatkörning på fritid. undersökning tyder på att den privata körsträckan ökar med tjänstekörning upp till en viss nivå (ca 3 ), vilket talar för att ökad tjänstekörningen inte generellt leder till minskad privatkörning. Men å andra sidan visar uppgifterna i en genom gjord (jfr promemorian s. 49 och 50) att denna grupp säljare, som kör långt i tjänsten, har en genomsnittlig privat körsträcka om ca 1 . Även en av gjord undersökning visar på ett visst samband mellan ökad tjänstekörning och minskad privatkörning (jfr promemorian s. 50). Regeringen anser att det inte har framkommit något som visar att det föreligger ett för förmånsbilshavarna generellt samband mellan ökad tjänstekörning och minskad privat körning. Men det kan naturligtvis finnas ett sådant samband för vissa grupper bland förmånshavarna. Detta stöds bl.a. av resultatet av den undersökning som har presenterat. Detta kan t.ex. bero mer på villkoren tjänstekörningen än antalet mil i sig. Det kan således ifrågasättas om det finns anledning att behålla möjligheten till jämkning på grund av omfattande tjänstekörning. I likhet med vad som sägs i promemorian kan det dock hävdas att de som har sin arbetsplats i bilen förmod- ligen har behov av och också använder en större och säkrare bil med mer dyrbar extrautrustning än vad som annars skulle ha varit fallet. I vissa fall kan det även vara så att arbetsgivaren ställer krav på valet av bilmodell. Valet styrs också av till vilket ändamål i tjänsten bilen skall användas. Skall bilen användas för omfattande tjänstekörning och mycket landsvägskörning ökar kraven på komfort och säkerhet, vilket också är fallet för bilar i yrkestrafik. Dessa omständigheter kan sammantaget motivera en viss nedsättning av förmånsvärdet för den som har en omfattande tjänstekörning. Nedsättningen bör dock inte vara större än att förmånsvärdet skall bestämmas till av vad som annars följer av huvudregeln. Regeringen anser att det inte finns skäl för en ytterligare möjlighet till nedsättning enbart på grund av omfattande tjänstekörning. Däremot finns det skäl att genom en särskild jämkningsregel säkerställa att jämkning skall kunna medges i fråga om taxibilar som har körts minst 6 i tjänsten och möjligheteten att använda bilen privat varit inskränkt i mer än ringa omfattning. Sedan lämnade sitt förslag har Regeringsrätten i en dom prövat rätten till jämkning på grund av omfattande tjänstekörning vid beräkning av underlaget för arbetsgivaravgifter. En närmare redogörelse för domen finns i promemorian (s. 33-34). Utgången torde innebära att så gott som samtliga som ansöker om jämkning och har en omfattande tjänstekörning kommer att få jämkning. Såsom föreslås i promemorian bör, för att förenkla hanteringen som ändå är schablonmässig, förmånsvärdet kunna nedsättas direkt vid omfattande tjänstekör- ning, utan ett ansökningsförfarande hos skattemyndigheten. Hur regeln härom närmare bör utformas anges i kommentaren till punkt 2 av anvisningarna till 42 § i avsnitt 8.1. uppger i sin rapport att det finns skäl att anta att av bilförmånerna är föremål för ansökan om jämkning på någon av de möjliga jämkningsgrunderna. En inte obetydlig andel härav kan antas hänföra sig till jämkningsgrunden att "körningen i tjänsten är omfattande". Genom att slopa jämkningsmöjligheten och i stället bestämma att värdet skall nedsättas om tjänstekörningen varit minst 3 torde man minska den administrativa hanteringen hos skattemyndigheterna. Förslaget föranleder ändring av punkt 2 och 4 av anvisningarna till 42 § kommunalskattelagen (1928:370). 4.2.6 Jämkning av värdet för bestämmande av underlaget för preliminär skatt Regeringens förslag: Jämkning av förmånsvärdet för beräkning av preliminär A- skatt skall inte kunna sökas av förmånshavaren. Däremot skall arbetsgivaren även i fortsättningen kunna ansöka om jämkning för bestämmande av underlaget för beräkning av arbetsgivaravgifter. Det värde som därvid bestäms skall gälla även för att bestämma underlaget för preliminär skatt. Promemorieförslaget stämmer överens med regeringens förslag. Remissinstanserna: Förslaget har tillstyrkts eller lämnats utan erinran av en majoritet av remissinstanserna. och avstyrker dock förslaget. Skälen för regeringens förslag: föreslår i rapporten i skattelagstiftningen (RSV Rapport 1995:10) att endast arbetsgivare eller utgivare av förmånen får beviljas jämkning av bilförmånsvärdet såvitt gäller preliminär A-skatt och arbetsgivaravgifter. Arbetsgivaren anger det jämkade värdet på kontrolluppgiften. Det sålunda jämkade värdet bör gälla även vid den anställdes taxering. Dagens förfaranderegler är enligt otillfredsställande. Det kan inträffa att tre olika beslut måste fattas beträffande samma situation. I extremfallet kan dessa beslut komma att fattas av tre olika beslutsfattare (skattekontor). Risken för bristande enhetlighet och skattebortfall är betydande. Tilltron till skattemyndigheternas förmåga att fatta enhetliga och rättvisa beslut kan rubbas. Jämkningsgrunderna vid beräkning av värdet på bilförmån är - om omfattande tjänstekörning är jämkningsgrund - i allt väsentligt knutna till bilens rent fysiska skick eller tillstånd. Om en bil är lyxbil, lätt lastbil eller personbil inrättad för transport av verktyg eller försedd med skrymmande utrustning kan i normalfallet utan större svårigheter klarläggas redan vid inkomstårets ingång eller när bilen börjar nyttjas som förmånsbil. Härmed finns goda möjligheter att låta arbetsgivaren söka eventuell jämkning och att låta den bedömning som ligger till grund för beslutet beträffande arbetsgivaravgifterna gälla i princip även för den anställdes preliminära A-skatt och vid taxeringen. Förändringar kan beaktas genom att arbetsgivaren söker ny jämkning. Däremot kvarstår jämkningsgrunden "eller andra sådana omständigheter" vid taxeringen vilket i förarbetena sades avse sådana förhållanden att tjänstekörningen visserligen inte var omfattande men bilen använts huvudsakligen i tjänsten och den skattskyldige kan visa att den privata körsträckan varit mycket begränsad i förhållande till den totala körsträckan utan att för den skull ringa användning kan anses föreligga. Som exempel på sådana bilar nämndes taxibilar. Dessutom föreslås i avsnitt 4.2.5 en ny jämkningsgrund som tar sikte på just taxibilar. Möjligheten att söka jämkning på preliminärskattestadiet bör, som Riks- skatteverket föreslagit, förbehållas utgivaren av förmånen. Däremot bör detta beslut inte automatiskt ligga till grund för taxeringen. Omständigheter kan nämligen ha inträffat eller visat sig inte vara kända för arbetsgivaren, som gör att värdet bör vara något annat. I praktiken torde dock det jämkade värdet komma att också ligga till grund för värderingen av bilförmån vid taxeringen. Förslaget föranleder ändring i 10 § uppbördslagen (1953:272). 4.2.7 Bilar som deltar i test Regeringens förslag: Jämkning av förmånsvärdet skall kunna ske när bilen ingår i en större grupp bilar som deltar i ett test eller liknande för att prova eller introducera ny eller förbättrad miljö- eller säkerhetsteknik eller liknande. Detta gäller endast om bilen i det utförandet inte finns att köpa på den allmänna marknaden inom Europeiska unionens länder eller EES-länder. Promemorieförslaget överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna har tillstyrkt eller lämnat förslaget utan erinran. Några remissinstanser, bl.a. och Länsrätten i län har dock påpekat att såväl lagtext som motiv bör utvecklas för att klargöra avgränsningen. Skälen för regeringens förslag: Bilar som endast finns att tillgå som deltagande i ett försök av en större grupp bilar för att t.ex. utveckla eller testa ny teknik, nya bränslen m.m. bör kunna få ett jämkat värde. Sådana bilar har lika högt och i bland högre nybilspris än sina traditionella motsvarigheter på bilmarknaden. Det är då rimligt att den som deltar i ett sådant försök eller en sådan test skall kunna få värdet jämkat nedåt. Försöket eller testen innebär ju att tekniken inte är fullt utprovad eller att man t.ex. inte vet hur bilen klarar ett kallt klimat. Även andra inskränkningar kan förekomma, som t.ex. fallet är för de bilar som kör på vissa alternativa bränslen för vilka det kan finnas få tankställen. Jämkning på denna grund bör endast vara möjlig när det är fråga om utveckling av teknik eller drivmedel som kan förbättra bilars miljöegenskaper eller trafiksäkerhetsegenskaper. Förslaget föranleder ändring i punkt 4 av anvisningarna till 42 § kommunalskattelagen (1928:370). Regeringens förslag: En delägare i handelsbolag som skall uttagsbeskattas för fri eller delvis fri bil och som använt förmånsbilen i näringsverksamheten skall ha rätt till avdrag för kostnaden för dieselolja med per körd kilometer och för annat drivmedel med per körd kilometer. Detta skall dock gälla endast under förutsättning att handelsbolaget inte har betalat drivmedlet. Den som är skattskyldig för bilförmån och som använt förmånsbilen vid körning i tjänsten har rätt till motsvarande avdrag. Förmånshavaren skall under de förutsättningar som gäller vid resor med egen bil få avdrag för kostnader för resor mellan bostaden och arbetsplatsen eller resa i samband med tillträdande eller frånträdande av anställning eller uppdrag. För andra kostnader än väg-, bro- eller färjeavgifter skall avdrag medges schablonmässigt för kostnad för dieselolja med per körd kilometer och för kostnad för annat drivmedel med per körd kilometer. Detta skall gälla även när sambo eller närstående till förmånshavaren använder förmånsbilen för sådana resor. En motsvarande avdragsrätt införs för den som företagit hemresor med förmånsbil. Promemorieförslaget stämmer delvis överens med regeringens förslag. Förslaget i promemorian innebar dock att avdragsrätt vid användning av bilen i näringsverksamhet eller i tjänsten endast skulle medges under förutsättning att förmånshavaren inte skall påföras förmånsvärde av fritt drivmedel. Vidare föreslogs i promemorian att avdrag för kostnader för resor mellan bostaden och arbetsplatsen inte skall medges utan endast beaktas schablonmässigt i bilförmånsvärdet. Remissinstanserna: De invändningar som framförts av remissinstanserna är i huvudsak att det inte är rimligt att avdrag skall vägras enbart därför att förmån av fritt drivmedel har påförts. Flera remissinstanser anser att avdrag bör medges för resor mellan bostaden och arbetsplatsen. Skälen för regeringens förslag Kostnader vid resor i tjänsten eller i näringsverksamhet Eftersom den föreslagna värderingsmodellen bygger på att förmånshavaren betalar allt drivmedel själv, är det rimligt att avdrag medges för de kostnader för drivmedel som förmånshavaren åsamkas vid körning med förmånsbilen i näringsverksamheten eller i tjänsten. Eftersom bilen är ett inventarium i näringsverksamheten medges avdrag för alla kostnader hänförliga till detta. Det kan dock tänkas fall där en delägare i ett handelsbolag själv har betalat allt drivmedel vid körning i näringsverksamheten. Det är då rimligt att delägaren medges avdragsrätt för kostnaden. Men om handelsbolaget betalar drivmedlet skall delägaren inte medges avdrag. Om arbetsgivaren betalar allt drivmedel för tjänstekörningen medges naturligtvis förmånshavaren inte något avdrag. Med hänsyn till vad som föreslås i avsnitt 4.2.2 bör avdragsrätten inte vara beroende av om förmån av fritt drivmedel skall påföras eller ej. Förslaget föranleder ändring i punkt 32 av anvisningarna till 23 § och punkt 3 c av anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen (1928:370). Dessutom krävs följdändringar i 10 § uppbördslagen (1953:272) och 3 kap. 5 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter. Kostnader för resor mellan bostaden och arbetsplatsen och för hemresor Gällande regler innebär att den som är skattskyldig för fri eller delvis fri bil inte medges avdrag för andra kostnader än väg-, bro- eller färjeavgifter för resor mellan bostaden och arbetsplatsen. Som tidigare angetts (avsnitt 4.2.3) skall det vid bestämmandet av schablonens nivå inte beaktas att förmånshavaren får avdrag för resor till och från arbets- platsen. Visserligen innebär en avdragsrätt att antalet avdragsyrkanden ökar men det är inte tillräckliga skäl för att inte införa avdragsrätt även för denna grupp. Regeringen anser således, i likhet med flera remissinstanser, att avdrag bör medges under de förutsättningar som gäller med egen bil även om resan företagits med förmånsbil. Detta skall även gälla när sambo eller närstående till den skattskyldige använder förmånsbilen vid resor mellan bostaden och arbetsplatsen. Avdrag bör medges för kostnad för dieselolja med per körd kilometer och för kostnad för annat drivmedel med per körd kilometer. På motsvarande sätt skall avdrag medges också för kostnader för resor i samband med tillträdande eller frånträdande av anställning eller uppdrag. har påpekat att avdragsrätt bör gälla i fråga om kostnader för hemresor. Regeringen instämmer i detta. En motsvarande avdragsrätt för drivmedelskostnader bör också införas vad gäller avdragsrätt för hemresor. Förslaget föranleder ändring i punkterna 3 b och 4 av anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen. 4.2.9 Väg-, bro- och färjeavgifter Regeringens bedömning: Avdrag för väg-, bro- eller färjeavgifter skall även i fortsättningen medges vid resa med förmånsbil. Promemorians bedömning stämmer överens med regeringens bedömning. Remissinstanserna har inte haft något att erinra mot denna bedömning. Skälen för regeringens bedömning: Kostnader för väg- och broavgifter ingår inte i förmånsvärdet. Om arbetsgivaren betalar förmånshavarens avgifter vid privat körning är detta en förmån som skall tas upp till beskattning till marknadsvärdet. Å andra sidan är förmånshavaren berättigad till avdrag för dessa kostnader om de kan anses skäliga och avser resor mellan bostaden och arbets- platsen eller resa i samband med inställelse eller frånträdande av anställning eller uppdrag. Endast om kostnaderna för avgifterna tillsammans med kostnaderna för resorna överstiger får avdrag göras och då endast med den överskjutande delen. Reglerna bör behållas oförändrade. Regeringens förslag: Har bilförmån utgetts skall på kontrolluppgiften lämnas uppgift om bilens modellbeteckning och årsmodell. Har bilförmånsvärdet satts ned på grund av att den skattskyldige har betalat ersättning för förmånen skall upppgift också lämnas om nedsättningens storlek. Dessutom skall kontrolluppgiften innehålla uppgift om för hur många kilometer ersättning för resa i tjänsten med förmånsbil har utbetalats samt med kryssmarkering ange om förmån av fritt drivmedel har utgetts. Uppgifter i övrigt om ersättning för drivmedel vid resa i tjänsten med förmånsbil behöver bara lämnas efter föreläggande från skattemyndigheten. Promemorians förslag stämmer överens i allt väsentligt med regeringens förslag. Remissinstanserna: avstyrker förslaget om att kontrolluppgift skall innehålla uppgift om bilens modellbeteckning och årsmodell men tillstyrker att uppgift skall lämnas om nedsättning av förmånsvärdet och antalet kilometer tjänstekörning för vilka drivmedelskostnader ersatts. Företagens Uppgiftslämnardelegation och avstyrker förslaget. Skälen för regeringens förslag: Med dagens regler kan det på kontrolluppgiften endast utläsas att den skattskyldige har haft en bilförmån och om värdet har justerats enligt 5 § lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare samt om förmånen utgått endast del av år. För att underlätta kontrollen av bilförmån bör ytterligare uppgifter lämnas på kontrolluppgiften. I promemorian föreslås att uppgifter lämnas om bilens modellbeteckning, årsmodell och, om förmånsvärdet har satts ned på grund av att den skattskyldige har betalat ersättning för förmånen, nedsättningens storlek. Dessutom föreslås, som en följd av att förmånsvärdet inte skall omfatta drivmedel, att det anges för hur många kilometer drivmedelsersättning har lämnats samt om förmån av fritt drivmedel har påförts. Det bör i detta sammanhang påpekas att värdet av drivmedelsförmånen skall beräknas på samma sätt som vid taxeringen, dvs. marknadsvärdet multiplicerat med 1,2. har avstyrkt att uppgift skall lämnas på kontrolluppgift om modellbeteckning och årsmodell eftersom dessa uppgifter inte torde fylla något ändamål när uppgifterna granskas maskinellt. Promemorieförslaget har till huvudsyfte att underlätta skattemyndigheternas kontroll. synpunkt att detta inte uppnås genom att kräva uppgifter om modellbeteckning och årsmodell bygger på uppfattningen att dessa uppgifter skulle skrivas ut med angivande av årtal och modellbeteckning. Förslaget förutsätter dock att det upprättas koder som motsvarar de olika bilmodellerna och årtalen. Med en sådan utformning av uppgifterna i denna del torde det dock innebära att kontrollmöjligheterna ökar. Med hänsyn till bilförmånernas totala värde är det viktigt att det finns ett system som vid en maskinell kontroll ger signal om avvikelser från normalvärden. Regeringen anser därför att kontrolluppgiften bör innehålla dessa uppgifter. Av 3 kap. 6 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter följer att om någon förmån endast avser en del av året skall uppgift lämnas om den tid för vilken förmånen utgått. Såsom påpekat behövs således inte någon särskild regel om att uppgift skall lämnas om hur många månader bilförmån utgått. Regeringen anser vidare att promemorians förslag om uppgift om antal kilometer tjänstekörning för vilka ersättning för kostnader för drivmedel för resa i tjänsten med förmånsbil har betalats och om förmån av fritt drivmedel enligt punkt 2 sista stycket av anvisningarna till 42 § behövs. Uppgiften om drivmedelsförmån bör dock kunna lämnas genom en kryssmarkering. 5 Skyldighet att betala socialavgifter och lämna kontrolluppgift avseende skattepliktiga rabatter och andra förmåner 5.1 Bakgrund och gällande rätt 5.1.1 Bakgrund Kontant ersättning eller annan förmån som utgått för en tjänst är i princip skattepliktig intäkt. Rabatter kan således i vissa fall vara skattepliktiga. Ett generellt undantag gäller dock för personalrabatter. Reglerna om personalrabatt finns i 32 § 3 f mom. kommunalskattelagen (1928:370, KL). Enligt bestämmelsens lydelse fr.o.m. är personalrabatter skattefria om de ges vid inköp av en vara eller en tjänst från arbetsgivaren eller något annat företag i samma koncern, om varan eller tjänsten ingår i säljarens ordinarie utbud. Även vissa andra förutsättningar måste vara uppfyllda för att rabatten skall anses som skattefri personalrabatt. Skattefriheten gäller dock inte om rabatten är en direkt ersättning för utfört arbete, om den överstiger den största rabatt som en konsument kan erhålla på affärsmässiga grunder eller om den uppenbart överstiger personalrabatt som är sedvanlig i branschen. Rabatter som lämnas för visad kundtrohet och som finns bl.a. inom flyg- och hotellbranschen kan således vara skattepliktiga om de utnyttjas för privat bruk.