prop · GK031D8 · 1997-01-01 00:00:00 — 2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring Härigenom föreskrivs att 2 kap. 3 § lagen (1962:381) om allmän försäkring1 skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 kap. 3 §2 ------------------------------------------------------- Ersättning för tandvård Ersättning för tandvård utges om vården meddelas vid utges om vården meddelas folktandvårdsklinik, odonto- vid folktandvårdsklinik, logisk fakultet eller odontologisk fakultet annars genom det allmännas eller annars genom det försorg eller lämnas av allmännas försorg eller tandläkare, som är uppförd pålämnas av tandläkare, som är en av den allmänna försäk-uppförd på en av den allmänna ringskassan upprättad upprättad förteckning. Ersättning utges förteckning. Ersättning enligt grunder som utges enligt grunder som regeringen efter förslag av regeringen efter förslag av fast- fast- ställer för högst i ställer för högst i sänder. Vad som sägs i första Ersättning lämnas inte för stycket gäller inte ersätt-tandvård åt en försäkrad som ning för tandvård åt försäkrad,fyller högst under det som inte fyller då vården ges. Om år under det år vården inleds.avgiftsfri tandvård åt sådan Om avgiftsfri tandvård åt försäkrad föreskrivs i tand- sådan försäkrad föreskrivs i vårdslagen (1985:125). tandvårdslagen (1985:125). Denna lag träder i kraft . 1 Lagen omtryckt 1982:120. 2 Senaste lydelse 1994:746. 3 Utgiftsområdets inriktning och innehåll 3.1 Inriktning för utgiftsområdet Den viktigaste förutsättningen för en god välfärdspolitik är statsfinanser i balans. Solidariskt finansierad välfärdspolitik förutsätter gemensamt ansvar och att alla görs delaktiga genom generella lösningar som ger rättigheter utifrån behov och inte betalningsförmåga. Ett bra välfärdssystem som omfattar alla är det bäst fungerande fördelningspolitiska instrumentet. Framförallt gynnas de som behöver stödet mest. För att tillgängliga resurser skall kunna användas på bästa sätt krävs samverkan och engagemang över myndighets- och organisationsgränser. Den enskilde skall i utsatta situationer, vid sjukdom, skada och ålderdom vara förvissad om att få den vård, omsorg, bemötande och respekt som kännetecknar ett välfärdssamhälle. Utredningsarbete pågår på bred front för att få underlag för den strategi som skall läggas fast för att möta eventuella ökade behov inom vård och omsorg. För att behoven skall kunna tillgodoses måste de anhörigas betydelsefulla roll i vården och omsorgsarbetet uppmärksammas och understödjas och personalen ges det stöd och de utvecklingsmöjligheter som krävs för fortsatt kvalitetshöjning. De faktorer i samhället som gör att funktionshindrade personer utestängs från arbetsmarknad och ett rikt liv i övrigt skall så långt det är möjligt undanröjas. Det innebär bl.a. att tillgängligheten i miljöer och verksamheter måste förbättras och att den nya informationsteknikens möjligheter måste utnyttjas. Oroande tendenser till ökat bruk och missbruk av alkohol och droger bland ungdomar har konstaterats . Kampen mot alkohol- och drogmissbruk måste intensifieras såväl nationellt som internationellt. skall som samhällets yttersta skyddsnät medverka till att individen stärks och ges möjligheter att ta ansvar för sitt och de sinas liv. Att följa upp att detta skyddsnät fungerar och ge regeringen ett bra beslutsunderlag är viktiga uppgifter för många statliga myndigheter. har här en nyckelroll. Delar av verkligheten är dock svår att få en rättvisande bild av och behovet av forskning och utvecklingsinsatser inom välfärdsområdet är därför mycket stort. Det () har här en viktig funktion och föreslås få en förstärkt samordnande roll gentemot andra myndigheter under i frågor rörande stöd till forskning så som framgår av forskningspropositionen. Även rådets samarbete med övriga forskningsråd föreslås utökas. Utgiftsområdet Hälsovård, sjukvård och social omsorg omfattar fem Hälsovård och sjukvård B. Omsorg om äldre och personer med funktionshinder C. Åtgärder för barn, socialt behandlingsarbete, samt alkohol- och drog- politik D. I utgiftsområdet ingår 14 myndigheter som har till uppgift att svara för genomförande, uppföljning och tillsyn inom de olika verksamhetsområdena. utgör ett eget verksamhetsområde till följd av att myndighetens ansvar för uppföljning och tillsyn sträcker sig över verksamhetsområdena A - C. Verksamheten inom dessa tre områden är huvudsakligen riktad mot kommuner och landsting vilka står för huvudmannaskapet avseende hälso- och sjukvård, socialtjänst m.m. Den dominerande utgiftsposten inom verksamhetsområdet A. Hälsovård och sjukvård utgörs av sjukförsäkringens kostnader för läkemedelsförmånen och tandvårdsförsäkringen, där framförallt utgifterna för läkemedelsförmånen har ökat markant . Därutöver ingår även de ersättningar som utges till sjukvårdshuvudmännen som en följd av de årliga s.k. Dagmar- överenskommelserna. Inom verksamhetsområdet B. Omsorg om äldre och personer med funktionshinder är anslaget Kostnader för statlig assistansersättning den största utgiftsposten. Det femte verksamhetsområdet avser stöd till forskning inom det social- vetenskapliga området. Verksamheter som redovisas inom ramen för utgiftsområdet men som inte ingår i statsbudgeten är (avgiftsfinansierat), de statliga bolagen samt Allmänna arvsfonden. Regeringen har till lagt förslag om en lag om statsbudgeten (prop. 1995/96:220). I propositionen föreslås en förändrad anslagsstruktur för statsbudgeten. Anslagstypen förslagsanslag avvecklas och ersätts av ramanslag. Obetecknade 1 000-kronorsanslag, som varit avgiftsfinansierade verksamheters anknytning till statsbudgeten, avvecklas också vilket innebär att anslaget för i fortsättningen inte redovisas över statsbudgeten. Utgångspunkterna för de besparingar och prioriteringar som regeringen föreslår inom utgiftsområdet framgår i avsnitten för respektive verksamhetsområde. Sammanfattningsvis föreslås vissa omprioriteringar mellan myndigheterna inom hälso- och sjukvårdsområdet när det gäller uttaget av det generella besparingsbetinget på statlig konsumtion, som uppgår till /96 - 1998. Vidare föreslås en mindre besparing som bör kunna mötas med ökad effektivitet i insatserna på aids-anslaget. Vissa mindre reformer föreslås även inom äldre- och handikappområdet. Förslag till åtgärder för att finansiera överskridanden och dämpa kost- nadsutvecklingen förelades dels avseende sjukvårdsförmånerna i Ekonomisk vårproposition (1995/96:150), dels avseende den statliga assistansersättningen i särproposition Vissa frågor om personlig assistans (1995/96:146). Utgiftsutvecklingen inom utgiftsområde 9 framgår av följande sammanställning (): Utgift AnvisatUtgiftsprognosFörslagBeräknat därav 1994/951995/961995/96 1996 1997 1998 1999 Hälsovård och sjukvård16 800 22 532 26 237 17 50617 43217 081 18 346 Omsorg om äldre och personer med funktionshinder 4 537 8 118 7 977 5 280 5 170 4 830 4 982 Åtgärder för barn, socialt behandlingsarbete samt alkohol- och drogförebyggande arbete1 006959 1 051 688 646 650 669 344 545 581 420 373 365 376 Stöd till forskning 96 140 144 97 100 100 103 Totalt för utgiftsområde 922 78232 29435 99123 99023 72223 02724 475 Ramen för harnedjusterats med i förhållande till Ekonomisk vårproposition (prop. 1995/96:150). Detta förklaras huvudsakligen av förändringar inom tre av utgiftsområdets anslag. Anslagsnivån för Sjukvårdsförmåner m.m. sänks till följd av en förändrad antagandebild avseende KPI samt överföring av vissa medel till det generella statsbidraget för kommuner. Vidare görs en överföring av medel från anslaget Ersättning för texttelefoner till utgiftsområde 22 Kommunikationer. har beräknade ramar justerats ned med 356 respektive med anledning av ovanstående. I och med en uppräkning av besparingarna avseende anslaget Sjukvårdsförmåner m.m. är den beräknade anslagsnivån betydligt lägre jämfört med de preliminära beräkningar som låg till underlag för den Ekonomiska vårpropositionen. ------------------------------------------------------- |Regeringen anser: | | | |- att folkhälsoarbetet måste intensifieras och| | tydligare riktas på strukturella insatser, i första| | hand mot den del av befolkningen som är utsatta för| | de största hälsoriskerna, | |- att åtgärder bör övervägas och en strategi läggas fast| | för att möta ökade resursbehov inom vård och omsorg,| |- att strukturen i den svenska hälso- och sjukvården -| | avvägningen mellan sluten och öppen vård - bör| | anpassas till de reella medicinska behov som finns| | hos befolkningen, | |- att åtgärder bör vidtas för att förnya och ersätta den| | nuvarande vårdgarantin. | | | | | |Regeringen har för avsikt: | | | |- att lämna en proposition till om etiska| | principer vid prioriteringar inom hälso- och| | sjukvården, | |- att vidta åtgärder för att förstärka patientens| | ställning inom hälso- och sjukvården, | |- att återkomma till med överväganden som| | gäller den privata vårdens ersättningssystem och| | ersättningsnivåer, | |- att redovisa ett ställningstagande för när| | det gäller möjligheterna att införa ett förbud mot| | indirekt tobaksreklam, | |- att påbörja ett arbete med att utarbeta förslag till| | nationella mål för hälsoutvecklingen, | |- att vidta ytterligare åtgärder för att förstärka| |tillsynen över hälso- och sjukvården. 4.1.1 Mål för hälso- och sjukvården Samhällets ansvar för hälso- och sjukvården framgår av hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). Det övergripande målet är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Till uppgifterna hör att förebygga ohälsa och återfall i tidigare sjukdom, att behandla och bota sjukdom efter utredning och diagnos samt att genom rehabilitering, omvårdnad och smärtlindring lindra effekterna av sjukdom och stödja dem som drabbats av sjukdom. Att erbjuda hälso- och sjukvård av god kvalitet, som tillgodoser patientens behov av trygghet i vården och behandlingen, är i första hand en uppgift för landstingen. har dock även kommunerna ett angeläget och omfattande ansvar inom hälso- och sjukvårdssektorn främst när det gäller vård av äldre och funktionshindrade personer. Den hälso- och sjukvård som erbjuds skall vara lätt tillgänglig och bygga på respekt för den enskildes självbestämmande och integritet. Den enskilda individens möjligheter att påverka vårdens utformning och innehåll måste så långt möjligt säkerställas. Det underläge, som patienten som mottagare av vård kan befinna sig i, måste motverkas genom att den enskilde ges ett inflytande över vården och dess utformning. Regeringen menar att en grundförutsättning för att erbjuda en god hälso- och sjukvård på lika villkor för alla är att vården finansieras gemensamt i huvudsak genom skatter. Patientavgifter skall inte i första hand vara en finansieringskälla utan användas för att styra vårdsökande till rätt vårdnivå. Den som är sjuk skall få den vård och omsorg som behövs oberoende av egen ekonomi. Tillgängliga sjukvårdsresurser måste fördelas rättvist och efter behov, där de kroniskt sjukas, funktionshindrades och andra utsatta gruppers behov särskilt skall värnas. En fortsatt gemensam finansiering av hälso- och sjukvården genom i första hand skatter förutsätter att sektorn kan bibehålla och utveckla den trovärdighet och det starka förtroende som den av tradition har hos befolkningen. Vården måste därför vara lätt tillgänglig för alla som upplever behov av kontakt med vården för utredning, behandling och bedömning. Vidare måste bemötandet inom hälso- och sjukvården kännetecknas av värme och respekt för den vårdsökande. En tidig kon- takt och bedömning kan lindra enskilda patienters oro och bidra till att förhindra att sjukdomstillstånd förvärras med ökade vårdbehov som följd. Den demokratiska styrningen av den svenska hälso-och sjukvården är en viktig förutsättning för att resurserna skall kunna fördelas efter behov. De resurser som finns tillgängliga är begränsade. Verksamheterna måste också kunna anpassas till förändrade behov och förutsättningar. Det förändrings- och effektiviseringsarbete som pågår i många landsting och kommuner är därför av stor betydelse. Effektiviseringarna måste dock ske på ett sådant sätt att hälso- och sjukvårdslagens mål kan uppfyllas. 4.1.2 Svensk hälso- och sjukvård Hälsoläget i är i ett internationellt perspektiv mycket gott. Hälso- och sjukvårdens insatser bidrar till att många lever och har bättre funktionsförmåga. Vårdutnyttjandet skiljer sig mycket litet mellan olika samhällsgrupper vilket tyder på att hälso- och sjukvårdslagens intentioner får genomslag. De personer som torde ha störst behov av vård - de långvarigt sjuka - får också mer vård än andra grupper. Det finns dock vissa uppgifter som ger anledning till oro för den fortsatta utvecklingen. Det finns t.ex. tecken på att skillnaderna i hälsa mellan olika grupper ökar. Det finns också rapporter som visar att ökade avgifter leder till att människor avstår från att söka vård av ekonomiska skäl. Om detta innebär att människor inte får vård som verkligen behövs eller avstår från besök för tillstånd som ändå snabbt skulle självläka är dock ännu oklart. Enligt regeringens mening är det av största vikt att dessa mycket oroväckande uppgifter noggrant följs upp och analyseras av ansvariga huvudmän och myndigheter. I ett internationellt perspektiv håller den svenska hälso- och sjukvården hög medicinsk kvalitet. har det svenska hälso- och sjukvårdssystemet dessutom kunnat anpassa sina utgifter till den samhällsekonomiska utvecklingen som verksamheten har effektiviserats. När det gäller kostnader uppgick i hälso- och sjukvårdens andel av bruttonationalprodukten (BNP) till . I , , och uppgick hälso- och sjuk- vårdens andel av BNP till 14,3, 9,5, 6,9 respektive av BNP. Statistiken från visar bl.a. att den svenska hälso- och sjukvårdens BNP- andel har minskat . En viktig förklaring till detta är att huvudmannaskapsförändringar har genomförts (bl.a. Ädel-reformen). Ansvar och resurser har därmed förts över från landsting till kommuner. 4.1.3 Hälso- och sjukvården Som tidigare framhållits hör till de främsta nationerna i världen när det gäller hälsotillstånd och sociala förhållanden. Det finns dock skillnader i hälsa mellan olika grupper i samhället, t.ex. mellan kvinnor och män och mellan infödda svenskar och invandrare. En stor grupp människor vars hälsosituation särskilt bör uppmärksammas är de som saknar arbete. Den omfattande arbetslösheten är enligt många företrädare inom folkhälsoområdet ett av de största hoten mot folkhälsan, som drabbar inte bara den arbetslöse själv utan också hans eller hennes familj och anhöriga. Hälso- och sjukvårdssektorn har en viktig uppgift när det gäller att undersöka och klarlägga samband mellan bl.a. arbetslöshet och hälsorisker för att ge underlag för andra samhälls- sektorers agerande ur ett folkhälsoperspektiv. Regeringen anser också att folkhälsoarbetet måste intensifieras och tydligare inriktas på strukturella insatser i första hand riktade mot den del av befolkningen som är utsatta för de största hälsoriskerna. Hälso- och sjukvårdens resurser Svensk hälso- och sjukvård står inför stora utmaningar. Det gäller bl.a. den framtida finansieringen av vården. De mycket gamla blir allt fler och den medicinska forskningen skapar nya möjligheter att behandla sjukdomar som den samhällsekonomiska utvecklingen har gjort det svårare att upprätthålla konsumtionsutrymmet för hälso- och sjukvård. Det är bl.a. mot denna bakgrund som Kommittén (S 1992:04) om hälso- och sjukvårdens finansiering och organisation (HSU 2000) har fått i uppdrag att överväga hälso- och sjukvårdens resursbehov fram . HSU 2000 skall särskilt beakta den demografiska utvecklingens betydelse för de äldres behov av hälso- och sjukvård. Regeringen har fått del av uppgifter som tyder på att bl.a. det ökade antalet äldre i befolkningen kan leda till att behoven kommer att överstiga resurserna inom såväl landstingens hälso- och sjukvård som kommunernas äldreomsorg. har behandlats bl.a. vid en interpellationsdebatt i . Regeringen ser med oro på den situation som kan komma att uppstå om resursbehov och intäkter utvecklas i enlighet med de uppgifter som framförts. Regeringen vill också betona att en demografisk framskrivning inte är tillräcklig för att korrekt bedöma det framtida resursbehovet för vård och omsorg. Detta behov påverkas av olika faktorer med inbördes samband. Det finns dock enligt regeringens mening skäl att överväga åtgärder och att ha beredskap för att möta eventuella ökade resursbehov. Som patient befinner man sig alltid i ett utsatt och känsligt läge. En rad åtgärder har vidtagits för att förbättra och stärka patientens ställning i vården. Möjligheten för patienterna att välja vårdgivare har ökat och överenskommelser om vårdgarantier har träffats mellan staten och sjukvårdshuvudmännen. Dessutom har vårdens tillgänglighet ökat bl.a. genom en god tillgång till läkare som är specialister i allmänmedicin. Detta har bl.a. bidragit till en bättre kontinuitet i patient - läkarkontakterna. En annan viktig aspekt på patientinflytandet är möjligheterna för patienten att själv medverka vid val av behandlingsmetod när det finns flera alternativ i det medicinska beslutsfattandet. har ambitionen att ge god information ökat i vården och patienterna har i ökad utsträckning blivit delaktiga i det medicinska beslutsfattandet och i den dagliga omvårdnaden. I uppdraget till HSU 2000 ingår att bl.a. analysera frågor som rör patientens ställning inom hälso- och sjukvården. Regeringen har för avsikt att återkomma till med förslag för att förstärka patientens ställning inom hälso- och sjukvården. Prioriteringar i hälso- och sjukvården En viktig grund för den svenska hälso- och sjukvårdpolitiken är att den vilar på värderingar som delas av en majoritet av befolkningen. Frågeställningar som rör prioriteringar och resursavvägningar mellan olika sjukdomstillstånd, åldersgrupper, sociala grupper m.m. aktualiseras alltmer. Detta gäller i synnerhet då det samhällsekonomiska utrymmet för offentlig verksamhet är begränsat. Möjligheten att göra prioriteringar som uppfattas som rättfärdiga är en viktig bas för att hälso- och sjukvårdpolitiken skall kunna behålla sitt stöd hos befolkningen. Regeringen har för avsikt att lägga fram en proposition i frågan . Hälso- och sjukvårdens struktur En stor del av resurserna i den svenska hälso- och sjukvården är uppknutna i den slutna vården. I vårt land med 8,8 miljoner invånare finns ett nittiotal sjukhus, varav 86 akutsjukhus, samt ett femtontal privata slutenvårdskliniker. Antalet vårddagar inom slutenvården minskar nu till följd av nya behandlingsmetoder. Akutsjukhusen, med ibland ett lågt utnyttjande, tar i anspråk stora resurser bl.a. i form av en hög läkarbemanning för att kunna upprätthålla jourkedjor. Det är viktigt att hälso- och sjukvårdsinsatser utförs på rätt vårdnivå inte minst i tider då den offentliga sektorns resurser är knappa. Men det finns ofta ett starkt motstånd mot att förändra sjukhusstrukturen. I regel möts förändringssträvanden av starka protester. Mot bakgrund av såväl medicinska som ekonomiska skäl måste dock, enligt regeringens mening, sjukhusstrukturen anpassas till de samhällsekonomiska restriktionerna och de medicinska behov som finns i dagens samhälle. Detta bör kunna ske genom att samverkan och samarbete utvecklas både mellan olika sjukhus och mellan den slutna och öppna vården samt Statens kostnader för läkemedel har ökat starkt . Utvecklingen har medfört att läkemedlen svarar för en allt större andel av de totala sjukvårdskostnaderna, från till . Den viktigaste drivkraften bakom den kraftiga kostnadsökningen är att nya och dyrare läkemedel ersätter äldre och billigare. De kostnadsökningar som blir följden av nya läkemedel ger oftast positiva effekter. Nya läkemedel kan ersätta andra behandlingsformer eller leda till snabbare tillfrisknande och bättre livskvalitet. Dessutom kan bättre läkemedel medföra att patienterna klarar sig utan kostsamma service- och omvårdnadsinsatser. Regeringen lämnar i proposition (1995/96:27) Läkemedelsförmån och läkmedelsförsörjning m.m. förslag som bl.a. syftar till att begränsa den kraftiga kostnadsökning som har skett på läkemedelsområdet samt uppnå en rationell användning av läkemedel inom hälso- och sjukvården. Ökade väntetider för vissa behandlingar I syfte att förbättra tillgängligheten till vården samt minska köer och väntetider infördes en vårdgaranti. Denna innebär att patienter inom de grupper, som omfattas av garantin (höftledsoperationer, operationer mot gråstarr, kranskärlsförträngning m.fl.), skall erbjudas behandling från det att patienten satts upp på vårdplaneringslista. har i en rapport redovisat resultatet av en uppföljning av vårdgarantin som genomfördes /96. Man har funnit att väntetiderna för de diagnoser som omfattas av vårdgarantin har ökat . har ökningen varit särskilt markant, bl.a. till följd av de omfattande vårdstrejker som pågick /96. Några sjukhus- och klinikledningar har också uppgivit att vårdgarantin inneburit att andra vårdbehov har trängts undan, men att variationerna mellan specialiteterna är stora. förklaras i många fall väntetider utöver vårdgarantins av att patienterna själva valt att vänta för att få åtgärden utförd vid ett särskilt sjukhus eller en särskild läkare. Regeringen ser med oro på den ökning av väntetiderna som skett och har för avsikt att ta initiativet till åtgärder för att i samråd med företrädare för sjukvårdshuvudmännen förnya och ersätta den nuvarande Kommittén (S 1992:04) om hälso- och sjukvårdens finansiering och organisation (HSU 2000) HSU 2000 kommer att till regeringen överlämna ett delbetänkande om hälso- och sjukvårdens resursbehov . Regeringen avser att återkomma till med sina överväganden med anledning av kommitténs delbetänkande. HSU 2000 kommer vidare att lämna ett delbetänkande om patientens ställning. Andra frågor som återstår för kommittén att behandla är folkhälsoarbetet, vårdforskningen samt den statliga styrningen av hälso- och sjukvården. Slutbetänkandet skall redovisas . Läkemedelsförmån och läkemedelsförsörjning m.m. Regeringen föreslår i proposition (1995/96:27) om läkmedelsförmån och läkemedelsförsörjning m.m. att kostnadsansvaret för läkemedel i öppen vård, som åvilar staten, skall överföras till landstingen. Propositionen innehåller även förslag om att läkemedelsförmånen skall skydda mot höga sammanlagda kostnader i stället för att som subventionera alla enstaka läkemedelsköp över en viss summa. Andra förslag gäller förstärkning av läkemedelskommittéernas arbete samt ekonomisk och medicinsk uppföljning av läkemedelsförskrivning. Syftet med förslagen är bl.a. att begränsa de senaste årens kraftiga kostnadsökningar för läkemedel som skrivs ut i den öppna hälso- och sjukvården. Propositionen om läkemedelsförmån och läkemedelsförsörjning m.m. behandlar även Apoteksbolagets verksamhet. Regeringen anser att det finns ett ytterligare behov av att analysera hur den framtida detaljhandeln med läkemedel skall organiseras och regleras i ett vidare perspektiv. I en sådan analys skall även en översyn av det nuvarande statliga Apoteksbolagets framtida roll ingå. En särskild utredare skall därför tillsättas med uppgift att ytterligare definiera målen för läkemedelsdistributionen och pröva olika lösningar för att nå dessa samt ge förslag till erforderlig reglering. Det nuvarande avtalet mellan staten och , som löper ut , skall därför förlängas i avvaktan på förslag och ställningstaganden med anledning av detta Den privata vårdens omfattning och framtida ersättningsformer De nya bestämmelserna om privata vårdgivares etablering och ersättning för sin verksamhet, som infördes , kom att medföra ökade kostnader för sjukvårdshuvudmännen och svårigheter att uppfylla målet i hälso- och sjukvårdslagen om en god vård på lika villkor för alla. Detta ledde till förändringar främst vad gäller etableringsmöjligheterna.