prop · GK035 · 1997-01-01 00:00:00 — KTH, TFR, och befarar att påslaget skulle påverka samarbetet med näringslivet i negativ riktning. /anser däremot att förslaget är ett steg i rätt riktning förutsatt att påslaget blir tillräckligt stort. och Rymdstyrelsen accepterar förslaget om ett enhetligt påslag under förutsättning att statliga bidragsgivare kompenseras. välkomnar förslaget bl.a. därför att konkurrensen mellan och universitet/högskolor om forskningsmedel snedvrids på grund av olika krav på kostnadstäckning. Statskontoret anser att om ett påslag skall införas bör det utformas utifrån lokala förhållanden och ingå i självkostnaden. RRV kan till viss del stödja den principiella synen men avstyrker förslaget därför att det inte går att överblicka konsekvenserna. anser det vara mer kostnadseffektivt om regeringen fördelar medel direkt till universitet och högskolor för långsiktig kunskapsuppbyggnad. stöder liksom förslagen men nivåerna för påslag för anslag från icke-statliga bidragsgivare bör ytterligare övervägas. IVA anser att en förstärkning av högskolornas basresurser kan vara skälig men motsätter sig bestämt det föreslagna tillvägagångssättet. Cancerfonden anser att en höjd avgift till högskolan sannolikt skulle framkalla krav på att fonderna bygger egna forskningsinstitut och att insamlingsorganisationer därför bör särbehandlas. anser att förslaget om sektoriella forskningsråd är en bra modell för att väga in både relevansaspekten och den vetenskapliga kvaliteten. , RRV och TCO är positiva till större sektoriella organ med en bred kompetens. ser inga skäl till att ändra på och och göra dem mer sektoriella. SLU är avvisande till att blir sektorsforskningsorgan. Utredningens förslag till nya uppgifter för tillstyrks av rådet men dess medel för arbetsmarknadsforskning bör inte överföras till ett sektoriellt forskningsråd under . SFR ser samråd och samarbete som alternativ till att flytta pengar mellan myndigheter. Enligt bör kulturmyndigheternas medel inte överföras till . På bör ett sektoriellt forskningsråd med anknytning till inrättas. Skogs- och lantbruksakademien tillstyrker överföring av medel från och till . välkomnar utredarens förslag som gör att rådet bättre kan uppfylla kraven på en varierad grad av kunskapsuppbyggnad och målinriktad tillämpad verksamhet. finner utredningens huvudinriktning i förslagen kring sektorsforskning positiva. Kommunikationsforskningsberedningen vill vidga sitt ansvar till all statlig samhällsmotiverad forskning inom kommunikationsområdet. Även vill se ett vidare forskningsuppdrag . anser att om forskningsmedel inom arbetsmarknadsområdet slås samman, bör det ske inom ramen för rådets verksamhet. EFA (Expertgruppen för arbetsmarknadspolitiska utvärderingsstudier) ser fördelar med ett nytt självständigt forskningsråd för arbetslivs- och arbetsmarknadspolitisk forskning men föredrar att medel tillförs EFA från t.ex. AMS budget. , , , , samt är emot en centralisering av beslutsrätten om forskningens inriktning inom sina respektive sektorer. Skälen för regeringens bedömning: Utredningen har insamlat, sammanställt och analyserat ett omfattande material om den svenska forskningsfinansieringen. Betänkandet och de publicerade särstudierna utgör ett väsentligt bidrag till den forskningspolitiska debatten i . Utredningen täcker ett stort och svåröverblickbart område, tar upp många delområden och belyser insiktsfullt många detaljer i forskningssystemet. I betänkandet framförs bedömningar och förslag som ett underlag för den fortsatta diskussionen och för fortsatt analys, utredning och åtgärder. Enligt regeringens bedömning fungerar det svenska systemet för forskningsfinansiering i huvudsak väl. De förslag som regeringen för fram i denna proposition, delvis i linje med utredningen, syftar till en förbättrad överblick, både för statsmakterna och forskarsamhället. En viktig fråga är samordningen av forskningsfinansieringen, särskilt i av statsfinansiella begränsningar. Det gäller inte minst behovet av att samordna de nya forskningsstiftelsernas forskningsresurser med övrig statlig finansiering. Det är enligt regeringens bedömning ur nationell synpunkt olyckligt om forskningsresurser hos universitet och högskolor binds upp i en sådan utsträckning att det hämmar flexibiliteten och förnyelseförmågan i forskningen. Universitet och högskolor måste själva ta ansvar för att undvika samarbete på sådana villkor som kan inverka menligt på uppgifterna forskning och utbildning. Det bör vara en uppgift för högskolestyrelser och rektorer att fastställa sådana regler att detta undvikes. Det ligger också i sakens natur att detaljer i åtaganden och utformning av verksamheten i detta avseende måste variera mellan högskolor. Frågan om motfinansiering och garantier för övertagande av externfinansierad verksamhet bör därför inte regleras i förordning. Utredningens förslag om en avgift i form av ett enhetligt procentuellt påslag är enligt regeringens mening otillräckligt underbyggt och effekterna av de kompensatoriska resursöverföringarna är svåröverskådliga, något som många remissorgan uttrycker oro över. Regeringen har i samband med diskussioner om lokalkostnadstillägget åter framhållit att principen om full kostnadstäckning gäller vid externfinansierad verksamhet. Att utöver full kostnadstäckning ta ut en avgift av externa finansiärer bedömer regeringen få negativa effekter på dessas vilja att utnyttja högskolan. Sektorsforskning innebär ofta tvärvetenskaplig forskningssamverkan som involverar både finansiärer och forskare. Miljöforskningen är ett bra exempel. Problemens komplexitet kräver att forskningen tar sig an hela system och inrättar flervetenskapliga och problemorienterade programområden där ledningsgrupperna arbetar tvärvetenskapligt medan enskilda forskare arbetar inom sina respektive ämnesområden eller i tvärvetenskapliga forskargrupper. Nätverk med forskare, näringsliv, kommuner och samhällsrepresentanter behöver bildas och nationellt ansvariga sektorsorgan, inom miljöområdet , har ansvar för att så sker. Regeringen anser, i linje med utredningen, att universitet och högskolor även fortsättningsvis bör vara de som utför huvuddelen av den statligt finansierade forskningen, men att separata forskningsinstitut kan inrättas om särskilda motiv föreligger. Goda erfarenheter finns också från en alternativ modell, nämligen särskilda institut och centrumbildningar inom högskolan. Regeringen ser emellertid allvarligt på vissa sektorsmyndigheters svaga förtroende för förmågan hos universitet och högskolor att hantera tvärvetenskaplig problemlösning. Denna förtroendeklyfta måste överbryggas i dialog mellan sektorsmyndigheter och universitet och högskolor. Bl.a. måste sektorsorganen tydligare formulera sina beställningar och högskolan måste visa större förståelse för sektorsorganens behov. Det framgår också tydligt av såväl utredningen som remissopinionen att en omfattande kunskapsproduktion sker i andra miljöer och under andra förutsättningar än den traditionella forskningsmiljön. Denna, ofta användarnära verksamhet, fordrar finansiärer med andra krav och värderingar än dem som forskningsråden traditionellt representerar. Det är emellertid angeläget att alla organ som beslutar om bidragsforskningsmedel utnyttjar expertis vid bedömning av kvalitet och relevans. Det är också viktigt att närmare samråd sker mellan organ inom samma sektor, t.ex. genom inrättande av samrådsgrupper där så är lämpligt. Forskningsråden kan utnyttjas som rådgivare till sektorsforskningsorganen i frågor om inomvetenskaplig kvalitet. Dessa frågor behandlas utförligare i avsnitt 3.6 om forskningens kvalitet och relevans. Ut- redningens förslag avseende förändringsmodeller för sektorsforskningen behandlas i förekommande fall i berörda departements särskilda avsnitt i denna proposition. Svensk forskning har allmänt sett goda och omfattande internationella kontakter, vilket bl.a. framgår av svenska forskares omfattande publicering i internationella tidskrifter och det trendmässigt ökande antalet sampublicerade arbeten med forskare från andra länder. Det traditionellt omfattande samarbetet med , särskilt inom medicin och naturvetenskap, har kompletterats med ett snabbt ökande europeiskt samarbete som ytterligare förstärks av EU-medlemskapet och de nya finansieringskällor för samarbete som EU:s ramprogram för forskning och utvecklingsarbete innebär. Inom grundforskningsområdet har det europeiska forskarrörlighetsprogrammet, Training and Mobility of Researchers (TMR), varit särskilt betydelsefullt. Det nordiska samarbetet har i den nya situationen inte varit lika uppmärksammat men fortsätter att utgöra en betydelsefull del av vårt internationella forskningssamarbete inom många områden. Nordiskt samarbete, ofta samordnat av det nordiska ministerrådet, har utgjort en viktig utgångspunkt för andra internationella kontakter, t.ex. med de baltiska staterna. Ett förslag till nytt nordiskt forskningsprogram är under utarbetande. Det internationella forskningssamarbetet sker till största delen genom att forskare på ad hoc-basis deltar i samarbetsprojekt med forskare i andra länder. deltar även i ett flertal internationella forskningsorganisationer. Dessa organisationer är ofta bildade som europeiska sammanslutningar, men har utvecklingen gått mot ett allt större globalt engagemang. Majoriteten av de internationella organisationerna är ägnade åt naturvetenskap och teknik där högklassig forskning med nödvändighet bedrivs i internationellt samarbete. Detta beror på forskningens komplexitet och inte minst på behovet av att dela kostnaderna för stora forskningsanläggningar. Även inom FN:s organisationer, t.ex. WHO och finns omfattande forskningssamarbete främst om hälsa, jordbruk och naturresurser. 3.13.1 Svenskt deltagande i storskaligt internationellt forskningssamarbete -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: engagemang i storskaliga | | internationella forskningsorganisationer bör ses över. Avsevärda medel avsätts för svenskt deltagande i internationella forskningsorganisationer. Under /96 avsätts för naturvetenskapliga europeiska organisationer och för den europeiska rymdorganisationen vetenskapliga program . andel av EU:s fusionsforskningssamarbete kan beräknas motsvara varav avser den gemensamma anläggningen Joint European Torus (JET) och ytterligare avser forskning inriktad på det s.k. ITER- projektet. Deltagandet i flera forskningsorganisationer har reglerats genom avtal på internationell nivå. Den största av dessa organisationer är den som är ägnad åt grundforskning inom högenergifysik. Organisationen tillkom och var en av de ursprungliga medlemmarna. har 19 europeiska medlemsländer och är världens största och ledande laboratorium i sitt slag och ger fysikerna i organisationens medlemsländer möjlighet att bedriva forskning vid stora, unika partikelacceleratorer. Forskningen är till sin karaktär grundforskning och syftar ytterst till förståelse av de fundamentala beståndsdelarna och egenskaperna hos materien. För att ta ytterligare ett steg i utforskandet av materiens innersta struktur har medlemsländerna beslutat att bygga en ny accelerator, Large Hadron Collider. Kostnaden för denna uppgår till . Eftersom denna kommer att utgöra den enda i sitt slag i världen kommer forskare från hela världen att delta i experimenten i ännu större utsträckning än vid tidigare acceleratorer. deltar även i det europeiska sydobservatoriet, , som driver ett stort astronomiskt observatorium i . Deltagandet i ger möjlighet för astronomer att utföra observationer av södra stjärnhimlen med avancerad och modern utrustning på en plats med mycket goda observationsförhållanden. har också bidragit till att driften av nationella observatorier i medlemsländerna kunnat begränsas kraftigt. Deltagandet i den europeiska synkrotronljuskällan, ESRF, ger möjlighet för kemister, biologer, medicinare och fysiker att genomföra undersökningar av olika material och processer, medan det europeiska molekylärbiologiska laboratoriet, EMBL, har till uppgift att driva projekt inom molekylärbiologi som är svåra att genomföra nationellt och att utveckla nya tekniker och ge utbildning. Europeiska molekylärbiologiska konferensen, CEBM genomför ett molekylärbiologiskt program som omfattar stipendier, kurser och symposier. deltar även i rymdforskningssamarbetet inom den samt är värdland för EISCAT som bedriver rymdplasmaforskning. deltar i en rad andra organisationer där avtal slutits både på nationell nivå och mellan olika myndigheter. Inom EU bedrivs också storskalig forskning inom fusionsområdet. har verkat för en internationell utvärdering av EU:s fusionsforskningsprogram inklusive det s.k. . Utvärderingen har inletts och omfattar vetenskapliga, tekniska, finansiella, miljömässiga och andra aspekter. Resultatet väntas föreligga . har arbetat aktivt för att främja det svenska teknologiska och industriella utbytet av deltagandet i de internationella forskningsorganisationerna, vilket har resulterat i utökade kontakter och en positiv utveckling av inköpen från svenska företag. Skälen för regeringens bedömning: Det internationella forskningssamarbetet är av stor vikt för att upprätthålla en hög kvalitet i forskningen. Det krävs goda internationella kontakter och möjligheter för svenska forskare att vistas i utländska forskningsmiljöer. Den del av samarbetet som sker i internationella forskningsorganisationer utgör ett viktigt komplement till den nationella forskningen och i många fall utgör deltagandet den enda existerande möjligheten att bedriva forskning vid forskningsfronten inom det aktuella området. Deltagandet i har varit positivt för svenska forskare och företag. Det svenska vetenskapliga utnyttjandet av de storskaliga forskningsanläggningarna är i de flesta fall högt. Den svenska andelen av experimenttiden motsvarar ungefär andel av kostnaderna. , , EMBL, ESRF och EU:s fusionsforskningsanläggning har alla doktorand- och postdoktorprogram, vilka är värdefulla för svenska studerande och forskare. Deltagandet i det internationella forskningssamarbetet är betydelsefullt för forskarna men representerar stora kostnader. Kostnaderna bör vägas mot kostnaderna för annan forskning och samma ekonomiska restriktioner bör gälla. Dessa projekt pågår ofta mycket länge utan grundläggande prövning av andra än berörda forskare. För att optimera de vetenskapliga fördelarna för svensk forskning är det enligt regeringens mening angeläget att följa och pröva det internationella engagemangets inriktning och omfattning samt det svenska utbytet av det institutionaliserade forskningssamarbetet. Det är viktigt att NFR och andra forskningsråd liksom Rymdstyrelsen prövar sina långsiktiga åtaganden för att undvika att en alltför stor andel av deras resurser är uppbundna. Forskningen utvecklas ständigt och det bör finnas en öppenhet för nya inriktningar och förändrade organisatoriska lösningar. Liksom vad gäller forskningssamarbetet inom EU bör de svenska representanterna i övriga internationella forskningsorganisationer aktivt söka påverka inriktning och omfattning av verksamheten så svensk forskning ges bästa möjliga förutsättningar. Vissa generella riktlinjer för de svenska delegaterna i organisationernas styrelser kan ge stärkta möjligheter till påverkan. Även andra länder har uppmärksammat de höga kostnaderna för deltagandet i internationella forskningsorganisationer. Således har de tre största bidragsländerna till de stora europeiska forskningsanläggningarna, , och , inlett en diskussion om möjliga kostnadsbegränsningar. Denna diskussion kommer att fortsätta . forskningsråd genomför en analys av det norska deltagande i flera internationella organisationer. Regeringen avser därför ta initiativ till en översyn av engagemang i storskaliga internationella forskningsorganisationer, inklusive deltagande i EU:s fusionsforskningsprogram. Översynen bör belysa omfattningen, inriktningen och formerna för detta engagemang. bör i arbetet informera sig om andra länders motsvarande åtgärder. I har organisationerna COST (European Cooperation on Science and Technology) och EUREKA () det uttalade syftet att stimulera FoU-samarbete över gränserna genom att tillhandahålla lättillgängliga strukturer för samarbete. Båda omfattar ett spektrum av FoU- områden. Deltagarna svarar själva för projektkostnaderna och initierar likaså projekten. EUREKA syftar till att öka samarbetet främst mellan företagen i i företagsledda, marknadsnära utvecklingsprojekt. COST-samarbetet har starkare betoning på forskning och engagerar i huvudsak universitet, högskolor och institut. Arbete pågår för att utveckla samarbetet mellan dessa organisationer och EU:s ramprogram i syfte att uppnå synergieffekter i de olika organisationernas FoU-samarbete. EU-samarbetet behandlas i avsnitt 3.13.2. Samarbetet inom den är uppdelat på obligatoriska program, bl.a. vetenskapsprogrammet och frivilliga tillämpningsprogram. Betänkandet Den svenska rymdverksamheten (SOU 1995:78), presenterades . Rymdforskningen behandlades endast i begränsad utsträckning i betänkandet och regeringens ställningstagande redovisas i avsnitt 14.5.1. Group for in Europe GARTEUR, är en organisation för flygforskningssamarbete i . Den baseras på ett memorandum of understanding (MoU) mellan , , , och . har ansökt om medlemskap i organisationen och överväger att ansöka. Samarbetet sker i princip på regeringsnivå. GARTEUR prövar att utveckla sin roll när det gäller såväl förändrade arbetsformer som utarbetandet av en gemensam policy för flygteknisk forskning och teknologiutveckling i . Flygindustrin och flygforskningsinstituten medverkar i denna utveckling via sina samarbetsorganisationer AECMA (Industries) och AEREA (in Aeronautics). Avsikten är att inom ramen för en samlad policy genomföra gemensamma forsknings- och teknologiutvecklingsprogram som stöd för utvecklingen av framtida flygplan, såväl civila som militära, i syfte att utnyttja tillgängliga europeiska resurser på ett effektivt sätt. 3.13.2 EU:s forskningsprogram och det svenska deltagandet EU:s program för forskning och utveckling Forskning och utveckling var inte en huvudfråga när de europeiska gemenskaperna växte fram . Det första ramprogrammet inleddes , och betydelsen av forskning och utveckling för det europeiska näringslivets konkurrenskraft uppmärksammades i och med den europeiska enhetsaktens tillkomst , där forskningspolitiken fick sitt självständiga avsnitt. Det första ramprogrammet för forskning och utveckling omfattade 3,8 miljarder ECU och det nu pågående fjärde ramprogrammet, som löper , omfattar ca 13 miljarder ECU. Omfattningen har således mer än trefaldigats och forskningsprogrammens andel av EU:s totala budget har ökat från 3,till 3,. Ökningen är delvis skenbar då ett antal aktiviteter som tidigare legat utanför ramprogrammet nu förts in i det fjärde ramprogrammet. Det är som reglerar EU:s verksamhet inom forskning och utveckling. Genom fördraget blir teknikpolitik ett centralt element i EU:s näringspolitik. I artikel 130 betonas framför allt medlemsstaternas roll när det gäller att säkerställa de nödvändiga förutsättningarna för den europeiska industrins konkurrenskraft. Men härutöver skall gemensamt åtgärder vidtagas för att påskynda industrins anpassning till strukturförändringar, främja en gynnsam miljö för utveckling av företag - särskilt små och medelstora företag - inom hela gemenskapen, främja en gynnsam miljö för samarbete mellan företag och verka för ett bättre utnyttjande av de industriella möjligheter som skapas genom politiken avseende innovation, forskning och teknisk utveckling. Dessa åtgärder får emellertid inte snedvrida konkurrensen mellan företagen. En av de grundläggade idéerna är att EU bara ska sköta sådant som görs bättre gemensamt än nationellt, den s.k. subsidiaritetsprincipen. I anges att gemenskapens mål för forskning och teknisk utveckling skall vara att stärka den vetenskapliga och teknologiska grunden för europeisk industri för att göra denna mer internationellt konkurrenskraftig samt att främja alla andra forskningsinsatser som anses nödvändiga enligt andra kapitlet i fördraget (artikel 130 f). Den verksamhet som skall bedrivas i ramprogrammen skall enligt fördragets artikel omfatta program för forskning, teknisk utveckling och demonstration genom att främja samarbete mellan företag, forskningscentra och universitet, samarbete med tredje land och internationella organisationer, spridning och nyttiggörande av resultat, samt stimulans till utbildning och fri rörlighet för forskare inom gemenskapen. Vissa förändringar i de innehållsliga prioriteringarna har naturligen skett mellan det första och det fjärde ramprogrammet. Sammanfattningsvis kan sägas att tidigare ramprogram var förhållandevis mer inriktade på energiforskning, och informations- och kommunikationsteknologier, medan utrymmet för t.ex. bioteknologi och forskarrörlighet har stärkts i senare ramprogram. De nya inslagen i det fjärde ramprogrammet är samarbete med tredje land och internationella organisationer, programmet för teknikspridning och resultatöverföring, transportforskning och socio-ekonomisk forskning samt demonstrationsprogram för icke-nukleära energikällor. Omfattning och innehåll i det fjärde ramprogrammet framgår av nedanstående tabell. Innehåll i det fjärde ramprogrammet1) Aktivitet 1 FoU och demonstrationsprogram 10686 86,9 Informations- och kommunikationsteknologier 3405 27,7 Informationsteknologier 1932 Kommunikationsteknologier 630 Telematik 843 Industriella teknologier 1995 16,2 Industri och materialteknologier 1707 Standardisering, mätning och provning 288 Miljö 1080 8,8 Miljö och klimat 852 vetenskaper och teknologier 228 Livsvetenskaper och teknologier 1572 12,8 Bioteknologi 552 Biomedicin och hälsa 336 Jordbruk och fiske 684 Energi 2256 18,3 Icke nukleära energikällor 1002 Nukleär fissionssäkerhet 414 Kontrollerad termonukleär fusion 840 Transport 240 2,0 Transport 240 Socio-ekonomisk forskning 138 1,1 Socio-ekonomisk forskning 138 Aktivitet 2 Samarbete med tredje land och internationella organisationer 540 4,4 Aktivitet 3 Spridning och exploatering av resultat330 2,7 Aktivitet 4 Forskarutbildning och mobilitet 744 6,0 1)Beloppen skall räknas upp med på grund av de nya medlemsländerna Det svenska deltagandet i EU:s ramprogram deltog i ringa omfattning i det första ramprogrammet. I det andra deltog på programnivå i vissa program och på projektbasis i andra. I det tredje ramprogrammet deltog svenska forskare och företag först endast på projektbasis, men sedan ikraftträdande helt och hållet på programnivå. I och med det svenska medlemskapet i EU deltar i det fjärde ramprogrammet på samma villkor som övriga medlemsländer. Avgiften för det svenska deltagandet i fjärde ramprogrammet ingår som en del av medlemsavgiften och uppgår till av EU:s totala forskningsbudget, dvs. I det andra ramprogrammet deltog svenska forskare och företag i av alla de projekt som samfinansierades mellan kommissionen och deltagarna (shared cost). De offentliga bidragen till de svenska deltagarna uppgick till ca . I det tredje ramprogrammet deltog svenskar i av totalt 3 547 projekt. Den offentliga finansieringen uppgick till ca och finansierades till via nationella forskningsfinansierande myndigheter och till av EU inom ramen för . Detta innebär att de svenska deltagarna svarade för motsvarande av det tredje ramprogrammets budget. Universiteten svarade för av det svenska deltagandet (andel projekt) medan företagen svarade för (varav små och medelstora företag ). Alla större universitet deltar och svarade för det största antalet deltaganden (deltog i över 70 projekt). Bland företagen svarade för flest deltaganden (nära 30 projekt). Dessutom deltog omkring 20 institut och lika många myndigheter och andra organisationer. Av det fjärde ramprogrammets totala budget fördelades vid de första ansökningstillfällena . Preliminära uppgifter visar att svenska forskare och företag deltagit i 2 625 ansökningar.