prop · GK0365 · 1997-01-01 00:00:00 — När det gäller utländska banker och andra kreditinstitut från EES finns särskilda bestämmelser om tillsynen i fjärde stycket. Bestämmelserna motsvarar vad som gäller enligt 17 a §. Bestämmelserna innebär att, om ett kreditinstitut från EES inte vidtar rättelse, Datainspektionen i första hand skall underrätta en behörig myndighet i det felande företagets hemland. Om missförhållandena trots denna åtgärd fortsätter, får Datainspektionen självständigt ingripa genom att förbjuda företaget att göra nya åtaganden här i landet. Dessa frågor har närmare behandlats i prop. 1992/93:89 s. 123 f. I brådskande fall får Datainspektionen meddela förbud utan föregående underrättelse. 18 § Regeringen får föreskriva om skyldighet för den som bedriver kreditupplys- ningsverksamhet att betala avgift för Datainspektionens tillsynsverksamhet enligt denna lag. Avgift påförs av Datainspektionen. Paragrafen, som är ny, handlar om finansiering av Datainspektionens tillsynsverksamhet. Övervägandena finns i avsnitt 6.3. I första stycket sägs att regeringen får föreskriva om skyldighet för den som bedriver kreditupplysningsverksamhet att betala avgift för Datainspektionens tillsyn enligt kreditupplysningslagen. I andra stycket stadgas att avgift påförs av Datainspektionen. 19 § Till böter eller fängelse i högst döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1. bedriver kreditupplysningsverksamhet utan att ha rätt till det enligt 3 §, 2. bryter mot 6-9 §§, 13 § första stycket eller andra stycket första meningen eller 16 § tredje stycket, 3. bryter mot ett villkor som har meddelats enligt 4 § andra stycket, 13 § andra stycket andra meningen eller 17 § första stycket, eller 4. lämnar en osann uppgift i sådana fall som avses i 10 § eller 16 § andra stycket eller i ett meddelande enligt 11 §. Till böter döms den som genom oriktiga uppgifter uppsåtligen föranleder att någon som bedriver kreditupplysningsverksamhet, i annat fall än som avses i 9 § andra meningen, lämnar ut en kreditupplysning utan att ha grund till detta enligt 9 §. Till samma straff döms den som genom att utnyttja uppgifter hos någon som bedriver kreditupplysningsverksamhet uppsåtligen bereder sig tillgång till en kreditupplysning utan att ha grund till detta enligt 9 §. I ringa fall döms dock inte till ansvar. Den enda ändringen i paragrafen av någon saklig betydelse är den som gjorts i punkt 1. Ändringen föranleds av att lagens tillämpningsområde vidgats så att ytterligare en del företag - bl.a. banker - nu omfattas av lagens bestämmelser. Vidare har uttrycket personupplysning ersatts med kreditupplysning till följd av att begreppet personupplysning utmönstrats ur lagen (jfr författningskommentaren till 2 §). I övrigt har språkliga ändringar gjorts. 20 § Har kreditupplysningsverksamhet bedrivits av någon som inte haft rätt till det enligt 3 §, skall register som använts i verksamheten förklaras förverkade om det inte är uppenbart obilligt. Detsamma gäller, om register överlåtits eller upplåtits i strid med 13 § första stycket eller om vad som bestämts enligt 13 § andra stycket andra meningen inte följts. I paragrafen har gjorts en ändring i första meningen till följd av det utvidgade tillämpningsområdet. Därutöver har endast vissa språkliga ändringar gjorts. Denna lag träder i kraft . Föreskrifter som har meddelats av Datainspektionen med stöd av äldre bestämmelser gäller även efter ikraftträdandet, om inte annat beslutas av inspektionen. Företag som avses i 3 § andra stycket 1, 2, 4 eller 5 och som vid lagens ikraftträdande bedriver kreditupplysningsverksamhet får fortsätta med verksamheten, om företaget från lagens ikraftträdande anmäler till Datainspektionen att det avser att fortsätta att bedriva verksamheten. Bestämmelsen i 6 § andra stycket andra meningen gäller även i fråga om uppgifter om att någon har varit föremål för åtgärder enligt lagen (1967:940) angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda eller lagen (1985:568) om särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m.fl. De föreslagna ändringarna i kreditupplysningslagen föreslås träda i kraft . I punkten 2 i övergångsbestämmelserna anges att föreskrifter som har meddelats av Datainspektionen med stöd av äldre bestämmelser gäller även efter det att de föreslagna bestämmelserna har trätt i kraft. Dessa föreskrifter blir därmed att jämställa med villkor som meddelas med stöd av de föreslagna nya bestämmelserna. Punkten 3 avser sådana banker och andra kreditinstitut som enligt vad som anges i 3 § andra stycket 1, 2, 4 eller 5 skall ha rätt att bedriva kreditupplysningsverksamhet med stöd av ett grundläggande svenskt tillstånd av regeringen eller . Vissa av instituten ingår i den s.k. frikretsen. Sedan denna har avskaffats kommer även dessa institut att stå under Datainspektionens tillsyn enligt kreditupplysningslagen. För att dessa företag skall få bedriva kreditupplysningsverksamhet även efter lagens ikraftträdande krävs att de anmäler till Datainspektionen att de avser att fortsätta med verksamheten. Anmälningsförfarandet medför att Datainspektionen får tillfälle att meddela de villkor som behövs för verksamheten. I punkten 4 anges att bestämmelsen i 6 § andra stycket andra meningen gäller även i fråga om uppgifter om att någon har varit föremål för åtgärder enligt lagen (1967:940) angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda eller lagen (1985:568) om särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m.fl. Bakgrunden till denna övergångsbestämmelse är att lagen (1967:940) angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda har upphävts och ersatts först av lagen (1985:568) om särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m.fl. och därefter av lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. Av lagen (1985:569) om införande av lagen (1985:568) om särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m.fl. och lagen (1993:388) om införande av lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade framgår att omsorger med stöd av de äldre lagarna i vissa fall kan förekomma trots att lagarna numera är upphävda. Övergångsbestämmelsen innebär att förbudet mot att i kreditupp- lysningsammanhang använda uppgifter om åtgärder av detta slag fortfarande gäller. 12.2 Förslaget till lag om ändring i bankrörelselagen (1987:617) 1 kap. 10 § Enskildas förhållanden till bank får inte obehörigen röjas. I det allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelserna i sekretesslagen (1980:100). Ansvar enligt 20 kap. 3 § skall inte följa för den som bryter mot förbudet i första stycket. Detsamma gäller en revisor som bryter mot förbudet i 3 kap. 14 § första stycket att lämna upplysningar om en banks angelägenheter. I 5 a § kreditupplysningslagen (1973:1173) finns bestämmelser som innebär att vad som gäller om tystnadsplikt enligt första stycket inte hindrar att uppgifter i vissa fall utväxlas för kreditupplysningsändamål. I den föreslagna 5 a § i kreditupplysningslagen anges att vad som gäller om tystnadsplikt i bankers, kreditmarknadsbolags och värdepappersbolags verksamhet inte hindrar att uppgifter om lämnade krediter, betalningsförsummelser och kreditmissbruk utväxlas för kreditupplysningsändamål inom en krets som utgörs av dessa företag samt sådana företag som har tillstånd av Datainspektionen enligt 3 § första stycket. En erinran om denna begränsning av tystnadsplikten har tagits in i fjärde stycket i förevarande paragraf. 12.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1610) om kreditmarknadsbolag 1 kap. 5 § Enskildas förhållanden till kreditmarknadsbolag får inte obehörigen röjas. I det allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelserna i sekretesslagen (1980:100). Ansvar enligt 20 kap. 3 § skall inte följa för den som bryter mot förbudet i första stycket. I 5 a § kreditupplysningslagen (1973:1173) finns bestämmelser som innebär att vad som gäller om tystnadsplikt enligt första stycket inte hindrar att uppgifter i vissa fall utväxlas för kreditupplysningsändamål. I fjärde stycket finns en erinran om begränsningen av tystnadsplikten enligt 5 a § kreditupplysningslagen. 12.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:981) om värdepappersrörelse 1 kap. 8 § En styrelseledamot eller befattningshavare hos ett värdepappersbolag, vilken i den egenskapen får kunskap om en uppdragsgivares affärsförhållanden eller personliga förhållanden, får inte obehörigen röja vad han har fått veta och inte heller utnyttja kunskapen i strid med uppdragsgivarens intresse. I 5 a § kreditupplysningslagen (1973:1173) finns bestämmelser som innebär att vad som gäller om tystnadsplikt enligt första stycket inte hindrar att uppgifter i vissa fall utväxlas för kreditupplysningsändamål. I andra stycket finns, på motsvarande sätt som i bestämmelserna om tystnadsplikt i bankrörelselagen och lagen om kreditmarknadsbolag, en erinran om begränsningen av tystnadsplikten enligt 5 a § kreditupplysningslagen. Sammanfattning av slutbetänkande (SOU 1993:110) Integritet och effektivitet på kreditupplysningsområdet Utredningen har haft i uppdrag att se kreditupplysningslag (1973:1173). En huvuduppgift för utredningen har varit att undersöka hur intresset av en effektiv kreditupplysningsverksamhet kan främjas utan att hänsynen till personlig integritet och sekretess träds för när. En annan uppgift har varit att pröva i vad mån utvecklingen i fråga om data- och informationsteknik påkallar ändringar i kreditupplysningslagen. Utredningen har dessutom haft i uppdrag att undersöka hur den svenska lagstiftningen skall anpassas till och därutöver i vilken ut- sträckning utländska företag bör ges möjlighet att bedriva kreditupp- lysningsverksamhet i . Den sist nämnda delen av utredningsuppdraget har redovisats i delbetänkandet (SOU 1992:22) EES-anpassning av kreditupplysningslagen. Utredningen föreslog där bl.a. att man skulle avskaffa det gällande förbudet för utlänningar och utländska företag att bedriva kreditupplysningsverksamhet i . Särskilda bestämmelser föreslogs för det fallet att ett kreditinstitut från ett annat EES- land än hade en hemlandsauktorisation som innefattade rätt att bedriva kreditupplysningsverksamhet. skulle då, utan särskilt tillstånd, få bedriva sådan verksamhet även i . De förslag som utredningen lade fram i delbetänkandet har lagts till grund för lagstiftning. I det slutbetänkande som läggs fram föreslår utredningen en rad nya ändringar i kreditupplysningslagen. Ändringsförslagen berör bl.a. lagens tillämpningsområde, vilka uppgifter om fysiska personer som bör få förekomma i kreditupplysningssammanhang och rätten till insyn i kreditupplysningsföretagens verksamhet. Utredningen lägger också fram förslag som är avsedda att stärka konkurrensen på kreditupplysningsområdet. är det bortåt trettio företag som bedriver kreditupplysnings- verksamhet i . Marknaden domineras av två företag, Upplysningscentralen (UC), som ägs av bankerna, och Soliditet, som ingår i den internationella . Kreditupplysningsverksamhet bedrivs till stor del med hjälp av automatisk databehandling. Det innebär att kreditupplysningsföretagen är skyldiga att följa inte bara kreditupplysningslagen utan också datalagen. Utredningen anser det emellertid önskvärt att kreditupplysningslagen så fullständigt som möjligt reglerar vad som skall gälla på kreditupplysningsområdet. Utredningen förordar därför att det tas in vissa bestämmelser om datahantering i kreditupplysningslagen, motsvarande en del av de föreskrifter som finns i datalagen. Kreditupplysningslagen innehåller regler om en s.k. frikrets. Kre- ditupplysningar som förmedlas inom denna krets faller utanför lagens föreskrifter. Till frikretsen hör främst banker och vidare sådana kredit- upplysningsföretag som står under tillsyn, dvs. i praktiken UC. Andra kreditupplysningsföretag, t.ex. Soliditet, står utanför frikretsen. Detsamma gäller finansbolagen. Intresset av att åstadkomma ett gott integritetsskydd talar för att kre- ditupplysningslagen får en så generell tillämpning som möjligt. Behålls frikretsen, kommer en stor del av kreditupplysningsverksamheten att falla utanför lagens skyddssystem. har allt fler typer av kre- ditinstitut kommit att ingå i frikretsen, och dess omfång kommer att öka ytterligare, om finansbolagen - eller kreditmarknadsbolagen - i enlighet med sina önskemål inkluderas. Utredningen föreslår att man slopar systemet med en frikrets och låter kreditupplysningslagen gälla beträffande alla företag som bedriver kreditupplysningsverksamhet. I den mån det behövs speciella regler för banker och andra kreditinstitut, kan detta åstadkommas inom ramen för kredit- upplysningslagen. De största kreditupplysningsföretagen för register över en mycket stor del av den svenska befolkningen. Uppgifter samlas in och lagras oavsett om de behövs med anledning av en aktuell kreditprövning eller ej. Utredningen diskuterar om man inte, för att stärka integritetsskyddet, bör begränsa den nuvarande registreringsverksamheten och exempelvis införa ett krav på samtycke från den enskilde för att han eller hon skall kunna registreras. Utredningen har emellertid kommit fram till att ett sådant system, liksom andra liknande inskränkningar i registreringen av uppgifter, skulle innebära så stora praktiska problem att de inte bör genomföras. Kreditupplysningslagen innehåller en rad bestämmelser som begränsar möjligheterna att använda känsliga uppgifter i kreditupp- lysningssammanhang. Så t.ex. råder ett principiellt förbud mot att ta in uppgifter om brottslighet och om sjukdom, hälsotillstånd m.m. i kredit- upplysningar. Utredningen föreslår att detta förbud behålls i stort sett oförändrat. Den nuvarande möjligheten för Datainspektionen att ge dispens från förbudet tas emellertid bort. Enligt vad som har kommit fram under utredningsarbetet är det av stort intresse för olika kreditgivare att få reda på vad den som ansöker om en kredit har för kreditengagemang. utväxlas uppgifter om kreditengagemang enbart inom en sluten användarkrets, som består av banker och finansbolag. Förmedlingen av uppgifterna sker via UC. Andra kreditupplysningsföretag, t.ex. Soliditet, har inte tillgång till uppgifterna. Vidare gäller till följd av avtal som har ingåtts mellan bankerna och finansbolagen samt UC att information om kreditengagemang inte får spridas till företag utanför den slutna användarkretsen. Kreditgivare inom t.ex. handeln kan alltså inte få del av uppgifterna. Det angivna systemet beträffande förmedling av uppgifter om kreditengagemang grundar sig på hänsyn till bank- och finansbolagssekretessen. Utredningen har emellertid funnit att man - utan att sekretesshänsynen alltför mycket äventyras - bör kunna låta en större krets av företag få del av informationen. För detta talar intresset av att få till stånd en effektiv kreditupplysningsverksamhet. Ett förfarande som innebär att UC men inte andra kreditupplysningsföretag får information om kreditengagemang torde också stå i strid mot den nya konkurrens- lagen. Utredningen föreslår att det i kreditupplysningslagen förs in en bestämmelse om att reglerna om banksekretess m.m. inte hindrar att uppgifter om lämnade krediter utväxlas inom en krets som utgörs av banker och andra kreditinstitut samt kreditupplysningsföretag. Det föreslås inte någon regel om skyldighet för kreditinstituten att lämna ut den berörda informationen. Utredningen förutsätter emellertid att alla kreditupplysningsföretag i fortsättningen skall behandlas lika och att alltså inte bara UC skall få del av uppgifter om kreditengagemang. Utredningen anser att kreditinstituten liksom bör kunna träffa avtal om begränsningar i kreditupplysningsföretagens rätt att utnyttja den erhållna informationen. gäller vissa inskränkningar i kreditupplysningsföretagens möjligheter att ta in uppgifter om betalningsförsummelser i kreditupplysningar om privatpersoner. Det skall i princip vara fråga om betalningsförsummelser som har slagits fast av domstol. I utredningsförslaget kvarstår dessa regler i stort sett oförändrade. Utredningen föreslår emellertid en kompletterande regel om att kredit-upplysningar om privatpersoner inte får innehålla uppgifter om kreditmissbruk i andra fall än då krediten har lämnats av en bank eller ett annat kreditinstitut och missbruket är gravt. Uppgifter om betalningsför- summelser och kreditmissbruk föreslås - på samma sätt som har föreslagits beträffande uppgifter om kreditengagemang - utan hinder av sekretess kunna utväxlas inom en krets som utgörs av banker och andra kreditinstitut samt kreditupplysningsföretag. I linje med vad som gäller enligt datalagen förordar ut- redningen att det i kreditupplysningslagen förs in en allmän bestämmelse om att uppgifter om fysiska personer skall gallras ut ur kreditupplysningsregister, när uppgifterna inte längre behövs med hänsyn till ändamålet med registret. Den nuvarande regeln om att kreditupplysningar om privatpersoner inte får innehålla uppgifter om ekonomiska förhållanden m.m. som är äldre än behålls oförändrad. Utredningen föreslår att var och en, på samma sätt som , skall ha rätt att mot skälig avgift få besked om de uppgifter som finns lagrade om honom hos ett kreditupplysningsföretag. Beskedet skall innehålla information om från vilken källa uppgifterna har hämtats. I enlighet med vad som föreskrivs i datalagen skall fysiska personer kunna få besked kostnadsfritt en gång . När en kreditupplysning om en privatperson lämnas ut, skall, enligt kreditupplysningslagens nuvarande regler, den som avses med upplysningen och kostnadsfritt få ett skriftligt meddelande om de uppgifter, omdömen och råd som upplysningen innehåller om honom (kreditupplysningskopia). Den omfrågade skall också underrättas om vem som har begärt upplysningen (beställaruppgift). En person som är näringsidkare eller på annat sätt knuten till ett företag har en motsvarande rätt att få besked om vilka faktiska uppgifter som har lämnats om honom. Han har däremot inte rätt att få veta vilka omdömen och råd som har lämnats och han har inte heller rätt att få någon beställaruppgift. Under utredningsarbetet har framkommit att det ofta är en källa till irritation att näringsidkare omfrågas utan att de kan få veta vem beställaren är. En rätt för näringsidkare att erhålla beställaruppgift har, konstaterar utredningen, bl.a. den fördelen att de liksom privatpersoner får möjlighet att rätta felaktiga och missvisande uppgifter direkt hos beställaren. Mot bakgrund av det anförda förordar utredningen att näringsidkare och näringsanknutna fysiska personer skall få samma rätt till kreditupplys- ningskopior och beställaruppgifter som privatpersoner. När det gäller juridiska personer föreslås inte några motsvarande regler. gäller som huvudregel att kreditupplysningsverksamhet får bedrivas bara efter tillstånd av Datainspektionen. Utredningen föreslår att tillståndskravet behålls och att Datainspektionen skall stå kvar som tillståndsmyndighet. Banker och andra kreditinstitut skall dock kunna bedriva kreditupplysningsverksamhet utan tillstånd från Datainspektionen, om de enligt sitt grundläggande tillstånd har rätt att bedriva sådan verksamhet. Datainspektionen föreslås också få huvudansvaret för tillsynen på kreditupplysningsområdet. Tillsynsansvaret beträffande banker och andra kreditinstitut skall dock även i fortsättningen att ligga hos då det gäller dessa instituts kreditupplysningsverksamhet. De nya reglerna föreslås träda i kraft . Förslag till lag om ändring i kreditupplysningslagen (1973:1173) Härigenom föreskrivs i fråga om kreditupplysningslagen (1973:1173) dels att 17 a § i paragrafens lydelse enligt lagen (1992:1616) om ändring i kreditupplysningslagen skall betecknas 18 § och ha följande lydelse, dels att 1 och 3 §§ i dess lydelse enligt lagen (1992:1616) om ändring i kreditupplysningslagen skall ha följande lydelse, dels att 2, 4-11, 13-20, 22 och 23 §§ samt rubriken före 5 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 5a och 18 a §§, av följande lydelse, dels att närmast före 6, 7, 8, 9, 10, 13, 14 och 23 §§ skall införas nya rubriker av följande lydelse. -------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse -------------------------------------------------------------- Föreslagen lydelse Inledande bestämmelser 1 § Denna lag gäller kreditupplysningsverksamhet som innebär att någon, utom i enstaka fall, lämnar kreditupplysningar mot ersättning eller som ett led i näringsverksamhet. Lagen gäller också annan kreditupplysningsverksamhet, om den är av större omfattning. -------------------------------------------------------------------- Lagen omfattar inte förmedling I lagen avses med kreditupplys- av kreditupplysningar inom en ning uppgift, omdöme eller råd som krets som utgörs av lämnas till ledning för mottagarens riksbank och sådana kreditinrätt- bedömning för egen del av annans ningar eller för kreditupplys- kreditvärdighet eller vederhäftig- ningsverksamhet inrättade företag het i övrigt i ekonomiskt hänseen- som står under Finansin- de. spektionens tillsyn och inte är Med näringsidkare avses i lagen kreditmarknadsbolag enligt lagen även sådana fysiska personer som, (1992:1610) om kreditmarknads- utan att vara näringsidkare, har bolag. ett så väsentligt inflytande i en Lagen gäller inte heller förmed- viss näringsverksamhet att upp- ling av kreditupplysningar gifter om deras egna förhållanden mellan företag inom samma kon- behövs för att belysa verksamhetens cern. 2 § -------------------------------------------------------------------- I lagen avses med Lagen gäller inte när en myn- kreditupplysning: uppgift, omdöme dighet lämnar ut uppgifter med stöd eller råd som lämnas till ledning av lag, förordning eller särskilt för bedömning av annans kredit- beslut av regeringen eller värdighet eller vederhäftighet i myndighet som regeringen har övrigt i ekonomiskt hänseende, bestämt. personupplysning: kreditupplys- Lagen omfattar inte heller ning om annan enskild person än förmedling av uppgifter mellan den som är näringsidkare eller an- företag inom samma koncern utom i nars har så väsentligt inflytande sådana fall då det företag som lämnar i viss näringsverksamhet att upp- uppgifterna har tillstånd enligt gift om hans egna förhållanden be- 3 § första stycket att bedriva kre- hövs för att belysa verksamhetens ditupplysningssverksamhet. Tillstånd m.m 3 § -------------------------------------------------------------------- Kreditupplysningsverksamhet får Kreditupplysningsverksamhet får bedrivas endast efter tillstånd bedrivas endast efter tillstånd av av datainspektionen. Tillstånd får meddelas endast om verksamheten kan antas bli bedriven på ett sak- kunnigt och omdömesgillt sätt. -------------------------------------------------------------------- Något tillstånd behövs dock inte Tillstånd av Datainspektionen för behövs dock inte för följande 1. ett utländskt bankföretag som kreditinstitut, under förutsättning driver verksamhet med stöd av att kreditupplysningsverksamhet 1 kap. 5 § bankrörelselagen omfattas av institutets grundläg- (1987:617), om kreditupplys- gande tillstånd, nämligen ningsverksamhet omfattas av det 1. en bank med svensk oktroj, i hemlandet meddelade tillståndet 2. ett utländskt bankföretag som att driva bankrörelse, har tillstånd att driva verksamhet 2. ett utländskt kreditinstitut i enligt 1 kap. 4 § bankrö- som driver verksamhet med stöd av relselagen (1987:617), 2 kap. 9 § lagen (1992: 1610) om 3. ett utländskt bankföretag som kreditmarknadsbolag, om kredit- driver verksamhet i upplysningsverksamhet omfattas enligt 1 kap. 5 § bankrörelselagen, av det i hemlandet meddelade 4. ett kreditmarknadsbolag, tillståndet att driva finans- 5. ett utländskt kreditinstitut ieringsverksamhet. som har tillstånd att driva fi- nansieringsverksamhet i enligt 2 kap. 8 § lagen (1992:1- 610) om kreditmarknadsbolag eller 6. ett utländskt kreditinstitut som driver verksamhet i enligt 2 kap. 9 § lagen om kredit- marknadsbolag.