prop · GK034 · 1997-01-01 00:00:00 — Företagens utvecklingsmöjligheter påverkas av flera faktorer; förutom av försvarets kommande materielanskaffningar och teknologisatsningar även av exportmöjligheter och internationellt samarbete. Mot bakgrund av försvarsindustrins starka beroende av politiskt grundade restriktioner och det faktum att den förestående strukturomvandlingen delvis är en konsekvens av politiska beslut, är det rimligt att staten söker underlätta industrins anpassningsmöjligheter under ett övergångsskede, även om det primärt är industrins uppgift att genomföra anpassningen. Förutom att statsmakterna aktivt bör söka underlätta industrins möjligheter till internationellt samarbete, kan de tillgängliga närings-, regional- och arbetsmarknadspolitiska medlen användas bl.a. för att stödja vissa regioner. Inom ramen för EU-samarbetet finns ett omställningsprogram, Konver-programmet, avsett att stödja sådana orter som drabbas av förbandsnedläggningar och reduceringar inom försvarsindustrin. Det är för svenskt vidkommande angeläget att i önskvärd utsträckning utnyttja det stöd som programmet kan ge i samband med omstruktureringar inom svensk försvarsindustri. Det ankommer på regeringen att fortlöpande bevaka detta när frågan om sådant stöd aktualiseras. Det är särskilt viktigt att styra eventuella omställningssatsningar till det s.k. dual-use-området, dvs. produkter, komponenter eller teknologier med både militär och civil användning. Den utveckling som förevarit inom den civila sektorn har medfört att kraven på civila och militära komponenter och delsystem närmat sig varandra, och inom många områden är de civila kraven ofta hårdare. avrapporterade en utredning om förutsättningarna för att utveckla forskning och utveckling inom områden av betydelse för både militära och civila tillämpningar. Dessutom har regeringen låtit undersöka vilka satsningar svensk försvarsindustri har gjort på civila produkter, och vilka hinder som har funnits mot en utökad satsning på civila produkter. De båda nämnda undersökningarna har pekat på att bl.a. bristen på långsiktigt riskkapital begränsar industrins möjligheter att i större utsträckning söka exploatera civila och dual-use-produkter och -teknologier. En stor del av den svenska försvarsindustrins högteknologiska verksamhet är civil. Regeringen anser att en fortsatt diversifiering av försvarsindustrin mot civila produkter, som i huvudsak baseras på militär teknologi, skapar goda förutsättningar såväl för att behålla inhemsk kompetens av värde för Försvarsmakten, som för att sprida den avancerade försvarsindustriella teknologin till andra delar av samhället. Försvarets materielanskaffningar och teknologisatsningar kan i viss utsträckning stödja och bidra till en sådan utveckling. planeringsanvisningar gav regeringen i uppdrag till att redovisa vilka möjligheter som finns att öka andelen civila komponenter och delsystem, och vilka konsekvenser detta skulle få. förutser en ökad användning av civila produkter upp till ett värde . bedömning är att om man i stället skulle ha fortsatt att använda jämförbara men specialutvecklade militära produkter skulle kostnaden fördubblas. Regeringen anser att Försvarsmakten och skall tillvarata de möjligheter till kostnadsbesparingar som ges genom användandet av civila komponenter och tillämpningar. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning | | | | Behovet av försvarsforskning för långsiktig anpassning av | | totalförsvarets förmåga har ökat. | | | | Försvarsmakten skall säkerställa god beställarkompetens inom | | forskning och teknikutveckling. | | | | Satsningen på omvärldsanalyser och forskning inom områden av | | betydelse för anpassning och breddad hotbild skall utökas. | | | | Satsningen på forskning och analyser inom området | | internationella insatser skall utökas. | | | | Fortsatt bevakning av utvecklingen inom ABC-stridsmedel är | | nödvändig. Kompetensen inom A-området skall vidmakthållas. Den | | snabba utvecklingen inom bioteknik och genteknik skall följas. I detta avsnitt behandlas endast anslagsfinansierad forskning. De forskningsmedel som handhas av Försvarsmakten, samt avsätts av myndigheterna själva efter egen bedömning av behoven. Regeringen har dock ett ansvar att följa utvecklingen inom hela forskningsområdet. I försvarsbeslutets första etapp har statsmakterna tagit ställning för ett vidgat säkerhetsbegrepp med en bred bild av tänkbara risker, hot och påfrestningar. Det angavs att viss forskning förekommer inom området nya hot och risker men att ökad samordning erfordras. Vidare uttalades att förmågan att fatta beslut om anpassning skall säkerställas vilket bland annat bör ske genom särskilda insatser inom underrättelseområdet och forskning. I försvarsbeslutets första etapp gjordes även bedömningen att det säkerhetspolitiska läget nödvändiggör fortsatta insatser vad avser hotbildsbevakning och forskning inom området icke-konventionella vapen. Det angavs att trots avtal om förbud mot användning av B- och C-stridsmedel kan utnyttjande av sådana tills vidare inte uteslutas. Om inte motåtgärder vidtagits kan B- och C-stridsmedel bli mycket verkningsfulla. I försvarsbeslutets första etapp angavs vidare att forsknings- och utvecklingsinsatser är viktiga för det militära försvarets materielförsörjning där bevarad kompetens bör säkerställas bland annat inom flygteknik för vidmakthållande av JAS 39 på . Försvarsforskningen utgör en grund för att långsiktigt kunna anpassa totalförsvarets förmåga till utvecklingen i omvärlden. Mot bakgrund av de säkerhetspolitiska omvärldsförändringarna och den inriktning regeringen givit totalförsvaret utformning så har behovet av och nyttan med försvarsrelaterad forskning, teknikvärdering och teknikutveckling ökat. Regeringen anser att det måste säkerställas att Försvarsmakten har god beställarkompetens inom forskning och utveckling. 15.2 Samverkan inom området nya hot och risker Det vidgade säkerhetsbegreppet sträcker sig från mer traditionella säkerhetspolitiska hot till de hot och risker som följer av den globala utvecklingen och det moderna samhällets sårbarhet. De nya hot och risker som finns inom ramen för detta nya säkerhetsbegrepp är föremål för viss forskning men samordningen inom detta område bör enligt regeringens mening ökas. Det är också viktigt att internationella erfarenheter tas tillvara. När det gäller forskning och analyser inom nya områden, som dessutom är av karaktären att de ligger till grund för beslutsfattande, är det viktigt att ha ett pluralistiskt synsätt. Det är av stor betydelse att det finns samverkansformer som kan leda till en god form av samordning som tillvaratar synergieffekter men undanröjer eventuell risk för dubblering. Regeringen avser att inrätta en särskild arbetsgrupp för samverkan kring forskning angående nya hot och risker och dessutom ge i uppdrag att inrätta ett s.k. nätverk. En beskrivning av detta återfinns i den proposition (prop. 1996/97:11) om beredskapen mot svåra påfrestningar på samhället i fred som regeringen lägger fram denna dag. 15.3 Behov av ökade satsningar på forskning för regeringensbehov De säkerhetspolitiska förändringarna i vår omvärld innebär ett ökat behov för regeringen av omvärldsanalyser och forskning. Detta gäller inte minst behovet av kunskap och analyser inom ramen för det vidgade säkerhetsbegreppet. Förändringarna påverkar både behovet av och förutsättningarna för verksamheten. Regeringen har stort behov av att erhålla analyser som är oberoende av särintressen. Mot bakgrund av anpassningsprincipen som beskrivs närmare i avsnitt 7.2 och den betydelse underrättelser i ett vidgat säkerhetsperspektiv har för att kunna fatta de för anpassningstanken nödvändiga besluten så har behovet av analyser och underrättelseinhämtning ökat. Regeringen avser därför att förstärka forskning och analyser inom områden av betydelse för anpassning och breddad hotbild. Regeringen avser även att förstärka forskning och analyser inom området internationella insatser. Här avses verksamhet som ger väsentligt underlag för övervägande om utformning av samt möjligheter att medverka i internationella insatser. Ett nytt intressant område är s.k. icke-dödliga vapen. Dessa utgörs av teknologier som kan medverka till att nå militära syften och minska förluster i människoliv. Det finns behov av övergripande studier inom området. Inom bedrivs forskning för regeringens behov. Denna i huvudsak säkerhetspolitiska forskning har en viktig roll när det gäller att i samverkan med bland annat teknisk kompetens förstå hur utvecklingen i fråga om möjliga aktörer och tänkbara hot hör samman. Forskning och analyser bedrivs även inom områdena försvarsindustristudier, internationella insatser, samhällets säkerhet och beredskap samt miljöstrategiska studier. Nyttiggörande och inriktning av forskning och analyser för regeringens behov sker i dialog mellan och Försvarsdepartementet respektive . Forskning inom ABC-området utgör grund för hotbedömningar och andra säkerhetspolitiska ställningstaganden. har en framträdande roll internationellt inom nedrustningsområdet bland annat inom området icke-konventionella vapen. Regeringen anser att en fortsatt kvalificerad forskning och en bred kunskap är angelägen för att skapa underlag för framtida ställningstaganden. har här ett särskilt ansvar att löpande bedöma utvecklingen inom området och med denna utgångspunkt upprätthålla och utveckla relevant och tillräcklig kunskap. Därutöver skall ha en handlingsberedskap att tillgodose av regeringen specificerade behov. Kompetensen inom A- området skall bibehållas på nuvarande nivå. Bioteknikområdet bör fortsättningsvis prioriteras högt och en fortsatt uppbyggnad av kompetens inom detta område skall säkerställas. Kompetensen inom C-området skall vidmakthållas. Uppdraget planeringsanvisningar till att leda en gemensam beredningsgrupp inom ABC-området och rapportera till en referensgrupp utgår. I stället skall forskningsanstalten på bästa möjliga sätt tillsammans med Totalförsvarets skyddsskola stödja den gemensamma beredningsgrupp, som skapas för samordning inom totalförsvaret. För att stimulera till ett ökat intresse för styrning av forskning och utveckling, samt studier inom ABC-området överförs vissa mindre delar av Försvarets forskningsanstalts anslag till Försvarsmakten och . Avsikten är, att studier m.m. även inom delar av ABC-området skall integreras i den uppdragsstyrning som sker av . 15.5 Flygteknisk forskning och teknologi I försvarsbeslutet första etapp angavs flygteknik för vidmakthållande av JAS 39 utgöra ett av de prioriterade områden där bevarad kompetens bör säkerställas även på lång sikt. Den flygtekniska forskningen i kan framhållas som ett bra exempel på långtgående militär och civil integration vilket ger synergieffekter av såväl ekonomiskt som kompetensmässigt slag. Regeringen avser att stödja denna samverkan liksom samverkan mellan industri och universitet och högkolor inom flygteknikområdet. Detta görs bland annat genom det förslag till förlängning av det Nationella flygtekniska forskningsprogrammet (NFFP) som redovisas i budgetpropositionen (prop. 1996/97:1). Flygtekniska försöksanstalten har ett uppdämt behov av investeringar . Internationellt sker investeringar och underhåll av vindtunnlar med statliga medel eftersom vindtunnlar betraktas som nationella tillgångar. Det är därför av konkurrensskäl inte möjligt att upprätthålla drift av vindtunnlar om driften även skall inkludera större investeringar enligt principer för avgiftsfinansiering. Behovet av investeringar gäller framförallt ett nytt drivsystem till en vindtunnel som byggdes . Förutom drivsystemet måste också andra delar av vindtunneln löpande vidareutvecklas för att tillgodose kundernas alltmer ökande tekniska krav. Flygtekniska försöksanstalten bör beviljas ett utökat anslag för att täcka räntekostnader och amorteringar för de nödvändiga investeringarna. 16 Åtgärder för att stärka förmågan till anpassning 16.1 Det militära försvaret -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning | | | | För att möta eventuella framtida hot kan krigsorganisationen | | behöva utökas eller ges nya egenskaper. För att öka förmågan till en| | sådan långsiktig anpassning bör bl.a. krigsorganisationen utökas| | utöver inriktningen i försvarsbeslutets första etapp, | | yrkesofficerare utöver krigsorganisationens behov anställas och | | åtgärder för att trygga materielförsörjningen vidtas. 16.1.1 Höjning av krigsdugligheten Försvarsmakten har redovisat planer för hur en höjning av krigsdugligheten skall förberedas och genomföras. Regeringen anser att den planering som Försvarsmakten redovisat visar att det finns realistiska förutsättningar för att i allt väsentligt ge krigsorganisationen full krigsduglighet . utgör dock ett undantag vid en strikt tolkning av krigsduglighetskravet. Detta sammanhänger med den metod som valts för att inom den ekonomiska ramen tillskapa en trettonde brigad. Nio av de tretton brigaderna avses vara fulltaliga medan vid fyra har en "stridande" bataljon vakantsatts. Bataljonen saknar såväl personal som materiel. Det totala antalet bataljoner av denna typ påverkas alltså inte av utökningen från 12 till 13 brigader. De vakantsatta bataljonerna kan inte bemannas och utrustas . Fyra av brigaderna kommer alltså att ha begränsad krigsduglighet genom att de saknar en bataljon även om brigadens alla övriga underavdelningar uppnått full krigsduglighet. Regeringen vill dock framhålla att nackdelen av att upp till fyra av brigaderna kan komma att inte vara fulltaliga motverkas av att ytterligare en brigad disponeras. Regeringen anser därför att detta avsteg från kravet på full krigsduglighet bör godtas. I Försvarsmaktens planer redovisas följande åtgärder för att höja krigsdugligheten - förbandsutbildning - materiel-, livsmedels-, drivmedels- och bränslekomplettering Härutöver redovisar Försvarsmakten åtgärder för att ytterligare utveckla krigsorganisationen genom forcering av pågående materielanskaffning och annan verksamhet. Dessa åtgärder ingår definitionsmässigt inte i "höjning av krigsdugligheten" men kan givetvis komma att övervägas i liknande sammanhang. För att förbereda en höjning av krigsdugligheten omsätter Försvarsmakten varje budgetår planeringen till dokumentet , alltså de uppdrag som produktionsledarna skall lösa för det fall statsmakterna under budgetåret skulle fatta beslut om och tilldela medel för en höjning av krigsdugligheten. Uppdragen utgår, enligt statsmakternas anvisningar, från förutsättningen att inga ekonomiska restriktioner gäller, men utgör även under andra förutsättningar en god grund för handlandet. De uppdrag som anges programuppdrag kris omfattar verksamheter till en kostnad av , varav avser åtgärder för att utveckla krigsorganisationen, dvs. åtgärder som går utanför begreppet "höjning av krigsdugligheten". Såväl vid förberedelserna liksom om en höjning av krigsdugligheten skulle aktualiseras har Försvarsmakten och ett stort behov av stöd från andra totalförsvarsmyndigheter och samhället i övrigt. Detta rör bl.a. - försörjning med industrivaror (, ÖCB), - transporter och ledning av transporter (ÖCB), - byggverksamhet (ÖCB, Byggnads- och reparationsberedskapen), - motorreparationer och reservdelar (ÖCB, företag), - varvskapacitet (ÖCB), - försörjning med livsmedel (ÖCB, ), - försörjning med drivmedel m.m. (, ), - försörjning med elkraft (), - lantmäteristöd (), - sjukvårdsförnödenheter (), - samövning (berörda myndigheter m.fl.). Långsiktig anpassning innebär att krigsorganisationens förmåga förändras så den kan möta framtida hot. Detta kan - om hotbilden förvärras - innebära att organisationen behöver utökas, att den måste ges nya egenskaper för att kunna möta nya angreppsformer, att dess beredskapsegenskaper behöver förändras, att viktiga system måste modifieras för att kunna fungera i nya motmedelsmiljöer etc. Det är viktigt att inse att vi inte kan förutsäga och än mindre föreskriva vilka anpassningskrav som kan komma att bli aktuella . och verksamheten för att utveckla den bildar en grundläggande plattform för den långsiktiga anpassningsförmågan. Den är grunden för personalens kompetens både när det gäller att utbilda individer och förband, att utveckla taktiskt och operativt tänkande och att integrera ny materiel i organisationen. Anskaffningen av materiel för krigsorganisationen ger vidare förutsättningar för vidmakthållandet av kompetenser i och därigenom för den framtida fortsatta materiella förnyelsen genom att utvecklings- och tillverkningsresurser beläggs. Mot denna bakgrund föreslår regeringen en något större krigsorganisation än vad inriktningen i försvarsbeslutets första etapp angav. Regeringen anser det vara enklare och snabbare att utöka eller förändra markstridskrafterna genom att komplettera eller fylla upp flera brigader som inte är fulltaliga jämfört med att etablera helt nya förband. Bibehållandet av vardera en patrullbåts- och flygdivision utöver inriktningen ger en långsiktig handlingsfrihet att omsätta en större organisation. Tillgången till kompetent personal kommer att vara en begränsande faktor särskilt vid en utökning av organisationen eller om anpassnings-åtgärder företas i ett läge då kraven på insatsberedskap har ökats. Regeringen har därför bedömt att ca 300 yrkesofficerare bör finnas utöver krigsorganisationens direkta behov. Det förändrade sätt att utnyttja reservofficerare och annan personal som behandlas i kapitel 13 bidrar även till anpassningsförmågan. Viss materiel som inte erfordras för den reducerade krigsorganisationen kan bibehållas i materielberedskap. Försvarsmakten har förslagit att bl.a. artilleri- och luftvärnspjäser, ledningsmateriel, moderna kustförsvars- anläggningar och materiel för lätta attackdivisioner bibehålls. kan det bli aktuellt att bibehålla JA 37-flygplan på motsvarande sätt. Regeringen vill dock särskilt betona att denna metod endast bör utnyttjas om två villkor är uppfyllda, nämligen dels att materielen har en tillräckligt lång återstående livslängd, dels att kostnaderna är låga. utgör en av förutsättningarna för anpassning. Värdet ligger emellertid snarare i den verksamhet som bedrivs och i kvalificerad utrustning som simulatorer än i sådana fysiska tillgångar som ofta förknippas med grundorganisationen såsom förläggnings- eller administrationsbyggnader. Det grundorganisationsförslag som redovisats i kapitel 11 har inte givits någon generell överkapacitet för att öka anpassningsförmågan. Däremot har de olika utbildningsplattformarnas egenskaper, främst möjligheten att förändra verksamhetens karaktär eller att utöka verksamheten, påverkat förslagets utformning. Vid sidan av satsningen på militär personal utöver krigsorganisationens direkta behov satsar regeringen de största ekonomiska resurserna på att säkerställa möjligheterna att tillföra ny, liksom att utnyttja och modifiera befintlig materiel, samt att säkerställa den teknologiska kompetensen. Förutom riktade satsningar mot sådana teknikområden som gynnar en generell materiell anpassningsförmåga, bör även en inhemsk kompetens inom ubåts- samt krut- och explosivämnesindustrin säkerställas . Den viktigast förändringen är dock en ny syn på internationellt samarbete. Den säkerhetspolitiska utvecklingen medger nu att försvarets materielförsörjning bör kunna ske i nära samarbete med andra länder. Ett ökat och fördjupat försvarsmaterielsamarbete skapar enligt regeringen förutsättningar för tillförsel av ny materiel, även i tider när den internationella efterfrågan är stor. Det är inte möjligt att göra en exakt uppskattning av kostnaderna för att skapa en tillräcklig anpassningsförmåga. I många fall är behovet av anpassningsförmåga ett av flera skäl till att en åtgärd vidtas. Regeringen beräknar emellertid att kommer att satsas på åtgärder som i huvudsak syftar till att öka anpassningsförmågan. I denna summa ingår särskilda satsningar på forskning och teknikförsörjning, utökat antal yrkesofficerare och utökad krigsorganisation med ca en tredjedel av totalbeloppet vardera. 16.2 Det civila försvaret -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning | | | | För att ha en handlingsberedskap inför en anpassningsperiod bör | | för varje funktion utarbetas planer för anpassning. Samhällets inneboende förmåga att klara fredstida påfrestningar utgör själva grundförutsättningen för det civila försvarets möjligheter att klara uppgifterna i krig. Särskilt betydelsefull är kapaciteten inom räddningstjänst, hälso- och sjukvård samt stabiliteten och flexibiliteten hos viktiga infrastruktursystem. Med denna fredstida förmåga som bas vidtas särskilda kompletterande beredskapsåtgärder. När det gäller ett angreppshot med iståndsatta styrkor är det enligt regeringen möjligt att på ett antal områden förskjuta vissa beredskapsåtgärder till en anpassningsperiod. Det gäller bl.a. viss övningsverksamhet, kortare utbildning, åtgärder för att förbättra det fysiska skyddet, samt anskaffning och produktion av vissa varor och förnödenheter. För att ha en handlingsberedskap inför en anpassningsperiod krävs bl.a. att händelseutvecklingen i omvärlden noggrant följs. Det är vidare viktigt att det för varje funktion utarbetas planer för anpassning. Planerna bör innehålla en fördjupad analys i fråga om vilka åtgärder det är möjligt att skjuta upp till en anpassningsperiod och hur förmågan då skall kunna höjas till erforderlig nivå. Inventeringar kan behöva genomföras av lämpliga lokaler för att installera skyddade utrymmen. I något fall kan det också bli fråga om att vidmakthålla lagerutrymmen. Av planerna bör även framgå hur förmågan inom funktionerna kan förbättras under en långsiktig anpassningsperiod. I fråga om andra slag av kompletterande åtgärder är det emellertid inte möjligt att avvakta till ett anpassningsskede och inte heller till en långsiktig anpassning. Det är här främst fråga om sådana åtgärder som vidtas i samband med fredstida investeringar i infrastrukturen och som syftar till att skapa en extra stabilitet inför krigstida störningar. Regeringen vill betona att det här är fråga om åtgärder som också har stor betydelse för samhällets förmåga att klara svåra påfrestningar på samhället i fred. 17.1 Den civila trafikflygarutbildningen -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning | | | | Regeringen anser att utbildningen av civila trafikflygare inte | | är en uppgift för Försvarsmakten. Försvarsmakten skall senast| | lämna förslag om överförande av utbildningen | | till annan huvudman. | | | | Utbildningen av civila trafikflygare vid Försvarsmakten skall | | upphöra . behandlade frågor om den civila trafikflygar-utbildningen (prop. 1994/95:100 bil. 5, bet. 1994/95:FöU4, rskr. 1994/95:338). hade därvid inga erinringar mot den av regeringen förordade inriktningen att en avveckling av Trafikflygar-högskolan (TFHS) skulle inledas. ansåg dock att utvecklingen av efterfrågan på civila piloter borde följas noga, eftersom det fanns tecken på att denna efterfrågan var i stigande. Inom ramen för en helhetssyn, fortsatte utskottet, måste synpunkter och behov från den civila pilotutbildningens övriga intressenter vägas in i bedömningen av verksamhetens fortsatta omfattning och inriktning. föreslog Försvarsmakten regeringen att TFHS skulle läggas ned . Efter att i olika alternativ ha studerat en fortsatt inriktning av verksamheten vid TFHS hade Försvarsmakten funnit att TFHS inte är någon garanti för att militära piloter stannar inom Försvarsmakten. Andra åtgärder erfordras, anförde myndigheten. vid TFHS föreslog Försvarsdepartementet att snabbutreda frågan om behovet av en fortsatt statlig trafikflygarutbildning. hade konstaterat att en svängning inom pilotkonjunkturen hade inletts. Flygbolagens behov av nya piloter ökade och prognoser pekade på att ökningen skulle bli bestående .