prop · GK034 · 1997-01-01 00:00:00 — och Swedrelief har utifrån den definierade efterfrågan i varje särskild katastrof- eller räddningssituation kunnat sätta samman olika typer av insatser. Genomförda insatser har varierat till storlek och sammansättning, beroende på insatsens karaktär. Regeringen anser att detta arbetssätt även fortsättningsvis bör prägla de svenska insatserna. Ett system för särskilda insatsstyrkor, som sätts samman utifrån efterfrågan, bör vidareutvecklas i syfte att säkerställa den flexibilitet som präglat verksamheten. En utgångspunkt bör vara den personalpool som har byggts upp av såväl som Swedrelief genom att yrkesutbildade och experter frivilligt har anmält sitt intresse av att delta i internationell verksamhet. Även totalförsvarspliktiga som utbildats med civilplikt bör frivilligt kunna ingå som en framtida resurs i detta sammanhang. En form av insatser kan t.ex. vara förutbestämda insatspaket, s.k. Service Packages, vilka efterfrågas av organisationer inom FN-systemet. Planeringen och utformningen av sådana insatspaket bör göras i nära samverkan med SIDA och berörda FN-organisationer. Det internationella kommandot avses få specialenheter för fältarbeten, transporter, hälso- och sjukvård samt ledning. Enheterna skall även kunna medverka i civila humanitära insatser. skall enligt sin instruktion samordna planeringen inom det civila försvaret. Vad gäller de funktionsansvariga myndigheternas internationella verksamhet av betydelse för det civila försvaret bör Överstyrelsen förbättra sin överblick. Dessa myndigheter bör därför till Överstyrelsen en gång redovisa sådan verksamhet. Överstyrelsen bör även vidareutveckla sin förmåga att om det uppstår en internationell kris, som har effekt på egen försörjningssituation, då kunna föreslå en avvägning mellan utnyttjandet av det civila försvarets resurser för nationella och internationella behov. Regeringen återkommer i kapitel 12 beträffande Överstyrelsens uppgifter i detta avseende. Ett antal myndigheter bedriver utbildning av militär respektive civil personal som förberedelse inför deltagande i internationell verksamhet. Nuvarande utbildning inom respektive sakområden fungerar väl. De delar av utbildningen som är av gemensamt intresse för civila och militära deltagare bör dock hanteras sammanhållet. Kunskaper om stationerings-landet och andra förutsättningar för insatsen är exempel på sådana gemensamma utbildningsbehov. Regeringen lägger särskild vikt vid s.k. multifunktionella operationer. Sådana operationer ställer höga krav på god samverkan mellan de militära och civila grupper som deltar i en sådan insats. Den förberedande utbildningen bör därför inriktas på att möta dessa tillkommande behov. En viktig målsättning är att bidra till attitydförändringar och ökad förståelse för olika verksamheters särskilda arbetsförhållanden. Det är realistiskt att räkna med att svenska enheter i mycket stor utsträckning kommer att samverka med militära och civila enheter från andra nationer. Utformningen av den framtida utbildningen bör därför bygga vidare på internationellt samarbete. En väl utformad utbildning inom detta område kan även vara av intresse för personal från andra länder. Ett brett utländskt deltagande i utbildningen skall eftersträvas. När det gäller det specifika nationella militära utbildningsbehovet skall snabbinsatsstyrkan prioriteras. Regeringen avser att utse en särskild utredare, en koordinator, för att bl.a. föreslå former för samordning av utbildning för internationell verksamhet. Koordinatorn placeras vid det internationella kommandot, men är fristående från berörda myndigheter och skall kunna initiera gemensamma civila och militära utbildningsprojekt. Koordinatorn utses för en period av och skall ha följande huvuduppgifter: - föreslå åtgärder för samordning och planering av utbildning för militär och civil personal inför internationella insatser. - Denna utbildning skall även, i avgiftsfinansierad form, erbjudas annan personal (t. ex. representanter från enskilda organisationer) som skall verka i dessa sammanhang, - utreda möjligheterna till en framtida samordnad utbildning av militär och civil personal inför internationella insatser, samt lämna förslag på hur den framtida utbildningen skall organiseras och bedrivas kostnadseffektivt och - informera sig om möjligheter till och erfarenheter av utbildning i andra länder. 8.7 Övriga internationella frågor 1995/96:12 redogjorde regeringen för hur den svenska försvars-sektorns internationella kontakter kraftigt ökat som en följd av den säkerhetspolitiska utvecklingen i . Regeringen redovisade vidare mot denna bakgrund vissa allmänna överväganden och förslag med det övergripande målet att förbättra samordning, prioritering och avvägning av den internationella verksamheten. Regeringen avser att i den ordinarie dialogen med myndigheterna närmare precisera förslagens innebörd. I detta sammanhang kan nämnas att särskilda koordineringsmöten på hög nivå kommer att genomföras och utgöra ett forum för dialog mellan Försvarsdepartementet och myndigheterna för att förbättra den övergripande samordningen av den internationella verksamheten. Syftet är främst att informera om och diskutera sådana internationella frågor som kan kräva samordning och prioritering såväl på regerings- som myndighetsnivå. Vidare kommer åtgärder att vidtas för att försvarssektorns representation i andra länder och vid internationella organisationer i högre utsträckning än skall tillvarata samlade intressen. Bl.a. kommer nuvarande ordning med försvarsattachéer att i några fall kompletteras med särskilda rådgivare i försvarsfrågor som verkar direkt under Försvarsdepartementet. Vidare bör åtgärder vidtas för att tillvarata den erfarenhet som svensk personal nu får genom deltagande i internationell verksamhet. Internationell tjänst bör därvid utgöra ett kriterium vid meritvärdering. Det är också viktigt att en kompetensutveckling sker inte minst för att bredda underlaget för rekrytering av svensk personal till internationella uppdrag. Detta bör bl.a. ske genom ökade möjligheter till växel-/utbytestjänstgöring. Regeringen anser att Försvarsmakten och gentemot arbetsmarknaden skall informera om de för arbetslivet värdefulla erfarenheter som personalen vunnit genom deltagande i den internationella verksamheten. Eventuella kostnader för denna verksamhet skall finansieras inom respektive myndighets anslagsram. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning | | | | De frivilliga försvarsorganisationerna utgör en viktig resurs för| | landets försvar. De frivilliga försvarsorganisationernas | | samarbete med frivillig försvarsverksamhet i skall ges | | ökat stöd. | | | | Regeringens åtgärder | | | | Nuvarande finanseringssystem för den frivilliga försvars- | | verksamheten skall utvärderas. De frivilliga försvarsorganisationerna utgör genom sitt starka engagemang och sin breda kompetens inom skilda områden i samhället en viktig resurs för landets försvar. Det är en tillgång för ett land att ha ett folkförsvar där var och en efter sin förmåga och kunskap bidrar till landets beredskap. För att ytterligare stärka folkförsvarstanken anser regeringen det värdefullt att de frivilliga försvarsorganisationerna i sin verksamhet ägnar särskild uppmärksamhet åt rekrytering av kvinnor och invandrare. Som ett uttryck för den stora betydelse regeringen ger de frivilliga försvarsorganisationerna och deras verksamhet föreslår regeringen inte någon besparing när det gäller de statliga resurserna 1997. Den kommande reduceringen av den militära grundorganisationen och användningen av totalförsvarsresurser för dels genomförande av internationella fredsfrämjande och humanitära insatser, dels stärkande av samhällets samlade förmåga att möta svåra påfrestningar i fred kommer att innebära förändrade uppgifter och förutsättningar men även nya möjligheter för de frivilliga försvarsorganisationerna. I denna situation är det av vikt att berörda myndigheter även på olika sätt stödjer de frivilliga försvarsorganisationerna i deras verksamhet. Fr.o.m. gäller ett nytt system för finansiering av de frivilliga försvarsorganisationernas verksamhet. Det nya systemet syftar till att ge de frivilliga försvarsorganisationerna bättre möjligheter att verka i större ekonomisk trygghet och stabilitet genom att de medel som tilldelas organisationerna blir relativt oberoende av eventuella fluktuationer i utbildningsverksamheten. Syftet med det nya systemet har även varit att få ett förtydligande av de frivilliga försvarsorganisationernas ställning som enskilda frivilliga sammanslutningar och att få till stånd en förbättring av statsmakternas möjligheter till mål- och resultatstyrning. Stödet till de frivilliga försvarsorganisationernas verksamhet fördelas på två verksamhetsområden. Den ena delen avser regeringens stöd till de frivilliga försvarsorganisationernas verksamhet vad gäller ledning/administration, rekrytering och försvarsupplysning och finansieras genom ett särskilt anslag. Den andra delen avser de frivilliga försvarsorganisationernas utbildningsverksamhet och finansieras genom medel inom ramen för anslagen Befolkningsskydd och räddningstjänst respektive Försvarsmakten samt funktionen Hälso- och sjukvård m.m.. Regeringen vill i detta sammanhang framhålla vikten av det samarbete som vissa av de frivilliga försvarsorganisationerna bedriver vad avser de baltiska staterna. (Se även avsnitt 8.2 Samarbete i ). De frivilliga försvarsorganisationernas samlade erfarenhet kommer att vara till en allt större hjälp vid uppbyggnaden av en frivillig förvarsverksamhet i . Regeringen anser det viktigt att stödja de frivilliga försvarsorganisationernas möjlighet att öka detta samarbete. För detta ändamål avser regeringen att till några utvalda frivilliga försvarsorganisationer avdela medel. Mot bakgrund av att nuvarande finansieringssystem tillämpats under två budgetår, 1994/95 och 1995/96, avser regeringen låta utvärdera om det avsedda syftet med det nya finansieringssystemet - bl.a. förbättrad mål- och resultatstyrning, stabilitet och ökad självständighet för de frivilliga försvarsorganisationerna - har uppnåtts. Ett viktigt syfte med utvärderingen blir också att stärka kopplingen mellan finansieringssystemet och dess möjlighet att stödja verksamheter som är särskilt betydelsefulla för totalförsvaret. Detta kommer att innebära en prioritering av medel till de frivilliga försvarsorganisationer som bedriver en särskilt värdefull verksamhet för totalförsvaret. I avvaktan på ovanstående utvärdering föreslås inga förändringar vad gäller den frivilliga försvarsverksamheten eller det nuvarande finansieringssystemet. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag | | | | Nuvarande nivåer i ledningssystemet bibehålls. Antalet | | ledningsorgan reduceras dock. | | | | Varje ledningsorgan utformas individuellt med hänsyn till | | behovet. | | | | Försvarshögkvarteret och de tre militärområdesstaberna bibehålls.| | reduceras. | | | | Försvarsområdena reduceras i antal från nuvarande 26 till | | inledningsvis 16. | | | | Ledningskompetensen förbättras genom bl.a. utökad utbildnings- | | och övningsverksamhet. | | | | Satsningarna på de civila ledningsorganens ledningsresurser på | | fredsarbetsplats fortsätter. I försvarsbeslutets första etapp anslöt sig i stora delar till vad regeringen föreslagit om utgångspunkter för det fortsatta arbetet med ledningssystemets utveckling. tillkännagav vidare att underlagsarbetet måste leda fram till en helhetslösning där skilda delar av de militära och civila ledningsfunktionerna och ledningssystemen är avstämda mot varandra. anger bl.a. att den nya säkerhetspolitiska situationen innebär att totalförsvarets ledningsorganisation i krig och fred behöver förändras och framhåller vikten av att ha ett effektivt fungerande ledningssystem i de framtida situationer och stridsmiljöer som kan förutses, liksom för aktuella ledningsuppgifter i den fredstida verksamheten. pekar också på behovet att ompröva det nuvarande ledningssystemet med hänsyn till andra förändrade villkor, inte minst den tekniska utvecklingen. Beträffande det militära ledningssystemet framhåller bl.a. att förmågan att leda våra stridskrafter under mycket svåra förhållanden har stor betydelse. Det framtida militära ledningssystemet måste sålunda vara i balans med hänsyn till - antalet förband som skall ledas och de uppgifter som dessa förband skall lösa i krig och fred, - behovet av samverkan med olika delar av det civila försvaret i krig och i fred, - utvecklingen av civila ledningsstrukturer i fred och i krig och - den tekniska utvecklingen, främst inom informationsteknologin. 10.3 Ledning och samordning inom totalförsvaret Totalförsvarets ledningssystem måste kunna fungera effektivt och smidigt i många olikartade situationer, vid fredstida förberedelser, vid svåra påfrestningar på samhället i fred, vid kriser och under krig. Trots att varje situation ställer sina speciella krav på ledningssystemet kommer krigets krav att vara dimensionerande eller starkt styrande. Ledningssystemet skall medge ett framgångsrikt försvar mot en kvantitativt begränsad men kvalificerad angripare. Angreppet kan sättas in överraskande, med stor kraft och mot många mål över vårt territorium. Det kan pågå dygnet runt och under alla väderförhållanden. Inledningsvis kommer en angripare alltid att ha initiativet och kunna välja tid, plats, medel och metoder. Sannolikt kommer en betydande del av de inledande insatserna att direkt eller indirekt riktas mot vårt ledningssystem. Vi måste kunna reagera och agera snabbt. En väl känd samsyn eller gemensam doktrin, som utvecklas och förmedlas genom övningar och andra förberedelser, är en nödvändig förutsättning för att tillfällen till initiativ skall kunna gripas utan att kräva omfattande åtgärder för samordning. Vi måste kunna överleva och motstå den informationskrigföring en angripare sannolikt tillgriper. Detta kräver ett vitt spektrum av tekniska, fysiska och psykologiska skyddsåtgärder. måste utgångspunkten vara att ledningssystemet inte får förutsättas fungera fullständigt och kontinuerligt. Alternativa förfaringssätt som innebär en lägre ambition i ledningen och som kräver att lägre nivåer handlar självständigt måste finnas. Även för dessa syften är en gemensam doktrin av stor betydelse. Inom Försvarsmakten utvecklas metoder och materiel för såväl aktiv som passiv telekrigföring. Dessa verksamheter bör fortsättas och utvidgas till att även omfatta andra aspekter av informations-krigföring. Utvecklingen av informationsteknologin är av stor betydelse. Den gör det möjligt att inhämta, överföra och bearbeta stora informationsmängder . Information kan presenteras på ett för användaren "skräddarsytt" sätt. I ökande utsträckning kan beslutsprocessen stödjas av simuleringar, prognoser och andra beskrivningar . IT-utvecklingen medför risker för exempelvis detaljstyrning. bedöms denna utveckling medge en betydande ökning av flexibiliteten och anpassbarheten i ledningssystemet inom totalförsvaret. Ett grundläggande mål vid utvecklingen av ledningssystemet är att åstadkomma ett sammanhållet system - en homogen ledningskedja. Ledningssystemets struktur måste återspegla såväl ledningsansvar och samordningskrav som de praktiska möjligheterna att genomföra ledningen.Kommunikations- och informationssystemen måste kunna samverka tekniskt och vara i balans inom hela ledningssystemet. Arbetsmetoder och synen på ledning bör vila på en gemensam grund för att t.ex onödiga tidsfördröjningar inte skall uppstå. lade försvarsbeslut fast vissa principer för ledningssystemet inom totalförsvaret. De omfattade bl.a. kravet på ledningsförmåga över hela landet med möjlighet att påverka all för totalförsvaret viktig verksamhet, strävan efter överensstämmelse mellan fred och kris/krig, vikten av att behoven av samverkan mellan det militära försvaret och den civila delen av totalförsvaret tillgodoses på alla nivåer och under alla faser från fredstillstånd till krig, vikten av att ledning och samverkan kan ske redan från fredsuppehållsplats och kravet att genom olika åtgärder stärka ledningssystemets motståndskraft. Regeringen finner att dessa principer i huvudsak är giltiga och bör ligga till grund för den fortsatta utvecklingen av totalförsvarets ledningssystem. Formuleringarna beträffande behoven av samordning inom totalförsvaret kan emellertid uppfattas som alltför generella och behöver därför ses över. Behoven av samordning inom totalförsvaret har bedömts vara mycket stort. Därmed har möjligheterna till samverkan mellan olika ledningsorgan tillmätts mycket stor vikt och haft en avgörande inverkan på ledningsstrukturer och sättet att utöva ledning. I grunden delar regeringen denna värdering av samordningens betydelse. Däremot finns det från flera utgångspunkter anledning att se över behoven av och förutsättningarna för samverkan på de olika nivåerna i ledningssystemet. Faktorer som därvid bör beaktas är bl.a. behovet att förbereda anpassningsåtgärder, den förändrade synen på framtida krisers och krigs karaktär, utnyttjandet av totalförsvarsresurser vid svåra påfrestningar på samhället i fred samt den snabba tekniska utvecklingen inom ledningsområdet. Regeringen avser att genomföra en analys av behoven av samordning och principerna för samverkan inom totalförsvaret. En sådan analys är ett viktigt grundvärde vid en omprövning av ledningsstrukturen beträffande t.ex. antalet ledningsnivåer. Som framgått ovan är det en förutsättning för en effektiv och säker ledning att ledningsprinciper, arbetsmetoder, system för kommunikation och informationshantering etc. utvecklas i takt med krav och möjligheter samt att utvecklingen inom skilda delar av ledningssystemet hålls samman. Regeringen anser att förutsättningarna för detta är goda. De gemensamma principer som lades fast försvarsbeslut återspeglas i myndigheternas syn på och planer för ledningssystemets utveckling. De grundläggande principerna för ledning har moderniserats. Ett mycket omfattande arbete med utveckling av tekniska stödsystem pågår. Detta omfattar bl.a. ett totalförsvarsgemensamt system för datakommunikation, vilket är en förutsättning för den pågående integrationen av militära och civila datoriserade informationssystem. Den pågående utvecklingen i såväl "kulturella" som tekniska avseenden är av vital betydelse. Den förutsätter i sin tur att övningar och annan verksamhet inom ledningssystemet genomförs i betydande omfattning. Regeringen bedömer att den pågående utvecklingen på 5 - kommer att påtagligt öka handlingsutrymmet när det gäller att bygga upp och välja mellan alternativa ledningsstrukturer. Bl.a. av de skäl som berörts ovan föreslår regeringen inte några förändringar av nivåindelningen i ledningssystemet. Däremot bör antalet ledningsorgan reduceras. 10.4 Det militära ledningssystemet Grundläggande för utvecklingen av det militära ledningssystemet bör vara en strävan att åstadkomma ledningsöverlägsenhet i förhållande till en angripare och att sedan bibehålla denna. Detta förutsätter bl.a. långtgående delegering för att möjliggöra initiativ på lägre nivåer. Snabbhet och automatik, grundat på en väl känd doktrin, krävs för att vi skall kunna agera och reagera än angriparen så att denne kommer i efterhand. Som nu bör det militära ledningssystemet utformas med högkvarter och militärområdesstaber för operativ ledning. Därunder leder taktiska chefer de krigsförband som tillsammans utgör stridskrafterna. En viktig princip för organiserandet är att varje ledningsorgan bör dimensioneras och utformas utgående från karaktären av dess ledningsuppgifter, geografiska och andra förhållanden samt mängden förband att leda. Detta kan leda till att t.ex. två försvarsområdesstaber i olika delar av landet kan se helt olika ut. Regeringens förslag innebär följande. Regeringens syn på högkvarterets organisation redovisas i avsnitt 19.1.3. De tre militärområdesstaberna bibehålls. Antalet försvarsområden reduceras till 16 varvid samverkan i flertalet fall kommer att ske med två länsstyrelser. Antalet försvarsområden bedöms kunna reduceras ytterligare när länsindelningen i västra lagts fast. Försvarsområdesstaberna i och omorganiseras till gränsjägarstaber med uppgift att leda markstrid. En fördelningsstab i varje militärområde bibehålls. Antalet reduceras alltså från 6 till 3. Marinkommandoledningarna bibehålls men reduceras personellt. Den taktiska ledningen av flygstridskrafter omorganiseras efter hand. De 3 flygkommandona behålls men reduceras personellt. Under överbefälhavaren organiseras en enhet för central taktisk ledning av flygresurser. Genom att denna enhet med tilldelade resurser för lyder under en militärbefälhavare skapas förutsättningar för kraftsamling av flygstridskrafterna som flexibiliteten i JAS 39-systemet kan utnyttjas till fullo. De 3 underhållsregementena bibehålls. De övertar efterhand uppgifter från försvarsområdena, marinkommandona, flygkommandona och underhållsförbanden för att skapa försvarsmaktsgemensamma lösningar. Regeringens förslag till lokalisering av fördelnings- och försvarsområdesstaber redovisas i kapitel 11. 10.5 Ledningssystem för det civila försvaret Det civila försvarets ledningssystem innehåller en "områdesdimension" med nivåerna regering, civilbefälhavare, länsstyrelser/landsting och kommuner samt en "funktionsdimension" med regering och funktionsansvariga myndigheter. Detta innebär ofrånkomligen att det civila ledningssystemet blir mera komplext än det militära. Regeringen anser att ledningssystemets grundberedskap inriktas i närtid mot att skapa en betryggande förmåga att möta de krav som ett väpnat angrepp i nuvarande omvärldsläge ställer. Härigenom, bedömer regeringen, uppfylls i allt väsentligt de krav som ställs på ledningssystemet när det gäller att kunna bidra till förmågan att hantera svåra påfrestningar på samhället i fred. Detta innebär att en betryggande ledningskompetens måste skapas genom bl.a. en utökad utbildnings- och övningsverksamhet. En fortsatt satsning bör ske på förstärkning av de civila ledningsorganens ledningsresurser på fredsarbetsplats, bl.a. vad gäller utveckling och anskaffning av tekniskt stöd, telesäkerhetsåtgärder, datasystemsäkerhet, reservkraft och i förekommande fall fysiskt skydd. Den vidare inriktningen redovisas i kapitel 20. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens åtgärder | | | | En särskild utredare tillkallas för att se över försvarets | | skolverksamhet. Regeringens arbete med grundorganisationens utformning har utgått från totalförsvarsbeslutets första etapp samt de säkerhets- och försvarspolitiska bedömningar liksom de förslag till inriktning av krigsorganisationen och utveckling av ledningssystemet som redovisas i denna proposition. Försvarsmaktens programplan för försvarets utveckling - 2001, FMP 97, med bakomliggande analyser och beräkningar har vidare varit en viktig utgångspunkt. Härutöver har, bl.a. i samband med ett stort antal uppvaktningar, framställningar och förslag överlämnats. I beredningen har oberoende konsultexpertis anlitats för att kontrollera Försvarsmaktens underlag vad gäller de ekonomiska kalkylerna. För att, i enlighet med den för tidigare redovisade analysmodellen, tidigt kunna belysa även konsekvenser av annan typ än försvarspolitiska eller försvarsekonomiska har inom en särskild analys av samhällsekonomiska konsekvenser genomförts. Upplysningar avseende kommunbeskrivningar har inhämtats från berörda länsstyrelser. beslut i den första etappen betonade att beslut om enskildheter i den framtida utvecklingen inte är möjlig innan helheten kan överblickas. Något ställningstagande till antalet avvecklingar och än mindre om var sådana kunde bli aktuella gjordes sålunda inte.