prop · GK03115 · 1997-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1996/97:115 Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll Förslaget syftar till att göra kollektivtrafiken mera tillgänglig för funk- tionshindrade. Vidare är syftet att kostnaderna för färdtjänst och riks- färdtjänst skall begränsas genom ändrat resande, främst genom fler resor i linjetrafiken och genom ökad samordning av olika slag av offentligt betalda resor. Nuvarande lagstiftning om handikappanpassning av färdmedel som används inom kollektivtrafiken kompletteras med åtgärder som under- lättar hela reskedjan för funktionshindrade. Genom att ge kommuner och landsting en möjlighet att hantera såväl färdtjänst och riksfärdtjänst som ordinarie kollektivtrafik genom samma organ, trafikhuvudmannen, skapas ett ekonomiskt incitament för bättre samordning och bättre han- dikappanpassning av kollektivtrafiken. Denna anpassning stimuleras också övergångsvis med hjälp av statliga medel. Målet är att öka resan- det inom kollektivtrafiken och öka valfriheten för funktionshindrade i resandet. Lagen (1978:438) om huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafik ersätts med en ny lag om ansvar för viss kollektiv persontrafik. En ny lag om färdtjänst ersätter socialtjänstlagens (1980:620) nuvarande bestämmelser om färdtjänst. Färdtjänst betraktas i första hand som en transportform i stället för en form av bistånd. Tillstånd till färdtjänst meddelas den som på grund av funktionshinder har väsentliga svårigheter att förflytta sig på egen hand eller att resa med allmänna kommunikationsmedel, om resebehovet inte kan tillgodoses på annat sätt. Riksfärdtjänsten tillhandahålls på i stort sett oförändrade villkor. Beslut om färdtjänst och riksfärdtjänst skall kunna överklagas genom förvaltningsbesvär. Varje kommun ansvarar för att färdtjänst anordnas i kommunen. Om kommunen, och trafikhuvudmannen i länet är överens, kan kommunernas uppgifter beträffande färdtjänst och riksfärdtjänst överlåtas till trafikhuvudmannen. Detta kan ske även i de fall denne är ett av kommuner och landsting helägt aktiebolag. Förvaltningslagen görs tillämplig på ett sådant bolag. En utvärdering bör göras av effekterna av möjligheten till en frivillig överlåtelse av uppgifterna. Utvärderingen skall ligga till grund för nya överväganden om behovet av samordning och tillgänglighet för funk- tionshindrade. Samråd krävs mellan kommunerna, och trafikhuvudman- nen beträffande omfattningen och inriktningen av trafiken i den trafik- försörjningsplan för kollektivtrafiken som trafikhuvudmannen skall anta. Kommunerna skall anta trafikförsörjningsplaner för färdtjänst och riksfärdtjänst. Om en kommun har överlåtit uppgifterna angående färdtjänst och riksfärdtjänst till trafikhuvudmannen, skall trafikhuvud- mannens trafikförsörjningsplan även omfatta dessa slag av resor. Efter överenskommelse med eller kommun i länet får tra- fikhuvudmannen upphandla persontransport- och samordningstjänster för sådana transportändamål som det annars ankommer på kommun eller landsting att tillgodose samt samordna sådana transporttjänster. Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 5 2 Lagtext 6 2.1 Förslag till lag om färdtjänst 6 2.2 Förslag till lag om riksfärdtjänst 9 2.3 Förslag till lag om ansvar för viss kollektiv persontrafik 11 2.4 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 14 2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:000) om ändring i sekretesslagen (1980:100) 16 2.6 Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) 18 2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:000) om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) 20 2.8 Förslag till lag om ändring i lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik 22 2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1649) om byggande av järnväg 23 2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:637) om försöksverksamhet med rätt för kommunala aktiebolag att bedriva uppdragsverksamhet inom sådan trafik som avses i lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik 24 3 Ärendet och dess beredning 25 4 Nuvarande förhållanden 26 5 Reformbehovet 28 6 Medel för att öka tillgängligheten för funktionshindrade i kollektivtrafiken 30 6.1 För- och nackdelar med nuvarande lagstiftning 31 6.2 Servicelinjer 32 6.3 Ekonomiska incitament 34 7 Samordning av färdtjänst och riksfärdtjänst med kollektivtrafik 35 7.1 Lag om färdtjänst och lag om riksfärdtjänst 35 7.2 Länstrafikansvariga och trafikhuvudman 37 7.3 Trafikhuvudmannens ansvar för färdtjänst och riksfärdtjänst 38 8 Myndighetsutövning av aktiebolag 42 9 Sekretessfrågor 47 10 Registerfrågor 49 11 Tillståndsgivningen 49 12 Resenärens egenavgift 55 13 Trafikförsörjningsplaner 58 14 Täckning av underskott 60 15 Trafikhuvudmannens skyldighet att verka för en ökad handikappanpassning av kollektivtrafiken 61 16 Vissa yrkestrafikfrågor m.m. 63 17 Statligt bidrag till ökad tillgänglighet i kollektivtrafiken 67 18 Forskning och utveckling om offentligt betalda resor 71 19 Ekonomiska konsekvenser 72 20 Ikraftträdande 75 21 Författningskommentar 76 21.1 Förslaget till lag om färdtjänst 76 21.2 Förslaget till lag om riksfärdtjänst 82 21.3 Förslaget till lag om ansvar för viss kollektiv persontrafik 84 21.4 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 86 21.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:000) om ändring i sekretesslagen (1980:100) 87 21.6 Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) 87 21.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:000) om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) 87 1.8 Övriga lagförslag 88 Bilaga 1 Departementspromemorians lagförslag 89 Bilaga 2 Förteckning över remissinstanserna 102 Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag 103 Bilaga 4 Lagrådets yttrande 119 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 125 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att 1. antar regeringens förslag till lag om färdtjänst, 2. antar regeringens förslag till lag om riksfärdtjänst, 3. antar regeringens förslag till lag om ansvar för viss kollektiv persontrafik, 4. antar regeringens förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100), 5. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1997:000) om ändring i sekretesslagen (1980:100), 6. antar regeringens förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620), 7. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1997:000) om ändring i socialtjänstlagen (1980:620), 8. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik, 9. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1995:1649) om byggande av järnväg, 10. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1996:637) om försöksverksamhet med rätt för kommunala aktiebolag att bedriva uppdragsverksamhet inom sådan trafik som avses i lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik, 11. godkänner att en utvärdering skall göras av effekterna av - möjligheten av en frivillig överlåtelse till trafikhuvudmannen av färdtjänsten och riksfärdtjänsten (avsnitt 7.3), - lagen om färdtjänst (avsnitt 7.3), - statsbidraget för ökad tillgänglighet för funktionshindrade (avsnitt 17), 12. godkänner vad som anförts om statsbidragsgivning av bidragsberättigade kostnader (avsnitt 17). 2 Lagtext 2.1 Förslag till lag om färdtjänst Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag gäller särskilt anordnade transporter för personer med funktionshinder (färdtjänst). 2 § Med länstrafikansvariga, regionförbund och trafikhuvudman avses i denna lag detsamma som i lagen (1997:000) om ansvar för viss kollektiv persontrafik. 3 § Varje kommun ansvarar, såvitt gäller kommuninvånarna, för att färdtjänst anordnas inom kommunen och, om det finns särskilda skäl, mellan kommunen och en annan kommun. En kommun får för sina kommuninvånare anordna färdtjänst också i eller mellan andra kommuner. 4 § Kommunens uppgifter enligt denna lag fullgörs av den eller de nämnder som kommunfullmäktige bestämmer. Kommunen får, efter överenskommelse med , om det hör till de länstrafikansvariga, överlåta sina uppgifter enligt denna lag till trafikhuvudmannen i länet. Uppgifterna får överlåtas även om trafikhuvudmannen är ett aktiebolag. 5 § Har en kommun överlåtit sina uppgifter till en trafikhuvudman ansvarar trafikhuvudmannen, såvitt gäller kommuninvånarna, för att färdtjänst anordnas inom kommunen och, om det finns särskilda skäl, mellan kommunen och en annan kommun. Vidare får trafikhuvudmannen för invånare i kommunen anordna färdtjänst också i eller mellan andra kommuner. Tillstånd till färdtjänst 6 § Färdtjänst får anlitas av den som efter ansökan har fått tillstånd till det. Frågor om tillstånd prövas av kommunen där den sökande är folk- bokförd, eller, om kommunens uppgifter enligt denna lag överlåtits till trafikhuvudmannen i länet, av trafikhuvudmannen (tillståndsgivaren). Innan en trafikhuvudman prövar en ansökan skall den kommun där den sökande är folkbokförd höras. 7 § Tillstånd till färdtjänst skall meddelas för dem som på grund av funktionshinder, som inte endast är tillfälligt, har väsentliga svårigheter att förflytta sig på egen hand eller att resa med allmänna kommunikationsmedel. Om den sökande kan tillgodose sitt transportbehov på annat sätt, behöver tillstånd dock inte meddelas. Tillståndet omfattar inte transporter som av någon annan anledning bekostas av det allmänna. 8 § Om den som söker tillstånd till färdtjänst behöver ledsagare under resorna, skall tillståndet gälla även ledsagaren. 9 § Tillstånd till färdtjänst meddelas eller tills vidare. Tillstånd får i skälig omfattning förenas med föreskrifter om vilket färdsätt som får användas, hur många resor tillståndet omfattar och inom vilket område resor får göras. Om det finns särskilda skäl får tillståndet även i övrigt förenas med villkor. Avgift 10 § För resor med färdtjänst får tillståndsgivaren ta ut en avgift enligt grunder som bestäms enligt 11 §. 11 § Är en kommun tillståndsgivare, bestäms grunderna för avgifterna av kommunen. Är en trafikhuvudman tillståndsgivare, bestäms grunderna för avgif- terna av 1. kommunerna och i länet, om de är länstrafikansvariga, 2. det regionförbund som är länstrafikansvarigt, eller 3. enbart kommunerna i länet, om de är länstrafikansvariga och om överenskommelse om detta har träffats med , om det hör till de länstrafikansvariga. De kommuner som inte har överlåtit sina uppgifter enligt denna lag till trafikhuvudmannen får dock inte delta i beslutet. Kan enighet inte upp- nås om grunderna för avgifterna, skall dessa bestämmas av regeringen. Avgifterna skall vara skäliga och får inte överstiga tillståndsgivarens självkostnader. Återkallelse av tillstånd m.m. 12 § En tillståndsgivare får återkalla ett tillstånd att anlita färdtjänst, om förutsättningarna för tillståndet inte längre finns. Ett tillstånd får också återkallas om tillståndshavaren gjort sig skyldig till allvarliga eller upprepade överträdelser av de föreskrifter och villkor som gäller för färd- tjänsten. Föreskrifter och villkor får ändras, om ändrade förhållanden föranleder det. Handläggning av ärenden m.m. 13 § Förvaltningslagen (1986:223) skall tillämpas även när ett aktiebo- lag handlägger ärenden enligt denna lag. 14 § Trots sekretess får en tillståndsgivare lämna ut uppgifter om en- skildas personliga förhållanden till en beställningscentral för transporter eller en trafikutövare, om uppgifterna behövs för att anordna transport som avses i denna lag. 15 § Personer som är eller har varit verksamma inom enskild verksamhet som bedrivs yrkesmässigt och som omfattas av denna lag får inte obehörigen röja vad de i verksamheten fått veta om någons personliga förhållanden. Överklagande 16 § Tillståndsgivarens beslut enligt 6-10 och 12 §§ får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. När ett aktiebolag är tillståndsgivare skall bolaget därvid vara den enskildes motpart. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Denna lag träder i kraft . 2.2 Förslag till lag om riksfärdtjänst Härigenom föreskrivs följande. 1 § En kommun skall på de villkor som anges i denna lag lämna ersätt- ning för reskostnader för personer som till följd av ett stort och varaktigt funktionshinder måste resa på ett särskilt kostsamt sätt. 2 § Med länstrafikansvariga och trafikhuvudman avses i denna lag det- samma som i lagen (1997:000) om ansvar för viss kollektiv persontrafik. 3 § Kommunens uppgifter enligt denna lag fullgörs av den eller de nämnder som kommunfullmäktige bestämmer. Kommunen får, efter överenskommelse med , om det hör till de länstrafikansvariga, överlåta sina uppgifter enligt denna lag till trafikhuvudmannen i länet. Uppgifterna får överlåtas även om trafik- huvudmannen är ett aktiebolag. Tillstånd till riksfärdtjänst 4 § Riksfärdtjänst får anlitas av den som efter ansökan har fått tillstånd till det. Frågor om tillstånd prövas av kommunen där den sökande är folkbokförd eller, om kommunens uppgifter enligt denna lag överlåtits till trafikhuvudmannen i länet, av trafikhuvudmannen (tillståndsgivaren). Innan en trafikhuvudman prövar en ansökan skall den kommun där den sökande är folkbokförd höras. 5 § Tillstånd skall meddelas om 1. resan till följd av den sökandes funktionshinder inte till normala reskostnader kan göras med allmänna kommunikationer eller inte kan göras utan ledsagare, 2. ändamålet med resan är rekreation eller fritidsverksamhet eller någon annan enskild angelägenhet, 3. resan görs inom från en kommun till en annan kommun, 4. resan görs med taxi, ett för ändamålet särskilt anpassat fordon eller med allmänna kommunikationer tillsammans med ledsagare, och 5. resan inte av någon annan anledning bekostas av det allmänna. 6 § Om den som söker tillstånd till riksfärdtjänst behöver ledsagare under resan, skall tillståndet gälla även ledsagaren. 7 § Tillstånd till riksfärdtjänst får förenas med föreskrifter om färdsätt. Avgift 8 § Vid resa med riksfärdtjänst skall tillståndshavaren betala en avgift (egenavgift) som motsvarar normala reskostnader med allmänna färd- medel. Regeringen meddelar närmare föreskrifter om dessa avgifter. Ersättning för en riksfärdtjänstresa lämnas med ett belopp som mot- svarar skillnaden mellan reskostnaden och egenavgiften. Ersättning för ledsagarens resa skall dock motsvara kostnaden för resan. Ersättningen betalas till den som utfört transporten eller till den som har betalat transporten. Beslut om ersättning meddelas av tillståndsgivaren. Återkallelse av tillstånd m.m. 9 § En tillståndsgivare får återkalla ett tillstånd att anlita riksfärdtjänst om förutsättningarna för tillståndet inte längre finns. Ett tillstånd får också återkallas om tillståndshavaren gjort sig skyldig till allvarliga eller upprepade överträdelser av de föreskrifter som gäller för riksfärd- tjänsten. Föreskrifter får ändras, om ändrade förhållanden föranleder det. Handläggning av ärenden m.m. 10 § Förvaltningslagen (1986:223) skall tillämpas även när ett aktie- bolag handlägger ärenden enligt denna lag. 11 § Trots sekretess får en tillståndsgivare lämna ut uppgifter om en- skildas personliga förhållanden till en beställningscentral för transporter eller en trafikutövare, om uppgifterna behövs för att samordna resor. 12 § Personer som är eller har varit verksamma inom enskild verksamhet som bedrivs yrkesmässigt och som omfattas av denna lag får inte obehörigen röja vad de i verksamheten fått veta om någons personliga förhållanden. Överklagande 13 § Tillståndsgivarens beslut enligt denna lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. När ett aktiebolag är tillståndsgivare skall bolaget därvid vara den enskildes motpart. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Denna lag träder i kraft , då lagen (1993:963) om skall upphöra att gälla. I fråga om beslut som har meddelats före ikraftträdandet gäller den gamla lagen. 2.3 Förslag till lag om ansvar för viss kollektiv persontrafik Härigenom föreskrivs följande. 1 § För att främja en tillfredsställande trafikförsörjning skall det i varje län finnas länstrafikansvariga som ansvarar för den lokala och regionala linjetrafiken för persontransporter. De länstrafikansvarigas uppgifter skall handhas av en trafikhuvudman. De länstrafikansvariga ansvarar också för persontransporter enligt lagen (1997:000) om färdtjänst eller lagen (1997:000) om riksfärdtjänst i sådana kommuner som överlåtit sina uppgifter enligt någon av dessa lagar till trafikhuvudmannen i länet. 2 § Trafikhuvudmannen skall verka för att transporter som avses i 1 § första stycket skall vara tillgängliga för funktionshindrade. 3 § Trafikhuvudmannen skall ägna uppmärksamhet åt taxifrågorna i länet och verka för en tillfredsställande taxiförsörjning. 4 § Länstrafikansvariga är och kommunerna i länet gemen- samt. I är länstrafikansvarigt och i är kommunen länstrafikansvarig. och kommunerna i övriga län kan komma överens om att antingen eller kommunerna skall vara länstrafikansvariga. I län och län kan ett regionförbund enligt lagen (1996:1415) om försöksverksamhet med regionförbund i län och län vara länstrafikansvarigt. 5 § Ett landsting eller ett regionförbund som ensamt är länstrafik- ansvarigt eller en kommun som ensam är länstrafikansvarig, skall också vara trafikhuvudman. I övriga fall skall trafikhuvudmannen vara ett kommunalförbund. Om de som är länstrafikansvariga är överens om det, får dock trafikhuvudmannen i stället för ett kommunalförbund vara ett aktiebolag, som har bildats för ändamålet. De som är länstrafikansvariga skall inneha samtliga aktier i bolaget. I fråga om kommunalförbund gäller vad som föreskrivs i kommu- nallagen (1991:900) om inte annat följer av 9-12 §§. 6 § Omfattningen av trafik som avses i 1 § första stycket och grunderna för prissättningen för resor med sådan trafik skall anges i en tra- fikförsörjningsplan som trafikhuvudmannen antar efter samråd med dem som är länstrafikansvariga. I planen skall det tas upp åtgärder för handikappanpassning av trafiken. Omfattningen av trafik enligt lagen (1997:000) om färdtjänst och lagen (1997:000) om riksfärdtjänst och grunderna för prissättningen för resor med sådan trafik skall anges i en trafikförsörjningsplan som kommunen antar efter samråd med trafikhuvudmannen och i länet. Har en kommun överlåtit sina uppgifter enligt lagen om färdtjänst eller lagen om riksfärdtjänst till trafikhuvudmannen, skall trafikhuvud- mannens trafikförsörjningsplan omfatta även resor enligt dessa lagar. I trafikförsörjningsplanerna skall det redogöras för miljöskyddande åtgärder. 7 § Efter överenskommelse med eller en kommun i länet får trafikhuvudmannen upphandla persontransport- och samordningstjänster för sådana transportändamål som kommunerna eller skall tillgodose samt samordna sådana transporttjänster. När en kommun, ett landsting eller en trafikhuvudman upphandlar taxitjänster får man även beakta åtaganden av anbudsgivaren att hålla en god taxiservice för allmänheten. 8 § Regeringen får efter framställning av en trafikhuvudman, ett lands- ting eller en kommun meddela föreskrifter om samverkan i fråga om trafik mellan trafikhuvudmän i olika län. 9 § Regeringen skall besluta, om enighet inte kan uppnås om förbunds- ordningen för kommunalförbund som avses i 5 § första stycket eller om ändring av förbundsordningen eller om vem som skall vara ordförande i förbundets beslutande församling eller styrelse. Vid oenighet i de avseenden som anges i 10 eller 11 § gäller dock vad som sägs där, om inte annat föreskrivs med stöd av 12 §. 10 § Om inte enighet uppnås i fråga om hur antalet ledamöter och ersät- tare i ett kommunalförbunds beslutande församling skall fördelas mellan och kommunerna i länet, skall utse hälften och kommunerna tillsammans hälften. Antalet ledamöter och ersättare som varje kommun skall utse bestäms av i förhållande till folkmängden i kommunerna vid ingången av det år när val av förbunds- fullmäktige förrättas. Varje kommun skall dock utse minst en ledamot och en ersättare. 11 § Om inte enighet uppnås i fråga om sättet att mellan medlemmarna i kommunalförbund fördela underskott i förbundsverksamheten, skall täcka hälften av underskottet och kommunerna i länet till- sammans resten. Varje kommuns skyldighet att tillhandahålla medel skall bestämmas i förhållande till det trafikarbete som har lagts ned i kommunen under verksamhetsåret. 12 § Om det finns synnerliga skäl, får regeringen meddela föreskrifter om begränsning av länstrafikansvarigas skyldighet enligt 1 § och före- skriva eller i särskilt fall besluta om undantag från 10 eller 11 §. Rege- ringen får meddela dessa föreskrifter efter framställning av ett landsting, en kommun som inte tillhör ett landsting eller minst en tredjedel av de kommuner i ett visst län som tillhör ett landsting, om de är länstrafikansvariga. Beslut om undantag får förenas med särskilda vill- kor. Denna lag träder i kraft , då lagen (1978:438) om huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafik skall upphöra att gälla. För län skall det fram till utgången av finnas länstrafikansvariga i vardera den del av länet som utgjort och län. Därvid skall i stället för 4, 10 och 11 §§ gälla 2, 5 och 6 §§ i den upphävda lagen i dess lydelse enligt SFS 1991:1714. Vad som därvid stadgas om huvudman skall gälla för länstrafikansvariga. Kommunerna och landstingen kan dock med stöd av 4 § i den nya lagen komma överens om att regionförbundet i stället skall vara länstrafikansvarig. För skall det fram till utgången av finnas länstrafikansvariga i vardera den del av länet som utgjort , och . Därvid skall i stället för 10 och 11 §§ gälla 5 och 6 §§ i den upphävda lagen i dess lydelse enligt SFS 1996:1417. I fråga om kommunalförbund som har bildats före får till utgången av i stället för 5 § andra stycket tillämpas 3 § andra stycket i den upphävda lagen i dess lydelse enligt SFS 1991:1714. 2.4 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs i fråga om sekretesslagen (1980:100) dels att 16 kap. 1 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 7 kap. 37 §, av föl- jande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 7 kap. 37 § Sekretess gäller i ärenden om tillstånd till färdtjänst eller riks- färdtjänst för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men. Utan hinder av sekretessen får uppgift lämnas till enskild enligt vad som föreskrivs i lagen (1997:000) om färdtjänst och la- gen (1997:000) om riksfärdtjänst. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . 16 kap. 1 § Att friheten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter i vissa fall är begränsad framgår av 7 kap. 3 § första stycket 1 och 2, 4 § 1-8 samt 5 § 1 och 3 tryckfrihetsförordningen och av 5 kap. 1 § första stycket samt 3 § första stycket 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De fall av uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt, i vilka nämnda frihet enligt 7 kap. 3 § första stycket 3 och 5 § 2 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap. 1 § första stycket och 3 § första stycket 3 yttrandefrihetsgrundlagen i övrigt är begränsad, är de där tystnadsplikten följer av -------------------------------------------------------------------------------- ------ 3. denna lag enligt -------------------------------------------------------------------------------- ------ 7 kap. 34 § 8 kap. 3 §, 5 § första stycket 2, 6 § första stycket 2 Föreslagen lydelse Att friheten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter i vissa fall är begränsad framgår av 7 kap. 3 § första stycket 1 och 2, 4 § 1-8 samt 5 § 1 och 3 tryckfrihetsförordningen och av 5 kap. 1 § första stycket samt 3 § första stycket 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen.