prop · GK032 · 1997-01-01 00:00:00 — är som medlem i EU bundet av EU:s externa handelspolitik och kommissionen för EU-ländernas talan i världshandelsorganisationen (). En mycket viktig del av arbetet med handel och miljö utgörs därför av aktivt samarbete med likasinnade medlemsstater och . bör inom EU driva frågan om allmän liberalisering av världshandeln, i synnerhet i de fall detta kan väntas leda till minskad miljöbelastning och hållbar utveckling i såväl som . Reformering av jordbrukspolitiken är en viktig delfråga i det sammanhanget. En särskild kommitté om handel och miljö inom världshandelsorganisationen skall rapportera till i , bl.a. för att föreslå eventuella ändringar i det multilaterala handelsregelverken. Målsättningen är att handels- och miljöregelverken skall vara ömsesidigt stödjande. En fråga som prioriterar högt är relationen mellan internationella miljöavtal och handelsregler. I flera internationella fora tenderar diskussionen om handel och miljö att polariseras på ett olyckligt sätt mellan och i-länder. Många befarar att såväl miljölagstiftning som miljömärkningssystem skall försämra exportmöjligheter. De menar också att flera av dagens handelshinder, framför allt på jordbruks- och textilområdena, försämrar ekonomiska situation som de har negativa miljökonsekvenser. verkar för att överbrygga dessa motsättningar mellan och i-länder, och ser i det sammanhanget positivt på fortsatta liberaliseringar gentemot . En stor del av export har stora förutsättningar att bli konkurrenskraftig ur miljösynpunkt. Det är viktigt att ges förutsättningar att ta tillvara dessa möjligheter. De riskerar annars att bli beroende av export av varor som produceras på ett miljöbelastande sätt och där bara delar av de verkliga kostnaderna betalas av köparen. och andra biståndsgivare kan spela en viktig roll i det sammanhanget. tillsattes en arbetsgrupp för handel och miljö inom . Arbetsgruppen presenterade en rapport med slutsatser och rekommendationer och har fått ett förnyat mandat att analysera förhållandena mellan handels- och miljöpolitiken. Resultatet av studien skall presenteras . Arbetet skall i första hand vara analytiskt, bl.a. med syfte att bilda underlag för kommande förhandlingar i WTO. Handel och miljö är en viktig fråga för FN:s kommission för hållbar utveckling. De uttalanden och principer som lagts fast vid och efterföljande möten med kommissionen ger ett viktigt bidrag till arbetet inom bl.a. WTO och . arrangerade under kommissionens möte ett särskilt miljöministermöte för att diskutera relationerna mellan handel och miljö. Vid mötet diskuterades bl.a. behovet av ett framgångrikt samt miljömärkning och dess effekter på handeln med . Också inom om handel och utveckling (), finns en arbetsgrupp för handel och miljö. Arbetsgruppens verksamhet utvärderades vid mötet i . bör koncentrera sitt arbete på speciella förhållanden och problem, så att dessa länders intressen kan tillvaratas vid framtida förhandlingar om handel och miljö. /internationella handelscentrum (ITC) har antagit en strategi för miljömässiga aspekter på internationell handel som ansluter till . Konkreta insatser gäller bistånd till miljömärkning i enlighet med industrivärldens krav samt stöd till ekologiskt odlade trädgårdsprodukter i , tropisk frukt i och kaffe i . FN:s miljöprogram har till uppgift att uppmärksamma och analysera miljöeffekterna av handel och handelsliberalisering och bidra till arbetet inom exempelvis om handel och utveckling och WTO. Även har en viktig funktion genom att i sin verksamhet fokusera både handelseffekter i och bredare utvecklingsfrågor. Kopplingen mellan handel och miljö berör inte bara agerande i internationella organisationer, utan påverkar också direkt egna handelsrelationer. Målsättningen är att handel skall bidra till hållbar utveckling såväl inom som utom . Det innebär att samhällets olika aktörer bär ett ansvar för miljökonsekvenser av såväl export som import. Möjligheten att stödja export av miljöanpassade varor och tjänster inom ramen för de statliga exportfrämjande åtgärder som genomförs bör uppmärksammas, i samråd med de företag som är verksamma på området. Detta kan även motiveras av näringspolitiska skäl, eftersom marknaderna för miljöanpassade produkter och miljöteknik tillhör de snabbast växande i världen. statliga exportkreditbank, , tillämpar miljökriterier för vissa projekt, bl.a. utifrån erfarenheter från utvecklingsbankernas arbete. Inom har ett arbete inletts rörande miljöhänsyn vid statsstödd exportkreditgivning. deltar i detta arbete. har haft frivilliga riktlinjer för multinationella företag. Riktlinjerna omfattar information, konkurrens, beskattning, sysselsättning, vetenskap och teknik. Vid revidering av riktlinjerna kompletterades de med ett särskilt kapitel om miljövård. påbörjades inom förhandlingar om ett multilateralt avtal om investeringar. Riktlinjerna för multinationella företag kommer förmodligen att läggas som en icke bindande bilaga till avtalet. Detta skulle ge en tydlig politisk signal om att riktlinjerna bör följas. Investeringsfrågan står också på WTO:s framtida agenda. Vid i förutses beslut om att påbörja arbetet om investeringar inom ramen för samarbetet i organisationen. stödjer detta förslag. Frågan om uppföranderegler för företag kan därmed även komma att hanteras inom WTO. 4.3.3 Hållbar markanvändning och bebyggelse -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: Markanvändning och bebyggelse bör ställas| | om mot kretsloppsanpassning och hållbar utveckling. Positiva | | och negativa erfarenheter från världens städer, framför allt när| | det gäller plan- och byggfrågor, energiförsörjning, teknisk | | försörjning, trafiksystem, bebyggelsemönster och industri, bör | | spridas globalt. Skälen för regeringens bedömning: Frågor om markanvändning och hushållning med mark- och vattenresurser är en central del i och utgör en viktig sektorsövergripande aspekt av beslutsfattandet för hållbar utveckling. Beslut om markanvändningen har betydelse för många andra program och aktiviteter, både inom de normativa och operativa områdena. Utveckling av städer och bebyggelse, urbanisering, frågor om infrastruktur för transporter, bostadspolitik, regionalpolitik och arbetsmarknadspolitik är nära kopplade till markanvändningsfrågor. Ytterligare exempel på frågor som har markanvändningsaspekter är biologisk mångfald, jordbruk, skogsbruk, vatten, kuster, öknar, skydd och utnyttjande av andra naturresurser. Ett integrerat synsätt, där sektorsplanering och förvaltningsåtgärder samordnas med de olika aspekterna av markanvändning och markresurser, underlättar arbetet att minimera konflikter, finna effektiva kompromisser och sammankoppla den sociala och ekonomiska utvecklingen med skyddet av miljön. Detta synsätt bör genomsyra det svenska arbetet i globala och internationella sammanhang. om boende, bebyggelse och stadsutveckling, Habitat II, ägde rum i . I till konferensen, "Shaping Sustainable Homes in an Urbanizing World", som överlämnades till FN av regeringen , redovisas 8 politikområden som är avgörande för hållbar utveckling av städer och boplatser i . När det gäller det internationella samarbetet framhålls bl.a. att utvecklingssamarbetet för hållbar utveckling av städer och boplatser bör prioritera fattigdomsbekämpning, rätten till stärkt besittningsskydd och rätten till fredad hemmiljö, förbättring av den lokala miljön, ekonomisk utveckling och vikten av lokal demokrati. Vidare understryks varje lands ansvar för att arbetet med lokal fullföljs. Konferensen resulterade i ett handlingsprogram för boende, bebyggelse och stadsutveckling - den s.k. Habitat-agendan. Av dokumentet framgår att hållbar utveckling av städer och boplatser förutsätter sociala, kulturella, ekonomiska och miljömässiga hänsyn. Frågan om förbättrade livsvillkor för utsatta och sårbara grupper bör särskilt uppmärksammas. Ett rimligt boende för alla, med tillgång till friskt vatten, hygieniska livsvillkor och möjligheter till utbildning är av grundläggande betydelse. Nuvarande mönster för produktion och konsumtion i städerna liksom samspelet mellan städer och omgivande landsbygd måste omprövas, med sikte på att främja en uthållig hushållning med naturresurser, bevara den biologiska mångfalden, värna om kulturarvet samt stärka den sociala integrationen. Behoven att skydda vattenresurserna, att hushålla med energikonsumtionen och finna hållbara transporter för världens städer och kommuner är utmaningar med global räckvidd. Åtgärder måste vidtas för att stärka en dynamisk och demokratisk och öka människors inflytande över sin egen närmiljö. Handlingsprogrammet innebär en utveckling av i dessa delar och baseras även på resultaten från de senaste årens FN-konferenser. Dokumentet lägger stor vikt vid det lokala perspektivet och väntas få betydelse för uppföljningen av även inom ett flertal anknytande områden. Genomförandet av habitat-agendan på lokal nivå i kommuner, stadsdelar och bostadsområden har en nära koppling med det pågående lokala Agenda 21-arbetet. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: bör verka för ett jordbruk som är| | förenligt med hållbar utveckling som baseras på olika ekosystems| | givna villkor, kretsloppsprincipen, ett rikt och varierat | | jordbrukslandskap och en effektiv användning av färskvatten vid | | konstbevattning i jordbruket. Växtförädlingen bör breddas och i | | ökad utsträckning bygga på lokalt anpassat material. Gamla | | lantsorter och vilda arter som är besläktade med de mest använda| | jordbruksgrödorna måste bevaras. | | Vid toppmöte inom FN:s livsmedels- och | | jordbruksorganisation samt partskonferensen för | | konventionen om biologisk mångfald bör frågan om hållbart| | jordbruk behandlas. EU:s och världshandelsorganisationen | | regelverk bör ändras för att underlätta en övergång från en | | jordbrukspolitik med produktionsdrivande subventioner som har | | negativa miljöeffekter till främjandet av miljöanpassade | | produktionsmetoder som bevarar jordbrukets naturresurser. Skälen för regeringens bedömning: Jordbruk som baseras på högteknologi i i-länder och delar av skapar en mängd olika problem. Jordbrukslandskapet blir alltmer ensartat och den biologiska mångfalden utarmas till följd av de intensiva jordbruksmetoderna. En alltför stor och ovarsam användning av gödselmedel och kemiska bekämpningsmedel bidrar till att skada såväl grundvatten och andra färskvattentillgångar som den miljön, framför allt genom övergödning och läckage av bekämpningsmedelsrester. Skadeinsekter och sjukdomar som drabbar grödorna blir i ökande utsträckning resistenta mot bekämpningsmedel, som naturens egna mekanismer för att begränsa skadeangrepp, såsom rovinsekter, slås ut av bekämpningsmedel. Den växtgenetiska resursbasen, som bl.a. används för att förädla fram ökad resistens, avkastning och tålighet mot torka, utarmas genom ett allt enhetligare utsäde. Äldre lantsorter, som har större genetisk bredd och bättre anpassning till lokala förhållanden, slås ut. Även lågintensivt jordbruk kan leda till problem, då fattigdom och befolkningstillväxt skapar ökad belastning på markresurserna. Fattiga bönder tvingas för sin överlevnad använda sig av mark som inte är lämplig för jordbruk, exempelvis marginella och ömtåliga jordar samt torrområden. Stora arealer åkerjord har drabbats av jordförstöring, erosion, försaltning, utarmning och ökenspridning. Dessutom leder skogsskövling som har till syfte att bereda ny mark för jordbruk till omfattande avskogning och små möjligheter till uthållig odling. I länder med stora arealer konstbevattnat jordbruk finns en stor risk att överutnyttjande av färskvattentillgångarna leder till vattenbrist. Detta kan i förlängningen leda till konflikter mellan stater med knappa gemensamma färskvattentillgångar. Denna oroande utveckling måste vändas. Den nya utmaningen kan beskrivas som en dubbel grön revolution. måste livsmedelsproduktionen klara av att försörja långt fler människor än , som den sker på ett ekologiskt hållbart sätt. Forskning och utveckling måste ges en ny, dynamisk inriktning som bygger på följande grundsatser: - växtförädlingen måste inriktas på ökad inbyggd resistens och anpassning till lokala produktionsförhållanden, - jordbruket måste ges en större roll i miljöanpassningen av samhället i övrigt genom en övergång till biologiska resurser som bas för industri- och energiproduktion, - växtnäringsämnena i jordbruket måste i enlighet med kretsloppsprincipen återföras från stad till land för att användas mer effektivt, som förlusterna och därmed miljöbelastningen minskar, - den biologiska mångfalden i odlingslandskapet måste bevaras och förstärkas för att skapa variationsrikt och mindre sårbart odlingslandskap, - jordbrukets genetiska resurser måste kartläggas och användas mer effektivt i arbetet att skapa hållbara produktionssystem. arrangerar FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation ett toppmöte mellan världens stats- och regeringschefer om livsmedelssäkerheten i världen. En av de frågor som skall diskuteras gäller hoten mot jordbrukets naturresursbas. Frågan om hållbart jordbruk kommer även att tas upp vid möte med parterna till konventionen om biologisk mångfald. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: bör fortsatt verka för att den | | skogspanel som har tillsatts av FN:s kommission för hållbar | | utveckling främjar genomförandet av de s.k. skogsprinciperna, | | innebärande bl.a. utveckling av ett uthålligt skogsbruk på | | nationell nivå, samt att panelen skall bidra till förståelse för| | skogens olika funktioner och relationer till andra | | samhällssektorer. En ny global överenskommelse för uthålligt | | skogsbruk bör komma till stånd. Vidare bör alla berörda | | intressenter ges möjlighet att delta i panelens arbete, såsom | | företrädare för skogsägare och skogsindustri, | | ursprungsbefolkningar, miljöorganisationer och andra | | intressegrupper. Skälen för regeringens bedömning: Internationella skogsfrågor behandlas i skogsprinciperna som antogs vid och i kapitel 11 i . Vid sitt tredje möte tillsatte FN:s kommission för hållbar utveckling en mellanstatlig panel för skogsfrågor som skulle diskutera ytterligare förslag till åtgärder för ett globalt hållbart skogsbruk. Panelen har en bred sammansättning och skall arbeta med stor öppenhet. Möjligheter skall finnas för deltagande från folkrörelser, näringslivsorganisationer, ursprungsbefolkningar och representanter från andra intressegrupper. Panelen skall göra en genomgång av de globala skogsekosystemen med avseende på bl.a. hot och orsaker till hoten samt diskutera förslag till lösningar på olika skogsproblem. Panelen skall också göra en översyn av existerande internationella organisationer med ansvar för skogsfrågor och mellanstatliga instrument. Enligt panelens mandat skall följande områden prioriteras: - genomförandet av skogsprinciper på nationell och internationell nivå samt relationen mellan skogssektorn och andra samhällssektorer, - internationellt samarbete, inkl. finansiellt bistånd och teknologiöverföring, - vetenskaplig forskning, skogsuppskattningar och prognoser samt utveckling av kriterier och indikatorer för hållbart skogsbruk, - handel och miljö i relation till produktion av varor och tjänster från skogssektorn, - internationella organisationer och multilaterala instrument inkl. lämpliga legala mekanismer för internationellt skogsarbete. Underlag till panelen i form av utredningar, rapporter m.m. produceras av berörda FN-organ och -program, främst FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation, , FN:s miljöprogram och ITTO (). Även klimatkonventionen, konventionen om biologisk mångfald, konventionen mot ökenspridning och andra internationella institutioner såsom bidrar till processen. Mellan panelens möten bidrar enskilda länder till arbetet genom att arrangera seminarier, expertgruppsmöten osv. Panelen har avgett en första rapport till FN:s kommission för hållbar utveckling och skall presentera slutgiltiga rekommendationer vid kommissionens möte . Det är angeläget att kraftfullt verkar för att panelens arbete inriktas mot att genomföra och fördjupa skogsprinciperna med sikte på en ny global överenskommelse för hållbart skogsbruk. Målet skall vara att skogsbruk i alla delar av världen bedrivs uthålligt, att minskningen av världens skogsresurser hejdas och att naturens mångfald bevaras. Kriterier för ett sådant skogsbruk måste vara regionalt och nationellt anpassade, främst med hänsyn till de sociala, kulturella och naturgivna regionala skillnaderna. 4.3.6 Skydd av oceanerna -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: bör verka för att nya regionala | | avtal för skydd av oceanerna kommer till stånd och att | | befintliga avtal utvecklas. Arbetet inom och | | samt Helsingforskonventionen bör | | prioriteras. Det globala handlingsprogrammet för skydd av den | | miljön som antogs vid bör | | genomföras och följas upp inom alla relevanta FN-organ och - | | progam. | | Principen om att förorenaren skall betala bör vara vägledande | | vid beslut om skydd av oceanerna. Försiktighetsprincipen bör | | vara vägledande då vetenskapligt material saknas eller är | | otillräckligt. Skälen för regeringens bedömning: Den svenska strategin för att skydda världshaven tar främst sikte på att få till stånd regionala avtal. Det är på regional, nationell och lokal nivå som man känner orsakerna till problemen, som dessutom ofta varierar mellan olika regioner. har prioriterat arbetet med skydd av haven inom ramen för framför allt , (OSPAR) samt Helsingforskonventionen (HELCOM). Även det globala samarbetet är viktigt. Detta tydliggjordes bl.a. vid möte med FN:s kommission för hållbar utveckling då frågan om skydd av oceanerna särskilt behandlades. Vissa problem, t.ex. åtgärder mot spridningen av stabila organiska miljögifter, löses bäst genom globala åtgärder. Det finns mycket internationell kunskap och vetenskapliga rön som behöver spridas och det globala samarbetet bör inriktas på utbyte av sådan kunskap. Ett exempel på sådant samarbete är expertgruppen GESAMP (on the Scientific Aspects of ), som består av experter från FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation, Internationella sjöfartsorganisationen och FN:s miljöprogram. Expertgruppen arbetar med att ta fram vetenskaplig och teknisk information om den globala miljön från ett regionalt perspektiv. bör expertgruppen bidra till en förstärkning av det globala erfarenhetsutbytet om åtgärder för att skydda den miljön. Det är av stor vikt att principen om att förorenaren skall betala är vägledande vid beslut om skydd av oceanerna, och att tillgängligt vetenskapligt material används som beslutsunderlag. När sådant underlag saknas eller är otillräckligt bör försiktighetsprincipen istället vara vägledande. De svåraste hoten mot den miljön skapas genom förstörelsen av de levande resursernas livsmiljöer i kombination med ett världsomfattande överutnyttjande av fiskbestånden. Livsmiljöerna för stora och viktiga fiskbestånd i tredje världens kustområden drabbas av fysisk förstörelse av t.ex. korallrev, mangroveskogar, sjögräsängar, mjukbottnar och kustnära våtmarker, till följd av ett ökat tryck från en växande befolkning. De livsmiljöerna förstörs också av föroreningar från industrin, i första hand genom sediment, närsaltsutsläpp som leder till övergödning, samt utsläpp av stabila organiska miljögifter. De landbaserade utsläppen svarar för av belastningen av den miljön. arrangerade därför FN:s miljöprogram en konferens i , där ett globalt handlingsprogram för att skydda den miljön från landbaserade aktiviteter antogs. Tyngdpunkten i programmets genomförande läggs, i enlighet med bl.a. och EU:s inställning, på nationell och regional nivå. Konferensdeltagarna enades om betydelsen av integrerad kustförvaltning och planering för att komma tillrätta med de miljöproblemen. handlingsprogram innehåller förslag till nationellt, regionalt och internationellt agerande. Nationellt genomför redan de åtgärder som rekommenderas. Det är viktigt att se till att uppföljning av handlingsprogrammet sker i alla relevanta FN-organ och -program. Vid konferensen i togs också beslut om fortsatt internationellt arbete med frågan om stabila organiska miljögifter. Denna fråga behandlas vidare i avsnittet om kemikaliehantering. 4.3.7 Skydd av färskvattenresurser -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: Det internationella regelsystemet och | | det globala samarbetet om färskvattenfrågor bör ses över. En | | global vattenstrategi bör utarbetas som omfattar såväl | | dricksvatten och sanitet som vatten för jordbruksändamål och | | vatten för industriella ändamål, där samtliga sektorers behov och| | utnyttjande av vattenresurserna beaktas. Vidare bör samverkan | | och samspelet mellan mark, luft och vatten analyseras i ett | | integrerat perspektiv, då utsläpp till mark och luft påverkar | | vattenresurserna. Skälen för regeringens bedömning: Det internationella vattenvårdsarbetet sker främst inom ramen för olika regionala konventioner. För svenskt vidkommande handlar det om samarbete genom konventionen om gränsöverskridande vattendrag under EU och FN:s ekonomiska kommission i . Konventionen som beräknas träda i kraft . Även förväntas de regionala insatserna komma att dominera vid skydd av färskvattenresurser. En global strategi för skydd av färskvattenresurser saknas emellertid. Vattenresurserna hotas i allt högre grad av miljöförstöring och överutnyttjande och blir en alltmer begränsande utvecklingsresurs. Vid möte med FN:s kommission för hållbar utveckling tog därför initiativ till en utvärdering av de globala vattenresurserna i avsikt att kartlägga de globala vattentillgångarna och dess nyttjande. Slutprodukten skall utgöra ett underlag för överväganden om ett förslag till en global strategi och åtgärder för hållbart utnyttjande av vattenresurser. () har fått i uppgift att genomföra utvärderingen, i nära samverkan med berörda FN-organ och -program. Rapporten skall redovisas vid mötet med FN:s kommission för hållbar utveckling inför generalförsamlingens extra möte. Sida organiserade tillsammans med och det första och konstituerande mötet inom ramen för det s.k. Global Water Partnership. Syftet är att göra en samlad insats för världens färskvattenresurser, framför allt där färskvattenresurserna är knappa, t.ex i södra . Global Water Partnership skall stödja en integrerad arbetsmetodik genom att knyta samman och stärka samarbetet mellan olika aktörer som har program och projekt inom vattenområdet. Genom samarbetet skall också Global Water Partnership identifiera problemområden där arbetet behöver förstärkas och mobilisera ökade insatser. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: En sammanhållen kemikaliekontroll enligt | | kapitel 19 i bör tillämpas. Ett framgångsrikt globalt | | samarbete är nödvändigt för att minimera riskerna vid | | kemikalieanvändning. bör sprida svenska erfarenheter | | samt lyfta fram viktiga kemikaliefrågor inom relevanta FN-organ | | och -program, t.ex. FN:s kommission för hållbar utveckling, FN:s| | miljöprogram, och Internationella | | arbetsorganisationen. | | Arbetet med att utarbeta en konvention om förhandsanmälan vid | | internationell handel med vissa farliga kemikalier, samt en | | konvention om stabila organiska miljögifter, bör aktivt stödjas.| | Utöver konventionsarbetet krävs ytterligare internationella | | åtgärder för att reducera riskerna med vissa andra hälso- och | | miljöfarliga kemikalier. | | Försiktighetsprincipen och substitutionsprincipen bör spridas | | och tillämpas internationellt, både när det gäller hälso- och | | miljöfarliga allmänkemikalier, bekämpningsmedel och teknik.