prop · GK03100D1 · 1997-01-01 00:00:00 — En särskild rapportering skall enligt utredningen kunna komplettera de månadsrapporter med debiterade och inbetalda belopp som avses lämnas. Därmed torde även vissa andra brister i det underlag som lämnas till prog- nosmyndigheterna kunna avhjälpas. Enligt utredningen kommer det att behövas dokumentation som bl.a. innehåller uppgifter om debiterade och redovisade belopp under aktuell månad uppdelad på debiterings- och redovisningsposter, debiterade och redovisade belopp periodiserade på rätt månad uppdelade på debiterings- och redovisningsposter samt fysiska betalningsströmmar och uppgifter om kontoställning. Uppgifterna får som ovan nämts hämtas från flera olika delsystem. Gemensamt för dokumentationen är enligt utredningen att det bör finnas möjligheter att redovisa uppgifterna uppdelade efter kontohavarens ''''''''karaktäristika''''''''. En sådan uppdelning på grupper av kontohavare skulle kunna vara exempelvis löntagare, enskilda näringsidkare, mindre bolag, mellanstora bolag och stora bolag. Exakt hur indelningen skall göras och på vilket underlag klassificeringen skall bygga är en fråga som måste diskuteras vidare med utgångspunkt i önskemål från olika intressenter och behovet för olika användningsområden. I den av utredningen skisserade modellen för rapportering av skatte- och avgiftsbetalningarna kan inte längre betalda belopp användas som utfall för olika delposter i prognosverksamheten. I stället torde man som underlag för prognoserna för olika delposter få arbeta med i första hand debiterade eller redovisade belopp. Som komplement härtill kan behövas en ny sär- skild prognosmodul för hur obetalda belopp (dvs. skillnaden mellan debi- teringar eller redovisningar och faktiska betalningar) utvecklas. Enligt regeringens bedömning bör utredningens förslag om en särskild rapportering på ett tillfredsställande sätt kunna tillgodose det behov av uppgifter om skatte- och avgiftsbetalningarna som finns hos , , och . Den slutliga utformningen liksom tekniken för rapportering och statistikut- tag bör dock utformas närmare i samarbete mellan , och andra berörda intressenter. Vi utgår från att lämpliga lösningar utarbetas vad gäller olika användares behov av information om betalningar av skatter och avgifter med anledning av de förändringar som följer av att ett skattekontosystem införs. 18.3 Redovisning av skatte- och avgiftsinkomster i statsbudgeten Regeringens förslag: På statsbudgeten kommer debiterade belopp att redovisas på inkomsttitlarna för respektive skatteslag. Betalningsdifferenserna kommer att redovisas på en särskild inkomsttitel med undertitlar motsvarande de olika skatteslagen. Utredningen har behandlat frågan, men inte lämnat något förslag. Remissinstanserna: anser att av de alternativ för redovisning på statsbudgeten som utredningen för fram är alternativet som innebär att inkomsttitlarna påförs debiterade belopp och att betalningsdifferenserna redovisas mot en särskild inkomsttitel det mest lämpliga. Verket framhåller att det är en bra princip att inkomsttitlarna är intäktsmässiga och visar vad som borde komma in. Dessutom renodlas informationen på inkomsttitlarna i stället för att eventuellt blandas upp med ett utproportionerat restföringsbelopp vars innebörd är svårtolkat. Verket framhåller att en redovisning på enskilda inkomsttitlar efter intäktsmässig och inte kassamässig princip kräver ändring eller tillägg i budgetlagen och anslagsförordningen, även om redovisningen på totalnivå är kassamässig. Skälen för regeringens förslag: De inkomsttitlar som berörs av förslaget om ett nytt system för betalning av skatter och avgifter är fysiska respektive juridiska personers inkomstskatt, de olika inkomsttitlarna för socialavgifter och allmänna egenavgifter samt inkomsttiteln för mer- värdesskatt. För i stort sett samtliga av dessa inkomsttitlar finns under- indelningar som kommit till för att det skall vara möjligt att närmare följa såväl olika slags inbetalningar som förekommande utbetalningar. Den nuvarande redovisningsordningen innebär att avräkning mot dessa titlar normalt sker minst en gång och att denna avräkning skall vara kassamässig. Att redovisningen skall vara kassamässig följer av 10 § andra stycket lagen (1996:1059) om statsbudgeten (budgetlagen). Av fjärde stycket nämnda bestämmelse framgår att för ett anslag eller en inkomsttitel kan besluta att avräkning skall ske på annan grund. Enligt torde rent bokföringsmässigt redovisningen för ett framtida skattekonto kunna ske enligt följande. Inbetalda belopp bokförs löpande på ett avräkningskonto, eftersom inbetalningar inte kan härledas till någon specifik skatt eller avgift. Utbetalningar från ett skattekonto kommer i flertalet fall inte heller att kunna hänföras till någon specifik inkomsttitel utan får behandlas på motsvarande sätt som inbetalningarna. sker avläsning av skattekontosystemets samlade debiterade och redovisade belopp uppdelade per skatt och avgift för bokföring mot inkomsttitel. Avstämning sker mel- lan debiterade och redovisade belopp och inbetalningar. Vid denna avstäm- ning Ä som sker på myndighetsnivå Ä kan det som nämnts i det tidigare komma att uppstå differenser mellan summan av redovisade/debiterade belopp och betalda belopp. Det finns olika möjligheter att hantera dessa differenser. En möjlighet är att berörda inkomsttitlar påförs den månatliga debetinformation som finns och att betalningsdifferenserna bokförs på en särskild inkomsttitel. Härige- nom skulle statsbudgeten avspegla vad som inbetalats kassamässigt för summan av berörda inkomsttitlar, medan respektive inkomsttitel skulle spegla vad som borde ha betalats in. Skattekontosystemet innebär att betalningar inte kan härledas till respektive skatteslag. Det innebär att varje fördelning som sker är schablonmässig. Mot denna bakgrund anser regeringen att debiterade belopp bör redovisas mot respektive skatteslags inkomsttitel. finns av flera skäl behov av att kunna fördela eventuellt uppkomna differenser mellan debiteringar och betalningar på skatteslag. Denna fördelning, som görs på en särskild inkomstitel för betalningsdifferenser, bör enligt regeringens uppfattning kunna göras . Det innebär att fördelningen finns tillgänglig såväl när statsbudgetens preliminära som slutliga utfall skall redovisas för (jfr 37 och 38 §§ budgetlagen). Den schablonmässiga fördelningen bör göras på så låg nivå som möjligt, helst på skattekontonivå. Regeringens förslag innebär dessutom att en ny inkomsttitel skapas för betalningsdifferenser, med undertitlar för de olika skatteslagen. Förslaget innebär ett avsteg från de principer för redovisning mot inkomsttitlar som framgår av budgetlagen. I lagens stadgas att avräkning mot inkomsttitlar för skatt skall göras det budgetår då betalning erhålls, s.k. kassamässig avräkning (se 10 § budgetlagen). Regeringens förslag innebär att avräkningen mot de enskilda inkomsttitlarna görs utifrån debiterade belopp, dvs. enligt en inkomstmässig princip. Dessutom skapas en ny inkomsttitel för betalningsdifferenser. Avräkningen mot denna inkomsttitel kan varken klassificeras som kassamässig eller inkomstmässig enligt gängse definition. Däremot kommer de samlade inkomsterna avseende skatt att redovisas kassamässigt på statsbudgeten. Regeringen föreslår mot bakgrund av det angivna att med stöd av 10 § fjärde stycket budgetlagen beslutar att avräkningen avseende berörda inkomsttitlar sker i enlighet med ovan angivna principer. För den prognosverksamhet som utförs för berörda inkomsttitlar krävs detaljerade uppgifter om betalningsdifferenserna liksom information om t.ex. vilka inkomstår som inbetalda belopp avser. Det är därför nödvändigt för att tillgodose dessa behov att underliggande system görs på så detaljerad nivå att erforderlig information om betalningar kan erhållas. 19 Överensstämmelsen mellan preliminär och slutlig skatt 19.1 Betalning av preliminär skatt enligt nuvarande ordning Den totala kvarstående skatten uppgår till betydande belopp. Vid 1993, 1994, 1995 och taxeringar var den kvarstående skatten för fysiska personer 7,6, 8,1, 8,0 respektive och för juridiska personer 4,4, 3,9, 3,6 respektive . Den överskjutande skatten uppgick till ännu större belopp. Den uppgick vid 1993, 1994, 1995 och taxeringar för de fysiska personerna till 17,5, 16, 18 respektive och för de juridiska personerna till 4,7, 6,6, 7,3 respektive . har antagit lagförslag som inneburit att bättre överensstämmelse mellan preliminär och slutlig skatt kunnat uppnås. Som exempel kan nämnas införandet av kvarskatteavgift på fyll- nadsinbetalningar (prop. 1988/89:46, bet. 1988/89:SkU4, rskr. 1988/89:64, SFS 1988:1525), avdrag för preliminär skatt på ränte- och utdelningsinkomster (prop. 1990/91:5, bet. 1990/91:SkU3, rskr. 1990/91:57, SFS 1990:1137) samt avdrag för preliminär skatt på sidoinkomster (prop. 1991/92:112, bet. 1991/92:SkU29, rskr. 1991/92:292, SFS 1992:680). Före F-skattereformen, som trädde i kraft (prop. 1991/92:112, bet. 1991/92:SkU29, rskr. 1991/92:292, SFS 1992:680), fanns bara två former av skatt, preliminär A-skatt som betalades för inkomst av tjänst och preliminär B-skatt som betalades för inkomst av annan förvärvsverksamhet än tjänst. betalas preliminär skatt på tre olika sätt beroende på vilken slags skattsedel den skattskyldig har, nämligen A-skatt, F-skatt och särskild A-skatt. Enligt 3 § 1 mom. andra stycket uppbördslagen (1953:272, UBL) får den skattskyldige även betala in preliminär skatt i annan ordning, dvs. genom s.k. fyllnadsinbetalning. Den skall i normalfallet göras under taxeringsåret för att avräknas mot den slutliga skatten enligt samma principer som gäller för övrig preliminär skatt. 19.1.1 Beräkning av preliminär A-skatt Preliminär A-skatt skall enligt 3 § 2 mom. första stycket UBL betalas av den som har tilldelats en A-skattsedel eller som saknar skattsedel på preliminär skatt. Skatt skall i princip betalas för all ersättning för arbete. Med ersättning för arbete likställs enligt 3 § 2 mom. andra stycket UBL bl.a. pension, livränta och vinstandel. Med inkomst av arbete jämställs även inkomster som avses i punkt 12 av anvisningarna till 32 § kommunalskatte- lagen (1928:370, KL), dvs. bl.a. sjukpenning, rehabiliteringspenning, föräldrapenning och vårdbidrag. Även på exempelvis ersättningar för ökade levnadskostnader skall i vissa fall avdrag göras för preliminär A-skatt. Detta framgår av 10 § första Ä fjärde styckena UBL. I 3 § 2 mom. UBL görs vissa undantag från regeln att skattsedeln styr om A-skatt skall betalas eller inte. Skatteavdrag skall således alltid göras för ränta och utdelningar för vilka kontolluppgifter skall lämnas enligt lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter (LSK). Vidare skall avdrag alltid göras i fråga om dagpenning från arbetslöshetskassa, kontant arbetsmarknadsstöd, korttidsstudiestöd och särskilt vuxenstudie- stöd. Skyldighet att göra skatteavdrag finns inte om ersättningen från en och samma utbetalare under ett kalenderår understiger eller om ersättningen betalas ut av ett handelsbolag och mottagaren är delägare i bolaget (39 § 1 mom. andra stycket 1 och 2 UBL). Inte heller finns en sådan skyldighet för ersättning som understiger under inkomståret, i de fall utbetalaren är en fysisk person eller ett dödsbo och betalningen inte är en utgift i en av utbetalaren bedriven näringsverksamhet (3 § 2 mom. UBL). Avdrag för preliminär A-skatt görs antingen enligt en skattetabell eller genom ett procentavdrag. Är den skattskyldige en fysisk person och inkomsten till väsentlig del utgörs av inkomst av tjänst, skall den preliminära A-skatten betalas genom skatteavdrag som beräknas enligt tabeller. Dessa tabeller är avvägda med hänsyn till storleken av den inkomst på vilken avdrag skall göras och de avdrag som medges vid taxeringen. Skattetabellerna delas in i allmänna och särskilda tabeller. Grunderna för upprättande av de allmänna skattetabellerna finns i 4 § 1 mom. UBL. fastställer med stöd av nämnda paragraf de skattetabeller som skall ligga till grund för beräkningen av avdrag för preliminär A-skatt. Skattetabellerna är indelade i två kolumner. I kolumn 1 beaktas statlig inkomstskatt, inkomstskatt, egenavgifter samt avdrag för egenavgifter och grundavdrag. Kolumn 2 skiljer sig från kolumn 1 genom att egenavgifter och avdrag för egenavgifter inte beaktas. kan besluta om inkomstintervallernas storlek och på vilket belopp inom intervallet skatteuträkningen skall göras. Tabeller upp- rättas nu för månadslön, tvåveckorslön, veckolön och daglön. fastställer med stöd av 7 § andra stycket UBL också en tabell för beräkning av avdrag för preliminär A-skatt på inkomst av arbete som inte avser bestämd tidsperiod eller inte uppbärs regelbundet (engångs- belopp) och som uppbärs tillsammans med annan inkomst som utgör den skattskyldiges huvudsakliga inkomst av arbete, se () 1996:29. Tabellen avser årslön i kronor och preliminär skatt beräknas i procent av engångsbeloppet. För inkomst av arbete som uppbärs av en fysisk person och som inte avser en bestämd tidsperiod eller inte uppbärs vid regelbundet återkommande tillfällen skall enligt 7 § första stycket UBL skatteavdrag göras av inkomsten. Denna regel gäller också för inkomst som inte är den skattskyldiges huvudinkomst, dvs. Likaså skall enligt 7 § tredje stycket UBL avdrag göras av sådan ränta och utdelning som lämnas i pengar och för vilken kontolluppgift skall lämnas enligt 3 kap. 22, 23 eller 27 § LSK. När det gäller ränta eller utdelning på utländska värdepapper skall preliminär skatt beräknas till så stort belopp att det tillsammans med skatten i utlandet uppgår till . Av 7 a § UBL framgår att för inkomst av arbete som uppbärs av en juridisk person preliminär A-skatt skall betalas av inkomsten. Skatt som understiger tas emellertid inte ut. Enligt 3 § 2 mom. fjärde och femte styckena UBL får skattemyndigheten i syfte att uppnå bättre överensstämmelse mellan den preliminära och den slutliga skatten besluta om särskild beräkningsgrund i det enskilda fallet. Ett sådant beslut får avse inkomster som är den skattskyldiges huvud- sakliga inkomst eller om det finns särskilda skäl även sidoinkomster. Särskild beräkningsgrund innebär att skatteuttaget blir högre eller lägre än det uttag som skulle följa av skattetabellen. I 41 § UBL finns bestämmelser om förhöjt skatteavdrag, dvs. skyldighet för en huvudarbetsgivare att på arbetstagarens begäran göra skatteavdrag med större belopp än som följer av de vanliga bestämmelserna. Bestämmelser om särskilda skattetabeller finns i 4 § 2 mom. UBL. Enligt dessa skall avdrag för preliminär A-skatt göras från sjukpenning och andra ersättningar, där storleken är beroende av den sjukpenninggrundande inkomsten, med ledning av särskilda skattetabeller. Detta gäller också i fråga om skatteavdrag från dagpenning från arbetslöshetskassa och kontant arbetsmarknadsstöd. Tabellerna fastställs av i form av föreskrifter. För gäller RSFS 1996:31 om särskilda skattetabeller för beräkning av skatteavdrag på sjukpenning m.m. och RSFS 1996:30 om särskild skattetabell för beräkning av skatteavdrag på dagpenning från arbetslöshetskassa. Sjukpenning, föräldrapenning och arbetslöshetsersättning Tabeller för skatteavdrag från sjukpenning m.m. tas Ä i likhet med vad som gäller för de vanliga löntagartabellerna Ä fram för olika kommunala skattesatser, 26 Ä . Skatteavdragets storlek anges inte i belopp utan i procent. Procentsatsen är beroende av den sjukpenning- grundande inkomstens storlek och anges i hela procenttal. Tabeller upprättas för de olika ersättningsnivåer på den sjukpenninggrundande inkomsten som gäller för inkomståret (4 § 2 mom. andra och tredje styckena UBL). För är ersättningsnivåerna 100, 90, 85, 80 respektive av den sjukpenninggrundande inkomsten. Intervallen i tabellerna motsvarar sjukpenninggrundande inkomster i hela tusental kronor. När det gäller avdrag för preliminär skatt på föräldrapenning görs sådant avdrag endast om den sjukpenninggrundande inkomsten uppgår till lägst (4 § 2 mom. femte stycket UBL). Avdrag för preliminär A-skatt på dagpenning från arbetslöshetskassa och kontant arbetsmarknadsstöd görs enligt 4 § 2 mom. sjätte stycket UBL med ledning av en särskild tabell som grundas på en för landet genomsnittlig skattesats till inkomstskatt under beskattnings- året, för används tabellen . 19.1.2 Beräkning av preliminär F-skatt och särskild A-skatt Preliminär F-skatt och särskild A-skatt betalas av den skattskyldige själv efter särskild debitering. Särskild A-skatt debiteras i det fall den skatt- skyldige har en A-skattsedel och den skattskyldiges totala skatt för året inte kan väntas bli täckt genom skatteavdrag. F-skatt debiteras sådana skattskyldiga som har fått en F-skattsedel. Debiteringen av F-skatt och särskild A-skatt fastställs med utgångspunkt från den slutliga skatt som debiterades året före inkomståret, s.k. schablondebitering (13 § 1 och 3 mom. samt 14 § UBL). Huvudregeln i 13 § 1 mom. UBL innebär att preliminär F-skatt och särskild A-skatt skall tas ut med ett belopp motsvarande av den slutliga skatt som har påförts den skattskyldige året före inkomståret. Understiger den slutliga skatten den ursprungligen debiterade F-skatten eller särskilda A-skatten skall preliminär skatt i stället tas ut . Vid beräkningen av den preliminära skatten skall vissa skatter och avgifter räknas bort från den slutliga skatten. Detta gäller för sådan överskjutande ingående mervärdes- skatt som den skattskyldige skall redovisa i sin särskilda självdeklaration, skattetillägg och förseningsavgift. Debitering med ledning av preliminär taxering Schablonmetoden för debitering av preliminär F-skatt och särskild A-skatt kan bara användas i de fall den skattskyldige har påförts slutlig skatt året före inkomståret. Av 13 § 2 mom. UBL framgår att, om detta inte har skett, skatten i stället skall beräknas med ledning av särskild taxering, s.k. preliminär taxering. Vidare skall preliminär F-skatt och särskild A-skatt beräknas med ledning av preliminär taxering om det är sannolikt att den beräknade slutliga skatten kommer att överstiga den senast debiterade skatten. Skatteändringen skall då uppgå till minst en femtedel, dock . Skatten får beräknas med ledning av preliminär taxering även i det fall det är fråga om en mer betydande skillnad mellan den preliminära skatt som annars skulle ha påförts och beräknad slutlig skatt eller om det finns andra särskilda skäl. Preliminär taxering bestäms med ledning av en preliminär själv- deklaration men får bestämmas även med stöd av annan uppgift eller upplysning (16 § UBL). I 17 § 1 mom. UBL anges i vilka fall en skattskyldig utan anmaning skall lämna preliminär självdeklaration. Detta skall göras av den som ansöker om en skattsedel på preliminär F-skatt och av den som bedömer att den slutliga skatten kommer att öka med minst en femtedel, dock . Preliminär självdeklaration skall enligt 18 § UBL lämnas året före inkomståret. Om den skattskyldige då inte kände till att han för inkomståret kommer att påföras slutlig skatt enligt den årliga taxeringen året efter inkomståret skall deklaration avges dagar efter det att han fått sådan kännedom. 19.1.3 Ändrad beräkning av preliminär skatt Som nämnts i det tidigare är en grundläggande princip i skattebetal- ningssystemet att preliminär skatt skall betalas med ett belopp som så nära som möjligt stämmer överens med den slutliga skatten. Reglerna om av- drag på lön för betalning av preliminär skatt är i viss mån schablonmässiga och kräver därför att den skattskyldige själv medverkar till att skatten blir så rätt som möjligt. Detta är extra viktigt när det gäller skattskyldiga som betalar F-skatt och särskild A-skatt, eftersom sådan skatt inte är direkt kopplad till de aktuella inkomsterna utan grundas på den senast debiterade slutliga skatten. De skattskyldiga har stora möjligheter att påverka den preliminära skattens storlek genom reglerna om jämkning i 45 § UBL. Detta gäller också skattskyldiga som utöver vanliga tjänsteinkomster har andra inkomster, t.ex. realisationsvinster, eller skall betala fastighetsskatt eller förmögenhetsskatt. Om den debiterade preliminära skatten är för låg eller om arbetsgivaren har gjort ett för lågt skatteavdrag i förhållande till den beräknade slutliga skatten, kan den skattskyldige, förutom att begära jämkning av den prelimi- nära skatten, begära att arbetsgivaren gör ett förhöjt skatteavdrag eller göra en kompletteringsbetalning av preliminär skatt, s.k. fyllnadsinbetalning. Om den debiterade preliminära skatten däremot skulle vara för hög eller om arbetsgivaren skulle göra ett för högt skatteavdrag i förhållande till den beräknade slutliga skatten, har den skattskyldige möjlighet att hos skattemyndigheten begära ett beslut om skatteavdrag enligt särskilda grunder, dvs. ett särskilt jämkningsbeslut. 19.2 Överväganden och förslag 19.2.1 Ändrade regler för beräkning av A-skatt Regeringens förslag: ges ökade möjligheter att bestämma skattetabellernas utformning. Möjligheten för , och kommuner att få 50-örestabell avskaffas. De särskilda tabellerna för beräkning av preliminär skatt som används vid korttidsersättning och ersättning från arbetslöshetskassa tas bort. I stället skall skatteavdrag göras på korttidsersätt- ning. På ersättning från arbetslöshetskassa skall avdrag göras enligt krontalstabeller efter olika kommunala skattesatser. Undantaget för arbetslöshetskassorna från skyldigheten att göra förhöjt skatteavdrag slopas. Skatteavdrag skall göras på sjukpenning som grundas på inkomst av näringsverksamhet i de fall mottagaren inte har debiterats preliminär skatt för inkomståret. Beloppsgränsen om vid skatteavdrag på föräldrapenning tas bort. Utredningens förslag stämmer överens med regeringens förslag. Remissinstanserna: välkomnar förslaget att slopa möjligheten till 50-örestabell. Förslaget kommer enligt verket att innebära vissa administrativa lättnader för skatteförvaltningen. tillstyrker att skatteavdrag på arbetslöshetsersättning görs enligt krontalstabeller och bedömer att förslaget kommer att medföra en bättre överensstämmelse mellan preliminär och slutlig skatt. Enligt verket har nuvarande regler i många fall lett till betydande avvikelser från den slutliga skatten med kvarstående skatt som följd. Verket ställer sig också bakom förslaget om att skatteavdrag skall kunna ske från sjukpenning till näringsidkare. Verket anser dock att förslaget bör kompletteras med en bestämmelse om att skatteavdrag skall kunna göras även för en skattskyldig som debiterats särskild A-skatt i det fall denne inte sköter sin betalning. skall i dessa fall fatta ett särskilt beslut om skatteavdrag. avstyrker förslaget att ta bort 50- örestabellerna eftersom detta får till följd att skillnaden mellan preliminär och slutlig skatt kommer att öka. Föreningen vill också framhålla att förslaget att ersätta genomsnittstabellen vid engångsersättning med ett skatteavdrag om kommer att medföra ett lägre preliminärt skatteuttag än enligt nuvarande ordning, vilket i sin tur får till följd att allt fler skattskyldiga som uppbär engångsersättning och uppbär inkomst från en huvudarbetsgivare kommer att drabbas av kvarstående skatt. och Arbetslöshetskassornas Samarbets- organisation har i huvudsak inget att erinra mot förslaget att vid ersättning från arbetslöshetskassa ersätta genomsnittstabellen med krontalstabeller, men anser att de nya skattetabellerna inte kan införas då det för kassorna gemensamma nya ADB-systemet (OAS) beräknas vara fullt utbyggt. Skälen för regeringens förslag: En grundläggande princip i skatte- betalningssystemet är att preliminär skatt skall betalas med belopp som så nära som möjligt kan antas motsvara den slutliga skatten. En annan princip är att den preliminära skatten skall betalas i nära anslutning till att inkomsten uppbärs. Dessa grundtankar innebär att en preliminär skatt som nära stämmer överens med den slutliga skatten skall betalas redan under inkomståret.