prop · GK0321 · 1997-01-01 00:00:00 — 2 kap. 25 §1 ------------------------------------------------------- Handelsbolag och rederi och rederi för registreringspliktigt för registreringspliktigt fartyg skall till fartyg skall till ledning för delägares ledning för delägares taxering lämna uppgifter som taxering lämna uppgifter avses i 19 § första och andrasom avses i 19 § första och styckena samt för varje andra styckena samt för delägare uppgifter om hans varje delägare uppgifter om andel av bolagets eller hans andel av bolagets rederiets inkomst av varje eller rederiets inkomst av förvärvskälla och värdet av varje förvärvskälla och värdet hans andel eller lott i av hans andel eller lott i bolaget eller rederiet. bolaget eller rederiet. Uppgift skall också lämnas omUppgift skall också lämnas delägares andel av skatte- om delägares andel av underlag enligt 2 § lagen avdrag från (1984:1052) om statlig arbetsgivaravgift enligt 2 fastighetsskatt, 3 § lagen kap. 5 a § lagen (1981:691) (1990:661) om avkast- om socialavgifter, ningsskatt på pensionsmedel skatteunderlag enligt 2 § och 2 § lagen (1991:687) om lagen (1984:1052) om särskild löneskatt på statlig fastighetsskatt, 3 § pensionskostnader. lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel och 2 § lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader. Uppgifterna skall lämnas enligt bestämmelserna för särskild självdeklaration och på det sätt som anges i 28 och 29 §§. Bestämmelserna i 32 § om anstånd gäller i tillämpliga delar för uppgiftsskyldighet enligt denna paragraf. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. 1Senaste lydelse 1994:483. Lagrådets yttrande över lagförslagen i lagråds- remissen om nedsättning av socialavgifter Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet Per Jermsten, regeringsrådet , justitierådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter, 2. lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Enligt 8 kap. 18 § regeringsformen skall Lagrådets granskning avse bl.a. hur ett lagförslag förhåller sig till grundlagarna och rättsordningen i övrigt, om förslaget är så utformat att lagen kan antas tillgodose angivna syften samt vilka problem som kan uppstå vid tillämpningen. Vad gäller förhållandet mellan lagförslaget och grundlagarna är bl.a. i 7 kap. 2 § regeringsformen intagna bestämmelser om beredning av regeringsärenden av intresse. Vid sådan beredning skall enligt lagrummet behövliga upplysningar inhämtas från berörda myndigheter. I den omfattning som behövs skall tillfälle vidare lämnas sammanslutningar och enskilda att yttra sig. Beträffande de föreliggande lagförslagens beredning kan till en början konstateras att någon sedvanlig remissbehandling inte förekommit. I den till Lagrådet överlämnade remissen anförs endast att ett konkret förslag till nedsättning av socialavgifter utarbetats inom samt att synpunkter på förslaget under hand inhämtats från och . Tillfälle synes således inte ha lämnats sammanslutningar eller enskilda att yttra sig i saken. Lagrådsremissen innehåller inte heller några upplysningar om i vilken utsträckning och lämnat synpunkter på eller riktat anmärkningar mot förslag och i vad mån dessa beaktats vid utformningen av remissen. Med tanke på att lagförslagen synes kunna ge upphov till problem av såväl principiell som praktisk natur - mer härom i det följande - råder det enligt Lagrådets mening inget tvivel om att ett mer omfattande informationsinhämtande hade varit av värde. Lagrådets slutsats är att beredningen av ärendet svårligen uppfyller de krav som uppställs i 7 kap. 2 § regeringsformen. Som nämnts skall Lagrådet också granska om ett lagförslag kan antas tillgodose angivna syften. I lagrådsremissen anförs att avsikten med den föreslagna nedsättningen av socialavgifterna är att reducera de indirekta lönekostnaderna för att stimulera nyanställningar och uppmuntra egenföretagande. Bakgrunden till förslaget anges vara den oacceptabelt höga arbetslösheten och att socialavgifterna utgör en betydande del av lönekostnaderna och därför, inte minst i nystartade företag och vid övervägande av nyanställningar, kan utgöra ett hinder för expansion och ökad sysselsättning. Lagrådsremissen innehåller inte någon diskussion om vilken effekt en nedsättning av avgiftsuttaget med femprocentenheter inom ett avgiftsunderlag för arbetsgivaravgifter på och egenavgifter på kan förväntas få på nyanställningar och egenföretagande. Det finns således inte någon analys som visar i vilken utsträckning förslaget enligt regeringens uppfattning kommer att leda till de angivna målen. Några uppgifter i detta hänseende lämnades inte heller när regeringen aviserade den nu aktuella nedsättningen av socialavgifterna (prop. 1995/96:222). Som framgått av det föregående har regeringens beredning av ärendet vidare fått till följd att det saknas remiss- yttranden vari förslagets inverkan på sysselsättning och egenföretagande belyses. Den omständigheten att den överlämnade remissen saknar uppgifter om förslagets effekter medför inte att Lagrådet kan avstå från att göra en sådan bedömning. Lagrådet avser därför att - med nödvändighet ytterst översiktligt - ta upp frågan i vad mån förslaget kan förväntas påverka sysselsättning och egenföretagande. Vad först gäller arbetsgivare föreslås nedsättningen uppgå till av avgiftsunderlaget, dock högst . Lättnaden utgör således maximalt och omfattar därmed inte avgiftsunderlag som överstiger . Av förslagets utformning följer att för arbetsgivare vars avgiftsunderlag är högre än - vilket normalt torde vara fallet om arbetsgivaren har fler än fyra helårsanställda - kan nedsättningen ses som ett rent bidrag på . Nedsättningen uppgår med andra ord till samma belopp oavsett om arbetsgivaren anställer fler personer eller inte. Att nedsättningen i dessa fall skulle stimulera till nyanställning framstår som osannolikt. För övriga arbetsgivare, dvs. sådana vars avgiftsunderlag understiger , innebär nedsättningen däremot att avgiftsuttaget för en nyanställd blir lägre än vad som annars skulle ha varit fallet. Om hänsyn tas även till indirekta lönekostnader och andra kostnader i samband med nyanställning blir lättnaden emellertid väsentligt lägre än . Såvitt Lagrådet kan finna kan en förmån av så begränsad omfattning inte annat än undantagsvis antas påverka sysselsättningen. Sammanfattningsvis kan alltså konstateras att den till Lagrådet överlämnade remissen inte innehåller något underlag som visar att den föreslagna nedsättningen av socialavgifterna kommer att öka sysselsättningen eller uppmuntra egenföretagande. Enligt Lagrådets uppfattning kan lagförslagen inte mer än möjligen marginellt tillgodose de syften som regeringen angivit. Vad beträffar problem vid tillämpningen bör inledningsvis slås fast att förslaget introducerar ett nytt element vid beräkningen av socialavgifter, nämligen övergång från ett i princip strikt proportionellt till ett progressivt avgiftssystem. Förslaget innebär sålunda att avgiftssatsen höjs när avgiftsunderlaget uppnått en viss nivå (för arbetsgivare och för egenföretagare). Ett progressivt system förutsätter - vilket också beaktats i remissen - att hänsyn tas inte bara till den enskilda arbetsgivarens underlag utan även till underlaget hos närstående personer. Utan en sådan samordning skulle den åsyftade progressiviteten kunna kringgås genom en uppdelning av verksamheten på ett antal formellt fristående personer. Lagrådet har mot denna bakgrund inte något att invända mot förslaget att - såvida flera arbetsgivare ingår i en koncern - dessa vid bedömningen av avgiftsuttaget skall räknas som en enda arbetsgivare. avses, enligt vad som upplysts under lagrådsföredragningen, samtliga inom civilrätten förekommande koncernbegrepp. Koncernregeln skall således tillämpas inte bara på aktiebolagsrättsliga koncerner utan också exempelvis på koncerner enligt stiftelselagen (1994:1220) och lagen (1980:1103) om årsredovisning m.m. i vissa företag. Enligt sistnämnda lag kan bl.a. fysiska personer, handelsbolag och ideella föreningar vara moderföretag i en koncern. Av det sagda följer att den föreslagna koncernregeln är tillämplig i en mängd olika situationer och på en mängd olika rättssubjekt. Det ligger i öppen dag att svårigheter kan uppkomma när avgiftsuttaget hos moderföretaget skall samordnas med dotterföretag som kanske är belägna på helt andra platser i landet. Ytterligare problem kan uppstå vid gränsdragningen mellan s.k. oäkta koncerner - exempelvis två aktiebolag vars aktier ägs av en icke näringsdrivande fysisk person - och de "äkta" koncerner för vilka koncernregeln är tillämplig. Svårigheter motsvarande dem som koncernregeln föranleder kan vidare väntas uppkomma vid uttag av socialavgifter för handelsbolag som har fysiska personer som delägare. Som Lagrådet påpekar i följande kommentarer till lagtexten kan särskilda överväganden behöva göras om en delägare i ett handelsbolag är enskild näringsidkare. För en korrekt beräkning av nedsättningens storlek erfordras i dessa fall en samordning mellan underlagen för dels delägarna inbördes, dels handelsbolaget och delägarna. Även denna samordning torde förutsätta att nya rutiner införs vid avgiftskontrollen. Vad Lagrådet i det föregående redovisat innebär att kritik kan riktas mot det sätt varpå regeringen berett ärendet. Det framstår vidare som uppenbart att ett genomförande av förslaget kommer att ge upphov till betydande tillämpningsproblem. Till detta kommer att det inte heller framstår som sannolikt att lagförslagen mer än marginellt kommer att tillgodose de syften som regeringen angivit. De nu anförda bristerna är enligt Lagrådets uppfattning sammantagna av så allvarlig natur att den föreslagna nedsättningen av social- avgifterna inte bör genomföras. Lagrådet avstyrker därför de remitterade lagförslagen. För den händelse regeringen trots Lagrådets avstyrkande beslutar att överlämna en proposition i ämnet till redovisas i det följande vissa synpunkter på den föreslagna lagtexten. Förslaget till Lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter 2 kap. 5 a § Den föreslagna nedsättningen av avgiftsuttaget innebär, som Lagrådet tidigare framhållit, att ett progressivt element införs i avgiftssystemet. Detta medför att en och samma lönesumma kan bli föremål för olika avgiftbelastning beroende på om lönen anses ha kommit från en eller flera arbetsgivare. För den offentliga sektorns vidkommande får det därför betydelse om en viss statlig eller vid tillämpning av första stycket skall anses utgöra en särskild arbetsgivare eller inte. Enligt Lagrådets uppfattning bör denna problematik belysas närmare om förslaget genomförs. Vid tillämpning av koncernregeln i andra stycket skall avdraget i första hand göras av moderföretaget. Varken lagtext, allmänmotivering eller författningskommentar ger något besked om vilken ordning som skall gälla när moderföretagets outnyttjade avdragsutrymme skall fördelas mellan dotterföretag. Även denna fråga bör klarläggas. 3 kap. 5 a § Av första meningen i första stycket framgår att nedsättningen av egenavgifter kan uppgå till högst "". Vad som avses med sistnämnda begrepp framstår som oklart i de fall då egenföretagarens räkenskapsår/beskattningsår, t.ex. i samband med bokföringsskyldighetens inträdande, omfattar än . Enligt styckets sista mening får nedsättningen av egenavgifterna uppgå till högst ett så stort belopp att den sammanlagda nedsättningen av egenavgifter och arbetsgivaravgifter inte överstiger "för år räknat". Uttrycket "för år räknat" leder tanken till att nedsättningens storlek är beroende av räkenskapsårets/beskattningsårets längd. Av remissen kan inte med säkerhet utläsas om detta varit avsikten och - i så fall - varför ett annat tidsbegrepp använts i styckets första mening. Enligt andra meningen i andra stycket skall nedsättningen av egenavgifter fördelas mellan delägarna i ett handelsbolag Under föredragningen har upplysts att föredelningen skall göras med utgångspunkt i den skattepliktiga inkomst från handelsbolaget som skall delas upp mellan delägarna. Enligt Lagrådets mening bör detta komma till uttryck i lagtexten. Det kan förekomma att en delägare i ett handelsbolag skall beskattas för inkomst från bolaget som delägaren har underskott i enskilt bedriven näringsverksamhet. Såväl skatte- som avgiftsuttaget beräknas i en sådan situation normalt på nettot av verksamheterna, dvs. underskottet kan kvittas mot inkomsten från handelsbolaget. Det är tydligt att en nedsättning av avgifterna som baseras på en proportionell fördelning av handelsbolagets inkomst här kan leda till ett materiellt otillfredsställande resultat. Skäl kan anföras för att proportionalitetsregeln bör jämkas i nu beskrivna fall. Vad gäller uttrycken "för år räknat" och "året" hänvisar Lagrådet till vad som sagts i anslutning till första stycket. Lagförslagen i lagrådsremissen om särskild löneskatt på vinstandelsmedel 1 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster1 skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 §2 Särskild löneskatt skall betalas till staten på 1. lön eller annan ersättning till arbetstagare som vid årets ingång är eller äldre, 2. ersättning som utfaller enligt kollektivavtalsgrundad avgångsbidragsförsäkring som tecknas av arbetsgivare till förmån för arbetstagare, 3. avgångsersättning som annorledes än på grund av kollektivavtalsgrundad avgångsbidragsförsäkring utbetalas av staten, kommun eller kommunalförbund som arbetsgivare eller av , , , det för kommunerna och landstingen gemensamma organet för administration av personalpension eller Sjukvårdens och socialvårdens planerings- och rationaliseringsinstitut, under förutsättning att arbetsgivaren tillämpar kommunalt pensionsavtal eller av annan arbetsgivare, under förutsättning att arbetsgivaren tillämpar kommunalt pensionsavtal och att borgen tecknats i enlighet med vad som anges i punkt 20 e första stycket b av anvisningarna till 23 § kommunalskattelagen (1928:370), 4. avgångsersättning som omfattas av s.k. trygghetsavtal, 5. ersättning som utgår enligt gruppsjukförsäkring som åtnjuts enligt grunder som fastställts i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens huvudorganisationer till den del ersättningen utgör komplement till förtidspension eller till sjukbidrag, ------------------------------------------------------- 6. ersättning som utgår på grund av ansvarighetsförsäkring som åtnjuts enligt grunder som fastställts i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens huvudorganisationer till den del ersättningen utgår i form av engångsbelopp som inte utgör kompensation för mistad inkomst. Skattskyldig är den som utgett sådan ersättning som avses i första stycket. ------------------------------------------------------- 6. ersättning som utgår på grund av ansvarighets- försäkring som åtnjuts enligt grunder som fastställts i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens huvud- organisationer till den del ersättningen utgår i form av engångsbelopp som inte utgör kompensation för mistad inkomst, 7. bidrag som en arbetsgivare lämnar till en vinstandelsstiftelse eller en annan juridisk person som har till väsentligt ändamål att tillgodose ekonomiska intressen hos dem som är eller har varit anställda hos arbetsgivaren med undantag för bidrag som lämnas till en pensions- eller personalstiftelse enligt lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m. Skattskyldig är den som utgett sådan ersättning eller sådant bidrag som avses i första stycket. Vid bestämmande av skatteunderlaget tillämpas bestämmelserna i 2 kap. 3-5 §§ lagen (1981:691) om socialavgifter med undantag av 4 § första stycket 2 och 13. Vid bestämmande av skatteunderlaget enligt första stycket 6 skall bortses från ersättning för arbetsskada som inträffat före utgången av om ersättningen avser tid därefter samt från ersättning för arbetsskada som inträffat före utgången av om skadan anmälts till allmän försäkringskassa efter utgången av . Detta gäller dock endast ersättning som för en och samme arbetstagare beräknas på lönedelar som inte överstiger basbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring. Denna lag träder i kraft och tillämpas på bidrag som arbetsgivare lämnar till en vinstandelsstiftelse efter ikraftträdandet. 1 Senaste lydelse av lagens rubrik 1991:688. 2 Lydelse enligt prop. 1995/96:209. 2 Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring Härigenom föreskrivs att 3 kap. 2 § och 11 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän försäkring1 skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 kap. 2 §2 ------------------------------------------------------- Sjukpenninggrundande inkomst är den årliga inkomst i pengar som en försäkrad kan antas komma att tills vidare få för eget arbete, antingen såsom arbetstagare i allmän eller enskild tjänst (inkomst av anställning) eller på annan grund (inkomst av annat förvärvsarbete). Som inkomst av anställning räknas dock inte ersättning från en arbetsgivare som är bosatt utomlands eller en utländsk juridisk person, om arbetet har utförts i arbetsgivarens verksamhet utom riket. I fråga om arbete som utförs utomlands av den som av en statlig arbetsgivare sänts till ett annat land för arbete för arbetsgivarens räkning bortses vid beräkningen av sjukpenning- grundande inkomst från sådana lönetillägg som betingas av ökade levnadskostnader och andra särskilda förhållanden i sysselsättningslandet. Som inkomst av anställning eller inkomst av annat förvärvsarbete räknas inte heller intäkt som avses i 32 § 1 mom. första stycket h och i kommunalskattelagen (1928:370) eller sådan ersättning som anges i 1 § första stycket 2-6 och fjärde stycket lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster. Som inkomst av annat förvärvsarbete räknas inte sådan ersättning enligt gruppsjukförsäkring eller trygghetsförsäkring vid arbetsskada som enligt 2 § första stycket lagen om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster utgör underlag för nämnda skatt. Den sjukpenninggrundande inkomsten fastställs av . Inkomst av anställning och inkomst av annat förvärvsarbete skall därvid var för sig avrundas till närmast lägre hundratal kronor. ------------------------------------------------------- Sjukpenninggrundande inkomst är den årliga inkomst i pengar som en försäkrad kan antas komma att tills vidare få för eget arbete, antingen såsom arbetstagare i allmän eller enskild tjänst (inkomst av anställning) eller på annan grund (inkomst av annat förvärvsarbete). Som inkomst av anställning räknas dock inte ersättning från en arbetsgivare som är bosatt utomlands eller en utländsk juridisk person, om arbetet har utförts i arbetsgivarens verksamhet utom riket. I fråga om arbete som utförs utomlands av den som av en statlig arbetsgivare sänts till ett annat land för arbete för arbetsgivarens räkning bortses vid beräkningen av sjukpenning- grundande inkomst från sådana lönetillägg som betingas av ökade levnadskostnader och andra särskilda förhållanden i sysselsättningslandet. Som inkomst av anställning eller inkomst av annat förvärvsarbete räknas inte heller intäkt som avses i 32 § 1 mom. första stycket h och i kommunalskattelagen (1928:370) eller sådan ersättning eller sådant bidrag som anges i 1 § första stycket 2-7 och fjärde stycket lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster. Som inkomst av annat förvärvs- arbete räknas inte sådan ersättning enligt gruppsjuk- försäkring eller trygghets- försäkring vid arbetsskada som enligt 2 § första stycket lagen om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster utgör underlag för nämnda skatt. Den sjukpenninggrundande inkomsten fastställs av . Inkomst av anställning och inkomst av annat förvärvsarbete skall därvid var för sig avrundas till närmast lägre hundratal kronor. Vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst bortses från sådan inkomst av anställning och annat förvärvsarbete som överstiger basbeloppet. Det belopp som sålunda skall undantas skall i första hand räknas av från inkomst av annat förvärvsarbete. Ersättning för utfört arbete i annan form än pension räknas som inkomst av anställning, såvida ersättningen uppgår till , även om mottagaren inte är anställd hos den som utger ersättningen. I nu angivna fall skall den som utför arbetet anses såsom arbetstagare och den som utger ersättningen såsom arbetsgivare. Kan ersättning för arbete för någon annans räkning inte antas uppgå till , skall ersättningen från denne inte tas med vid beräkningen av den sjukpenninggrundande inkomsten i annat fall än då den utgör inkomst av näringsverksamhet. Vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst av anställning skall bortses från ersättning som enligt 2 a § skall anses som inkomst av annat förvärvsarbete samt ersättning som idrottsutövare får från sådan ideell förening som avses i 7 § 5 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt och som har till huvudsakligt syfte att främja idrottslig verksamhet, om ersättningen från föreningen inte kan antas uppgå till minst ett halvt basbelopp. Vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst av anställning bortses även från ersättning från en stiftelse som har till väsentligt ändamål att tillgodose ekonomiska intressen hos dem som är eller har varit anställda hos en arbetsgivare som lämnat bidrag till stiftelsen (vinstandelsstiftelse), om ersättningen avser en sådan anställd och inte utgör ersättning för arbete för stiftelsens räkning. Detta gäller dock endast om de bidrag arbetsgivaren lämnat till stiftelsen varit avsedda att vara bundna under minst tre kalenderår och att på likartade villkor tillkomma en betydande del av de anställda. Om arbetsgivaren är ett fåmansföretag eller ett fåmansägt handelsbolag skall vid beräkningen inte bortses från ersättning som stiftelsen lämnar till sådan företagsledare eller delägare i företaget eller denne närstående person som avses i punkt 14 av anvisningarna till 32 § kommunalskattelagen. Vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst av anställning skall alltid bortses från ersättning från en vinstandelsstiftelse som härrör från bidrag som arbetsgivaren lämnat . Beräkningen av den sjukpenninggrundande inkomsten skall, där förhållandena inte är kända för , grundas på de upplysningar som kassan kan inhämta av den försäkrade eller dennes arbetsgivare eller som kan framgå av den uppskattning, som vid taxering gjorts av den försäkrades inkomst. Semesterlön eller semesterersättning får inte inräknas i den sjukpenninggrundande inkomsten till högre belopp än som motsvarar lön för utfört arbete utan sådan ersättning. Inkomst av arbete för egen räkning får ej beräknas högre än som motsvarar skälig avlöning för liknande arbete för annans räkning. 11 kap. 2 §3 ------------------------------------------------------- Med inkomst av anställning Med inkomst av avses lön eller annan anställning avses lön eller ersättning i pengar eller annan ersättning i pengar andra skattepliktiga eller andra skattepliktiga förmåner, som en försäkrad harförmåner, som en försäkrad har fått såsom arbetstagare i fått såsom arbetstagare i allmän eller enskild tjänst. allmän eller enskild tjänst. Med lön likställs Med lön likställs kostnadsersättning som inte kostnadsersättning som inte enligt 10 § uppbördslagen enligt 10 § uppbördslagen (1953:272) undantas vid (1953:272) undantas vid beräkning av preliminär beräkning av preliminär A-skatt. Till sådan inkomst A-skatt. Till sådan inkomst räknas dock inte från en och räknas dock inte från en och samme arbetsgivare utgiven samme arbetsgivare utgiven lön som ej lön som ej uppgått till .