prop · GK03112 · 1997-01-01 00:00:00 — Den långa stagnationen av högskolans grundutbild- ning ledde till att riskerade att halka efter länder med en mer kontinuerlig expansion av högskoleutbildningen, vilket var motiveringen till högskolesatsningar . () var andelen högskoleutbildade i den fjärde högsta i OECD-kret- sen av länder. I var position lägre 1994, vilket återspeglar stagnationen 1970-1990, som medförde att flera länder gick ifatt eller om . Den redan pågående expansionen kommer att förbättra position. På högskolenivå är det två problem som är viktiga. För det första är elevintresset för naturvetenskapliga och tekniska utbildning inklusive vissa lärarutbildningar fortfarande för svagt, vilket är ett välkänt problem i de flesta . För det andra är andelen anställda med lång högskoleutbildning internationellt sett låg inom flera industrisektorer. Fig. 2 Befolkningens utbildning i , och 1996, andel och antal personer per utbildningsnivå i åldern (Källa: SCB) Mellan har andelen högskole- och gymnasieskole- utbildade i befolkningen ökat markant. har andelen i ålders- gruppen med kortare utbildning än nioårig grundskola minskat från . Totalt finns det dock drygt 1,2 miljoner personer i dessa åldrar som har högst grund- eller folkskoleutbildning. Även när det gäller utbildning på gymnasie- och grundskolenivå ligger väl till. I arbetsför ålder är andelen med kortare utbildning än gymnasieskola relativt låg jämfört med andra länder som jämfört. Andelen minskar dessutom snabbt snabbare än i andra länder. Dock finns det i ett stort antal i arbetsför ålder som inte har formell utbildning motsvarande gymnasieskola. För det första rör det sig om äldre som i sin ungdom inte fick möjlighet till någon gymnasial utbild- ning. De har ofta lärt sig mycket i arbetet och är kvalificerade i arbetet men kan ha svårt att utnyttja sitt kunnande på en ny arbetsplats om de blir arbetslösa. Dessutom ökar kunskapskraven i flertalet yrken. För det andra rör det sig om yngre som inte påbörjat gymnasieskolutbildning eller av- brutit gymnasieskolstudierna. För det tredje finns det en grupp som inte når upp till kunskaper motsvarande . Denna senare grupp består till stor del, men inte bara, av invandrare. Dagens invandrare har generellt sett inte lägre utbildningsnivå än svenskar, men det finns både fler med högskoleutbildning och fler med högst grundskoleutbildning än bland svenskar. Invandrare med låg utbildning från hemlandet riskerar dubbla handikapp på arbetsmarknaden. Dessa tre grupper står i centrum för dagens vuxenutbildningssatsningar. har svenska elevers kunskaper jämförts med andra länders inom ramen för IEA (=International Association for the Evalua- tion of Educational Achievement). Svenska elever hävdar sig väl jämfört med andra länder i fråga om läsförståelse och främmande språk Svenska elever har tidigare inte hävdat sig väl när det gäller matema- tik, men den svenska positionen har i den senast genomförda under- sökningen förbättrats. Dock finns det flera länder med bättre resultat än när det gäller både matematik och naturvetenskap. har låtit genomföra en studie av vuxnas läsförmåga. Enligt den har svenska vuxna den högsta läsförmågan av sju deltagande länder. Re- lativt sett har vuxna svenskar med enbart grundskoleutbildning en särskilt hög läsförmåga. förutsättningar som kunskapsnation är goda. har, jämfört med andra länder, satsat en stor andel av BNP på utbildning och särskilt på skolan. Ytterligare en svensk tillgång är den långa tradition av utbildning för vuxna vid såväl universitet och högskolor som inom komvux, folkbild- ning och personalutbildning samt samarbetet mellan olika utbildnings- former. Detta ger en flexibilitet som behövs både inför förändrade kun- skapskrav och en ändrad fördelning av olika åldersgrupper. Skolans värdegrund Ett av skolans viktigaste uppdrag är att förmedla och hos eleverna för- ankra de värderingar vårt samhällsliv vilar på: människors okränkbarhet, individens frihet och integritet, alla människors lika värde, jämställdhet mellan kvinnor och män samt solidaritet med svaga och utsatta. Skolan är ingen värdeneutral plats och får inte svika i sitt uppdrag att fostra demo- kratiska medborgare. Vardagen i skolan måste genomsyras av dessa grundläggande värde- ringar. Skolan har en unik möjlighet att under de viktiga barn- och ung- domsåren påverka elevernas normer och värderingar. Målsättningen måste vara att barnen skall växa upp till trygga och ansvarskännande människor. Vi vet att kunskap är det viktigaste redskapet i kampen mot de primi- tiva värderingar som står bakom främlingsfientlighet och rasism. Det är viktigt att de demokratiska värderingarna blir en tydlig del av skolans vardag och arbete. Demokratin kan aldrig tas för given. Den måste åter- erövras av varje ny generation. På många skolor görs ett bra arbete för att utveckla elevernas tolerans, demokrati och respekt för alla människors lika värde. Vikten av detta arbete kan inte nog betonas och många skolor behöver stöd och hjälp i det konkreta arbetet. Regeringen har tillsatt en arbetsgrupp (U 1996:H) med uppgift att inventera det arbete som sker på myndighetsnivå och rör skolans värdegrund samt föreslå hur det kan samordnas och anpassas till skolans vardagsarbete. Elever med funktionshinder Den svenska handikappolitiken grundas på uppfattningen om alla männi- skors lika värde och lika rätt. Människor med funktionshinder har således rätt att som andra få en god utbildning, delta i arbetslivet och leva ett ak- tivt och självständigt liv. Begrepp som delaktighet och jämlikhet ger ut- tryck för denna syn. Av framgår att utbildningen av barn och ungdomar med funktionshinder bör vara en integrerad del av den ordinarie utbildningen. Särskilda skolor eller undervisningsgrupper för elever med funktionshinder skall ses som undantagslösningar. Kommunerna har det totala ansvaret för skolverksamheten utifrån de nationella mål som anges i skollag, läroplaner och kursplaner. Detta an- svar gäller alla barn och ungdomar, således också elever med funktions- hinder. Skolhuvudmännen är enligt skollagen skyldiga att se till att barn med behov av särskilt stöd får det. För funktionshindrade elever kan stöd t.ex. ges i form av särskilda hjälpmedel, särskilda lärarinsatser, elevvård- ande insatser, specialanpassade lokaler eller anställning av särskilda elevassistenter. konstaterar i Bilden av skolan 1996 att skolan upplever att man tar väl hand om elever med tydliga fysiska handikapp. Däremot sak- nas ofta en samlad dokumentation och åtgärdsprogram. Elever med be- hov av särskilt stöd är dessutom extra utsatta när resurserna till skolan skärs ned. , som analyserat samtliga Skolver- kets tillsynsbeslut (delrapporten: Skyddar reglerna i skolan elever med dolda funktionsnedsättningar? ), konstaterar dels att en fjärdedel av Skol- verkets tillsynsbeslut 1996 har gällt elever med dolda funktionsnedsättningar dels att den vanligaste orsaken till Skolver- kets kritik mot huvudmännen var bristfälliga åtgärdsprogram eller att skolan inte ens upprättat ett åtgärdsprogram. Regeringen anser att den ambitionsnivå som tidigare redovisats om likvärdighet och kvalitetsfrå- gor, har en särskild relevans för gruppen funktionshindrade elever. Sam- mantaget innebär detta att bör intensifiera sitt tillsynsarbete vad gäller elever med såväl synliga som dolda funktionshinder. har internationellt varit pådrivande på området och fullföljer denna linje inom ramen för medlemskapet i EU, FN och andra internatio- nella organisationer. EU:s handikapprogram avslutades i de- cember 1996. Något nytt handikapprogram inom ramen för EU är inte aktuellt. har emellertid tagit initiativ till ett eu- ropeiskt centrum för specialpedagogik med start . Projektet skall pågå och syftet är att samla och sprida kunskap inom området. Regeringen, som ser positivt på projektet, har också avsatt medel för det svenska deltagandet. SIH:s stödverksamhet är ett komplement till det stöd kommunerna har ansvaret för. I betänkandet Staten och skolan styrning och stöd (Ds 1995:60) konstateras att beslutet att inrätta inte byggde på en pröv- ning av omfattningen och inriktningen av behovet av stödinsatser för handikappade elever. Inte heller analyserades och prövades vad som borde vara ett statligt åtagande och vilka uppgifter kommunerna själva borde ta ett mera direkt ansvar för. Utredaren konstaterar vidare att de förhoppningar man vid bildandet av knöt till att de grundläggande behoven av statligt stöd skulle komma fram genom den fördjupade kom- munala planering som följer av skolplanen, inte har infriats. Den av regeringen tillsatta Utredningen om funktionshindrade elever i skolan (U 1995:14) har bl.a. till uppgift att kartlägga samhällets nuvar- ande insatser för funktionshindrade elever i skolan samt beskriva hur dessa insatser tillgodoser deras behov av samhälleligt stöd. Kommittén skall utifrån detta analysera hur ansvaret skall fördelas mellan stat, kom- mun och landsting för utbildning av funktionshindrade och deras om- vårdnad i anslutning till utbildningen. Funktionshindrade vuxenstuderande möter olika problem, t.ex. brist på teckenspråkstolkar eller höga läromedelskostnader, vilket i vissa fall fak- tiskt omöjliggör fortsatta studier. Regeringen avser därför att ge (U 1995:09) tilläggsdirektiv beträffande insatser för funktionshindrade vuxenstuderande. Regeringen bedömer att eventuella åtgärder på området bör anstå i av- vaktan på att ovan nämnda utredningar avslutat sitt arbete och att remiss- behandling skett. Utbildningen i specialskolan har som övergripande mål att ge barn och ungdomar med synskada, dövhet, hörselskada eller talskada en till varje elevs förutsättningar anpassad utbildning som så långt det är möjligt mot- svarar den utbildning som ges i . I den tidigare nämnda utredningen och skolan - styrning och stöd (Ds 1995:60) påpekades att ...undvikit att göra någon tillsyn av specialskolorna. Utredaren menade att regeringen häri- genom får otillräcklig kunskap om dessa funktionshindrade elever inför framtida beslut. har fått i uppdrag att i samråd med utvärdera utbildningen vid de statliga specialskolorna. Det uppdrag som Utredningen om funktionshindrade elever i skolan (U 1995:14) har, innebär att ansvarsfrågorna totalt mellan staten, kommun och landsting skall övervägas. Resultatet av utredningen kan komma att påverka specialskolans villkor. Eventuella åtgärder på området bör emellertid anstå i avvaktan på att utredningen redovisats och remiss- behandlats. Utbildningen i särskolan syftar till att ge utvecklingsstörda barn och ungdomar en för varje elevs förutsättningar anpassad utbildning som så långt det är möjligt motsvarar den som ges i och i gymnasie- skolan. Det är emellertid ofrånkomligt med skillnader i fråga om inne- håll, art och nivå med hänsyn till att eleverna uppvisar stora variationer i begåvning, förutsättningar och behov. omfattas , sameskolan, specialskolan och den ob- ligatoriska särskolan av samma läroplan, läroplanen för det obligatoriska skolväsendet (Lpo 94) samt gymnasieskolan, gymnasiesärskolan, komvux och vuxenutbildningen för utvecklingsstörda (särvux) av läro- planen för det frivilliga skolväsendet (Lpf 94). Kursplanerna för den ob- ligatoriska särskolan har en annan karaktär än kursplaner. I kursplanerna anges de mål som eleven, utifrån sina förutsättningar, skall nå upp till. Gymnasiesärskolans nationella program har även program- mål. De är en anpassning av programmålen för motsvarande program i gymnasieskolan. I programmålen och kursplanerna för de nationella pro- grammen anges både mål som skolan skall sträva efter att eleverna når utifrån individuell förmåga och mål som skolan har ansvar att eleverna har nått efter fullföljd utbildning. Från och med /97 får skolpliktiga barn enligt lagen (1995:1249) om försöksverksamhet med ökat föräldrainflytande över utvecklingsstörda barns skolgång inte tas emot i särskolan utan föräld- rarnas medgivande. Att skolplikten fullgörs inom en viss skolform inne- bär bl.a. att undervisningen baseras på de föreskrifter i läroplanen som gäller för skolformen i fråga, att undervisningen skall följa kursplanerna för respektive skolform samt att bestämmelser om prov och betyg som finns för skolformen skall tillämpas. /96 gick ca 13 400 elever i särskolan (ca 9 500 i den obli- gatoriska särskolan och 3 900 i gymnasiesärskolan). Antalet elever har ökat successivt under de senast fem läsåren. Variationerna mellan länen är stora. genomförde tillsyn i tre kommuner med särskilt stora elevökningar. Av tillsynsbesluten framgår att inga elever utanför särskolans personkrets tagits emot i särskolan, att beslut om mot- tagande baserats på tillräckliga utredningar, att utredarkompetensen varit god samt att beslut om mottagande föregåtts av samråd med elevens vårdnadshavare. Elevökningarna kan förklaras av att kommunaliseringen av särskolan inneburit att den kommit närmare kommuninvånarna, att föräldrar har fått en mer positiv syn på särskolan och dess verksamhet och att stödet till elever med särskilda behov har minskat i . skall enligt regleringsbrev för /96 redovisa en uppföljning och utvärdering av konsekven- serna av det ändrade huvudmannaskapet. I uppdraget ingår också att följa elevutvecklingen i särskolan. 5.1 Personalens roll Resultaten i skolan beror i hög utsträckning på personalens arbete. En väl utbildad och engagerad personal är avgörande för undervisningens kva- litet och verksamheten i skolan i övrigt. Skolledarrollen Rektors roll är att vara chef och ledare för en pedagogisk verksamhet. Rektor har det övergripande ansvaret för att verksamheten som helhet inriktas och utvecklas mot de riksgiltiga målen. Rektor har ansvar för att skolans verksamhet följs upp och utvärderas. Rektor har härigenom ett särskilt ansvar för kvalitetsutvecklingen i skolan. Rektor är den viktigaste länken mellan det nationella och det kommu- nala uppdraget och den praktiska verksamheten i skolan. Att leda en lä- rande organisation skiljer sig avsevärt från att administrera en traditionell förvaltningsorganisation. I en lärande organisation ställs höga krav på att ledningen förmår samla de anställda kring gemensamma mål och en ge- mensam vision. Det förutsätter att ledningen kan stimulera, motivera, stödja, entusiasmera och i övrigt bidra till att utveckla lärande miljöer. Rektors ansvar finns angivet i skollagen och läroplanerna. Det finns anledning att särskilt peka på rektors ansvar för att undervisningen ut- vecklas, så att eleverna får möjlighet att uppfatta kunskapsområden som en helhet och likaså att ämmnesövergripande kunskapsområden integre- ras i undervisningen i olika ämnen. Utveckling av skolan i samarbete med det omgivande samhället och genom elevinflytande hör också till de strategiska områdena för rektor. Rektor är i lagens mening arbetsgivare och ansvarar för att arbets- miljölagen uppfylls. Enligt de ändringar i arbetsmiljölagen som trädde i kraft skall skolelever från årskurs 1 jämställas med ar- betstagare. Vidare skall elevskyddsombud finnas på skolorna från och med årskurs 7. Rektorernas arbetsbörda är mycket stor. Administrativa arbetsuppgif- ter tar alltför mycket av rektors tid och hindrar rektor från att fungera fullt ut som pedagogisk chef och arbetsledare. Regeringen finner detta oroande. Det är angeläget att ledningsstrukturer och arbets- fördelning organiseras så att rektor får möjlighet att fullgöra sitt uppdrag som en effektiv ledare för den pedagogiska verksamheten. Mer än hälften av rektorerna i ansvarar även för barnom- sorg eller skolbarnsomsorg. I gymnasieskolan ges rektor ibland ansvar för flera verksamheter, t.ex. även vuxenutbildning. Rektorernas yrkes- mässiga bakgrund har förändrats. Enligt i Bilden av skolan 1996 hade en manlig ämneslärare i störst statistisk sannolikhet att bli rektor. dominerade personer med bakgrund i barnomsorg och/eller fritidsverksamhet bland de nytillsatta rektorerna i . Inom blir det nu allt vanligare med kvinnliga skolledare. Som ett led i styrningen av skolan är den statliga grundläggande rek- torsutbildningen viktig. Den statliga rektorsutbildningen riktar sig enbart till redan utnämnda rektorer. De senaste årens organisatoriska för- ändringar, med skola och barnomsorg i av kommunerna under en nämnd, har inneburit att nya ledningsstrukturer har uppstått. Med hän- visning till de nya styrdokumenten för skolan och ledningsfunktionens betydelse för en verksamhet, är det rimligt att en ledarutbildning med den uppgift som den statliga rektorsutbildningen har, omfattar ledningsfunk- tionen vid både förskola, skola och vuxenutbildning Det är naturligt att kontinuerligt utvärdera innehåll, omfattning och målgrupp för den statliga rektorsutbildningen. genomför en utvärdering som beräknas vara klar . Lärarroll i förändring Lärararbetet har som en följd av samhällets förändringar och nya styr- dokument genomgått och genomgår betydande förändringar. En ny lärar- roll växer fram. De nya villkoren och förutsättningarna ställer stora krav på lärarna. Lä- rarna har en avgörande betydelse för skolans utveckling. Det är i huvud- sak lärarna som är de pedagogiska ledarna i skolan. De förväntas ut- veckla nya sätt att organisera och leda arbetet i skolan, förändra såväl innehåll som form och delta i det lokala kursplanearbetet. Lärarna skall tillsammans med elever och kolleger diskutera mål i undervisningen, pla- nera, följa upp och utvärdera resultat. Läro- och kursplaner lämnar stort utrymme för lärare och elever att tillsammans välja stoff och metoder i undervisningen. Läroplanernas betoning av kunskaper, lärande och sam- spel mellan skolans personal och elever i nära kontakt med hemmen och det omgivande samhället innebär ett arbete i demokratiska arbetsformer, där elevers och föräldrars inflytande måste få ökat utrymme. Lärararbetet har blivit mer mångfasetterat. Det friutrymme som läro- planer och kursplaner ger, innebär rimligtvis ett mer stimulerande och omväxlande arbete med stora möjligheter för lärare att arbeta utifrån eget intresse och kreativitet. Från traditionell kunskapsförmedling har lärarens arbete förändrats till att utforma miljöer för elevernas lärande och sam- tidigt vara en motor i utveckling och förnyelse av pedagogik och utbild- ning, en ledare i läroprocessen. Kunskapsförmedlingen som undervis- ningsform kompletteras alltmer av handledning, stöd för informations- värdering och elevernas egen kunskapserövring. Lärararbetet har utan tvekan blivit viktigare, men också svårare. Uppgiften att utveckla nya sätt att organisera skolarbetet ställer stora krav på lärarnas sociala kompetens. Undervisningen skall anpassas efter elevernas behov och förutsättningar. Förmåga att skapa goda relationer till eleverna är viktig. Läraren måste utveckla sina sociala och allmän- mänskliga egenskaper så att eleverna ser läraren som en person som stödjer och förstår dem. Läraryrket kräver också mer av teoretisk kompetens. Det nya styrsystemet ställer krav på lärarna att analysera och ta ställning till såväl uppläggningen och innehållet i skolarbetet som bedömningen av eleverna på ett annat sätt . Lärare måste ta del av ny litteratur och forsk- ning. Lärare måste samarbeta mer kring själva läroprocessen, inte enbart om praktiska frågor som prov och betyg. Den nya lärarrollen kräver en vidgad didaktisk kompetens. Lärare måste utveckla sin förmåga att problematisera i undervisningen och till- sammans med sina kolleger reflektera över sitt arbete, utvärdera sin verk- samhet och ompröva sin undervisning. Den kommunikativa förmågan såväl i tal som skrift blir viktigare efter- som den nya lärarrollen innebär mer av analys, formulering och reflek- tion. Att kunna föra en aktiv och konstruktiv dialog med elever, lärar- kolleger, skolledning, avnämare m.fl. utgör en central del av professio- nalismen i läraryrket. Kunskap om och förståelse för elever som har svå- righeter i skolarbetet ökar också kraven på alla lärares specialpeda- gogiska kunskaper. Mot bakgrund av de stora förändringarna i lärararbetet har gett regeringen tillkänna att en parlamentarisk utredning om lärarutbild- ningen bör tillsättas (bet. 1996/97:UbU1, rskr. 1996/97:100). Utred- ningen bör som utgångspunkt för sitt arbete ha de förändringar som skett inom förskola och skola och som pågår. fram- håller att de snabba förändringarna i omvärlden kräver en ny lärarroll, som måste genomsyras av förmåga till omställning, förnyelse och ut- veckling. Ett flexibelt system för lärarutbildning som även omfattar fort- bildning, vidareutbildning och forskning är nödvändigt för att möjliggöra ett livslångt lärande. Vad avser utvecklingen av framhålls särskilt integreringen av den pedagogiska verksamheten för barn och ungdom för att nå högre kvalitet i såväl förskolans som skolans och skolbarnsomsorgens verk- samhet. En integrerad verksamhet öppnar t.ex. för organisering i arbets- lag, där olika pedagogkategorier kan samverka med varandra i bar- nens/elevernas lärande och utveckling. Den reformerade gymnasieskolan med dess breda utbud av utbildning genom program, grenar och kurser tar emot nästan samtliga elever från . Det är en helt annan situation än för bara något årtionde sedan. Gymnasieskolan är en skola för alla, där alla elever med olika bakgrund och inriktning måste kunna tas emot. Vuxenutbildningen har spelat en avgörande roll för många människors möjlig- het till utbildning och lärande. Samhällsförändringarna, ny teknik, ny arbetsorganisation och ökad internationell konkurrens nödvändiggör ökade kunskaper och insikter hos människor, bl.a. som ett led i att mot- verka arbetslöshet. Den nödvändiga kompetensutvecklingen i arbetslivet ställer vuxenutbildningen inför stora utmaningar. Detta ger anledning till en översyn av lärarutbildningar inriktade mot dessa områden. Vuxenpedagogutbildning Vuxenutbildningen och kompetensutvecklingen kommer att öka starkt både i volym och betydelse. har en omfattning som motsvarar av arbetskraften i Sve- rige, vilket innebär i det närmaste en fördubbling av vuxenutbildningens reguljära verksamhet. Sammantaget kommer kommunalt finansierad vuxenutbildning och att ha en omfattning som motsvarar av arbetskraften. Kommunerna kommer att ägna betydande insatser åt uppsökande verksamhet och rekrytering för att nå alla vuxna som saknar treårig gymnasiekompetens. Den kontinuerliga kompetensutveckling som är en nödvändighet i ar- betslivet i sin helhet kommer att leda till en ytterligare ökad efterfrågan på vuxenpedagogisk kompetens även utanför skolväsendet. Personer med förmåga att leda och organisera kompetensutveckling på arbetsplatser efterfrågas i allt högre grad i arbetslivet. Vuxenutbildningen kommer i ökad utsträckning att möta nya grupper av studerande. Det är en stor och viktig utmaning att nå, rekrytera och leda utbildningen för grupper av vuxna som har dåliga erfarenheter från sina tidigare möten med skolan eller där vikten av livslångt lärande och behovet av att studera inte varit en självklarhet. För att nå nya grupper av vuxenstuderande behöver ny teknik, framför allt IT, användas eftersom den ger möjlighet till andra arbets- och stu- dieformer också på distans. Många vuxna har dock ofta en rädsla och osäkerhet inför ny teknik. Vuxna måste därför mötas på ett helt annat sätt än barns och ungdomars mer fördomsfria inställning till tekniken. Utbildning för vuxna måste på ett annat sätt än vad som gäller för ung- domar anpassas till deltagarnas speciella erfarenheter, kunskaper och för- utsättningar. Deras erfarenheter från socialt liv med ansvar för barn och ekonomi, deras arbetslivs- och yrkeserfarenheter ger vuxna ett annat ut- gångsläge än barn och ungdomar, vilket måste tas till vara som en resurs i utbildningen. Många invandrare har speciella erfarenheter och behov som måste beaktas i vuxenutbildningen. Deras språkkunskaper och kulturkunskaper kan t.ex. bli ett värdefullt stöd i internationaliseringsprocesser i svenskt arbetsliv. Problemlösning och processarbete kan, trots arbetslivserfarenhet, vara nytt för många vuxna.