prop · GK03107 · 1997-01-01 00:00:00 — Förslagen innebär att de i lagarna förekommande hänvisningarna till lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring och till lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd ändras. Regeringens proposition 1996/97:107 En allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring Regeringen överlämnar denna proposition till . 1 Förslag till riksdagsbeslut Syftet med detta delbetänkande är att redovisa idémässiga förslag till en ny arbetslöshetsförsäkring. En ny grundstruktur som syftar till att skapa en allmän och sammanhållen försäkring presenteras. I det fortsatta arbetet kommer förslaget att preciseras. Bara vissa av de frågeställningar som tas upp i utredningens direktiv finns behandlade i delbetänkandet. Bland annat behandlas inte frågan om företagares och uppdragstagares försäkring. Inte heller frågor som rör försäkringens finansiering tas upp i delbetänkandet. I kapitel 1 konstateras att ett stort antal utredningar arbetat med arbetslöshetsförsäkringen och andra ersättningsfrågor i samband med arbetslöshet. Valet mellan en obligatorisk eller en frivillig försäkring har stått i fokus. Få av förslagen till reformeringar har genomförts. Utvecklingen på arbetsmarknaden kan emellertid ha medfört att det nu är möjligt att nå en långsiktigt stabil samsyn kring en reformerad arbetslöshetsförsäkring. Utgångspunkterna för utredningens arbete redovisas i kapitel 2. Arbetslöshetsförsäkringen är en frivillig försäkring i privat regi. är den i huvudsak statligt finansierad. Försäkringen är en del i arbets- marknadspolitiken och ska stärka arbetslinjen. Försäkringen har tillsammans med andra politiska åtgärder fungerat som ett stöd för näringslivets strukturomvandling. Löntagarna har via sina fackliga organisationer haft kontroll över arbetslöshetsförsäkringen vilket gett trygghet i omvandlingen. Försäkringen har alltid varit avsedd att stimulera omställning. Den har inte varit tänkt som en permanent försörjning. Arbetslöshetsförsäkringen och arbetsmarknadspolitiken har ett nära samband med en rad andra politikområden. De viktigaste är utbildningspolitik, regional utveckling, näringspolitik, arbetslivsfrågor och socialpolitik liksom allmän ekonomisk politik. Dessa samband gör att avvägningar mellan renodling och samordning ständigt måste göras. Många olika mål kan leda till att politiken och regelverken inom ett område uppfattas som mindre effektiv. En arbetsmarknadspolitik som gör att fler hamnar utanför arbetskraften leder till ett ökat ansvar för kommunerna. Striktare regler i arbetslös- hetsförsäkringen kan få en sådan effekt. I kapitel 3 ges en historisk översikt med tyngdpunkt på förändringar i regelverket , dvs. efter den förra stora utredningen om en ny arbetslöshetsförsäkring (SOU 1993:52). Ett flertal förändringar i ersättningssystemet beslutades och genomfördes dessa år. Bland annat infördes en möjlighet att erhålla en inkomstrelaterad dagpenning inom KAS. Regeringsskiftet ledde till att denna möjlighet avskaffades den som regelverket även i övrigt återställdes till vad som tidigare gällt. har ytterligare ett antal beslut fattats av angående arbetslöshetsförsäkringen. Bland annat har kompensationsnivån fr.o.m. sänkts från av inkomstbortfallet. Utvecklingen på arbetsmarknaden, arbetslösheten och arbetslöshetsersättningen beskrivs i kapitel 4 med hjälp av statistiska uppgifter. I takt med att arbetslösheten vuxit har också ersättningstiderna blivit längre. De deltidsarbetslösa utgör nästan en tredjedel av samtliga hos arbetsförmedlingarna registrerade arbetslösa. har antalet medlemmar i arbetslöshetskassorna ökat kraftigt trots att arbetskraften minskat. Av den totala arbetskraften omfattas av dagens frivilliga arbetslöshetsförsäkring. Andelen enskilt anslutna medlemmar har också ökat kraftigt i vissa arbetslöshetskassor . Andelen av de arbetslösa med ersättning från arbetslöshetsförsäkringen har också vuxit . Av de arbetslösa får ca en fjärdedel inte ersättning från arbetslöshetsförsäkringen eller KAS. Detta beror i huvudsak på att dessa arbetslösa inte uppfyller de arbetsvillkor och andra kvalifikationskrav som finns. lyfte nästan en miljon människor arbetslöshetsersättning. Genom det tak på ersättningsnivån som finns i försäkringen, är det stora grupper som vid arbetslöshet får i ersättning. 1996 beräknas närmare tre fjärdedelar av de heltidsarbetande ha inkomster över taknivån. Trots att forskningen om arbetslöshetsersättningens betydelse är ganska omfattande både i och i andra länder, så är resultaten långt ifrån entydiga. I forskningen behandlas både efterfrågans betydelse för arbetslöshetens storlek och hur ersättningens utformning påverkar lönebildning och utbudet av arbetskraft. har ett antal svenska studier belyst de arbetslösas sökaktivitet i förhållande till hur länge de varit arbetslösa. Kapitel 5 innehåller en översiktlig genomgång av olika studier och deras resultat. Kapitel 6 ger en bred beskrivning av nuvarande system för arbetslös- hetsersättning. Verksamheten inom arbetslöshetskassoma och deras utveckling redovisas. Antalet kassor är 40 stycken varav fem är kassor för företagare. Samtliga kassor är medlemmar i den gemensamma samorganisationen (SO). Kassorna är privaträttsliga organ men deras beslut utgör myndighetsutövning. Administrationen av det kontanta arbetsmarknadsstödet (KAS) sker vid fyra länsarbetsnämnder. I kapitel 6 beskrivs också det nu gällande regelverket. Centrala begrepp som arbetsvillkor, överhoppningsbar tid och jämställd tid förklaras. Vidare beskrivs de avtalslösningar som finns inom olika förhandlingsområden, dvs. trygghets- och omställningsavtal. Dessa ger kompletterande ersättningar t.ex. avgångsbidrag samt stödåtgärder av olika slag, som kompletterar arbetsförmedlingens insatser. Slutligen beskrivs arbetslöshetsersättningens finansiering och de förändringar som skett över tiden. Det nya system som infördes , med bl.a. en arbetsmarknadsfond som skulle balansera inbetalade arbetsmarknadsavgifter och utbetalade ersättningar över åren, klarade inte den starkt ökade arbetslösheten . infördes en egenavgift som avskaffades 1995. Arbetsmarknadsfonden avskaffades och hade då ett underskott på . Arbetslöshetsersättningen finansieras numera över den reguljära statsbudgeten. I kapitel 7 tecknas konturerna av en ny allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring som ska ge inkomsttrygghet men också ställa höga krav på de arbetslösa att snabbt finna ett nytt arbete - en omställningsförsäkring. Försäkringen är tänkt att fungera inom ramen för en arbetsmarknadspolitik som är individuellt inriktad och där utbildning och kompetensutveckling är viktiga inslag. Ett större ansvar kommer som en följd härav att åvila den arbetslöse. Försäkringen består av två delar. En obligatorisk del täcker alla förvärvsarbetande som uppfyller ett bestämt arbetsvillkor. Ersättningen är ett fast grundbelopp lika för alla. Försäkringen innehåller också en frivillig kompletterande inkomstbortfallsförsäkring. För att ha rätt till den måste den arbetslöse uppfylla ett arbetsvillkor samt vara ansluten till försäkringen. Anslutning sker genom medlemskap i en arbetslöshetskassa. Ersättningen från den nya försäkringen fungerar i stort enligt samma principer som i dagens system. Ersättningen - summan av grundbelopp och inkomstbortfallsersättning - uppgår till en bestämd andel av den tidigare inkomsten upp till ett tak. KAS avskaffas som en egen ersättningsform. Den nya försäkringen föreslås administreras av befintliga arbetslöshetskassor. För att göra försäkringen heltäckande behöver en ny kassa skapas. Det finns ett antal personer som skulle ha möjlighet att ansluta sig till försäkringen men som inte gör det. Även om det finns möjlighet att vara medlem i en arbetslöshetskassa utan att vara med i den intresseorganisation som har nära samband med kassan, så finns det ett antal personer som av principiella skäl inte anser sig kunna ansluta sig till försäkringen p.g.a. den nära kopplingen till intresseorganisationer. En ny obunden kassa föreslås bli inrättad. Därmed ges den enskilde ett alternativ för att ansluta sig till den frivilliga inkomstbortfallsförsäkringen. Den nya kassans huvudsakliga arbetsuppgift kommer dock att vara att administrera det obligatoriska grundbeloppet till de arbetslösa som inte är medlemmar i någon kassa. Den nya kassan föreslås bli utformad som övriga kassor, dvs. vara en förening och nära samverka inom ramen för den gemensamma samorganisationen. Därmed uppfylls kraven på enhetlighet och effektiv administration av arbetslöshetsförsäkringen. Staten föreslås utse en majoritet av ledamöterna i den nya kassans styrelse. Den nya kassan är ett komplement till övriga kassor. Den kan komma att fungera som en uppsamlings- och genomgångskassa, en "transitkassa" till övriga kassor, vilka genom sin inriktning på olika yrkes- och verksamhetsområden kan ge en bättre service till sina medlemmar. Ovanstående är utredningens två huvudförslag. I övrigt redovisas i kapitel 7 överväganden kring ett antal inslag i försäkringen, utan att slutlig ställning nu tas. Ersättningstidens längd behandlas, med särskild inriktning på frågan om en bortre gräns för den sammanlagda ersättningstiden. Utredningen bedömer att om en sådan bortre gräns införs, bör den inträda efter tre till ersättningstid. Hur detta i praktiken kommer att motsvara beror på hur regelverken konstrueras. En viktig fråga är om tid i arbetsmarknadspolitiska åtgärder ska räknas in i ersättningstiden eller inte. Möjligheterna att studera med arbetslöshetsersättning diskuteras, särskilt frågan om deltagande i längre reguljära utbildningar ska kunna finansieras av arbetslöshetsförsäkringen. Ett antal krav som i så fall bör ställas formuleras. För att stärka inkomsttryggheten övervägs höjning av ersättningsnivåerna, både när det gäller grundbeloppet och inkomstbortfallsersättningen. En avtrappning av ersättningen mot slutet av den maximala ersättningstiden diskuteras också, t.ex. att den arbetslöse under en sista delperiod enbart erhåller grundbeloppet. Beträffande kvalificeringsreglerna övervägs en skärpning av arbetsvillkoret för full ersättning. Därmed stärks det försäkringsmässiga inslaget i försäkringen. För att inte stänga ute nytillträdande på arbetsmarknaden diskuteras en kompletterande möjlighet att vid ett lägre arbetsvillkor få rätt till grundbelopp . Detta skulle särskilt gynna ungdomar och andra nytillträdande med kort arbetslivserfarenhet i , t.ex. invandrare. Om en bortre gräns införs i ersättningstiden, kommer utförsäkring att ske. Några alternativa händelseförlopp i en sådan situation kommenteras. Sannolikt kommer en viss övervältring av kostnader att ske, i första hand till kommunerna. Incitamentseffekten av en bortre gräns är svår att uppskatta på förhand. Arbetsmarknadsläget har här stor betydelse. I Kapitel 8 redovisas ett antal beräkningar av ekonomiska konsekvenser av förändringar i arbetslöshetsersättningen. Kalkylerna är avgränsade till statens kostnader för ersättningar av olika slag. Vissa begränsade analyser görs även av effekterna för den kommunala sektorn. Beräkningarna bygger delvis på ny statistik som inte funnits tillgänglig. Det innebär att resultaten är preliminära och måste tolkas med försiktighet. Tiden har varit alltför knapp för att göra genomarbetade kontrollberäkningar. Ett stort antal antaganden har också varit nödvändiga att göra vid konstruktionen av den använda beräkningsmodellen. Att utredningen, trots dessa osäkerheter, valt att publicera ett relativt stort antal beräkningar, motiveras av att det tidigare inte funnits möjlighet att göra den här typen av analyser. Det presenterade materialet kan därför förhopp- ningsvis ha ett visst allmänintresse och inspirera till fortsatt metodutveck- lingsarbete. Utredningen kommer i sitt fortsatta arbete att fördjupa och komplettera sina analyser. I kapitel 8 redovisas bl.a. ett antal kombinerade beräkningar där effekten av flera olika ändringar som införs uppskattas. Dessa analyser tyder på att det finns ett flertal olika möjligheter att inom försäkringens ram balansera kostnadshöjande inslag mot besparingsåtgärder. Beräkningarna ska i samtliga fall enbart ses som illustrationer, inte som förslag. Utredningens uppdrag är att föreslå en ny arbetslöshetsförsäkring. Syftet med försäkringen är att kompensera för förlorad arbetsinkomst vid ofrivillig arbetslöshet. Det krävs en fast anknytning till arbetsmarknaden för att omfattas av arbetslöshetsförsäkringen. Reglerna betonar att det är en omställningsförsäkring. Försäkringsersättning ska inte få användas som inkomstutfyllnad eller för att täcka stilleståndskostnader. Arbetslinjen gäller och de försäkrades ansvar ska vara stort. De försäkringsmässiga inslagen i reglerna ökas. Ersättningen är inte ett behovsprövat bidrag utan en rättighet som den försäkrade har, om han eller hon uppfyller vissa villkor. Försäkringen ska bidra till flexibilitet på arbetsmarknaden. Anpassning ska ske till det framtida arbetslivet. Företagares, uppdragstagares, frilansares och liknande gruppers ersättningsrätt klargörs. Målet ska vara en stabil arbetslöshetsförsäkring som tål konjunktursvängningar och är långsiktigt finansierad. Den ska kunna ligga fast . Den nya försäkringens huvuddrag Utredningen har haft i uppdrag att försöka skapa en sammanhållen försäkring, dvs. att integrera arbetslöshetsförsäkringen och det kontanta arbetsmarknadsstödet (KAS). Den nya försäkringen måste ha en mycket hög täckningsgrad och vara allmän, som den ska innehålla en frivillig del, där den enskilde själv bestämmer om han eller hon vill ansluta sig eller inte. Utredningen föreslår att de nuvarande formerna för ekonomiskt stöd vid arbetslöshet, dvs. arbetslöshetsförsäkringen och KAS, ersätts av en sammanhållen arbetslöshetsförsäkring. Den nya arbetslöshetsförsäkringen består av två delar. 1) En obligatorisk del med ett fast grundbelopp lika för alla och som utgår till alla. Grundbeloppet föreslås för ge en dagpenning på , vilket motsvarar vid heltidsersättning. 2) En frivillig kompletterande inkomstbortfallsersättning som tillsammans med grundbeloppet ger en dagpenning motsvarande av den förlorade arbetsinkomsten. Vem har rätt till ersättning? Alla förvärvsarbetande som uppfyller ett arbetsvillkor har rätt till ersättning från den obligatoriska - allmänna - delen av försäkringen.Utredningen föreslår att arbetsvillkoret ska vara 75 timmars reguljärt arbete . Detta motsvarar halvtidsarbete. Arbetet ska ha utförts under en ramtid av före det att den arbetslöse har anmält sig som arbetssökande hos arbetsförmedlingen. I vissa fall kan arbete som ligger upp till bakåt i tiden få medräknas. Alla som uppfyller villkoren för grundbeloppet kan också erhålla ersättning från det frivilliga inkomstbortfallsskyddet. För detta krävs dessutom att de har varit medlemmar i någon av de arbetslöshetskassor som administrerar försäkringen. Ersättningen ska beräknas på den genomsnittliga inkomsten före arbetslösheten. I vissa fall kan inkomster som ligger upp till bakåt i tiden få påverka dagpenningen. Den högsta dagpenningen för föreslås vara , vilket motsvarar två grundbelopp. Grundbeloppet och den högsta dagpenningen föreslås skrivas upp med ett inkomstindex som motsvarar den genomsnittliga löneutvecklingen på arbetsmarknaden. Ändrade löneavtal ska leda till justering av dagpenningens storlek. Rätten till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen begränsas , vilket utgör en ersättningsperiod. Denna består av tre delperioder . För att få en ny delperiod ska den arbetslöse uppfylla ett återkvalificeringsvillkor. Återkvalificeringsvillkoret utgörs av sex månaders förvärvsarbete eller i en arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Även här är ramtiden . Tid i arbetsmarknadspolitiska åtgärder ska inte räknas in i ersättningsperioden. En kalendertidsbegränsning av ersättningsrätten införs också. Denna begränsning innebär att den arbetslöse endast har rätt att uppbära arbetslöshetsersättning av från första ersättningsdagen. kalendertid upphör den påbörjade ersättningsperioden, oavsett hur många ersättningsdagar som förbrukats. Den som förbrukat alla sina ersättningsdagar eller uppnått den begränsning som följer av kalendertidsregeln måste uppfylla ett nykvalificeringsvillkor för att vara berättigad till en ny ersättningsperiod. Detta innebär att han eller hon ska ha förvärvsarbetat under en ramtid av . Vidare krävs att den arbetslöse inte har uppburit någon arbetslöshetsersättning eller motsvarande av . Kalendertidsregeln löser en del av problemen med att arbetslöshetsersättning används som inkomstutfyllnad. Den bortre gränsen gör att nuvarande deltidsbegränsning inte längre behövs. Den föreslås därför bli slopad. Reglerna för säsongarbete stramas däremot upp. Även här får den bortre gränsen stor effekt. Arbetslösa som förbrukat alla sina ersättningsdagar kan få ersättning i form av efterskydd. Efterskyddet ska utgå till aktivt arbetssökande som utförsäkrats från arbetslöshetsförsäkringen. Ersättningen består av dagpenning på grundbeloppsnivå under högst . Utförsäkrade som har fyllt föreslås kunna få en arbetsmarknadspolitisk åtgärd eller motsvarande benämnd förlängt efterskydd . För nytillträdande på arbetsmarknaden införs en rätt till ersättning vid arbetslöshet benämnd nytillträdandeersättning. För att erhålla nytillträdan- deersättning krävs att den arbetslöse är och uppfyller ett arbetsvillkor på fyra månaders förvärvsarbete eller ett utbildningsvillkor. Vidare kan den arbetslöse erhålla nytillträdandeersättning genom att uppfylla de särskilda krav som regeringen från tid till annan bestämmer, det s.k. särskilda villkoret. Nytillträdandeersättning utgår av . Dagpenningen motsvarar grundbeloppet. Företagare och uppdragstagare i försäkringen Ett antal förändringar föreslås för att arbetslöshetsförsäkringen ska fungera bättre för företagare. Samma regler som för arbetstagare bör införas, när det gäller den tid en företagare måste ha varit med i försäkringen för att kunna få ersättning, dvs. En företagare ska inte behöva lägga ned sitt företag helt och hållet första gången han eller hon blir arbetslös. Företaget ska kunna vara vilande en gång. Anställda som blir egna företagare ska kunna få sin dagpenning beräknad på sin tidigare lön istället för på inkomsten från företaget. Detta ska gälla om arbetslösheten inträffar från det att han eller hon blev företagare. Uppdragstagare ska under vissa villkor kunna betraktas som arbetstagare, inte som företagare, i arbetslöshetsförsäkringen. För att få arbetslöshetsersättning behöver de då inte kunna visa att de lagt ner något företag. Inom kulturområdet är det vanligt med uppdragsliknande verksamhet. Dispenser tillåter att arbetstagarreglerna får tillämpas. Utredningen föreslår ingen förändring på denna punkt. Den nya arbetslöshetsförsäkringen, med ett arbetsvillkor , kommer att medföra ökade svårigheter för kulturarbetare att kvalificera sig till ersättning, p.g.a. deras oregelbundna arbetsperioder. Utredningen föreslår att den nuvarande administrationen, som ombesörjs av arbetslöshetskassor, bibehålls. Det bör vidare utredas om arbetslöshetskassorna kan överta handläggningen av samtliga ersättningsärenden av arbetsmarknadspolitisk art, som berör de egna medlemmarna. Utredningen föreslår att en ny obunden arbetslöshetskassa inrättas vid sidan av de nuvarande arbetslöshetskassoma. Den nya kassan ska i första hand handlägga ersättningsfrågor som rör arbetslösa som inte är eller inte kan vara medlemmar en arbetslöshetskassa, men som är berättigade till grundbeloppet. Den som av någon anledning inte vill bli medlem i någon av de övriga arbetslöshetskassorna ska kunna ansluta sig till inkomstbortfallsdelen i arbetslöshetsförsäkringen genom att bli medlem i den obundna arbetslöshetskassan. Staten ska ha ett avgörande inflytande över denna arbetslöshetskassa. Ett antal reformförslag redovisas avseende kassaorganisationen, liksom förslag som syftar till att stävja fusk med arbetslöshetsersättningen. Tabell 1 redovisar utredningens beräkningar över utgifterna i den nya arbetslöshetsförsäkringen inklusive de kompletterande ersättningarna fram . Beräkningarna antar att försäkringen införs . **FOOTNOTES** 3 Beräkningarna utgår från antagandena om löner, sysselsättning och arbetslöshet i huvudalternativet budgetproposition. Tabell 1 Utgifter i den nya arbetslöshetsförsäkringen Miljarder kr, löpande priser Utgifter 1998 1999 2000 2001 Grundbelopp 18,7 18,0 16,9 16,6 Inkomstbortfallsersättning 13,8 13,6 13,0 13,6 Nytillträdandeersättning 0,5 1,0 1,3 1,4 Efterskydd 0,0 0,0 0,9 0,8 Administrationskostnader1) 0,8 0,8 0,8 0,8 Summa 33,8 33,4 32,9 33,2 1) Administrationen av samtliga ersättningar. Källa: AMS samt egna beräkningar De totala årliga utgifterna beräknas vara i stort sett oförändrade , trots att ersättningen i försäkringen följer den allmänna löneutvecklingen. Detta beror på att en del av besparingarna i utredningens förslag, som det förlängda arbetsvillkoret och den bortre gränsen för ersättningsrätten, ger full effekt först efter att försäkringen införts. Utgifterna för nytillträdandeersättningen växer i takt med att allt fler nya arbetslösa inte klarar av det förlängda arbetsvillkoret. Kostnaden för efterskyddet uppkommer först när den bortre gränsen för ersättning får effekt . Utredningens förslag innebär både kostnadsökningar och besparingar jämfört med gällande regler för arbetslöshetsförsäkringen och KAS. Höjningen av den lägsta dagpenningen, grundbeloppet, beräknas kosta brutto . Höjningen av inkomstbortfallsersättningen till kostar brutto . Höjningen av den högsta dagpenningen till beräknas kosta brutto . Nettokostnaderna efter skatt blir mindre. Förlängningen av arbetsvillkoret beräknas spara brutto . Den bortre gränsen för ersättningsrätten beräknas spara brutto, när den får genomslag . Totalt innebär utredningens förslag till en början en viss kostnadsökning jämfört med de förväntade utgiftema för arbetslöshetsförsäkringen och KAS , enligt budgetpropositionen för . Skillnaden i kostnad minskar dock i takt med att utredningens besparingsförslag ger effekt. Utredningen föreslår dessutom en förstärkt finansiering genom att medlemsavgiften höjs med ca . Detta ger , vilket balanserar kostnadsökningen. Utredningen föreslår att ansvaret för finansieringen av den nya sammanhållna arbetslöshetsförsäkringen och de kompletterande ersättningsformerna även i fortsättningen delas mellan arbetslöshetskassornas medlemmar, samtliga arbetstagare och staten. Ryggrad i finansieringen är den allmänna arbetsmarknadsavgiften, som utgör en viss procent av lönesumman från alla arbetstagare4. Arbetsmarknadsavgiften ska finansiera administration av och ersättning från de obligatoriska delarna av försäkringen, dvs. grundbeloppet, nytillträdandeersättningen och efterskyddet. Den frivilliga inkomstbortfallsersättningen ska delvis finansieras av medlemsavgifter från arbetslöshetskassornas medlemmar. Utredningen föreslår att medlemmarnas direkta bidrag till försäkringen blir större än . Medlemsavgifterna föreslås täcka kostnaden för administration av inkomstbortfallsdelen i försäkringen samt en femtedel av inkomstbort- fallsersättningen. Återstoden av inkomstbortfallsersättningen täcks av arbetsmarknadsavgiften. Enligt utredningens beräkningar5 kommer arbetslöshetsförsäkringen och de kompletterande ersättningarna att vara långsiktigt finansierade vid en arbetsmarknadsavgift på av lönesumman och en genomsnittlig medlemsavgift till arbetslöshetsförsäkringen på , jämfört med 1995. De totala medlemsavgifterna till arbetslöshetskassorna kommer att öka till ca jämfört med . **FOOTNOTES** 4 Arbetsmarknadsavgiften är av lönesumman . Avgiften är en del av arbetsgivaravgifterna. 5 Beräkningarna utgår från budgetpropositionens antaganden om löner, sysselsättning och arbetslöshet fram (/97: I). Tabell 2 Inkomster i den nya arbetslöshetsförsäkringen Miljarder kronor, löpande priser Inkomster 1998 1999 2000 2001