prop · GK03136 · 1997-01-01 00:00:00 — 8 § Vid skälighetsbedömningen av nättariffen för en regionledning skall 1. koncessionshavarens kostnader för att ha samtliga sina regionled- ningar inom en och samma region anslutna till en annan koncessions- havares ledning bedömas samlat, 2. koncessionshavarens kostnader för nedtransformering bedömas samlat för hela landet inom varje normalt spänningsintervall när lika många nedtransformeringar utförts för att nå detta spänningsintervall, 3. koncessionhavarens övriga kostnader bedömas samlat inom varje normalt spänningsintervall för koncessionshavarens samtliga regionled- ningar i hela landet. 9 § Vid skälighetsbedömningen av nättariffen för en ledning med en spänning om eller däröver skall alla kostnader för koncessionshavarens samtliga ledningar i landet med undantag för utlandsförbindelserna bedömas samlat. Tariffen får dock utformas med hänsyn till var på koncessionshavarens ledningsnät en anslutningspunkt finns. Särskilt om nättariffer för mindre produktionsanläggningar 10 § En innehavare av en produktionsanläggning som kan leverera en effekt om högst skall för inmatning av el inte erlägga annan del av nättariffen än engångsavgift för anslutning, avgift för mätare med tillhörande insamlingsutrustning och för dess installation i inmatningspunkten samt årlig avgift för mätning och rapportering. Rätt till uppgifter om nättariffer m.m. 11 § Den som har nätkoncession skall på begäran utan dröjsmål lämna skriftlig uppgift om nättariffer. Uppgiften skall innehålla en upplysning om att en elkonsument hos nätmyndigheten kan begära prövning enligt 3 kap. 15 § och 4 kap. 12 §. Vid begäran om ny anslutning skall uppgifterna enligt första stycket lämnas inom skälig tid. 12 § Frågor om nättariffer enligt detta kapitel samt en koncessionsha- vares skyldigheter enligt 11 § prövas av nätmyndigheten. 1 § Inom ett område som omfattas av nätkoncession för område enligt 2 kap. krävs tillstånd (leveranskoncession) för att få leverera el till anläggningar som är anslutna till det ledningsnät vilket omfattas av nätkoncessionen. Leveranskoncession krävs dock inte i fall som anges i 10 §. Ärenden om meddelande av leveranskoncession prövas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten. 2 § En leveranskoncession kan omfatta ett eller flera områden som omfattas av nätkoncession för område (leveransområde). För ett leveransområde får meddelas endast en leveranskoncession. 3 § En leveranskoncession får endast ges till den som från allmän synpunkt är lämplig att leverera el inom leveransområdet. 4 § En leveranskoncession ges för bestämd tid, högst . Ändring av gränser för leveransområde 5 § Gränserna för ett leveransområde får ändras av nätmyndigheten, om det behövs för ändamålsenlig leverans och kan ske utan synnerlig olägenhet för koncessionshavaren. 6 § En leveranskoncession får inte överlåtas utan tillstånd av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten. Vid prövning av ansökan om överlåtelse av leveranskoncession skall 3 § tillämpas. 7 § En innehavare av en leveranskoncession är skyldig att på skäliga villkor leverera el för normala förbrukningsändamål åt var och en inom leveransområdet, om inte annat följer av 9 och 10 §. 8 § En elkonsument inom leveransområdet som köper el från någon annan än innehavaren av leveranskoncession men som i stället vill köpa el för normala förbrukningsändamål från denne har rätt till det om elkonsumenten gjort anmälan om detta till koncessionshavaren minst en månad innan leveransen skall påbörjas. 9 § En innehavare av en leveranskoncession är inte skyldig att inom ett område, där fjärrvärme eller naturgas distribueras eller avses bli distribuerad, leverera el för värmeförsörjning av en byggnad, om elen är avsedd för värmeförsörjning på något annat sätt än med värmepump. Koncessionshavaren är dock skyldig att leverera el, om värmeförsörjningen av byggnaden med större fördel kan tillgodoses med el än med det för området gemensamma systemet. Rätt för annan att leverera el 10 § Även den som inte innehar en leveranskoncession får inom ett leveransområde leverera el för ändamål som inte omfattas av leverans- skyldigheten enligt 7 §. En sådan leverantör får inom leveransområdet också leverera el till elkonsumenter som skriftligen gjort anmälan om det till koncessionshavaren innan leveransen påbörjas. En elkonsument som med koncessionshavaren har ett avtal om leverans av el som gäller för obestämd tid med en uppsägningstid som är eller som har ett avtal som gäller för bestämd tid får dock inte köpa el av annan än koncessionshavaren förrän avtalet har upphört att gälla. I ett sådant fall krävs ingen anmälan enligt första stycket. 11 § Om det inte finns särskilda skäl till undantag, är en innehavare av en leveranskoncession skyldig att köpa el från produktionsanläggning som är belägen inom leveransområdet och kan leverera en effekt om högst . 12 § Om det behövs för att uppnå en skälig prissättning är innehavare av leveranskoncession skyldig att underkasta sig reglering av priset på levererad eller inköpt el på begäran av 1. den inom leveransområdet som köper eller vill köpa sin el av koncessionshavaren, 2. den som levererar eller vill leverera el till koncessionshavaren från sådan produktionsanläggning som anges i 11 §. Frågor om prisreglering prövas av nätmyndigheten. Myndigheten får förelägga parterna att lägga fram den utredning som behövs. Sådant föreläggande får förenas med vite. Framställning om ändring i eller upphävande av beslutad prisreglering får göras också av innehavaren av leveranskoncessionen. Avtal, som strider mot beslut om prisreglering, är utan verkan. 13 § Frågor om koncessionshavarens skyldigheter enligt detta kapitel prövas av nätmyndigheten. 1 § Den som ingår avtal, som medför att import eller export av el kommer att pågå av skall göra anmälan om avtalet till den myndighet regeringen bestämmer. Sådan anmälan skall göras inom en månad från det avtalet ingicks. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om anmälningsskyldigheten. 1 § Ett sådant kommunalt företag som avses i 3 kap. 16Ä18 §§ kommunallagen (1991:900) får, utan hinder av föreskriften i 2 kap. 1 § kommunallagen om anknytning till kommunens område eller dess medlemmar, utanför kommunens område bedriva 1. produktion av och handel med el samt därmed sammanhängande verksamhet, eller 2. nätverksamhet i geografisk närhet till företagets nätverksamhet inom kommunen i syfte att uppnå en ändamålsenlig nätverksamhet. 2 § Om ett sådant kommunalt företag som avses i 3 kap. 16Ä18 §§ kommunallagen (1991:900) bedriver sådan verksamhet som avses i 1 § 1. eller distribution av fjärrvärme eller naturgas skall verksamheten drivas på affärsmässig grund och redovisas särskilt. Detta gäller dock inte företag som bedriver distribution av fjärrvärme eller naturgas i ett område där nätmyndigheten har meddelat ett förbud enligt punkten 4 i övergångsbestämmelserna till lagen (1994:617) om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska an- läggningar i deras lydelse enligt lagen (1994:1801) om ändring i nämnda lag. 8 kap. Systemansvar och balansansvar 1 § Den myndighet regeringen utser skall ha systemansvaret för el. Med systemansvar för el avses det övergripande ansvaret för att elektriska anläggningar samverkar driftsäkert så att balans inom hela eller delar av landet kortsiktigt upprätthålls mellan produktion och förbrukning av el. 2 § Enligt vad regeringen närmare föreskriver får den systemansvariga myndigheten, i den utsträckning det behövs för att kunna utöva systemansvaret, beordra kraftproducenter att, mot ersättning, öka eller minska produktionen av el. Enligt vad regeringen närmare föreskriver får den systemansvariga myndigheten för att kunna utöva systemansvaret även beordra innehavare av nätkoncession att avbryta eller begränsa leverans av el till elkonsumenter. Innehavaren av nätkoncession skall i sådana fall avbryta eller begränsa elleveranserna så rättvist och likvärdigt som möjligt. 3 § Regeringen får utfärda föreskrifter om skyldighet för kraftpro- ducenter och elkonsumenter att till den systemansvariga myndigheten ge in uppgifter om produktion eller konsumtion av el, som behövs för utövandet av systemansvaret. 4 § En elkonsument är skyldig att tillse att det finns någon, som har åtagit sig det ekonomiska ansvaret för att det nationella elsystemet tillförs lika mycket el som tas ut i konsumentens uttagspunkt (balans- ansvar). Ett sådant åtagande skall göras genom ett avtal med den myndighet som enligt 1 § skall ha systemansvaret för el. En elkonsument som är ansluten till en ledning eller ett ledningsnät skall hålla innehavaren av nätkoncessionen underrättad om vem som har åtagit sig balansansvaret i hans uttagspunkt. Första och andra styckena gäller inte de elkonsumenter som köper sin el från en innehavare av leveranskoncession enligt 5 kap. 5 § Den som innehar en leveranskoncession skall hålla innehavaren av nätkoncessionen underrättad om till vilka elkonsumenter inom leveransområdet han levererar el samt vem som har åtagit sig balansansvaret för hans inköp. 6 § Den som innehar en nätkoncession skall hålla den systemansvariga myndigheten underrättad om de uppgifter som nämns i 4 och 5 §§. Han skall dessutom hålla den systemansvariga myndigheten underrättad om vem som har åtagit sig balansansvaret för hans egna inköp. 1 § En elektrisk anläggning och anslutna elektriska anordningar skall vara så beskaffade och placerade samt brukas på sådant sätt att betryggande säkerhet ges mot skadlig inverkan av el. 2 § Om en elektrisk anläggning genom inverkan på en redan befintlig sådan anläggning kan vålla person- eller sakskada eller störning i driften, svarar innehavaren av den förstnämnda anläggningen för erforderliga åtgärder vid denna för att förebygga sådan skada eller störning. Vad som sägs i första stycket gäller även om en elektrisk anläggning genom inverkan på en redan befintlig rörledning för transport av naturgas, för vilken koncession krävs enligt lagen (1978:160) om vissa rörledningar, kan vålla skada. 3 § Den som innehar en anläggning för starkström med en spänning av lägst mellan fasledare, i vilken vid enfasigt fel kan uppkomma jordslutningsström med större styrka än , är, utöver vad som följer av 2 §, skyldig att iaktta följande. Så snart han får kännedom om att en elektrisk anläggning för svagström eller för starkström med en spänning av högst mellan fasledare tillkommit, skall han på egen bekostnad vidta erforderliga åtgärder vid den egna anläggningen för att förebygga skada eller störning. Åtgärder som avses i första stycket skall vara ägnade att förebygga att anläggningen genom inverkan på den andra anläggningen genom induktion eller förhöjda markpotentialer orsakar person- eller sakskada eller annan störning än ljudstörning. 4 § Om en elektrisk anläggning flyttas eller ändras i fråga om utförande eller drift och risken för skada eller störning därmed ökar, skall frågan om skyldighet att svara för skyddsåtgärder som föranleds av den ökade risken bedömas på samma sätt som om anläggningen var ny. 5 § En elektrisk anläggning skall anses ha kommit till då den togs i bruk. Har olika delar av en anläggning tagits i bruk , skall varje sådan del vid tillämpning av detta kapitel anses som en särskild anläggning. 6 § Om i fall som avses i 2 och 3 §§, erforderligt skydd med bättre verkan eller till lägre kostnad kan uppnås genom åtgärd vid annan anläggning än den vars innehavare enligt 2 och 3 §§ är skyldig att svara för åtgärden, ankommer det på innehavaren av den förstnämnda anläggningen att utföra åtgärden. Den innehavare som utfört åtgärd enligt första stycket har rätt att av den som enligt 2 och 3 §§ varit skyldig att vidta åtgärden erhålla skälig ersättning för sina utgifter. 7 § Särskilda bestämmelser om elektromagnetisk kompatibilitet finns i lagen (1992:1512) om elektromagnetisk kompatibilitet. 1 § Har någon tillfogats person- eller sakskada genom inverkan av el från en elektrisk starkströmsanläggning, skall skadan ersättas av innehavaren av den starkströmsanläggning från vilken elen senast kommit. Första stycket gäller inte 1. den som innehar en starkströmsanläggning för produktion av el där elgeneratorn har en märkeffekt om högst 50 kilovoltampere, eller 2. den som innehar en starkströmsanläggning som är avsedd för användning av el och som tillförs el med en spänning av högst mellan en ledare och jord eller vid icke direkt jordat system mellan två ledare, eller 3. om det är en annan elektrisk anläggning eller en rörledning för transport av naturgas, för vilken koncession krävs enligt lagen (1978:160) om vissa rörledningar, som har skadats, eller 4. om den elektriska anläggningen är avsedd för att möjliggöra godsbefordran och skada uppkommit på egendom som har blivit mottagen för sådan befordran. 2 § Om en skada orsakas av säkerhetsbrist i el som har tillhandahållits från en elektrisk anläggning för produktion eller överföring av el är innehavaren, om inte annat följer av 3 §, skyldig att betala skadestånd för personskada och för skada på egendom som till sin typ vanligen är avsedd för enskilt ändamål om den skadelidande vid tiden för skadan använde egendomen huvudsakligen för sådant ändamål. Med säkerhetsbrist avses att elen inte är så säker som skäligen kan förväntas. Avtalsvillkor som inskränker skadeståndsskyldigheten är utan verkan. 3 § Skadeståndsskyldig enligt 2 § är inte den som 1. visar att elen inte tillhandahållits från hans anläggning i närings- verksamhet, 2. gör sannolikt att säkerhetsbristen inte fanns där när elen till- handahölls från hans anläggning, 3. visar att säkerhetsbristen beror på att elen måste stämma överens med tvingande föreskrifter som har meddelats av en myndighet, eller 4. visar att det på grundval av det vetenskapliga eller tekniska vetandet elen tillhandahölls från hans anläggning, inte var möjligt att upptäcka säkerhetsbristen. 4 § Har av vårdslöshet driften vid en elektrisk anläggning störts genom inverkan av el från en annan sådan anläggning, skall ren förmögenhetsskada ersättas. 5 § Om vållande på den skadelidandes sida har medverkat till skada som skall ersättas enligt 1 § gäller 6 kap. 1 § skadeståndslagen (1972:207). Skadestånd enligt 2 § jämkas efter vad som är skäligt, om vållande på den skadelidandes sida har medverkat till skadan. 6 § I fråga om bestämmande av ersättning för skada enligt 1 eller 2 § tillämpas 5 kap. skadeståndslagen (1972:207). När ersättning för sakskada bestäms enligt 2 § avräknas ett belopp om . 7 § Har ägaren till en elektrisk starkströmsanläggning upplåtit nyttjanderätten till någon annan har han ändå samma ansvar för skada som skall ersättas enligt denna lag som om han alltjämt innehaft anläggningen. Ägaren är dock inte ansvarig med annan egendom än anläggningen och vad som hör till den samt ingår i nyttjanderätten. Den ersättning ägaren kan ha utgett i ett sådant fall som avses i första stycket får han kräva tillbaka av anläggningens innehavare. 8 § Talan mot en elektrisk anläggnings ägare eller innehavare om skadestånd enligt 1 § första stycket eller 4 § skall väckas från det skadan inträffade. Den som vill ha ersättning enligt 2 § skall väcka talan från det han fick eller borde ha fått kännedom om att fordringen kunde göras gällande. Talan om ersättning måste dock väckas från det att skadan inträffade. Den som inte väcker talan har inte rätt till ersättning. 1 § Tillsynen över efterlevnaden av denna lag i frågor om elsäkerhet och av föreskrifter eller villkor som har meddelats med stöd av lagen i dessa frågor utövas av den myndighet regeringen bestämmer. Tillsynen i övrigt över efterlevnaden av denna lag och av föreskrifter och villkor som har meddelats med stöd av lagen utövas av nätmyndigheten. 2 § En tillsynsmyndighet har rätt att på begäran få de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen. 3 § En tillsynsmyndighet får meddela de förelägganden och förbud som behövs i enskilda fall för att denna lag eller föreskrifter eller villkor som har meddelats med stöd av lagen skall efterlevas. Underlåter den som innehar nätkoncession att vidta en åtgärd som åligger honom enligt denna lag eller enligt föreskrifter eller villkor som har meddelats med stöd av lagen eller enligt en tillsynsmyndighets förelägganden och som gäller elsäkerhet, får myndigheten förordna om rättelse på hans bekostnad. 4 § Ett föreläggande eller förbud enligt 3 § första stycket får förenas med vite. Särskilt om tillsyn som avser elsäkerhet 5 § För tillsyn som avser elsäkerhet har tillsynsmyndigheten rätt att få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen, dock inte bostäder. Om det behövs för tillsynen får tillsynsmyndigheten hos tillverkare, importörer, grossister och detaljhandlare för provning ta ut ett eller flera exemplar av en anordning, avsedd att anslutas till elektrisk anläggning, eller elektrisk materiel som har införts eller skall införas på marknaden. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om ersättning för uttaget prov och om skyldighet att ersätta en tillsynsmyndighets kostnader för provning. skall lämna det biträde som behövs för tillsynen. 6 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får, i den mån det behövs från elsäkerhetssynpunkt meddela föreskrifter om kontroll, provning eller besiktning samt andra föreskrifter som angår elektriska anläggningar, anordningar avsedda att anslutas till sådana anläggningar, elektrisk materiel eller elektriska installationer. 7 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får, av hänsyn till driftsäkerheten hos det nationella elsystemet, meddela föreskrifter som angår elektriska anläggningar och anordningar avsedda att anslutas till sådana anläggningar. 8 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om avgifter för myndighets verksamhet som sker med stöd av denna lag. 12 kap. Övriga bestämmelser Ledning inom område för annan trafikled än allmän väg 1 § Kan arbete med elektrisk ledning inom område för annan trafikled än allmän väg inverka på trafiksäkerheten eller medför det större ingrepp i trafikleden skall, innan arbetet igångsättes, anmälan göras hos den som förvaltar trafikleden. Denne meddelar de föreskrifter om arbetets bedrivande och om rätt till upplag och annan anordning som, utöver vad som är särskilt föreskrivet, behövs med hänsyn till trafikledens bestånd, drift eller brukande. Kostnaden för arbetet åvilar dock den som innehar ledningen. Första stycket tillämpas även i fråga om arbete på redan dragen ledning inom område för annan trafikled än allmän väg, om arbetet kan inverka på trafiksäkerheten eller medföra ingrepp i trafikleden. Påkallas på grund av inträffad skada skyndsam reparation av ledningen och skulle dröjsmål vålla avsevärd olägenhet, får arbetet påbörjas utan att anmälan har gjorts. Den som innehar ledningen skall dock underrätta den som förvaltar trafikleden. 2 § Till böter eller fängelse i högst döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet 1. bryter mot 2 kap. 1 eller 3 §, 2. bryter mot villkor som meddelats med stöd av 2 kap. 10 §, 3. bryter mot föreskrift som har meddelats med stöd av 11 kap. 6 eller 7 §. Till böter döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet inte gör anmälan 1. enligt 2 kap. 18 § eller 2. enligt 6 kap. 1 § i rätt tid eller i sådan anmälan lämnar oriktig uppgift. I ringa fall döms inte till ansvar. 3 § Till ansvar enligt denna lag döms inte om gärningen är belagd med straff enligt . 4 § Den som har åsidosatt ett vitesföreläggande eller överträtt ett vitesförbud döms inte till ansvar enligt denna lag för gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet. 5 § Elektriska anläggningar, anordningar avsedda att anslutas till en elektrisk anläggning eller elektrisk materiel som varit föremål för brott enligt denna lag skall förklaras förverkade, om det inte är uppenbart oskäligt. I stället för sådan egendom kan värdet förklaras förverkat. Även utbytet av brott enligt denna lag skall förklaras förverkat, om det inte är uppenbart oskäligt. 6 § Beslut enligt 2 kap. 15Ä16 §§ och 18Ä23 §§, 3 kap. 3 §, 6Ä8 §§ och 15 §, 4 kap. 6Ä7 §§ och 12 §, 5 kap. 12Ä13 §§ samt 11 kap. 2Ä4 §§ och 5 § första eller andra stycket eller beslut av den systemansvariga myndig- heten om ersättning till den som enligt 8 kap. 2 § beordrats öka eller minska produktionen av el överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. När nätmyndighetens beslut prövas i domstol är myndigheten part i målet. Föreskrifter om överklagande av en myndighets beslut som har meddelats med stöd av ett bemyndigande enligt lagen, meddelas av regeringen. 7 § Beslut som meddelats enligt denna lag eller med stöd av föreskrifter som meddelats med stöd av lagen skall gälla , om inte annat bestäms. För verkställighet gäller i övrigt vad som föreskrivs i utsökningsbalken om allmänna mål. 8 § I fråga om vissa starkströmsanläggningar finns ytterligare bestämmelser i lagen (1942:335) om särskilda skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m.m. 9 § Om atomskada gäller särskilda bestämmelser. Denna lag träder i kraft . Genom denna lag upphävs lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar samt lagen (1994:618) om handel med el, m.m. Vad som sägs i p. 2 och 3 i övergångsbestämmelserna till lagen (1994:617) om ändring i lagen (1902:71 s.1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar skall alltjämt gälla i ärenden där ansökan gjorts före . Beträffande ledningar som dragits fram före ikraftträdandet av denna lag skall 5 a och 5 b §§ lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar alltjämt gälla. Vad som sägs i p. 2 i övergångsbestämmelserna till lagen (199x:xx) om ändring i lagen (1994:618) om handel med el, m.m. samt i p. 3 i övergångsbestämmelserna till lagen (1994:618) om handel med el, m.m. skall fortfarande gälla. Vad som sägs i p. 4 i övergångsbestämmelserna till lagen (199x:xx) om ändring i lagen (1994:1801) om ändring i lagen (1994:617) om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar skall alltjämt gälla. 2 Förslag till förordning om elektriska starkströmsanläggningar Regeringen föreskriver följande. 1 § Med elektrisk starkströmsanläggning förstås elektrisk anläggning för sådan spänning, strömstyrka eller frekvens som kan vara farlig för person, husdjur eller egendom. Spänning som nominellt uppgår till högst växelspänning mellan fasledare eller högst lik- spänning benämns lågspänning. Är den nominella spänningen högre än vad som sagts, benämns den högspänning. Med elektrisk svagströmsanläggning förstås anläggning i vilken den elektriska strömmen inte har sådan spänning, strömstyrka eller frekvens som kan vara farlig för person, husdjur eller egendom. 2 § bemyndigas att 1. meddela föreskrifter om utförande, dokumentation, kontroll och skötsel av elektriska starkströmsanläggningar, 2. föreskriva skyldighet för den som vill uppföra, ändra eller ta bort en starkströmsledning att anmäla detta till eller till innehavare av annan elektrisk eller mekanisk ledning, 3. föreskriva att den som innehar en starkströmsanläggning av visst slag skall till anmäla olycksfall och allvarliga tillbud till olycksfall genom inverkan av elektrisk ström, vilka inträffat vid anläggningen eller vid anslutna abonnentanläggningar samt driftstör- ningar som kan ha väsentlig betydelse för den allmänna säkerheten. 4. föreskriva att den som ämnar dra fram en starkströmsledning i vissa fall skall anmäla det till innehavaren av befintlig elektrisk ledning eller till innehavaren av annan ledning av elektriskt ledande material. Föreskrifter som rör även annan myndighets verksamhetsområde meddelar efter samråd med den myndigheten. får även medge undantag från föreskrifter som verket har meddelat. Om starkströmsledning inom område för allmän väg