prop · GK0341 · 1997-01-01 00:00:00 — Ett målinriktat arbete som tar tillvara erfarenheter i frågor som rör kvinnor och män på chefsnivå och som drivs på av näringslivets egna företrädare är nödvändigt för att påskynda utvecklingen mot en jämn könsfördelning mellan kvinnor och män på ledande befattningar. Synlighet är, som nämnts tidigare, avgörande för förändring. Statistikens betydelse i detta sammanhang kan inte nog understrykas. Det är angeläget att statsmakterna och andra kan följa utvecklingen löpande. Regeringen har gett SCB i uppdrag att göra en förnyad studie över andelen kvinnor och män i ledande ställning inom privat och offentlig sektor liksom deras lönenivå. Studien bygger på siffror och beräknas vara klar . Därefter kommer regeringen att överväga hur fortlöpande statistik på detta område skall kunna tas fram. Regeringen kommer också att verka inom Europeiska Unionen för att få fram jämförbar statistik mellan EU:s medlemsländer i dessa frågor. Regeringen kommer vidare att intensifiera arbetet med rekrytering när det gäller de regeringstillsatta tjänsterna som myndighetschefer inom statsförvaltningen. Målet om kvinnor i denna kategori står självfallet kvar. Det är regeringens uppfattning att målformulering är ett verksamt medel i jämställdhetsarbetet. Erfarenheterna , t.ex. när det gäller måluppfyllelsen i fråga om könsfördelningen i statliga styrelser, är positiva. Utan mål och redovisning av grad av uppfyllelse försvåras ett arbete med att formulera klara strategier och åtgärder för förändring. Mot denna bakgrund har regeringen för avsikt att vidta åtgärder för att främja ett mer aktivt arbete i dessa frågor hos de statliga myndigheterna. Det är oacceptabelt att andelen kvinnor på chefsposter inom statsförvaltningen, som bör vara föregångare på området, enligt den senaste statistiken endast är . Enligt vad regeringen inhämtat underhand, har målformuleringar i fråga om chefsbefattningar skett i mycket liten, om ens någon, omfattning vid de statliga myndigheterna. Statliga arbetsgivare skall, liksom andra arbetsgivare, enligt jämställdhetslagen (1991:433) bedriva ett aktivt och målinriktat jämställdhetsarbete. Arbetsgivare med tio eller fler anställda skall dessutom upprätta en jämställdhetsplan . Planen skall innehålla en redovisning av de aktiva åtgärder som arbetsgivaren har vidtagit och avser att vidta. Det gäller inte minst i frågor om rekrytering. Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att göra en samlad bedömning av effekterna av delegeringen på arbetsgivarpolitikens område. Utredaren skall bl.a. ta fram en modell för en samlad redovisning som belyser utvecklingen på det arbetsgivarpolitiska området inklusive jämställdhetsarbetet. Därefter kommer regeringen att ta ställning till vilka ytterligare åtgärder som kan behöva vidtas för att intensifiera myndigheternas arbete med att öka andelen kvinnliga chefer. Redan nu kommer regeringen att inom ramen för mål- och resultatdialogerna med myndighetscheferna särskilt följa upp om myndigheterna bedriver ett konkret och målinriktat arbete för att uppnå jämställdhet mellan kvinnor och män, inte minst när det gäller att åstadkomma en jämn könsfördelning på chefsnivå. Regeringen kommer vidare att inbjuda och arbetsmarknadens parter inom det statliga området till överläggningar om vilka ytterligare åtgärder som kan behöva vidtas för att intensifiera arbetet i rekryterings- och chefsfrågor. En annan fråga är kompetensutveckling för de anställda om jämställdhetsfrågor generellt, både när det gäller myndigheternas interna jämställdhetsarbete och i fråga om att anlägga ett jämställdhetsperspektiv på den verksamhet som myndigheten bedriver. 2 Männen och jämställdhetsarbetet Jämställdhetspolitiken är en angelägenhet för både kvinnor och män. Målet - ett jämställt samhälle - kan inte förverkligas genom insatser som riktas enbart till kvinnor och som ensidigt syftar till att stärka kvinnors position i arbetsliv och samhälle. Den nödvändiga omfördelningen av makt och resurser i samhället berör kvinnor och män i lika hög grad. Ökad makt för kvinnor i beslutsfattande församlingar i samhället och inom arbetslivet innebär minskad makt för män. Ökat ansvar och därmed ökad makt för män i det praktiska arbetet med hem och barn innebär mindre ansvar och mindre makt för kvinnorna.Samma princip om omfördelning gäller också andra delar av jämställdhetspolitiken. För att t.ex. bryta den könsuppdelade arbetsmarknaden krävs inte bara att kvinnor söker sig till nya utbildnings- och yrkesområden. Det innebär i lika hög grad att män förändrar traditionella mönster. Genom de stora förändringar som skett för kvinnor, bl.a. genom deras ökade förvärvsfrekvens och ökade inflytande i politiska och andra beslutande församlingar, har synen på mannen och vad som är manligt förändrats. Det gäller framförallt den förändrade roll som män har i familjen. sågs mannen som ensam ansvarig för familjens försörjning men är de flesta familjer beroende av båda makarnas inkomster. Män tar också ett allt större ansvar för det praktiska hemarbetet och den dagliga omsorgen om barnen. Regeringen har på olika sätt försökt medverka till att ta upp frågor om mannen och mannens roll i jämställdhetsarbetet. Den s.k. Idégruppen för mansrollsfrågor arbetade brett med information och opinionsbildning om mansfrågor på olika samhällsområden . Gruppen ersattes då av Arbetsgruppen om papporna, barnen och arbetslivet, den s.k. Pappagruppen, som i första hand skulle behandla frågan om förutsättningar för män att ta ut en större del av sin rätt till föräldraledighet. I Pappagruppens slutrapport (Ds 1995:2), som avlämnades , föreslås bl.a. att ytterligare två pappamånader införs (vilket innebär sammanlagt tre pappamånader) och att enskild vårdnad som juridiskt begrepp avskaffas. Pappagruppen har vidare föreslagit att ogifta föräldrar automatiskt skall få gemensam vårdnad om sitt barn från det att faderskapet fastställts. Den frågan har övervägts också av som i sitt betänkande Vårdnad, boende och umgänge (SOU 1995:79) ansett att den nu gälande ordningen skall bestå. har föreslagit en rad åtgärder för att öka användningen av gemensam vårdnad. Bland annat har utredningen föreslagit att domstol skall kunna besluta om gemensam vårdnad även om en förälder motsätter sig den vårdnadsformen. Utredningen har också föreslagit att domstol skall kunna besluta om umgänge inom ramen för gemensam vårdnad. Såväl Vårdnadstvistut- redningens betänkande som de delar av Pappagruppens förslag som avser de familjerättsliga bestämmelserna har remissbehandlats. Förslagen bereds inom . Arbetet är inriktat på att en proposition skall kunna presenteras . Frågor om män och jämställdhet har alltmer fokuserats på mäns praktiska ansvar för sina små barn och relationerna till dem. Den grundläggande frågan gäller barnens rätt att från tidig ålder ha nära relationer till båda sina föräldrar och att ha tillgång till både kvinnliga och manliga förebilder. Ett annat motiv för att män måste ta sin del av det praktiska ansvaret för hem och barn är att kvinnor skall kunna etablera sig och utvecklas i arbetslivet på samma villkor som män. Reglerna om föräldraförsäkring och statistik om kvinnors och mäns uttag av föräldraledighet diskuteras i avsnitt II.8. Här redovisas endast de åtgärder som regeringen har vidtagit för att underlätta fäders uttag av föräldraledighet. Regeringen har avsatt medel för varierande projektverksamhet som syftat till att öka fäders uttag av föräldraledighet. Det har främst handlat om informations- och utbildningsprojekt som genomförts av landsting och enskilda företag, kommuner, försäkringskassor och fackliga organisationer. Erfarenheterna visar att information om pappaledighet via försäkringskassorna ger relativt god effekt. Det s.k. pappaprojektet vid försäkringskassorna i , med riktade informationsinsatser till de nyblivna papporna, resulterade i en tydlig ökning av ledighetsuttaget. För att ta till vara och sprida dessa goda erfarenheter till andra delar av landet beviljade regeringen för en landsomfattande informationskampanj om pappaledighet. Kampanjen skall pågå och omfatta information riktad till föräldrar, arbetsgivare och anställda. Regeringen har också beviljat medel till Stiftelsen i för en intervjundersökning om hur föräldralediga män använder sin tid. Syftet med denna undersökning är att öka kunskapen om mäns villkor under föräldraledigheten, om de förändrats och om de skiljer sig från kvinnors villkor. Projektet, som är en uppföljning av liknande tidsmätningar som utfördes , skall avslutas . Försök med s.k. pappautbildning har också genomförts vid mödravårdscentraler i , , och , samt i , t.o.m. . Syftet med pappautbildningen, vilken genomfördes av manliga pappautbildare och riktade sig till blivande och nyblivna fäder, var främst att öka mäns uttag av föräldraledighet, men också bl.a. att öka förståelsen av hur föräldraskapet förändrar parrelationer. Projektet planerades och genomfördes i samverkan mellan jämställdhetsenhet och och finansierades via regeringens anslag för särskilda jämställdhetsåtgärder. Enligt den utvärdering som har genomförts av , Spri, är erfarenheterna av projektet positiva. Det har också rönt ett stort intresse internationellt, inte minst inom EU. Även bland de nordiska länderna är intresset stort. I t.ex. kommer den svenska modellen för pappautbildning att spridas över hela landet. Syftet med försöksverksamheten har varit att införliva pappautbildning i landstingens föräldrautbildning. En nytillsatt arbetsgrupp inom har fått i uppgift att kartlägga, beskriva och analysera verksamheter med föräldrautbildning och föräldrastöd. Arbetsgruppen, som också kommer att beröra frågan om pappautbildning, skall redovisa sitt arbete . Regeringen kommer att därefter överväga vilka åtgärder som bör vidtas för att pappautbildning skall spridas till hela landet och integreras i föräldrautbildningen. beviljade regeringen i medel för att dels sammanställa en kunskapsöversikt, dels genomföra en attitydundersökning om pappaledighet. Syftet med kunskapsöversikten är att få en samlad bild av befintliga studier, utredningar, rapporter m.m. som handlar om mäns uttag av föräldrapenning. Kunskapsöversikten överlämnades till regeringen och är en viktig grund för attitydundersökningen som skall vara avslutad . Syftet med undersökningen är bl.a. att ta reda på kvinnors, mäns, arbetsgivares och arbetskamraters inställning till kvinnors och mäns föräldraledighet. Såväl kunskapsöversikten som attitydundersökningen kommer att vara viktiga underlag i det fortsatta arbetet för att mäns uttag av föräldraledighet skall öka. Män inom barnomsorg och skola Bland de anställda i förskolor och fritidshem var män . Mäns andel har varit oförändrad . Regeringen har under en följd av år beviljat medel för projekt som syftat till att öka andelen män inom barnomsorgen samt inom. förskollärar- och fritidspedagogutbildningarna. stöder fortlöpande kommunala utvecklings-, försöks- och utvärderingsprojekt inom barnomsorgen. Ett prioriterat område har länge varit utvecklingsverksamhet som bidrar till att öka antalet män i förskolan. Under /95 beviljades medel till fem projekt som direkt berörde mansrollen och mäns deltagande inom barnomsorgen. En ökning av antalet män i förskolan och på fritidshem är viktig för att barn skall ha möjlighet att möta både kvinnliga och manliga förebilder i sin vardag. Regeringen följer därför utvecklingen och kommer, utifrån erfarenheterna från pågående projekt och verksamheter på området, att återkomma med förslag till hur andelen män inom barnomsorgen kan öka. Även läraryrkena domineras i ökad utsträckning av kvinnor. Universitet och högskolor med lärarutbildning har allt färre manliga sökande. Regeringen tillsatte därför en arbetsgrupp för att se över lärarutbildningen (U 1995:B), göra en probleminventering och presentera underlag för ett fortsatt utredningsarbete. Problemet med att för få män söker till utbildningen påtalades i arbetsgruppens rapport i förändring (Ds 1996:16). Mot denna bakgrund anger regeringen i budgetpropositionen för (prop. 1996/97:1, utg.omr. 16, avsnitt 5.3) att de universitet och högskolor som anordnar lärarutbildningar bör vidta ytterligare åtgärder för att öka andelen manliga lärarstudenter. bildades front mot mäns övergrepp på initiativ av männen i Rädda Barnens styrelse och som en reaktion mot mäns övergrepp mot kvinnor och barn. Detta nätverk omfattar omkring 2500 män. beviljade regeringen medel till nätverket för spridande av information kring frågor om män och våld. Regeringen har också beviljat medel till i syfte att producera en videofilm om metoder för behandling av våldsbenägna män. I slutbetänkandet Kvinnofrid (SOU 1995:60) föreslog att skall utgå till brottsofferjourer och mansjourer som erbjuder behandling av män med våldsproblematik. Ett annat förslag var att påbörja en intensivövervakning av män som inte respekterar ett utdömt besöksförbud. Betänkandet har remissbehandlats och förslagen bereds i (se vidare avsnitt II.3). har även i olika sammanhang på nordisk, europeisk, och global nivå lyft fram frågor om män och jämställdhetsarbete (se även avsnitt IV.3). anordnade en konferens om mansfrågor i som hade huvudansvar för. Konferensen utgjorde en del av Nordiska ministerrådets förberedelser inför i och dokumenterades i rapporten - en skiftande skara. bidrog också till med en antologi på engelska, Men on Men, som innehåller åtta svenska mäns tankar om jämställdhet, maskulinitet och föräldraskap. Boken distribuerades i närmare 10 000 exemplar i och har även därefter efterfrågats av flera länder. Vidare planeras inom ram - på svenskt initiativ - en konferens att äga rum om männens roll när det gäller att uppnå jämställdhet mellan kvinnor och män. Regeringen kommer även i fortsättningen att på olika sätt stödja ett aktivt arbete för att fler män skall engagera sig i jämställdhetsarbetet. Det gäller i första hand mäns ansvar för arbetet med hem och barn. Bland annat kommer initiativ att tas för att det tidigare nämnda projektet om pappautbildning skall spridas över hela landet. Uppmärksamhet kommer också att ägnas åt frågor om hur andelen män inom barnomsorgen kan öka. Men även andra frågor om män och jämställdhet är av betydelse. Intresset för s.k. mansforskning växer. Genusforskningen, som behandlar relationer mellan manligt och kvinnligt, har i första hand utgått från ett kvinnligt perspektiv. Röster höjs nu för att denna forskning också skall bedrivas utifrån ett manligt perspektiv, t.ex. genom studier om maskulinitet och dess betydelse när det gäller möjligheterna att åstadkomma jämställdhet mellan könen. För att stimulera denna utveckling kommer regeringen att lämna ett uppdrag om en kartläggning av befintlig forskning och studier i dessa frågor i och utomlands. Frågor om män som utövare av våld har också fått ökad uppmärksamhet . Det faktum att en mycket stor del av det våld som utövas i samhället, mot både kvinnor och män, utövas av män, har blivit synligt på ett annat sätt . Sambandet mellan våld, som i första hand riktar sig mot kvinnor, och bristande jämställdhet har också tydliggjorts. Kunskaperna behöver dock öka i dessa frågor. För att stimulera till ökad kunskap och debatt kommer regeringen bl.a. att inbjuda till en konferens om män och våld . 3 Våld mot kvinnor Misshandel och sexuella övergrepp mot kvinnor är allvarliga brott som måste bekämpas. Våld mot kvinnor är också ett allvarligt uttryck för bristande jämställdhet och därmed också för den obalans som råder i maktförhållandet mellan kvinnor och män. har ett flertal åtgärder vidtagits för att motverka våld mot kvinnor och för att stödja, hjälpa och skydda utsatta kvinnor. Bland dessa åtgärder kan nämnas ny lagstiftning och ändringar i befintlig lagstiftning, t.ex. höjda straffskalor för ett antal vålds- och sexualbrott. Nya regler har även införts som ger ett ökat skydd för barn när det gäller sexuella övergrepp. Satsningar har också gjorts på förebyggande åtgärder, t.ex. genom fortbildning av personal som kommer i kontakt med utsatta kvinnor, och på förbättringar av skyddet för de kvinnor som utsatts för våld eller riskerar att utsättas för våld, t.ex. genom larm och annan utrustning. Därtill kommer att kvinnojourerna har fått ett utökat statligt stöd. Regeringen anser att arbetet med att motverka våld mot kvinnor måste intensifieras ytterligare. slutbetänkande Kvinnofrid (SOU 1995:60), vilket överlämnades till regeringen , är härvid av stor betydelse. Förslagen i betänkandet omfattar flera olika samhällsområden. De behandlar bl.a. frågor om hur myndigheter inom socialtjänst, hälso- och sjukvård samt rättsväsende skall handlägga ärenden med anknytning till våld mot kvinnor och om hur kunskap och kompetens skall höjas bland dem som arbetar med sådana ärenden. Vidare föreslås ny lagstiftning, bl.a. ett nytt brott, "kvinnofridsbrott", som har sin utgångspunkt i att många kvinnor upplever övergrepp från närstående män som en process och inte som en serie enskilda gärningar. Sådana övergrepp föreslås bli kriminaliserade som ett särskilt brott under förutsättning att de utförda handlingarna är ägnade att varaktigt kränka kvinnans integritet och skada hennes självkänsla. Därutöver föreslås ett flertal lagändringar i föreslås, bl.a. genomgripande förändringar i bestämmelsen om våldtäkt och ett förstärkt skydd för barn som utsatts eller riskerar att utsättas för sexuella övergrepp. Kommissionen föreslår vidare ett utökat stöd till kvinnojourerna liksom till mansjourerna. Betänkandet har remissbehandlats och en sammanställning av remissinstansernas synpunkter finns i skriften Remissammanställning Kvinnofrid (Ds 1996:28). invigdes Rikskvinnocentrum i för kvinnor som misshandlats och våldtagits. Centret kom till på förslag av Kvinno- våldskommissionen i delbetänkandet Ett centrum för kvinnor som våldtagits och misshandlats (SOU 1994:56). Rikskvinnocentrum har som stöd för uppbyggnadsarbetet beviljats från utvecklingsanslag för vartdera /95 och 1995/96. I övrigt finansieras verksamheten av läns landsting. Rikskvinnocentrums huvuduppgifter är patientomhändertagande, utbildning, forskning och information. En telefonlinje till centret är bemannad dygnet runt. Det är öppet både för kvinnor i akut kris och för kvinnor som lever i långvariga misshandelsförhållanden. Intresset för Rikskvinnocentrum är stort och erfarenheterna från verksamheten är mycket goda. Regeringen utgår från att erfarenheterna från centret sprids till andra landsting. Av betydelse när det gäller våld mot kvinnor är också Utredningen (Ju 1995:06) om utvärdering av åtgärder på brottsofferområdet (dir. 1995:94) som tillsattes . Utredningen skall bl.a. utvärdera lagen (1988:609) om målsägandebiträde och lagen (1988:688) om besöksförbud. Vidare skall de förändringar som kan vara befogade i t.ex. lagstiftning och myndigheters handläggningsrutiner föreslås. Arbetet skall vara avslutat senast vid utgången av . I sammanhanget bör även erinras om att (A 1996:01), som tillsattes , bl.a. har till uppgift att kartlägga hur vanligt det är att utländska medborgare, företrädesvis kvinnor, utsätts för övergrepp i s.k. anknytningsärenden och hur vanligt det är att en och samma person gör sig skyldig till upprepade övergrepp. Utredningens arbete skall vara klart . förslag bereds f.n. inom . Som redovisades inledningsvis är avsikten att lägga fram en samlad proposition med anledning av kommissionens förslag. 4 Jämställdhetslagen och JämO Jämställdhetslagen (1991:433) är ett viktigt verktyg för att främja kvinnors och mäns lika rätt i fråga om arbete, arbetsvillkor och utvecklingsmöjligheter i arbetet. Lagens konstruktion, med regler om diskrimineringsförbud och regler om arbetsgivares skyldighet att vidta aktiva framåtsyftande åtgärder för jämställdhet på arbetsplatsen, är unik ur ett internationellt perspektiv. Få länder har t.ex. regler om aktiva åtgärder och skyldighet för arbetsgivare att upprätta en jämställdhetsplan. Vidare har få länder utanför en (JämO) för aktiv tillsyn över arbetsgivares jämställdhetsarbete på arbetsplatsen. Jämställdhetslagen har varit föremål för både utvärdering och ändringar . Den nu gällande lagen trädde i kraft (prop. 1990/91:113, bet. 1990/91:17, rskr. 1990/91:288) och ersatte den tidigare lagen (1979:118) om jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet. Tillkomsten av den nya lagen föranleddes av betänkandet med jämställdhetslagen (SOU 1990:41). trädde ett antal ändringar av den nya lagen i kraft (prop. 1993/94:147, bet. 1993/94:17, rskr. 1993/94:290). Detta innebär att förhållandevis omfattande och genomgripande förändringar av lagstiftningen har ägt rum . Bland annat har lönediskrimineringsförbudet skärpts och anpassats till . Innebörden av begreppet likvärdigt arbete har, till ledning för rättstillämpningen, preciserats närmare i förarbetena. Regler om indirekt diskriminering har också införts, liksom ett förbud mot trakasserier. Nya regler om arbetsgivares skyldighet att kartlägga löneskillnader, att motverka sexuella trakasserier och att underlätta både för kvinnor och män att förena förvärvsarbete och föräldraskap har tillkommit. är arbetsgivare med tio eller fler anställda skyldiga att upprätta en årlig jämställdhetsplan. Arbetsgivaren är också alltid skyldig att iaktta lagens regler om aktiva åtgärder, även om det finns kollektivavtal. JämO:s tillsyn har utökats på motsvarande sätt. Sedan de nya lagändringarna trädde i kraft har JämO väckt talan vid Arbetsdomstolen (AD) två gånger. Båda målen gällde ifrågasatt lönedi- skriminering. avgjorde AD det ena målet som rörde frågan huruvida en kvinnlig ekonom vid Kumla kommun hade varit utsatt för lönediskriminering i förhållande till två manliga ekonomer på samma arbetsplats. AD kom till slutsatsen att det var fråga om likvärdigt arbete och att könsdiskriminering hade ägt rum. Domstolen biföll således JämO:s talan. Det andra målet, det s.k. barnmorskemålet, rörde huruvida en kvinnlig barnmorska vid läns landsting hade varit utsatt för lönediskriminering i förhållande till två manliga medicintekniker på samma arbetsplats. AD kom till slutsatsen att JämO inte förmått visa att barnmorskans arbete var likvärdigt med något av medicinteknikernas arbeten och ogillade JämO:s talan. AD gick inte in på vilka skälen till löneskillnaden var och tog således inte ställning till frågan om lönediskriminering hade ägt rum. JämO har föreslagit skärpningar av jämställdhetslagen. Det har skett i en skrivelse till regeringen , i myndighetens anslagsframställning för budgetåren 1997 - 1999, samt i en skrivelse som överlämnades vid en uppvaktning hos jämställdhetsministern . JämO:s förslag till lagändringar har huvudsakligen rört bestämmelser om löner och sexuella trakasserier, diskrimineringsförbudets omfattning vid rekrytering, frågor om AD:s sammansättning i mål enligt jämställdhetslagen samt frågor om storleken på skadestånd vid diskriminering. JämO framför bl.a. att det finns brister när det gäller lagens lönediskrimi- neringsförbud som bör åtgärdas. Bland annat bör begreppet likvärdigt arbete definieras i lagtexten. JämO föreslår också, med hänvisning till en dom i EG- domstolen i målet (C-177/88) Dekker mot Stiching Vormingscentrum, att lagens diskrimineringsförbud ändras så att det blir tillämpligt även i fall då det saknas jämförelseperson av motsatt kön. Vidare bör, enligt JämO, kravet på arbetsgivaren att kartlägga löneskillnaderna på arbetsplatsen (9 a §) skärpas. När det gäller sexuella trakasserier framför JämO att det i lagen bör införas ett skadeståndssanktionerat diskrimineringsförbud enligt vilket det skall betraktas som otillåten könsdiskriminering om arbetsgivaren underlåter att förhindra eller åtgärda sexuella trakasserier mellan arbetstagare.