prop · GK031D3 · 1997-01-01 00:00:00 — De beräkningar som genomförts av individernas realjusterade inkomster, om än schablonmässiga och stiliserade, ger dock anledning till en viss försiktighet i bedömningen. I en strikt definition av ekonomisk standard kan man endast räkna in kapitalinkomster som motsvarar ökningen av den reala förmögenheten (6). Det är uppenbart att statistiken över hushållens nominella inkomster, där inkomster från räntor, realisationsvinster o.d. inräknas oavsett inflationen, ofta överskattar inkomstspridningen vissa år. Risken är stor att nominellt beräknade kapitalinkomster under samhällsekonomiska bubblor överskattar inkomsterna i ett mer långsiktigt perspektiv. Därmed kan en nominell beräkning ge en vilseledande bild av den bakomliggande utvecklingen av realjusterade inkomster. har endast en känslighetsanalys genomförts. Liknande resultat finns dock i utvärderingen av skattereformen. De nya beräkningarna är inte tillräckligt väl utvecklade för att ompröva bilden av ökade inkomstklyftor. De ger dock tydliga indikationer att inkomstspridningen för individernas realjusterade inkomster, vilket från välfärdssynpunkt kan vara ett mer relevant mått, inte ökat lika mycket som visas i den officiella statistiken över hushållens nominella inkomster. Den ökning som inträffat i de välbeställdas andel av de disponibla inkomsterna kan således delvis visa sig vara ett resultat av att kapitalinkomster beräknas nominellt och inte realjusterat och en effekt av hushållens anpassning till ändrade skatteregler. Ökningen av inkomstklyftorna kan således vara överskattad. Däremot är de förändringar som inträffat i relativ ekonomisk standard mellan olika grupper genomgripande. Den mest slående förändringen är de växande klyftorna mellan hushåll i olika faser av livet; mellan ungdomar och äldre, mellan den tid man har barn och tiden därefter osv. I själva verket är dessa förändringar i sig viktiga förklaringar till de allmänt ökande inkomstklyftorna. Det bör också noteras att dessa förändringar till stor del beror på offentliga beslut, exempelvis om att förlänga skoltiden, om familjepolitikens och studiestödens utformning, pensionernas följsamhet till den allmänna ekonomiska utvecklingen, hur besparingarna i transfereringarna utformas etc. Den andra centrala förändringen är att antalet hushåll med höga inkomster av arbete och kapital har ökat, även med hänsyn till de statistiska omläggningarna vid skattereformen. Även under de ekonomiska krisåren 1991-1994, då flertalet hushåll fått minskade disponibla inkomster, har antalet med höga inkomster ökat något. Eftersom detta till stor del förklaras av de höga kapitalinkomsterna är det som nämnts osäkert om förändringen blir bestående. Olika perioder - olika förklaringar Inkomstklyftorna i individernas nominella inkomster har således ökat . Forskningen och de kompletterande analyserna ger grund för ett antal slutsatser om utvecklingen. Den första är att olika faktorer förklarar utvecklingen under skilda perioder (21, 22). Det är således inte så att en eller några enstaka faktorer driver fram ökade klyftor både och . Man kan uppenbarligen inte skylla de växande inkomstklyftorna på t.ex. endast arbetslösheten. Den andra slutsatsen är att faktorer som under vissa perioder medverkar till en utjämning av inkomsterna, under andra perioder verkar i motsatt riktning. Som exempel kan nämnas hushållens ändrade sysselsättningsgrad (årsarbetstider), som 1975-1983 medverkade till en jämnare inkomstspridning, men under 1983-1990 snarare ökade inkomstspridningen. Några orsaker kan uteslutas Vid en bedömning av utvecklingen är det egentligen lika viktigt att kunna utesluta vissa förklaringar, som att kunna få stöd för andra. De senaste årens forskning och de kompletterande beräkningarna kan ge vägledning. Ändrad sammansättning av befolkningen har inte medverkat till ökade inkomstklyftor. De befolkningsförändringar som inträffat - ökad andel äldre, fler ensamboende, ökat barnafödande osv. - kan indirekt påverka fördelningen genom att skatter och sociala transfereringar höjs. Med svaga sociala skyddsnät skulle sådana förändringar direkt medföra ökade klyftor i ekonomisk standard. Befolkningsförändringarna har dock inget direkt förklaringsvärde, inte heller till utvecklingen . Resultatet kan tolkas så att, trots att sådana förskjutningar inträffat, har befolkningsförändringar fram kompenserats ganska väl av skatte- och socialförsäkringssystemen. Den ökade andelen invandrare har inte heller någon nämnvärd effekt på utvecklingen (15). Effekterna av den kraftigt ökade invandringen efter 1991 har dock inte studerats. De ekonomiska skillnaderna mellan kvinnor och män har utjämnats påtagligt och de finns inga tecken på att skillnaderna i disponibla inkomster ökar under krisåren. De ökade inkomstklyftorna beror således inte på ökade skillnader mellan kvinnor och män. De ökade inkomstklyftorna kan inte heller till någon väsentlig del förklaras av ökade skillnader mellan olika regioner. Stora strukturförändringar har inträffat i näringslivet med bl.a. minskad sysselsättning i tillverkningsindustrin, basnäringarna jord- och skogsbruk samt gruvindustrin och ökad sysselsättning i tjänstesektorn. Till den del strukturförändringar inom industrin och näringslivet återspeglas i regionala förändringar kan också sådana förklaringar antas ha mindre tyngd. Ändrad andel egenföretagare, som i flera länder överraskande visat sig delvis förklara en ökad spridning, förefaller i nu genomförda analyser inte ha haft någon påtaglig effekt på inkomstspridningen i . Den kraftigt ökade öppna arbetslösheten förefaller , något förbryllande, inte påtagligt ha bidragit till ökade inkomstklyftor. Olika analysmetoder i och jämförelser med de andra nordiska länderna tyder på att de ekonomiska trygghetssystemen ganska väl skyddat de arbetslösa mot de direkta effekterna av inkomstförlusterna. Arbetslösheten leder till stora och bekymmersamma inkomstförluster för de hushåll som drabbas. Arbetslösheten medför därför en stor omflyttning av hushållen i inkomstfördelningen; de utan arbete sjunker nedåt medan de som har kvar sitt arbete relativt sett stiger i fördelningen. Genom arbetslöshetsstöd och socialbidrag minskas dock denna omflyttning. Som påpekats tidigare finns det dock all anledning att hysa oro för den höga arbetslöshetens långsiktiga inverkan på fördelningen av inkomster och välfärd. Vidare förefaller förändringarna i inkomstförsäkringar och skattefria bidrag, främst barnbidrag och bostadsbidrag, inte annat än marginellt ha motverkat de ökade inkomstklyftorna . Barnbidrag och bostadsbidrag, inkomstförsäkringar vid sjukdom, arbetslöshet osv. är centrala delar i de offentliga systemen för omfördelning. De svarar också för en betydande del av den totala utjämningen av hushållens ekonomiska standard (18). Ökade barn- och bostadsbidrag förklarar också varför skattereformen enligt utvärderingen var i stort sett fördelningspolitiskt neutral (6). Ett visst ökat bidrag till utjämning kan skönjas , men det förklaras främst av att hushåll som är beroende av inkomstförsäkringar och bidrag - exempelvis ensamföräldrar, arbetslösa osv. - har förflyttats till den nedre delen av inkomstfördelningen. Slutligen, till den del inkomstklyftorna har ökat som följd av att inkomster mäts effektivare efter skattereformen, så speglar detta inte den faktiska utvecklingen. I åtskilliga sammanhang sammanläggs inkomstfördelningens utveckling före och efter skattereformen, utan att man beaktar omläggningen av statistiken 1991. Som redovisats tidigare medför detta att ökningen av inkomstklyftorna överskattas - och att inkomstspridningen underskattades . Förklaring 1: Löneinkomsterna Sammanvägningen av olika forskningsresultat och genomförda beräkningar pekar på att förändringar i fördelningen av löneinkomster delvis torde förklara utjämningen och de ökande inkomstklyftorna . Fördelningen av löneinkomster bestäms av hushållens sysselsättningsgrad (årsarbetstider) och av spridningen i timlöner och samspelet dem emellan. Sysselsättningen och fördelningen av antalet arbetade timmar har i alla analyser ett avgörande inflytande. Detta mäts i undersökningarna genom antalet personer som heltidsarbetar, deltidsarbetar, studerar, har förtida pension, är arbetslösa osv. Utjämningen under 1975-1983 förklaras delvis av jämnare fördelning av arbetstiderna, delvis förmodligen av en minskad spridning av timlönerna. ökade framför allt deltidsarbetet bland gifta och samboende kvinnor medan andelen heltidsarbetande gifta respektive ensamboende män sjönk. Arbetsinkomsterna (dvs. inklusive sjuk- och föräldraförsäkring) blev mer jämnt fördelade. Den ekonomiska standarden för heltidsarbetande och deltidsarbetande hushåll utjämnades. De ökade inkomstklyftorna förklaras i stället av en ökad spridning inom grupper med olika sysselsättning. Löner och även näringsinkomster blev mer ojämnt fördelade. Den viktigaste förändringen i sysselsättningen är den ökade förvärvsgraden bland gifta/samboende kvinnor, den ökande andelen studerande ungdomar samt ökningen av antalet förtidspensionärer. För övriga grupper har förändringarna varit förhållandevis mindre. Under konjunkturuppgången valde alltfler gifta/samboende kvinnor att öka sina årsarbetstider, särskilt heltidsarbetet ökade. Det finns åtskilliga indikationer på att de ökande inkomstklyftorna till inte obetydlig del kan förklaras av dessa förändringar i hushållens val av arbetstider, studier m.m. Bakom dessa förändringar ligger i sin tur många andra faktorer: högkonjunkturen, den utbyggda offentliga tjänstesektorn, den ökade tillgången till barnomsorg osv. De ökade inkomstklyftorna förklaras delvis av att hushållens sysselsättning minskat och att arbetstiderna ånyo blivit avsevärt mer ojämnt fördelade. Andelen heltidsarbetande hushåll har minskat drastiskt. Visserligen har spridningen i löneinkomster ökat något, men eftersom lönernas andel av hushållens inkomster minskar så bidrar lönespridningen i mindre utsträckning till de ökande klyftorna. Antalet studerande och förtidspensionärer har fortsatt att öka kraftigt. Många personer, inte minst kvinnor, arbetar mindre än de skulle vilja, utan att de räknas som arbetslösa. Analyserna pekar på att det framför allt är en minskad sysselsättning för ungdomar som bidrar till en ökad inkomstspridning. Sysselsättningen bland ungdomar minskar genom att allt fler ungdomar studerar allt längre.6 minskar den också som följd av den höga arbetslösheten. Ungdomar som tidigare kunde arbeta heltid, under sommarlov eller extra under studierna tvingas nu oftare till tillfälliga och kortvariga arbeten eller blir utan jobb. Många har låga bidrag vid arbetslöshet eftersom de inte hunnit kvalificera sig i arbetslöshetsförsäkringen. Det är således framför allt det stora fallet i sysselsättningen som tillsammans med ökade kapitalvinster och höjda pensioner bidrar till ökade inkomstklyftor. Inkomstklyftorna mellan grupper med olika sysselsättning har dock inte ökat nämnvärt. En ökad lönespridning, dvs. spridning i timlöner, torde ha bidragit till ökade inkomstklyftor . En viktig förklaring till ökade löneskillnader synes vara att högre utbildning betalades bättre. är lönespridningens bidrag till utvecklingen mindre tydlig. Troligen har en ökning av topplönerna spelat en viss roll, särskilt under 1991-1994. Sammansättningen i olika kollektiv har emellertid förändrats betydligt som följd av den höga arbetslösheten. Det är därför svårt att bedöma till vilken del förändringar i lönespridningen beror på ändrad sammansättning respektive förändringar i timlönerna samt om förändringarna kan väntas bli bestående. Förklaring 2: Höjda pensioner En annan viktig förklaring till förändringarna i inkomstfördelningen är de stora ökningarna av pensionerna som inträffat . Höjda grundpensioner, generösare bostadsstöd och särskilt ATP-systemets mognad är en viktig förklaring till utjämningen av inkomstklyftorna fram till slutet av 1970- talet (9, 15, 17). De olika beräkningarna som genomförts tyder på att de utbyggda pensionerna tillsammans med ökad och jämnare fördelad sysselsättning var en av huvudförklaringarna till utjämningen. Den ökade inkomstspridningen förefaller inte nämnvärt ha påverkats av de fortsatt höjda pensionerna. Under den ekonomiska krisen har hushåll i förvärvsaktiv ålder fått betydande sänkningar av den ekonomiska standarden till följd av minskad sysselsättning och olika förändringar i skatte- och transfereringssystemen. fick allt fler pensionärer allt högre ATP-pensioner. Pensionärerna berördes inte heller lika mycket av besparingarna (26). Det medförde att pensionärerna som grupp fick en relativt gynnsam utveckling. Analyserna av utvecklingen har visat att ökade pensioner inte längre bidrar till en utjämning, utan kan vara en av förklaringarna till den ökade inkomstspridningen. Denna effekt beror delvis på att lönernas andel av inkomsterna har minskat. Som påpekats tidigare är analysen statisk. Den beaktar således inte den utjämning som finns i det offentliga pensionssystemet jämfört med ett mer marknadsbaserat system. Förklaring 3: Ökade kapitalinkomster Kapitalinkomster, dvs. räntor, utdelningar, realisationsvinster o.d., utgör en allt viktigare del av hushållens disponibla inkomster. Kapitalinkomsterna blir dessutom allt mer koncentrerade. Det förklarar delvis varför välbeställda hushåll disponerar en allt större del av de samlade inkomsterna (18, 27). genomförda beräkningar pekar på att den ökade inkomstspridningen särskilt till stor del förklaras av höjda och alltmer koncentrerade kapitalinkomster. Används vissa analysmetoder förklarar detta i stort sett hela ökningen, med andra metoder förklaras största delen. Ett problem vid bedömningen av dessa resultat är att de använda HINK- databaserna baseras på urvalsundersökningar. Det är få hushåll i urvalen som har höga kapitalinkomster, varför förändringar av bidraget till inkomstspridningen mellan olika år i denna inkomstkälla har låg statistisk precision (22). Andra analyser baserade på större urval bekräftar dock ökningen av kapitalinkomsterna (27). Ett annat centralt problem vid bedömningen gäller om kapitalinkomsterna faktiskt ökar realjusterat eller inte. Känslighetsberäkningarna av realjusterade disponibla inkomster tyder på att kapitalinkomsternas bidrag till den ökade inkomstspridningen kan vara överskattat. Det behövs dock ytterligare undersökningar innan detta kan säkerställas. Beräkningarna ger dock indikationer på att ökningen av inkomstklyftorna kan vara överskattad. Förklaring 4: Ändrade inkomstskatter Analyserna indikerar att vid alla större förändringar i inkomstklyftorna har ändrade inkomstskatter haft ett inte obetydligt relativt förklaringsvärde. När arbetsinkomsterna blev mer jämnt fördelade 1975-1983 motverkades detta av att skatterna bidrog till ökad spridning genom en minskad progression. I någon mån förklaras det av omläggningen av skatterna 1983. Omvänt, när arbets- och kapitalinkomsterna på nytt blev mer ojämnt fördelade under 1983-1990 så kompenserades detta delvis av inkomstskatterna genom en ökad faktisk progression. Denna effekt kan dock delvis vara skenbar genom att åtskilliga inkomster, särskilt bland välbeställda hushåll, inte inräknades eller räknades till lågt värde i den officiella statistiken. I och med skattereformen minskade marginalskatterna. Den ökade spridningen i arbetsinkomster och genom pensioner efter 1991 utjämnas inte längre lika påtagligt av skatterna. ökar dock något skatternas utjämnande bidrag. Sammantaget förefaller dock ändringar i inkomstskatterna haft mindre inflytande på de förändringar som inträffat i inkomstfördelningen än t.ex. den ökade spridningen i löner och kapitalinkomster. Globala eller nationella trender Eftersom många länder förefaller uppleva en likartad ökning av inkomstklyftorna har man sökt förklaringarna i världsekonomin. Det kan vara frågan om en ökad global konkurrens om investeringar. Produktion som tidigare sysselsatt många med låg utbildningsnivå tenderar att flytta till länder med lägre löner. Det kan vara den globala teknologiska utvecklingen som skapar allt fler innovationer som ersätter enkla arbeten. Övergången från industrisamhället till tjänste- och informationssamhället kan leda till en obalans i efterfrågan på arbetskraft med olika kunskaper. Den höga realräntan i många länder kan i sig negativt påverka de investeringar som eljest skapar arbeten med måttlig av- kastning. Det kan vara en kombination av alla dessa processer som medför en ökad efterfrågan på dem med hög utbildning och en minskad på dem med lägre och att utbildning medför relativt högre lön (7, 13). Denna differentiering i efterfrågan på olika arbetskraft kan leda till ökade löneskillnader. ökade lönespridningen som nämnts i många länder. Det antas allmänt ha haft en stor betydelse, inte minst eftersom lönerna utgör en så stor del av hushållens totala inkomster. Ökade inkomster av kapital anses också bidra till främst att de mest välbeställda hushållen har fått en särskilt gynnsam utveckling av sin ekonomiska standard. De med lägre utbildning kan också få ökade svårigheter att få arbete, vilket kan bidra till ökande inkomstklyftor. Det finns åtskilliga indikationer i de internationella jämförelserna av lönespridning och inkomstfördelning som pekar på att de globala förändringarna kan ha betydelse, t.o.m. stor betydelse, för den långsiktiga utvecklingen av inkomstklyftorna i olika länder. finns det fortfarande stora skillnader i fördelningen av ekonomiska resurser mellan olika länder - i andelen låginkomsttagare, de välbeställdas andel av de disponibla inkomsterna, den allmänna inkomstspridningen osv. Vissa länder som haft hög arbetslöshet har en jämn inkomstfördelning, i andra länder skylls de växande klyftorna på arbetslösheten. Ju fler år och ju fler länder som kan jämföras, desto tydligare blir det att förändringar i löne- och inkomstfördelning i olika länder inträffar , har olika utseende och relativ storlek. Det är inte korrekt att påstå att de finns en generell trend till kraftigt ökade inkomstklyftor (2, 13, 29). Utjämningen genom offentliga skatter och sociala transfereringar skiljer sig markant mellan länderna. I många länder har omfördelningen genom skatter och transfereringar minskat som följd av skattereformer och besparingar i socialpolitiken, i andra länder förefaller skatter och transfereringar ha motverkat trenden till ökad lönespridning. Om man beaktar att den ekonomiska standarden är betydligt jämnare fördelad i och i övriga nordiska länder jämfört med många andra länder framstår den ökning som inträffat inte som särskilt dramatisk, särskilt efter det att man räknat bort den skenbara ökningen som följde med omläggningen av statistiken efter skattereformen. I de nordiska länderna har man i stort sett lyckats bevara en relativt jämn fördelning av de ekonomiska resurserna och skydda ekonomiskt svaga hushåll, äldre, barn m.fl. - även med hög arbetslöshet och besparingar i de offentliga välfärdssystemen. Även om globala förändringar har en stor betydelse pekar de internationella jämförelserna således på att ländernas politik ganska framgångsrikt kan bromsa trenden till ökande klyftor eller förstärka dem genom omläggningar i skatte- och transfereringssystemen. Avslutningsvis skall framhållas att en analys av vilka faktorer som påverkar utvecklingen av inkomstfördelningen över tiden alltid delvis är beroende av vilka metoder, definitioner, årgångar m.m. som används. I denna analys har använts forskningsresultat, officiell statstik och kompletterande beräkningar med ganska enkla och robusta metoder. Resultat har lagts samman till en bedömning. Analysen är vidare statisk. Den beaktar t.ex. inte att skatter och transfereringar kan påverka hushållens sysselsättning och arbetstider och därmed fördelningen av löneinkomster. Med andra metoder, definitioner osv. skulle delvis andra bedömningar kunna göras. **FOOTNOTES** Många ungdomar studerar numera också för att de inte kan få ett arbete. Det behövs därför fördjupade analyser innan man kan bedöma till vilken del den minskade ekonomiska standarden bland ungdomar är ett fördelningspolitiskt problem eller en naturlig följd av längre studier. Underbilaga 4.1 Tabeller och diagram Bilagetabell 1.1 Strukturförändringar i inkomstfördelningen. Disponibel inkomst justerad för försörjningsbörda 1994 samt förändring mellan olika år priser. 1994 1975/1983 1983/1990 1991/Procent Procent Procent Samtliga 87 800 2,6 19,1 -4,3 Ålder - 24 59 100 -8,3 19,5 -20,1 25 - 34 83 800 -3,0 13,9 -6,1 35 - 44 83 400 4,0 17,8 -6,4 45 - 54 109 500 6,3 21,7 -4,1 55 - 64 119 600 9,9 26,6 -2,5 65 - 74 90 900 21,1 17,3 2,6 75 - 75 700 22,8 9,0 8,4 Familjetyp Ensam utan barn 86 800 -1,8 12,7 -9,6 Ensam 1 barn 76 500 -9,5 10,9 -5,5 Ensam 2+ barn 62 800 -3,6 5,6 -6,1 Gift/ sambo utan barn129 100 4,0 20,9 -4,7 Gift/ sambo 1 barn100 900 3,8 18,8 -4,9 Gift/ sambo 2 barn84 300 2,0 22,6 -5,3 Gift/ sambo 3+barn70 300 3,7 21,9 -3,8 Ensam ålderspensionär77 000 19,5 8,3 6,4 Gift/sambo ålderspens89 700 19,3 18,0 3,9 Socioekonomisk grupp Ej facklärda arbetare88 700 -1,7 15,5 -2,7 Facklärda arbetare89 600 5,3 17,7 -6,4 Lägre/mellan tjm101 900 -2,3 20,8 -4,5 Högre tjänstemän124 900 3,5 19,3 -4,9 Företagare/lantbrukare73 400 -4,7 18,4 -0,5 Övriga, pensionärer74 900 21,4 11,8 1,6 H-regioner /Södertälje100 200 -0,8 21,2 -2,2 91 200 4,1 14,7 -1,7 //Trelleborg89 400 -3,4 21,3 -5,6 Större kommuner1 86 400 4,6 18,6 -5,4 Mellanstora kommuner184 100 3,4 21,0 -2,9 Mellanstora kom. i glesbygd182 4007,6 14,9 -6,7 Glesbygdskommuner181 600 2,5 15,6 -1,4 Källa: HINK, SCB, beräkningar 1) Större kommuner: > 90 000 invånare kommuner: 27 000 - 90 000 invånare : < 27 000 invånare Bilagetabell 1.2 Uppdelning (dekomponering) av förändringen av inkomstsprid- ningen av justerad disponibel inkomst enligt MLD på olika grupper. Procentuell förändring mellan olika år. Grupp ProcentuellDärav: förändring avInomgrupps-Befolknings-Skillnad i total spridningspridningandel medelinkomst Ålder 1975-83 -13 -11 -1 -1 1983-90 20 11 2 7 1991-94 27 21 0 6 Familjetyp 1975-83 -13 -12 2 -3 1983-90 20 12 3 5 1991-94 27 26 1 0 Kvinnor/män(20+ år) 1 1975-83 -45 -37 1 -7 1983-90 - 3 - 2 0 -1 1991-94 12 13 0 -1 Ålderspensionärer 1975-83 -13 -8 -1 -4 1983-90 20 19 0 1 1991-94 27 28 0 -1 H-region 1975-83 -13 -12 0 -1 1983-90 20 19 0 1 1991-94 27 27 0 0 syssels.grad 1975-83 -13 4 0 -17 1983-90 20 22 -2 0 1991-94 27 23 5 -1 syssels.grad 1975-83 -9 4 -2 -11 1983-90 19 26 -5 -2 1991-94 23 12 12 -1 Försörjningsstatus 1975-83 -9 4 -11 -2 1983-90 19 33 -8 -6 1991-94 23 6 12 5 1) För makar är den disponibla inkomsten fördelad Källa: HINK, SCB, beräkningar Bilagetabell 1.3 Uppdelning (dekomponering) av förändringen av inkomstsprid- ningen av justerad disponibel inkomst enligt variationskoefficienten resp. Gini- koefficienten i olika inkomstkällor för huvudförsörjare (make med högst inkomst) och make. Procentuell förändring mellan olika år. Total förändring-14 58 71 -9 7 13 Därav huvudförsörjare Lön -34 16 11 -26 7 -2 Näringsinkomst -14 7 2 - 6 3 0 Pensioner 7 0 6 11 -5 11 Arbetsmarkn.stöd 0 0 -1 0 0 -2 Sjukpenning 0 0 -1 0 0 -2 Skatter 22 -27 -4 14 -5 -4 Därav make -6 4 3 -3 1 0 Näringsinkomst -1 -3 1 -1 0 0 Pensioner 2 1 1 4 0 2 Arbetsmarkn. stöd 0 0 0 1 0 1 Sjukpenning 0 1 -1 0 1 -1 Skatter 1 -25 -2 -1 -1 -1 Hushållet Kapitalinkomst 1 43 8 1 1 2 Reavinster 8 44 55 1 6 13 Föräldrap. mm -1 -1 -4 -1 -1 0 Skattefria bidrag 0 -1 -2 -2 -1 -2 Övrigt 0 1 0 0 0 0 Källa: HINK, SCB, beräkningar Bilagetabell 1.4 Effekter av att räkna hemmaboende ungdomar som eget hushåll 1991 - 1994. Ökning av Gini-koefficienten, enheter+0,029+0,024 Minskning av medianinkomst för ungdomar -, procent-20,1-18,0 Ökning av andel med inkomst av medianinkomst, procent +1,6 +0,8 Källa: HINK, SCB, beräkningar Bilagediagram 1.1 Inkomstspridningen 1975-1994 enligt Mean Log Deviation (MLD).