prop · GK0383 · 1997-01-01 00:00:00 — Den rättsliga definitionen av ordet tjänst finns i artikel 60 i EG-fördraget och bestämmelserna om den fria etableringsrätten i artikel 52. Skillnaden mellan tjänst och etablering ligger i att en tjänst är av tillfällig natur, medan etablering är av varaktig natur. Vidare omfattar etablering såväl företag som fysiska personer. Båda har dock direkt effekt och enskilda och företag kan förlita sig direkt på bestämmelserna utan någon mellanliggande sekundärlagstiftning. Båda bygger på principen om förbud mot direkt eller indirekt diskriminering på grund av nationalitet och eventuella undantag av hänsyn till det allmännas bästa måste uppfylla kravet på proportionalitet. I artikel 60 stadgas att tjänster anses vara prestationer som normalt utförs mot betalning och som inte faller in under någon av de andra friheterna. Det finns tre typer av tjänster: - att en person lämnar sin fasta punkt i hemlandet för att tillfälligt tillhandahålla en tjänst (om tjänsteutövandet blir mer permanent kan etablering anses ha skett), - att en person reser in i ett annat land för att motta tjänster (t.ex. turister) - att tjänsten sänds över gränser till andra medlemsstater via telekommunikationer, post eller andra medel. Den praxis som har utvecklat för denna typ av tjänster, som förs över gränserna utan att tjänsteutövaren eller tjänstemottagaren följer med ligger nära den praxis som gäller för varors marknadstillträde (jfr. Gemensamt för de tre olika sätten att utöva tjänstehandel är att det finns ett gränsöverskridande moment. Om tjänsteutövandet blir mer permanent till sin form som i exemplet ovan, kan man alltså anse att etablering har skett. Den fria etableringsrätten enligt artikel 52 innebär i korthet rätt för egna företagare att starta och utöva förvärvsverksamhet samt rätt att bilda och driva företag på de villkor som etableringslandet uppställer för sina egna medborgare. Inledningsvis nämndes att tjänsteområdet är ett splittrat och mångfacetterat område. Inte nog med att det finns ett mycket stort antal olika tjänster, det finns även avvikande principer och förbehåll för de olika tjänsteområdena. Artikel 61 i fördraget stadgar att fri rörlighet för transporter regleras av bestämmelserna i transportavsnittet (artiklarna 74-84). Dessa är således undantagna tillämpningen i det allmänna tjänsteavsnittet, men eftersom de ändå är ett slags tjänster tas de upp nedan. De tjänster som särskilt nämns i artikel 60 är verksamhet som är av industriell natur, kommersiell natur, verksamhet inom hantverk och inom fria yrken. Under det allmänna tjänsteavsnittet faller således finansiella tjänster som omfattar bank- och kreditväsendet, försäkrings- och värdepappersfrågor, telekommunikationer, informationstjänster och audiovisuella tjänster. Den gemensamma marknaden omfattar emellertid i princip all ekonomisk verksamhet som är gränsöverskridande (förutom verksamhet som faller under Euratom och Kol- och stålfördragen). Artikel 60 är således inte uttömmande. Bland de verksamheter som domstolen vid prövning funnit omfattas av de allmänna tjänstebestämmelserna kan särskilt nämnas turism, TV-sändningar, sport och studier. Problem och utveckling på tjänsteområdet De problem som förekommer har till stora delar med eftersläpningen i genomförandet att göra. Nationella krav på t.ex. etablering, bosättning, tillstånd och affärsställe är inga ovanligheter och bidrar till att skapa handelshinder på tjänsteområdet. Medlemsstaterna har även uttryckt ett stort behov av reglering på områden som är förknippade med den ekonomiska politiken samt enskildas ekonomi. På dessa områden uppkommer fortlöpande nya hinder i form av nationell reglering som medlemsstaterna anger skall skydda det allmännas bästa. Mot bakgrund av att tjänstesektorn växer och får effekter på sysselsättningen och ekonomin i övrigt anser att det är mycket viktigt att de liberaliseringssteg som vidtagits fortsätter och att genomförandet av lagstiftningen på tjänsteområdet effektiviseras. Det är mycket viktigt att kraven på övervakning, kontroll av säkerhet och konsumentskydd tillgodoses. De modeller som används , dvs. en enda auktorisation, hemlandstillsyn och ömsesidigt erkännande av likvärdiga kvalifikationer, fungerar än så länge inte tillfredsställande beroende på underlåtenhet att genomföra befintliga regler. måste verka för att avvägningen mellan allmänhetens bästa och friheten att tillhandahålla tjänster görs tydligare och på ett mer pragmatiskt sätt. Även om många av tjänsteföretagen är små och verkar nästan uteslutande på sina hemmamarknader, har nya teknologier bidragit till att allt fler söker sig ut på den gemensamma marknaden. Det är regeringens uppfattning att en effektiv reglering av tjänstemarknaden är avgörande för att säkra kvalitet och fri konkurrens på de nya områden som dyker upp med anledning av den tekniska utvecklingen. 4.2.2 Finansiella tjänster och kapital Med finansiella tjänster menas den verksamhet som bedrivs inom bank- och kreditväsendet, försäkringsväsendet och värdepappersmarknaden. Förutom att finansiella tjänster omfattas av de allmänna bestämmelserna i så finns en betydande sekundär lagstiftning. I artikel 61.2 i EG-fördraget stadgas att liberaliseringen av bank- och försäkringstjänster skall genomföras parallellt med liberaliseringen av kapitalrörelserna. Restriktioner mot kapitalrörelser är i princip avskaffade inom EU. Emellertid kan skyddslagstiftningen inom den finansiella sektorn samt skattelagstiftningen alltjämt innebära vissa indirekta hinder för kapitalrörligheten. Hit kan även räknas förekomsten av valutaosäkerhet. En fortsatt liberalisering av bl.a. placeringsregler för olika former av pensions- och sparfonder samt införandet av en gemensam valuta kan därför väntas bidra till en ökad diversifiering av sparströmmar och effektivare fördelning av kapitalresurser i . För finansiella tjänster finns tre grundläggande principer inom EU: en enda auktorisation för verksamheten, hemlandstillsyn samt ömsesidigt erkännande av nationell reglering. För att kunna erkänna nationell reglering krävs en viss minimiharmonisering på EU-nivå inom respektive område. Bland annat finns regler om minsta egna kapital, tillsyn, informationslämnande och insiderhandel. Ett stort antal direktiv har sålunda införlivats i medlemsländernas lagstiftning och en grund lagts för en inre marknad med etableringsfrihet och möjligheter att förmedla tjänster över gränserna. Arbetet är inriktat på att få gällande direktiv att fungera väl. Det faktiska utbudet är dock ännu begränsat. I det sammanhanget har också konsumentpolitiska aspekter alltmer kommit att betonas. En angelägen fråga på bankområdet som tagits upp i ett utkast till meddelande från kommissionen är hur det grundläggande banksamordningsdirektivet skall tillämpas på kreditinstitutens gränsöverskridande verksamhet. Det gäller frågor om när sådan verksamhet kan anses bedrivas samt om gränsdragning mellan direkt tillhandahållande av tjänster och etablering. Vidare behandlas vilka förutsättningar som bör vara för handen för att ett värdland skall få inskränka verksamheten som ett institut driver från ett annat EES-land i förhållande till vad som gäller i institutets hemland. Sedan medlemsländerna yttrat sig över utkastet väntas en slutlig version . Härutöver pågår också arbete i rådet med ett par direktivförslag vilka främst syftar till ökad stabilitet och säkerhet i vissa delar av det finansiella systemet. Kommissionen har sålunda lämnat ett direktivförslag till rådet och parlamentet rörande slutgiltigheten av avveckling och säkerheter (KOM(96) 193). Syftet är att skydda betalningssystem från systemrisker som kan uppstå om t.ex. en stor aktör kommer på obestånd. anser det viktigt att minska riskerna i systemen men arbetar för att förslaget bör ändras på ett par punkter. Utöver betalningssystem bör direktivet även omfatta system för avveckling av värdepappersaffärer. anser att direktivet ytterligare bör preciseras och begränsas till att omfatta endast sådana system som har betydelse för det finansiella systemets stabilitet i stort. Med dessa ändringar skulle direktivet förbättra säkerheten vid gränsöverskridande affärer och gynna den inre marknaden. På försäkringsområdet behandlas i rådet och parlamentet ett direktivförslag om extra tillsyn av försäkringsbolag i en grupp (KOM(95) 406). Det syftar till bättre kontroll av stabiliteten i grupper av försäkringsbolag och inte endast i enskilda företag. En huvudfråga är att undvika att det sker dubbelberäkning av kapital, dvs. att "samma kapital" tillgodoräknas vid solvensberäkningar. Andra frågor rör informationsplikt från företagen och informationsutbyte mellan tillsynsmyndigheter. I finns inga regler som förhindrar dubbelberäkning av kapital varför vi är positiva till att en reform kommer till stånd som syftar till ökad stabilitet i försäkringssektorn. På bankområdet har ett direktiv om gränsöverskridande betalningar antagits (97/5/EG) vilket behövs för att privatpersoner och främst mindre företag skall kunna göra betalningar över gränserna snabbt, säkert och till låg kostnad. är sådana betalningar ofta dyra, tidskrävande och riskabla. Detta innebär ett onödigt hinder som begränsar den inre marknadens effektivitet. Betalningar upp till ca omfattas (50 000 ecu) och det skall få ta för en betalning att komma fram. Om pengarna förkommer har avsändaren rätt att återfå ett belopp på upp till ca (12 500 ecu). Bestämmelserna skall vara införda i svensk lag senast i mitten av . har välkomnat direktivet men förordade under förhandlingarna snabbare genomförande och en högre återbetalningsgaranti, och uttalade i samband med antagandet av direktivet en förhoppning att svenska banker frivilligt kommer att erbjuda en bättre service än de minimiregler direktivet fastställer. finns det förhoppningar om att nya arbetstillfällen skall kunna tillskapas inom ramen för det framväxande informationssamhället. För att detta skall bli verklighet krävs att vi kan skapa en enhetlig europeisk marknad för IT-baserade produkter och tjänster. En marknad där företag i medlemsländerna kan växa sig starka för att med som bas gå ut på den internationella marknaden. I samband med att nya tekniska lösningar utvecklas innebär detta att det blir möjligt för företag att förbättra sin produktivitet och att mer effektivt än tidigare nå ut till potentiella kunder. Instrumentet för att vara med och utveckla dessa nya handelsformer är att få till stånd en stabil regelstruktur inom unionen. Detta kommer inte bara att gynna handeln inom nya sektorer utan innebär även att tillhandahållandet av traditionella tjänster kommer att kunna effektiviseras. En analys behövs dock av vilka eventuella konsumentproblem som kan uppstå på detta område. I ett förslag till ändring av direktiv /189/EEG (se avsnitt 4.1, (KOM(96)392 slutlig)) om ett informationsförfarande för nationella förslag rörande informationssamhällets tjänster vill kommissionen säkerställa den bevakning som behövs för att den inre marknaden inte skall bli uppsplittrad och därmed mindre konkurrenskraftigt. Behandling av ärendet pågår f.n. i rådet. Ett bra exempel på hur den inre marknaden kan fungera som språngbräda är GSM- tekniken. Genom att GSM kunde etableras som europeisk standard möjliggjordes spridning på stora marknader utanför EU. har stor uppmärksamhet riktats mot den audiovisuella sektorn, mycket beroende på den tekniska utvecklingen på området. TV och andra audiovisuella tjänster berör i flera avseenden utvecklingen av den inre marknaden. En översyn pågår av det s.k. TV-direktivet (89/552/EG). Direktivet gäller och syftet är att åstadkomma den nödvändiga harmoniseringen för att möjliggöra fri rörlighet av TV-sändningar över gränserna. I direktivet ingår bestämmelser om ansvarigt land, europeiska programkvoter, visningstider för biograffilm, reklam och sponsring, skydd för barn och ungdom samt genmälesrätt. Kommissionen har sett över direktivet och föreslagit ändringar på alla områden utom genmälesrätt. antog ministerrådet en gemensam ståndpunkt. Efter förlikning med kommer ett slutligt beslut om ändringar att kunna fattas . En fråga drivit har gällt förbud mot barnreklam. EU antog ett direktiv om tillämpning av standarder för sändning av TV-signaler. Syftet med direktivet är att medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att främja en snabbare utveckling av bl.a. avancerade TV-tjänster för bredbildsformat och digitala TV-tjänster. Direktivet innehåller regler för hur företag som tillhandahåller de aktuella tjänsterna skall agera gentemot konkurrenter och kunder. Reglerna syftar till att undvika monopolställning. Arbete pågår i med att genomföra direktivet i svensk lagstiftning. presenterade kommissionen en grönbok om skyddet av minderåriga och den mänskliga värdigheten inom de audiovisuella tjänsterna och informationstjänsterna. är ett första steg som syftar till att hitta gemensamma europeiska lösningar för att skydda barn och unga. Ett annat syfte är att utforma formella och informella regler för spridning av information som i så liten utsträckning som möjligt begränsar den fria rörligheten av nya elektroniska tjänster. Förberedelserna för en avreglering av telemarknaden inom EU har pågått . har sedan inträdet i unionen deltagit aktivt i denna process. är i princip positivt inställt till det gemensamma regelverk som utformas. Den svenska telelagen, som trädde i kraft , är i stort sett i överensstämmelse med , men vissa justeringar kommer att bli nödvändiga. I sammanhanget bör nämnas att regeringen avser att överlämna propositionen om översyn av telelagen (1993:597) till . Kommissionen antog direktiv /388/EEG om konkurrens på marknaderna för teletjänster, det s.k. tjänstedirektivet. Som framgår av namnet innebär direktivet att marknaden för teletjänster öppnas för konkurrens. Direktivet innehöll en del undantag som dock gradvis tagits bort . Den senaste ändringen i direktivet genomfördes då kommissionen antog direktiv om anpassning av tjänstedirektivet till situationen med full konkurrens (96/19/EG). Detta direktiv innebär att även taltelefoni och teleinfrastruktur omfattas av tjänstedirektivets regler. Det gemensamma regelverket som skall hantera en liberaliserad telemarknad innebär regler för att garantera tillträde till telenäten under rättvisa och konkurrensmässiga villkor och för att skydda konsumenternas intressen. I detta syfte har bl.a. utarbetats direktiv om tillhandahållande av telefonitjänster och samhällsomfattande tjänster, samtrafik och hyrda förbindelser. Vidare kommer ett direktiv om auktorisation och tillståndsgivning för de som vill bedriva televerksamhet inom gemenskapen att antas. Som tidigare nämnts har en positiv inställning till liberaliseringen av telemarknaden inom gemenskapen. Liberaliseringen ger svenska teleföretag möjlighet att bedriva televerksamhet på lika villkor inom hela gemenskapen. För konsumenterna får också liberaliseringen positiva effekter då en ökande konkurrens leder till bättre tjänster och till ökad priskonkurrens. ger regelverket medlemsstaterna möjligheter att skydda konsumenternas intressen genom att kunna ställa krav på teleföretagen, bl.a. avseende tillhandahållande av s.k. samhällsomfattande tjänster. Det beskrivna reser därvid, för svenskt vidkommande, frågan om överreglering, dvs. när vi från svensk sida är tvungna att införa lagstiftning för situationer som redan är passerade i marknadsutvecklingen i . Det finns därvid en risk att regleringen, om den inte anpassas, hämmar den tekniska utvecklingen på området. Inför den kommande översynen av de centrala direktiven i gemenskapslagstiftningen är det av stor vikt att från svensk sida arbeta för en tydligare lagstiftning, t.ex. genom att samla de olika direktiven i ett eller ett par direktiv samt att minska detaljregleringen i direktiven. Direktiven bör även framöver främja marknadsutvecklingen och tjänsteutbyte samt skydda användarintressena. Ett viktigt syfte med direktiven har varit att skapa klara och tydliga regler för den nya situationen med en liberaliserad telemarknad. Det etappvis genomförda regelskapandet har dock inneburit en mängd direktiv som dels har ändrats och som delvis överlappar varandra. Direktiven är vidare relativt omfattande och detaljreglerande, vilket bl.a. beror på olika utvecklingar av telemarknaderna i medlemsstaterna. Ett antal bestämmelser i direktiven grundar sig på det faktum att även om liberaliseringen formellt skall vara genomförd fr.o.m. , kommer det att dröja ytterligare innan åtgärderna får effekt. Detta har medfört att de centrala direktiven i regleringen innehåller artiklar om en översyn av respektive direktiv, som skall vara genomförd senast . Beslutet att liberalisera telemarknaderna innebär att EU tillsammans med (som genom Telecommunications Act 1996 också beslutat liberalisera sina telemarknader fullt ut) kunde inta en pådrivande roll i de WTO-förhandlingar om liberalisering av världshandeln med teletjänster, som slutfördes . innebär att totalt 68 stater förband sig att i varierande grad öppna sina telemarknader. Genom får svenska och europeiska teleoperatörer tillträde till marknader med betydande tillväxtpotential. Avtalet förväntas också leda till fortsatta prissänkningar på internationell teletrafik, till nytta för både företag och privatpersoner i länder med hög datakonsumtion som . Fungerande transporter är en viktig fråga för och har betydande inflytande på närliggande områden såsom fri rörlighet för varor, tjänster och personer. Redan det faktum att transporter behandlas i ett särskilt kapitel i fördraget tyder på att frågan är mycket viktig för den gemensamma marknaden. Såväl export som import involverar regelmässigt några transportslag. För är det viktigt att aktörerna inom transportnäringen i EU kan agera under likartade villkor. rättvis och effektiv prissättning inom transportsektorn som presenterades av kommissionen har bemötts mycket positivt av regeringen. har bl.a. stött tankarna om användandet av ekonomiska styrmedel för att komma till rätta med miljöproblem, problem med trängsel i trafiken m.m. avser att även fortsättningsvis stödja de tankar som redovisas i grönboken. Förutsättningarna för att behålla de långa svenska lastbilarna i EU Direktivet om mått och vikt på tunga fordon (96/53/EG) antogs och skall införlivas i medlemsländernas nationella lagstiftning . Fordon som registrerats eller satts i trafik innan direktivet införlivats i medlemsstaternas lagstiftning får användas till utgången av . Direktivet reglerar hur stora och tunga fordon som skall tillåtas i vägtrafik inom EU. Kommissionens förslag som lades fram gick ut på att höja den tillåtna totalvikt som måste accepteras vid internationell trafik från . Förslaget syftade även till att skapa likvärdiga konkurrensförutsättningar för fordon i nationell trafik genom att också där harmonisera mått och vikter. Den harmoniserade maximala fordonslängden uppgår enligt direktivet till 18,75 m vilket innebar problem för och som nationellt tillämpar 24 resp. 22 m. En sänkning av dessa värden skulle medföra ökat antal fordon på svenska och finska vägar med höjda transportkostnader och sämre trafiksäkerhet som följd. För att lösa och särskilda problem infördes en undantagsartikel i direktivet som möjliggör avvikelse bl.a. från bestämmelserna om längsta tillåtna fordonskombinationer. Undantagsregeln medger att medlemsländer under vissa förutsättningar kan tillåta längre fordon från andra medlemsländer, den s.k. modullösningen. Denna innebär bl.a. att de medlemsländer som vill behålla sina längre fordon måste tillåta fordonskombinationer som är mer än . Direktivet innebär att får behålla den maximala fordonslängden om man tillåter operatörer på svenskt territorium att använda sig av motsvarande längd enligt den s.k. modullösningen. Konsekvenserna av att införa modulsystemet i har utretts av som konstaterat att längre fordonskombinationer kan medföra ökad olycksrisk. Den ökade risken kan dock kompenseras av att trafikarbetet minskar. Vägar och vägutrustning har utformats efter typfordon. Den svenska inriktningen med modulsystemet är att utveckla ett system där de längre fordonskombinationerna skall bestå av standardiserade enhetslastlängder (7,82 m och 13,6 m) och av fordon vars mått inte överskrider dem som anges i direktivet. Införandet av modulsystemet enligt "svensk" modell är avsett att underlätta samtransporter med järnväg och sjöfart. kom kommissionens vitbok . I den konstateras bl.a. att järnvägarna i har stora svårigheter. Det gäller exempelvis ekonomiska belastningar hos järnvägsföretagen som har sitt upphov långt tillbaka i tiden. Bristen på harmoniserade tekniska krav mellan medlemsstaternas järnvägar försvårar också på ett påtagligt sätt ett effektivt utnyttjande av spåren för snabba godstransporter över gränserna, vilka vore avsevärt bättre för miljön än landsvägstransporter. Förslaget i vitboken att tillskapa Fria järnvägar för frakt har börjat diskuteras i en arbetsgrupp. ger detta mycket hög prioritet eftersom snabbare och mer pålitliga transporter är ett villkor för järnvägarnas konkurrenskraft. I praktiken har förslaget mött stora problem från vissa medlemsstater, men är berett att bidra aktivt till att försöksverksamhet skall komma i gång . Övriga delar av vitboken är också av intresse, men mycket av vad som föreslås är redan genomfört i . För järnvägstrafikens framtida utveckling är det ändå av stor betydelse att motsvarande förändringar genomförs i övriga medlemsstater. presenterade kommissionen ett sjöfartspolitiskt idéförslag kallat "Mot en ny sjöfartspolitik". Kommissionen uttrycker stark oro inför utvecklingen med en ökad utflaggning och försämrad sysselsättning inom sjöfartsnäringen i . Man föreslår flera gemensamma åtgärder för att stärka medlemsstaternas konkurrenskraft gentemot tredjelands sjöfart. Den har ställt sig positiv till flera av förslagen inte minst de som innebär att ett höjt krav ställs på de rederier som medvetet utnyttjar understandard i sina fartyg i syfte att stärka sin konkurrenskraft. Likaså har regeringen ställt sig positiv till åtgärder för att stärka sysselsättning, utbildning och miljöarbete inom den maritima sektorn. Det grundläggande regelverket för luftfarten i EU finns redan. Arbetet framöver kommer huvudsakligen att inrikta sig på uppdateringar av regelverket samt kompletterande regelgivning. kommer luftfarten inom unionen att bli helt avreglerad. Det innebär att flygbolag från ett medlemsland även kommer att få bedriva inrikestrafik i ett annat land. Vilken effekt detta kommer att få på den inre marknaden går inte att säga . Regeringen anser att det är ett viktigt steg i arbetet mot att avreglera luftfarten. Arbetet med att reformera den institutionella basen för en gemensam europeisk flygtrafikledning kommer att resultera i beslut om en reviderad . förväntas också formerna för EU-medlemskap i den europeiska organisationen för flygtrafikledning (Eurocontrol) att läggas fast. stöder detta arbete som kommer att bidra till en ökad flygsäkerhet och minska kapacitetsproblemen. Det mycket angelägna arbetet med att skapa en gemensam europeisk flygsäkerhetsmyndighet kommer att gå vidare . Kommissionen påbörjar förhandlingar med tio central- och östeuropeiska länder om luftfartsavtal. Syftet är att utvidga den inre marknaden på luftfartsområdet. Sådana avtal kommer att innebära en även för angelägen liberalisering av luftfarten. stöder arbetet med att utöka lufttrafikföretagens ansvar vid flygolyckor i enlighet med den gemensamma ståndpunkt som rådet antog . stödjer också ett annat förslag som håller på att arbetas fram som gäller en skyldighet för medlemsstaterna att företa ett visst antal s.k. rampinspektioner av luftfartyg från tredje länder. utförs sådana säkerhetskontroller först när en grundad anledning föreligger att det förekommer någon brist. Genom den föreslagna ordningen kan förhoppningsvis brister upptäckas innan dessa har blivit en fara för luftfarten.