prop · GK0383 · 1997-01-01 00:00:00 — Regeringens skrivelse 1996/97:83 och den inre marknaden Regeringen överlämnar denna skrivelse till . (Närings- och ) I skrivelsen ges en redovisning och bedömning av arbetet med EU:s inre marknad som skall leda till fri rörlighet för varor, tjänster, kapital och personer samt mål på detta område. Skrivelsen innehåller en fördjupad genomgång av det arbete som bedrivs inom varuområdet och de instrument som finns för att bevaka och förhindra uppkomsten av tekniska handelshinder. 1 Den inre marknaden - hemmamarknad................. 4 1.1 Skrivelsens syfte - ett helhetsperspektiv på den inre marknaden........................................... 4 1.2 Vad är den inre marknaden?.......................... 5 1.3 Framväxten av den inre marknaden.................... 6 1.4 och den inre marknaden...................... 8 2 Den inre marknadens roll för ekonomisk tillväxt och social utveckling................................................. 14 2.1 behöver en väl fungerande inre marknad...... 14 2.2 Kommissionens rapport om den inre marknadens följder och effektivitet........................................ 18 2.3 Kommissionens handlingsplan för ett förnyat engagemang i arbetet med den inre marknaden...................... 19 3 Grundläggande förutsättningar för en effektiv inre marknad. 22 3.1 Grundläggande principer för den inre marknaden...... 22 3.2 Genomförande av gemenskapslagstiftning.............. 25 3.3 Regelreformering.................................... 26 3.4 Övervakning......................................... 29 3.5 Administrativt samarbete............................ 29 3.6 Medborgarnas möjligheter i EU....................... 31 4 Grundläggande friheter på den inre marknaden............... 31 4.1 Fri rörlighet för varor............................. 31 4.1.1 Tekniska handelshinder........................ 32 4.1.2 Harmoniserad lagstiftning..................... 33 4.1.3 Marknadskontroll.............................. 35 4.1.4 Standardisering............................... 36 4.1.5 Inre marknaden - arrangemang med tredje land.. 37 4.1.6 Informationsprocedurer för att undvika handelshinder - 83/189-proceduren............................. 38 4.1.7 Informationsprocedurer för att undvika handelshinder - en ny procedur................................ 41 4.1.8 Handelshinderarbetet.......................... 41 4.1.9 Några viktiga produktområden.................. 43 4.2 Fri rörlighet för tjänster och kapital ............. 49 4.2.1 Allmän beskrivning............................ 49 4.2.2 Finansiella tjänster och kapital.............. 52 4.2.3 Informationssamhällets tjänster............... 53 4.2.4 Audiovisuella tjänster........................ 54 4.2.5 Telekommunikationstjänster.................... 55 4.2.6 Transporter................................... 56 4.2.7 Energiområdet................................. 59 4.2.8 Transeuropeiska nät........................... 60 4.3 Fri rörlighet för personer.......................... 61 4.3.1 Arbetskraftens fria rörlighet................. 61 4.3.2 Social trygghet............................... 61 4.3.3 Examenserkännande............................. 62 4.3.4 och den fria rörligheten för personer 62 5 Områden av särskild betydelse för den inre marknaden....... 64 5.1 Konkurrenspolitik................................... 64 5.2 Statsstöd........................................... 65 5.3 Offentlig upphandling............................... 67 5.4 Konsumentpolitik.................................... 69 5.5 Associationsrätt.................................... 70 5.6 Immaterialrätt...................................... 71 5.7 Åtgärdsprogrammet 2000......................... 73 5.8 Skatter............................................. 75 5.9 Forskning och utveckling............................ 77 5.10 Regional- och strukturpolitik....................... 78 5.11 Miljöpolitik........................................ 80 5.12 Den sociala dimensionen............................. 82 5.12.1 Arbetsrätt.............................. 83 5.12.2 Arbetsmiljö............................. 83 5.12.3 Jämställdhet mellan kvinnor och män..... 85 5.12.4 Handikappfrågor......................... 86 6 Andra frågor av betydelse för den inre marknaden........... 86 6.1 ................................ 86 6.2 Den ekonomiska och monetära unionen................. 88 6.3 Utvidgningen........................................ 90 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ..... 92 1 Den inre marknaden - hemmamarknad -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: EU:s inre marknad har skapat | | förutsättningar för att stärka europeiskt näringsliv och den | | enskilde medborgaren. Genomförandet av den inre marknaden har | | skapat hemmamarknadsliknande förhållanden på ett område som | | omfattar 370 miljoner invånare. Det handlar nu om en politisk | | vilja att få den inre marknaden att fungera bättre och ta vara på| | dess möjligheter. För del har EU-medlemskapet inneburit| | en möjlighet att inte bara fullt ut ta del i utan också kunna | | påverka den inre marknadens utveckling. 1.1 Skrivelsens syfte - ett helhetsperspektiv på den inre marknaden Ett väsentligt motiv för deltagande i EES-samarbetet var tillgången till den inre marknaden och genom inträdet i EU har vi fått möjlighet att aktivt påverka beslutsprocessen. Det grundläggande syftet med denna skrivelse är att redovisa regeringens syn på den inre marknaden. Detta är särskilt viktigt eftersom en effektivt fungerande inre marknad har en nyckelroll för möjligheterna till en god utveckling för i ekonomiskt och socialt hänseende. Tidpunkten för att nu ta upp den inre marknaden ur detta perspektiv på den politiska dagordningen skall ses mot de viktiga beslut för den inre marknadens framtid som förestår under den närmaste framtiden. I skrivelsen presenteras, mot bakgrund av kommissionens rapport och den diskussion som pågår i medlemsstaterna, regeringens syn på den inre marknaden sådan den ter sig. En analys görs av intresse av en effektiv inre marknad, de grundläggande förutsättningarna för att åstadkomma en sådan samt inriktningen av arbetet och behovet av åtgärder i olika avseenden. I skrivelsen görs också en problemorienterad genomgång av nuvarande situation beträffande de fyra friheterna och områden av särskild betydelse för den inre marknaden. Eftersom skrivelsen rör den inre marknaden kommer inte jordbruks- och fiskeripolitiken att beskrivas mer ingående. Livsmedelsprodukter tas upp eftersom de omfattas av de allmänna reglerna om varors fria rörlighet, liksom transporter eftersom de är nära sammankopplade med varors och tjänsters fria rörlighet. Beträffande skrivelsens uppdelning av olika sektorer och områden kan inledningsvis nämnas att offentlig upphandling, associationsrätt och mervärdesskatt som förvisso har en direkt koppling till den inre marknaden, har lyfts ut till avsnitt 5, där också vissa andra områden behandlas som har betydelse för den inre marknaden. Detta för att kunna presentera en helhetsbild och för att kunna lyfta fram de problem som är nära sammanknippade med dessa områden. Den aktuella diskussionen inom EU berör även andra frågor som har betydelse för den inre marknaden, men som inte direkt ingår. I skrivelsens avslutande avsnitt 6 beskrivs regeringskonferensen, EMU och utvidgningen av gemenskapen. Det bör understrykas att EU och den inre marknaden utvecklas i en pågående process. Skrivelsen avspeglar således regeringens bedömning i olika avseenden utifrån dagens situation. Vad som sägs om prioriteringar i olika avseenden kan därför självklart förändras. Att hålla ett helhetsperspektiv på den inre marknaden levande är emellertid viktigt, inte minst för att skapa det engagemang för den inre marknaden på alla nivåer som kommissionen framhåller som nödvändigt för dess effektiva genomförande. Regeringen avser därför att regelbundet återkomma till med en redogörelse av detta slag. 1.2 Vad är den inre marknaden? EG-fördraget anger att gemenskapens mål skall förverkligas genom en gemensam marknad. Den gemensamma marknaden definieras inte någonstans i fördraget och är ett ganska vagt begrepp. Begreppet inre marknaden däremot definieras i artikel 7a i fördraget och tillkom genom Enhetsakten . Enligt artikel 7a skall den inre marknaden omfatta ett område utan inre gränser, där fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital säkerställs i enlighet med bestämmelserna i fördraget. De båda begreppen skall inte uppfattas som synonyma. En gemensam marknad ställer krav på att medlemsstaternas lagstiftning samordnas på en mängd olika områden. skall den gemensamma marknaden uppfylla de övergripande ekonomiska och politiska målen i fördraget. Enkelt uttryckt är den gemensamma marknaden den marknad där de ekonomiska aktörerna på lika villkor, med beaktande av fri konkurrens, kan handla varor och tjänster med varandra, investera, arbeta, producera och tillverka för att därigenom befrämja gemenskapens syften. Den inre marknaden skall snarare ses som ett medel för att uppnå den gemensamma marknaden. Det innebär att vissa områden inte innefattas i begreppet inre marknad. Dessa områden tas istället upp i särskilda regleringar i EG- fördraget. Detta gäller transportområdet men även jordbruks- och fiskeripolitiken. EU:s gemensamma jordbrukspolitik och fiskeripolitik utgör särskilda politikområden vid genomförandet av den gemensamma marknaden. Detta hindrar dock inte att även jordbruksprodukter och fiskeriprodukter omfattas av reglerna om fri rörlighet för varor på den inre marknaden. EU:s gemensamma jordbrukspolitik med dess inslag av kvoter och andra produktionsbegränsningar hämmar rörligheten på marknaden, motverkar fri konkurrens och bromsar strukturomvandling varigenom välfärdsvinster uteblir. driver en reformlinje som innebär ökad marknadsorientering, förenkling och omfattande avreglering av den gemensamma jordbrukspolitiken. Regeringen bedömer att en sådan reform är till fördel för både producenter och konsumenter inom gemenskapen, möjliggör för det europeiska jordbruket att spela en aktiv roll på världsmarknaden och underlättar EU:s fortsatta utvidgning. 1.3 Framväxten av den inre marknaden Att förverkliga den gemensamma marknaden blev en av de centrala uppgifterna för EG:s verksamhet . Flera av de nödvändiga åtgärderna var i huvudsak genomförda . Det gällde bl.a. avvecklingen av tullar och kvantitativa restriktioner, införandet av tullunionen, den gemensamma handelspolitiken, jordbrukspolitiken och konkurrensreglerna. Arbetet gick emellertid långsamt på många områden, bl.a. när det gällde att få bort tekniska handelshinder, att öppna den offentliga upphandlingen samt att få den fria rörligheten på tjänsteområdet att fungera. En av orsakerna var att beslut om lagharmonisering alltid förutsatte enhällighet. Målet att förverkliga den gemensamma marknaden såsom det föreslagits i hade inte på långt när uppnåtts . EG-arbetet hade stagnerat och för perioden myntades uttrycket "eurosklerosens tid". ökade det politiska trycket i EG för att uppnå målsättningarna med samarbetet. Uttrycket "den inre marknaden" lanserades. lade fram vitboken, KOM(85) 310, om den inre marknaden innehållande tidsplan och förslag om åtgärder. Målet var inte bara att uppnå fri rörlighet mellan länderna utan också att helt avskaffa gränskontrollerna mellan länderna för varor, tjänster, kapital och personer. Den formella tullbehandlingen, inlämnandet av import-, export- och transitdeklarationer skulle avskaffas. I samband med import skulle veterinär- och växtskyddskontroll liksom uppbörden av indirekta skatter läggas om. Transporterna skulle liberaliseras och även handeln med finansiella tjänster m.m. Målet var att den ekonomiska verksamheten mellan olika medlemsländer i princip skulle kunna ske på samma sätt som inom ett land. Efter lanseringen av vitboken utarbetades Enhetsakten som trädde 1987. Enhetsakten skulle stödja vitboksarbetet och innebar en rad ändringar i . Den inre marknaden definierades som "ett område utan interna gränser, där fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital säkerställs i enlighet med bestämmelserna i detta fördrag". Enhetsakten innebar bl.a. att beslutformerna ändrades från enhällighet till kvalificerad majoritet på en rad lagstiftningsområden vilket skulle underlätta genomförandet av den inre marknaden. Detta skedde bl.a genom införandet av artikel 100a. Unionsfördraget som undertecknades i innebar bl.a. att alla direktiv som beslutas med stöd av artikel 100a blev föremål för ändrade beslutsprocedurer. Parlamentet fick därigenom ökat inflytande genom medbeslutandeförfarandet som regleras i artikel 189b. klargjorde i Cecchinirapporten inremarknadsprogrammets ekonomiska betydelse. När vitboksarbetet skulle vara avslutat hade drygt tre fjärdedelar av de gemensamt beslutade åtgärderna trätt i kraft. Åtgärder som ännu inte kunnat förverkligas är bl.a. avvecklingen av gränskontroller för personer som reser mellan medlemsstaterna och tre då föreslagna direktiv om personers fria rörlighet (se avsnitt 4.3). Dock har den fria rörligheten för personer delvis förverkligats inom ram. Detta samarbete kommer (tidigast) fr.o.m. att omfatta 13 av de 15 medlemsländerna. På bolagslagstiftningens område har inte beslut kunnat fattats om Europabolag (se avsnitt 5.5). Den nuvarande momsordningen innebär endast en temporär lösning (se avsnitt 5.8), som skapar administrativa problem. Vid lanseringen av inre marknadsprogrammet framfördes farhågor för att EG skulle komma att resa murar mot omvärlden och inta en mer protektionistisk attityd. Utvecklingen har emellertid gått i motsatt riktning. Avlägsnandet av gränskontrollerna och avvecklingen av tekniska handelshinder har starkt underlättat även för företag och leverantörer utanför EG. Avlägsnandet av gränskontroller mellan de enskilda medlemsländerna framtvingade även en harmonisering av den gemensamma handelspolitiken. upprätthöll enskilda drygt 12 000 nationella kvotbegränsningar mot länder utanför EG. Efter genomförande av den inre marknaden ersattes dessa av ett betydligt mindre antal gemenskapskvoter. De återfinns framförallt på teko-området. Behovet av en uppföljning av vitboken stod klart och resulterade i att kommissionen presenterade en rapport om den inre marknadens följder och effektivitet, KOM(96) 520. Som grund för rapporten finns 38 bakgrundsstudier och en företagsundersökning. Rapporten innehåller ett antal positiva slutsatser om effekterna av den inre marknaden, bl.a. avseende ökad ekonomisk tillväxt, lägre inflation och skapande av arbetstillfällen, men kommissionen menar också att medlemsländerna måste fatta beslut om i vilken riktning de vill att utvecklingen skall gå i det framtida inremarknadsarbetet. Kommissionen efterlyser ett förnyat engagemang på alla nivåer för att den inre marknaden skall fungera optimalt. Rapporten beskrivs närmare i avsnitt 2.2 och 2.3. Kommissionens rapport lades fram på i och kommissionen fick i uppdrag att inför nästkommande Europeiska råd i presentera en handlingsplan för hur man vill driva den inre marknadens utveckling fram till . Genom Europeiska rådets slutsatser i underströks återigen den inre marknadens avgörande betydelse för att främja tillväxt och sysselsättning i unionen. menade att det i detta hänseende är avgörande för att stärka konkurrenskraften hos små och medelstora företag. Insatserna för att modernisera marknaderna för varor och tjänster och utnyttjande av nya källor till sysselsättning bör intensifieras. Detta kan ske bl.a. genom att påskynda genomförandet av den kvarstående lagstiftningen för den inre marknaden för att fördelarna med den inre marknaden skall bli så stora som möjligt. 1.4 och den inre marknaden De fyra friheterna utgjorde kärnan i EG-EFTA-samarbetet . Ett viktigt steg i integrationsprocessen togs genom Luxemburgöverenskommelsen när EFTA och ministrar satte upp ett nytt mål om att "skapa en ekonomisk dynamisk europeisk zon" till ömsesidig nytta. Det var det första steget mot det europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Syftet var att de fyra friheterna och konkurrensreglerna skulle utsträckas till alla länder som ingick . inleddes EES-förhandlingarna formellt och avtalet trädde i kraft efter att avtalet omförhandlats när i en folkomröstning avvisade avtalet. Avtalet gav betydande fördelar för svenskt näringsliv och för svenska konsumenter. omfattade däremot inte avveckling av gränskontroller, deltagande i tullunionen och den gemensamma handelspolitiken, den gemensamma jordbrukspolitiken och frihandeln med jordbruksvaror, fiskeripolitiken, skatteharmoniseringen eller det ekonomiska och monetära samarbetet. På grund av det sena ikraftträdandet kom för tre av de fem deltagande EFTA-staterna, , och att endast gälla . Sedan medlemskapsförhandlingar inletts med , och samt och anslutningsfördraget undertecknats fullbordades tillträdet till Europeiska unionen av , och . Som en följd av EU-medlemskapet kan nu genom aktivt deltagande i råds- och kommissionsarbetet påverka utformningen av lagstiftningen och prioriteringarna på inremarknadsområdet. Inremarknadsråden hålls och representeras av handelsministern. Dessutom finns det en horisontell rådsarbetsgrupp för övergripande inremarknadsfrågor och en rådgivande arbetsgrupp i kommissionen. I de båda arbetsgrupperna deltar företrädare för samtliga medlemsländer och rådet respektive kommissionen på tjänstemannanivå. De central- och östeuropeiska länderna deltar regelbundet i detta arbete som ett led i den s.k. strukturerade dialogen. Svenska företag fick genom medlemskap i fullt tillträde till en hemmamarknad bestående av 15 nationer (, , , , , , , , , , , , , och ), 370 miljoner konsumenter och 16 miljoner företag. utrikeshandelsberoende är stort. Exportens värde motsvarar av vår bruttonationalprodukt, medan importen motsvarar . Liksom de flesta andra länder handlar vi mest med länderna i vår närhet. Av den totala exporten går till de övriga EU-länderna. Viktigaste mottagarländer inom EU för svensk utförsel av varor är , och . För importen är EU-länderna än viktigare. av importen härrör från de övriga EU-länderna. Även för införseln är , och våra största handelspartner inom EU. (Senaste tillgängliga uppgifter för den svenska utrikeshandeln avser .) Eftersom principerna för framtagande av handelsstatistiken ändrats i och med medlemskapet, varigenom information om importvarors ursprungsland vid handel inom EU inte längre samlas in, är det svårt att dra mer precisa slutsatser om medlemskapets effekter på handelsflödena, se statistiksammanställningar nedan. Internationaliseringen av det svenska näringslivet har ökat . Handelshindren har avvecklats i snabb takt, inte bara genom det allt intensivare regionala samarbetet i , utan också globalt genom en rad multilaterala handelsförhandlingar inom ramen för det Allmänna tull- och handelsavtalet, (sedermera världshandelsorganisationen ). Genomförandet av den inre marknaden har lett till ökad öppenhet i EU:s handel med omvärlden. Utvecklingen på tjänstehandelsområdet och upphandlingsområdet har gjort det möjligt för EU att spela en aktiv och pådrivande roll i multilaterala handelsförhandlingar, både i samband med Uruguay-rundan och därefter i WTO- förhandlingarna om finanstjänster och telekommunikationstjänster. Även tullskyddet mot omvärlden har fortsatt att sänkas. I och med att resultaten av Uruguay-rundan genomförs fullt ut sänks den genomsnittliga tullsatsen för industrivaror från till . Ytterligare sänkningar av den genomsnittliga nivån kommer att följa av informationsteknologiavtalet. En fortsatt integrering av den inre marknaden stärker EU:s möjligheter att vara en pådrivande kraft i den internationella handelspolitiken. Regeringens mål och prioriteringar för handelspolitiken redovisas i skr. 1996/97:71 , EU och handelspolitiken inför 2000-talet. Även om handelsutbyte med länderna utanför , inte minst de snabbväxande ekonomierna i , får en allt större betydelse, bör understrykas att den inre marknaden fortfarande dominerar den svenska utrikeshandeln. utgör den hemmamarknad, en marknad i huvudsak utan diskriminering och med gemensamma regler. För de små och medelstora företagen är ofta närmarknader som de nordiska och den tyska naturliga som "första" exportmarknader. På samma sätt är det naturligt för företag och andra organisationer som söker leverantörer utanför gränser att söka dessa i vårt närområde. Den inre marknadens betydelse för främjande av handeln, både vad gäller export och import, är viktig för fortsatt positiv utveckling av konkurrenskraft, tillväxt och sysselsättning i det svenska näringslivet. välkomnar ökade utländska investeringar för att vitalisera det svenska näringslivet, bl.a. när det gäller tillförsel av kapital, teknisk kompetens samt nytt industriellt och kommersiellt tänkande. hade fram under en lång rad år redovisat ett nettoutflöde av direktinvesteringar. Nettoutflödena var särskilt stora och början av 1990- talet. Med undantag av (ett mindre nettoutflöde) har inflödet av investeringar till varit större än utflödet. Även om det är för tidigt att dra några definitiva slutsatser efter enbart EU-medlemskap visar ändå tillgängligt material på ett växande intresse för som investeringsland. Vid sidan av EU-medlemskapet har givetvis även andra faktorer spelat in: ett kraftigt förbättrat klimat för näringslivet genom att statsfinanserna sanerats, inflationen eliminerats, räntorna sänkts kraftigt och det allmänna förtroendet återvunnits. Dock pekar flera faktorer på att också EU-medlemskapet i sig och det fulla deltagandet på den inre marknaden har haft stor betydelse. Investeringsökningen tog fart då osäkerheten kring medlemskapet skingrades. genomfördes i ett betydande antal långsiktiga nyetableringar och expansionsinvesteringar. Regeringens bedömning är därför att det fulla deltagandet i den inre marknaden som följde av medlemskapet har haft, och kommer att ha, en positiv effekt på utländska investeringar i . Slutligen bör framhållas att en väl fungerande inre marknad inte bara är en angelägenhet för företagen, utan också för medborgarna. Den inre marknadens betydelse för ekonomisk tillväxt och social utveckling behandlas närmare under avsnitt 2. 2 Den inre marknadens roll för ekonomisk tillväxt och social utveckling 2.1 behöver en väl fungerande inre marknad -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: Den övergripande prioriteringen från | | svensk sida är att säkerställa den inre marknadens effektivitet.| | Den strategi som håller på att utvecklas kommer att ha stor | | betydelse och bör ge starkt stöd åt det fortsatta arbetet| | med att avveckla återstående hinder för en väl fungerande inre | | marknad. | | I detta arbete bedömer regeringen att följande områden är | | angelägna för förbättring och effektivisering | | - funktionen av de rättsregler som ligger till grund för | | verksamhet på den inre marknaden (genomförandet av | | gemenskapsregler, ömsesidigt erkännande och god regelkvalitet), | | - konkurrensövervakning och efterlevnad av statsstödsreglerna, | | - offentlig upphandling, | | - standardiseringsarbetet, | | - marknadskontroll och administrativt samarbete mellan | | medlems-staterna, | | - de små och medelstora företagens situation. | | Inremarknadsarbetet skall bedrivas i överensstämmelse med | | svenska ställningstaganden på särskilda områden, se närmare avsnitt| | 5. Den inre marknaden utgör navet i det europeiska samarbetet. Det är genom den som medlemsstaterna via gemensamma lösningar kan utnyttja komparativa fördelar och stordriftsfördelar som främjar såväl ekonomisk som social utveckling. Inte minst viktigt är att unionen som hemmamarknad skärper konkurrenskraften hos det europeiska näringslivet. Den inre marknaden har följaktligen en nyckelroll för möjligheter att ekonomiskt kunna verka internationellt och för att tillsammans med övriga medlemsstater möta de utmaningar som finns på det globala planet.