prop · GK03100D2 · 1997-01-01 00:00:00 — Anstånd med inbetalning av skatt 1 § Enligt nuvarande bestämmelser kan skattemyndigheten, under vissa förutsättningar, medge den som är skyldig att lämna deklaration om skatt anstånd med att lämna deklarationen och betala den skatt som skall redovisas. Sådana bestämmelser finns i 53 § 2 mom. UBL, 7 § USAL samt 14 kap. 14 § och 16 kap. 1 § ML. Motsvarande bestämmelser kommer att behövas även fortsättningsvis. Bestämmelser om anstånd med att lämna skattedeklaration har tagits in i 10 kap. 24 §. Om skattemyndigheten har medgett anstånd med deklarationens avlämnande skall den också kunna medge anstånd med betalning av den skatt som skall redovisas i deklarationen. En deklarationsskyldig som fått anstånd med att lämna skattedeklaration skall emellertid inte ha en ovillkorlig rätt att också få anstånd med hela den motsvarande skattebetalningen. Tvärtom skall skattemyndigheten som ett villkor för att bevilja anstånd med deklarationen kunna föreskriva att en delbetalning skall göras med ett beräknat skattebelopp vilket så nära som möjligt överensstämmer med det definitiva beloppet inom den frist som normalt gäller för betalningen. Kan någon sådan beräkning inte göras bör en schablonregel användas. Det kan t.ex. gälla ett belopp som motsvarar genomsnittet av inbetalda belopp . Med ett villkor om delbetalning bör anstånd med deklarationen dessutom kunna beviljas en än utan ett sådant villkor. Vad som sagts nu anses kunna gälla utan att en särskild bestämmelse om detta tas in i lagen. Att kostnadsränta skall tas ut även när anstånd med inbetalningen har beviljats följer av 19 kap. 6 §. Paragrafen motiveras främst av att det i vissa fall inte är praktiskt möjligt att lämna en skattedeklaration eller, om deklaration inte skall lämnas, räkna fram det belopp som skall betalas inom föreskriven tid. Det kan t.ex. bero på hastigt uppkommande tekniska problem. Att anstånd får beviljas med det belopp som är skäligt med hänsyn till omständigheterna anges i 9 §. Anstånd vid omprövning eller överklagande 2 § Bestämmelser om anstånd vid omprövning eller överklagande finns i 49 § 1 mom. UBL, 13 § USAL och 16 kap. 6 § ML. Uppbördslagen innehåller de materiella reglerna. De andra lagarna innehåller endast en hänvisning till uppbördslagen. Den nu aktuella paragrafen ersätter de nämnda. Frågan om i vilka fall det kan anses vara tveksamt om ett beskattningsbeslut kommer att stå fast har behandlats i avsnitt 22.1. De nya bestämmelserna innebär inte enbart att anståndsbeloppet inte behöver betalas in utan också att redan inbetalt belopp kan komma att återbetalas om anstånd medges. Utvidgningen av begreppet skattskyldig i 1 kap. 4 § medför att även arbetsgivare som är betalningsskyldig för skatteavdrag enligt 11 kap. 19 § omfattas av paragrafen. Någon särskild bestämmelse motsvarande 75 b § UBL har därför inte ansetts nödvändig. Bestämmelsen i första stycket punkt 1 gör det möjligt för skattemyndigheten att bevilja anstånd utan att den skattskyldige har begärt omprövning av eller överklagat ett beskattningsbeslut, om det kan antas att den skattskyldige helt eller delvis kommer att befrias från skatten. Av andra stycket framgår för hur anstånd får beviljas. Stycket ersätter 49 § 3 mom. första stycket UBL. Att anstånd får beviljas med det belopp som är skäligt med hänsyn till omständigheterna anges i 9 §. 3 § Paragrafen innehåller bestämmelser som kompletterar 2 §. Bestämmelserna gäller ställande av säkerhet och ansvaret för kostnader- na för säkerheten. Motsvarande bestämmelser finns nu i 49 § 2 mom. andra och tredje styckena UBL. I förhållande till utredningsförslaget har hänvisningen i första stycket till lagen om indrivning av statliga fordringar m.m. kompletterats med de aktuella lagrummen, dvs. 10-12 §§ och 13 § 2. Detta innebär att bestämmelserna om överklagande i 19 § lagen om indrivning av statliga fordringar m.m. inte blir tillämpliga när säkerhet skall ställas enligt skattebetalningslagen. Ett beslut att inte ta emot säkerhet får till följd att anstånd inte medges. Ett sådant beslut skall vara möjligt att överklaga enligt 22 kap. skattebetalningslagen. I samband därmed skall även frågan om säkerhet kunna prövas. Ett beslut som endast rör frågan om säkerhet avses däremot inte kunna överklagas separat. Som exempel på ett sådant särskilt skäl som enligt första stycket ger skattemyndigheten möjlighet att medge anstånd utan att kräva säkerhet kan nämnas det fallet att ärendet eller målet kan förväntas bli avgjort och det därför är fråga om endast en kortare tids anstånd. En förutsättning är givetvis att möjligheten för staten att få betalt för sin fordran inte försämras. 4 § Paragrafen innehåller bestämmelser om anstånd vid en sådan avyttring som föranleder inkomstbeskattning. Den avses gälla bl.a. vid avyttring av fastighet, bostadsrätt, näringsverksamhet eller aktie eller andel i handelsbolag. Paragrafen ersätter 48 § 4 och 5 mom. UBL. Den avses däremot inte vara tillämplig i fråga om slutlig skatt som härrör från mervärdesskatt. Möjligheten att bevilja anstånd är inte längre reglerad i detalj. Det överlåts i större utsträckning än nu åt skattemyndigheten att bestämma när anstånd skall beviljas. Någon skärpning av bestämmelserna är inte avsedd. När det råder ovisshet om avyttringens bestånd har anståndstidens längd kortats genom att anståndsbeloppet skall betalas senast efter det att anståndsorsaken har upphört att gälla. Dessutom får anstånd inte i något fall beviljas än . Anståndstiden avses beräknas från skattens ordinarie förfallodag. Särskilda skäl att medge anstånd enligt första stycket får anses finnas när skatten till följd av avyttringen blir särskilt hög. Om den slutliga skatten till följd av avyttringen blivit mer än dubbelt så stor som medeltalet av den genomsnittliga slutliga skatten för jämförbara taxeringsår bör anstånd kunna komma i fråga enligt punkt 1. Särskilda skäl att medge anstånd enligt punkt 2 bör kunna anses finnas avseende den del av skatten som med minst ett halvt basbelopp överstiger sådan del av köpeskillingen som blivit tillgänglig för lyftning före avyttringsårets utgång. I förhållande till utredningsförslaget har en redaktionell ändring gjorts i andra stycket. Att anstånd får beviljas med det belopp som är skäligt med hänsyn till omständigheterna anges i 9 §. I paragrafen regleras inte vad som skall gälla om ytterligare köpeskilling blir tillgänglig för lyftning sedan beslut om anstånd har meddelats. I sådana fall avses bestämmelserna i 11 § om förnyad prövning bli tillämplig. 5 § finns bestämmelser om betalningsanstånd vid nedsatt betalningsförmåga på grund av tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt endast i 48 § 2 mom. UBL. Den bestämmelsen gäller enbart anstånd med betalning av preliminär F-skatt, särskild A-skatt, kvarstående skatt och tillkommande skatt. Den i första stycket av den nu aktuella paragrafen intagna anståndsbe- stämmelsen ersätter den som finns i uppbördslagen. Til- lämpningsområdet har utvidgats till att avse all skatt som skall betalas enligt skattebetalningslagen. I första stycket anges att bestämmelserna skall gälla också viss annan personal än totalförsvarspliktig. Detta stämmer överens med vad som sägs i första stycket av anvisningarna till 48 § UBL. Enligt andra stycket får anståndstiden bestämmas till längst efter den dag då tjänstgöringen upphör. Har anståndsbeloppet inte kunnat betalas då skall statens fordran lämnas till kronofogdemyndigheten för indrivning. Bestämmelser om detta finns i 20 kap. Skulle den betalningsskyldige behöva en längre betalningsfrist än måste han alltså vända sig till kronofogdemyndigheten och ansöka om uppskov enligt bestämmelserna i 7 § lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. I samband med att skattemyndigheten meddelar ett beslut om anstånd bör den också ange när skatten senast skall vara betald. Därvid bör skattemyndigheten bestämma att skatten skall vara betald vid en förfallodag som ligger inom ramen för den anståndstid som anges i paragrafen. Att anstånd får beviljas med det belopp som är skäligt med hänsyn till omständigheterna anges i 9 §. Anstånd vid handläggning av ärende om undvikande av dubbelbeskattning 6 § Första stycket ersätter 49 § 2 a mom. UBL. I andra stycket har tagits in bestämmelser om anståndstid. Den har bestämts till längst efter dagen för beslut i ärendet. Att anstånd får beviljas med det belopp som är skäligt med hänsyn till omständigheterna anges i 9 §. Anstånd i övriga fall 7 § finns bestämmelser om betalningsanstånd vid nedsatt betalningsförmåga i 48 § 1 mom. första stycket UBL och 16 kap. 5 § första stycket ML. Bestämmelserna i förevarande paragraf ersätter bestämmelserna i uppbördslagen och mervärdesskattelagen. Jämfört med anståndsbestämmelsen i uppbördslagen är den nu aktuella bestämmelsen emellertid mer restriktiv även om den har ett mer vidsträckt tillämpningsområde. Den gäller i fråga om all slags skatt som skall betalas enligt den nu aktuella lagen. Vad som avses med synnerliga skäl anges i avsnitt 22.2. Anståndstiden är inte reglerad i paragrafen. Den får bestämmas av skattemyndigheten i varje särskilt fall. Därvid avses skattemyndigheten också få besluta att betalningen av ett skattebelopp skall få delas upp på . Bestämmelsen ersätter i den delen 16 kap. 2 § andra stycket ML. Den har utvidgats till att gälla all skatt som skall betalas enligt skattebetalningslagen. får själv bestämma vid vilka förfallodagar betalningen skall fullgöras. Normalt bör betalningarna inte spridas ut över en längre tidsperiod än . Särregleringen avses bli tillämplig bl.a. i fråga om slutlig skatt som påförs efter den årliga debiteringen av sådan skatt. I sakens natur ligger att anstånd inte får beviljas än som är skäligt med hänsyn till omständigheterna. Att anstånd får beviljas med det belopp som är skäligt med hänsyn till omständigheterna anges i 9 §. 8 § I paragrafen har tagits in en generell bestämmelse om till vilken myndighet en ansökan om anstånd skall ges in. Det är samma myndighet som skall ta emot den aktuella skatten. Ett undantag görs emellertid för ansökan om anstånd vid handläggning av ärende om undvikande av dubbelbeskattning. Sådan ansökan skall ges in till den myndighet som handlägger ärendet om dubbelbeskattning. Paragrafen ersätter bl.a. 50 § första stycket UBL. Någon motsvarighet till bestämmelserna i 50 § tredje stycket UBL om att beslut om anstånd skall meddelas skyndsamt har inte tagits med i skattebetalningslagen. Detta behöver inte anges i lag. Tillämpningsområdet för bestämmelsen har utvidgats till att avse alla skatter, avgifter och räntor som skall betalas enligt skattebetalningslagen. Någon motsvarighet till bestämmelserna i 48 § 1 mom. första stycket UBL om att en anståndsansökan för att kunna prövas skall ha kommit in senast den dag då den skatt som ansökningen avser senast skall betalas har inte tagits med. 9 § I paragrafen anges med vilket skattebelopp anstånd får beviljas. Den ersätter bl.a. 49 § 2 mom. första stycket UBL. 10 § I paragrafen anges att indrivning inte får begäras av skatt som omfattas av ett anståndsbeslut. Paragrafen ersätter 51 § första stycket UBL. Paragrafens tillämpningsområde har emellertid utvidgats till att avse alla skatter, räntor och avgifter som skall betalas enligt skattebetalningslagen. Någon avräkningsregel motsvarande den som finns i 51 § andra stycket UBL har inte tagits med. Om den skattskyldige har rätt att få tillbaka för mycket betald skatt får denna inte tas i anspråk för betalning av den skatt som avses med anståndet. Den för mycket betalda skatten skall registreras på skattekontot och om det då uppstår ett överskott på kontot skall kontohavaren ha rätt att få överskottet utbetalt till sig. Detsamma gäller om anståndsbeslutet avser en redan inbetald skatt. Om någon har rätt att få tillbaka för mycket betalad skatt sedan ett anståndsbeslut har meddelats och detta inte var känt då beslutet meddelades kan det finnas skäl för skattemyndigheten att enligt 11 § ompröva anståndsbeslutet. 11 § I paragrafen har tagits in bestämmelser som ger skattemyndigheten möjlighet att ompröva ett anståndsbeslut om den skattskyldiges ekonomiska förhållanden har förändrats väsentligt. Motsvarande bestämmelser finns i 48 § 3 mom. och 49 § 3 mom. andra stycket UBL samt i 16 kap. 5 § andra stycket ML. Till det sist nämnda lagrummet i UBL finns en hänvisning i 13 § första stycket USAL. Särskilda skäl att ompröva anståndet kan finnas bl.a. i de fall den skattskyldiges betalningssvårigheter har varit en väsentlig grund för anståndet och fråga uppkommer om återbetalning av skatt till honom. 1 § Om en skattskyldig befrias från debiterad skatt eller om sådan skatt sätts ned eller om den skattskyldige av någon annan anledning har betalat för mycket skatt skall skattemyndigheten registrera det belopp som den skattskyldige har rätt att återfå på dennes skattekonto. Detta framgår av 3 kap. 5 §. Inom vilken tid och under vilka förutsättningar den skattskyldige har rätt att få för mycket betald skatt återbetald framgår däremot inte av den paragrafen. Bestämmelser i detta hänseende har i stället tagits in i detta kapitel. I den nu aktuella paragrafen finns huvudregeln om i vilka fall skatt skall betalas tillbaka till den skattskyldige. Det skall ske om det vid den årliga avstämningen av skattekontot, dvs. vid den avstämning enligt 11 kap. 14 § som föranleds av den årliga debiteringen av slutlig skatt, uppkommer ett överskott på den skattskyldiges skattekonto. I förhållande till utredningens förslag har en redaktionell ändring gjorts. I 7 § finns undantag från huvudregeln. I 7 § första stycket 5 regleras det fallet att den skattskyldige anser det vara praktiskt att ett överskott på skattekontot står kvar på kontot för att räknas av mot kommande skattedebiteringar. Då fordras emellertid ett särskilt meddelande om detta från den skattskyldige. I 7 § första stycket 1-5 finns ytterligare fall då återbetalning inte skall ske. 2 § Paragrafen, som ersätter 2 § första stycket och 3 § i lagrådsremissens förslag, har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I första stycket anges att återbetalning skall ske också av överskjutande belopp som visats vid annan kontoavstämning än den årliga om den skattskyldige begär det och inte annat följer av 7 §. I stycket anges också att återbetalning alltid skall ske dels om det överskjutande beloppet grundas på ett beslut om överskjutande ingående mervärdesskatt, dels om det överskjutande beloppet beror på en omprövning eller ett överklagande. I andra stycket anges att första stycket inte gäller om något annat följer av 7 §. 3 § Paragrafen, som ersätter 2 § andra stycket i lagrådsremissens förslag, har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I första stycket anges ytterligare ett fall då återbetalning får ske. Om den skattskyldiges arbetsgivare har gjort skatteavdrag för betalning av A-skatt som ännu inte tillgodoräknats den skattskyldige får avdraget belopp till den del det kan antas att beloppet annars skulle betalas tillbaka efter den årliga avstämningen av skattekontot återbetalas om den skattskyldige begär det. Bestämmelserna kan bli tillämpliga i de fall skattemyndigheten har fattat beslut om ändrad beräkning av preliminär skatt enligt 6 kap. 5 § eller 8 kap. 29 §. I andra stycket har tagits in regler som begränsar möjligheten till förtida återbetalning av för mycket betald preliminär skatt till en fysisk person. För att återbetalning skall kunna ske under inkomståret krävs det särskilda skäl. För återbetalning efter inkomstårets utgång krävs det att den skattskyldige skall lämna en särskild självdeklaration eller i andra fall synnerliga skäl. Bestämmelserna ersätter 45 § 2 mom. första stycket UBL. Med lokutionen belopp som är betydande med hänsyn till den skattskyldiges förhållanden avses detsamma som i 8 kap. 29 §. Som ett exempel på ett sådant särskilt skäl som avses i bestämmelsen kan nämnas att den skattskyldige har behov av medlen för ett angeläget inköp. Bestämmelsen om återbetalning efter inkomstårets utgång i de fall den skattskyldige inte skall lämna en särskild självdeklaration avses få en restriktiv tillämpning och endast omfatta sådana situationer där det skulle framstå som synnerligen obilligt att inte kunna få en återbetalning av den överskjutande skatten . Exempel på sådana situationer kan vara ianspråktagande av överskjutande belopp för betalning av redan restförda skatter hos kronofogdemyndigheten eller felaktig handläggning hos en skattemyndighet. Kravet på att det skall finnas synnerliga skäl bör också innebära att återbetalning endast skall ske då det är fråga om väsentliga belopp. Av första stycket framgår att en förtida återbetalning av för mycket betald preliminär skatt skall kunna ske till en juridisk person. Enligt tredje stycket får hänsyn emellertid inte tas till kostnader för lön till delägare i likhet med vad som gäller vid beslut om beräkning av skatteavdrag enligt särskild beräkningsgrund enligt 8 kap. 11 §. Någon motsvarande bestämmelse fanns inte i utredningens förslag. Stycket motsvarar i den delen 45 § 1 mom. första stycket andra meningen UBL. I tredje stycket ges också skattemyndigheten möjlighet att efter särskild ansökan återbetala ett överskott på ett handelsbolags skattekonto till en delägares skattekonto. En motsvarande bestämmelse finns i 52 a § andra stycket UBL. I stycket anges slutligen att en återbetalning får göras till ett handelsbolag endast om det finns särskilda skäl. Även den bestämmelsen korresponderar med bestämmelserna om beräkning av skatteavdrag enligt särskild beräkningsgrund i 8 kap. 11 §. Med särskilda skäl avses i detta sammanhang exempelvis att en uppdragsgivare i slutet av inkomståret gjort ett förhållandevis stort skatteavdrag och att det av omständigheterna i det aktuella fallet kan antas att det avdragna beloppet inte kommer att behövas för att täcka bolagets kommande debiteringar på skattekontot. Om det uppstår ett överskott av preliminär skatt som har sin grund i ett beslut om ändrad beräkning av preliminär skatt enligt 8 kap. 27 eller 28 § skall överskottet registreras på den skattskyldiges skattekonto. Om detta i sin tur leder till att det uppkommer ett överskott på skattekontot skall överskottet, till den del det beror på ett överuttag av preliminär skatt, betalas ut till konkursboet respektive kronofogdemyndigheten. Detta anges i fjärde stycket i förevarande paragraf. Motsvarande bestämmelser finns nu i 45 § 3 mom. UBL. I femte stycket anges att paragrafen inte gäller om något annat följer av 7 §. 4 § I paragrafen anges när en utbetalning som har sin grund i en överskjutande ingående mervärdesskatt får ske. Bestämmelserna avses ge möjlighet att innehålla så mycket av överskottet på skattekontot som behövs för betalning av sådan skatt som skall betalas senast vid den första förfallodagen enligt 10 kap. 20 §. Det är däremot inte nödvändigt för skattemyndigheten att vänta till förfallodagen passerats innan återbetalning sker. Det är tillräckligt att den skattskyldige har redovisat de skatter och arbetsgivaravgifter som skall betalas senast vid den aktuella förfallodagen. En återbetalning enligt förevarande paragraf förutsätter en sådan avstämning som avses i 2 § första stycket. Någon särskild bestämmelse om detta har emellertid inte ansetts vara nödvändig. I förhållande till utredningsförslaget har paragrafen genom att uttrycket annan skatt justerats till skatt ändrats så att debiterad preliminär skatt inte skall räknas av. Dessutom har en hänvisning till 10 kap. 20 § gjorts för att klargöra att även sådan redovisad skatt som skall betalas senast vid förfallodagen närmast före återbetalningen alltid skall räknas av innan återbetalning får ske. Överföring av skatt till en annan stat 5 och 6 §§ I paragraferna finns bestämmelser om överföring av i betald skatt till en annan stat. De ersätter 69 a § UBL. Vid tillämpningen av 5 § första stycket är det den preliminära skatt som har betalats genom skatteavdrag här i landet som skall föras över till den andra staten. Detta innebär att en överföring kan ske även om den skattskyldiges skattekonto uppvisar ett underskott. I förhållande till utredningens förslag har redaktionella ändringar gjorts i 6 §. 7 § I första stycket av paragrafen anges vissa begränsningar av möjligheten att återbetala skatt. Av punkt 1 framgår att belopp som understiger inte skall återbetalas. I punkt 2 regleras det fallet att det kan antas att beloppet skall föras över till en annan stat. Bestämmelserna ger skattemyndigheten möjlighet att innehålla skatt i avvaktan på en framställning från den andra staten om överföring av skatten. Bestämmelserna ersätter 68 § 4 mom. tredje stycket UBL. Punkt 3 gäller det fallet att kontohavaren i fråga om en fordran på skatt har medgetts ackord enligt lagen (1993:892) om ackord rörande statliga fordringar m.m. I sådana fall får återbetalning ske endast till den del överskottet överstiger den del av skattefordran som efter ackordet står kvar obetald. föreslagen regel om en restitutionsspärr vid skatteackord stämmer överens med den ordning som redan tillämpas vid återbetalning av skatt. Punkt 4 ersätter nuvarande regler i 68 § 4 mom. UBL utom andra stycket sista meningen (se punkt 5) och tredje stycket (se punkt 2). Punkten ersätter också nuvarande regler i 68 § 3 mom. UBL som ger skattemyndig- heten möjlighet att innehålla ett belopp som svarar mot skatt som i stället debiterats eller bör debiteras av samma skattemyndighet men i annan ordning eller av en annan skattemyndighet. Punkten 4 ersätter dessutom reglerna i 68 § 5 mom. UBL där det sägs att 3 och 4 mom. samma paragraf även gäller då den skattskyldige har att betala särskild inkomstskatt för utomlands bosatta, särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl. eller kupongskatt. Punkten 5 saknar motsvarighet i utredningens förslag. Den har sin motsvarighet i 68 § 4 mom. andra stycket sista meningen UBL. Av punkt 6 framgår slutligen att en återbetalning inte heller skall göras om den skattskyldige har meddelat skattemyndigheten att beloppet skall användas för betalning av framtida skatteskulder. I andra stycket finns en ventil som medger återbetalning även av belopp om det finns särskilda skäl. Sådana skäl kan vara att den skattskyldige skall flytta ut från eller har avlidit. I det sistnämnda fallet skall beloppet betalas ut till dödsboet. Det kan också vara fråga om en juridisk person som skall upplösas. I tredje stycket finns en hänvisning till lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter. I den delen ersätter paragrafen 68 § 5 mom. andra stycket UBL. Innan återbetalning enligt 1, 2 eller 3 § sker skall kronofogdemyndig- heten underrättas. En sådan underrättelse avses ske med hjälp av ADB- teknik. Underrättelsens syfte är att ge kronofogdemyndigheten möjlighet att ta det återbetalda beloppet i anspråk för betalning av skuld som ligger för verkställighet hos myndigheten. Bestämmelser om sådan underrättelse behöver inte ha lagform och tas därför inte med här. I förhållande till utredningens förslag har redaktionella ändringar gjorts. 8 § I paragrafen finns en bestämmelse om att en fordran på skatt som skall återbetalas enligt lagen inte får överlåtas innan beloppet kan lyftas. Syftet med bestämmelsen är att hindra en skattskyldig som har skulder registrerade hos kronofogdemyndigheten från att göra sådana dispositioner som leder till att beloppet inte kommer att kunna utmätas. Paragrafen motsvarar 68 § 6 mom. första stycket UBL. Den ersätter dessutom 16 kap. 10 § ML. Det i den sist nämnda paragrafen intagna förbudet mot utmätning av en fordran på överskjutande skatt är inte längre absolut (se vidare kommentaren till 9 §).