prop · GK03112 · 1997-01-01 00:00:00 — Den förlängda ungdomstiden förstärker kraven på en demokratiskt organiserad och meningsfull skolgång, som ökar förutsättningarna att etablera sig på arbetsmarknaden och att ägna sig åt vidare lärande. Kraven på skolan har ökat Den förlängda ungdomstiden är en generell företeelse som gäller alla ungdomar. Det finns dock betydande skillnader mellan olika ungdoms- grupper i socialt och kulturellt hänseende t.ex. när det gäller skolgång. Undersökningen av ungdomars levnadsvillkor, livsstil och attityder (SOU 1994:73) visar att det sociala arvet och övriga hemförhållanden fortfarande har stor betydelse för ungdomars utbildning. Föräldrar som visar studieintresse, erbjuder en stimulerande intellektuell miljö samt ger såväl psykologiskt som ekonomiskt stöd under skolåren, överför betydande resurser till barnen. kunde ungdomar i stället för att fortsätta till gymna- sieskolan direkt efter välja att arbeta ett eller och se- nare återuppta sina studier. finns knappast den möjligheten. Över- gångsfrekvensen till gymnasieskolan uppgår till . Över- gångsfrekvensen är lägst för elever med invandrarbakgrund. Under se- nare år har allt fler ungdomar kommit att få en allt längre grundutbild- ning. Denna utveckling har inneburit att det ställs större krav på ung- domsutbildningen. Förverkligandet av den nya gymnasieskolan utgör en stor utmaning. Från att ha varit en urvalsskola för en begränsad grupp ungdomar har gymnasieskolan blivit en skola som skall möta utbild- ningsbehovet hos alla elever som lämnar . Arbetsmarknadsläget för ungdomar har medfört att fler söker sig direkt till högskolan efter gymnasieskolan. har utbyggnaden av ung- domsutbildningen resulterat i allt större skillnader i utbildningsnivå mel- lan generationerna. Generellt ökade krav på kunskap och kompetens i arbetslivet leder bl.a. till att tillgången på vuxenutbildning får stor be- tydelse för såväl jämlikhet som välfärd. För att gymnasieskolan skall kunna ge alla en god grund, som den förbereder för studier eller yrkesarbete, är det viktigt att slå vakt om principen att samtliga program i den nya gymnasieskolan skall ge en bred grund som möjliggör vidare studier och ett livslångt lärande. Fritid och massmedier har stor betydelse Vid sidan av skolan och hemmet är fritiden ett socialt fält, där barn och ungdom utvecklar sina identiteter och kulturer. Fritiden bidrar till att ut- veckla olika slags kompetenser och färdigheter, som ger skilda förutsätt- ningar och livschanser för olika ungdomar. Ungdomars ålder, kön, et- niska bakgrund, socialgruppstillhörighet och boendeort påverkar deras fritidsvanor, språkutveckling och massmedieanvändning. Ungdomar är snabba att ta till sig nya medier och former för kommu- nikation. Massmedier har en central plats i ungdomars vardag, påverkar deras värderingar och spelar en stor roll i hur kunskapen om omvärlden gestaltas. Ungdomar ägnar mer tid åt massmedier än åt någon annan fritidssysselsättning. Intresset för gymnasieskolans medieprogram är också stort. Massmedierna får ofta utstå kritik i den offentliga debatten, där ung- domar ses som passiva offer för en kommersialiserad industri. Det är dock fel att se ungdomar som offer. Deras hållning till massmedieutbudet är ofta aktivt och bearbetande. Medierna har t.ex. en förmedlande funk- tion mellan olika världar i ett allt mer fragmentariserat samhälle. Medier- na utgör i den meningen en förbindelse mellan olika åldersklasser och sociala grupper. Genom medierna kan barn och ungdomar lära sig att förstå och hantera sådana sociala sammanhang som de inte naturligen kommer i kontakt med. Mediakulturen erbjuder också ett mångfasetterat råmaterial för ungdomars sökande efter en egen identitet. Undervisning- ens innehåll och form måste utgå från dessa fakta. 4 Arbetet i skolan Styrdokumenten och de övergripande bestämmelserna för skolans verk- samhet har varit föremål för en genomgripande översyn. vänds upp- märksamheten mot själva kärnan i verksamheten det inre arbetet. 4.1 En skola för alla En bra skola är en förutsättning för en livskraftig demokrati. Den svenska skolan skall vara en sammanhållen skola, som ger likvärdig utbildning till alla barn och ungdomar. Barn börjar skolan med skilda sociala och kulturella förutsättningar. Det är skolans uppgift att anpassa sin organisa- tion och sin undervisning, så att alla barns förutsättningar tas till vara. Läroplanerna är styrdokument och uttrycker de värden som skolans verk- samhet skall vila på och allmänna mål som anger inriktning för skolans arbete. En skola för alla betyder en skola där alla elever blir sedda och bemötta, där alla elevers erfarenheter får utrymme och där alla elever får en undervisning som tillgodoser deras behov och krav. I en skola för alla undervisas elever med olika bakgrund tillsammans. Målet är en skola där alla elever utvecklar kunskaper, färdigheter och förhållningssätt som stärker deras förmåga både att anpassa sig till det moderna samhället och att delta i förändringen av detta samhälle. Skolan och segregationen Kampen för den sammanhållna och likvärdiga skolan är nödvändig och har på många sätt varit framgångsrik. Men även om i jämförelse med andra länder har ett ovanligt jämlikt samhälle och en ovanligt jämlik skola, måste man konstatera att skolan är en del av ett samhälle som ris- kerar att bli allt mer segregerat och ojämlikt. Klassklyftorna har vidgats i takt med att de ekonomiska problemen i samhället har förvärrats. Segre- gationen har tilltagit. (SOU 1990:20) har följt ut- vecklingen i storstadsområdena . Utredningen understry- ker att bosättningsmönstret i många avseenden har utvecklats mot ökande segregation. finns bostadsområden och stadsdelar där huvuddelen av de boende är både politiskt och ekonomiskt fattiga, där arbetslöshet, socialbidragsberoende m.m. visar på betydande skillnader i människors levnadsvillkor. Den etniska segregationen har ökat i takt med att invand- rarna blivit fler i , framför allt i storstadsregionerna. Närmare hälften av de utrikes födda bor i , eller . Såväl barnomsorgen som skolan och vuxenutbildningen påverkas av den sociala segregationen i samhället. Även om huvudorsakerna till problemen ligger utanför skolan, måste skolans organisation och innehåll utvecklas i riktning att motverka den negativa utvecklingen. Skolan kan förvärra segregationen, om man inte utgår från att alla ele- vers erfarenheter måste erkännas och bearbetas och om man inte ser till att barn med olika bakgrunder får arbeta tillsammans och lära av varand- ra. Skolan måste vara på sin vakt mot segregerande tendenser i den egna verksamheten. T.ex. kan en alltför långt driven individualisering i un- dervisningen skilja eleverna från varandra, så att var och en isoleras i sin egen utbildningsgång utan kontakt med kamrater, andra uppfattningar, erfarenheter och kunskaper. Då begränsas lärandets kontext och man öppnar för en privatisering av läroprocesserna, som försvårar möjlighe- terna att byta perspektiv. Elever måste lära sig att byta perspektiv. För- måga till perspektivbyte är nödvändig i en demokrati. Att se med andras ögon, att leva sig in i andras situation och att förstå andras argument, är förutsättningar för att kunna känna solidaritet. Det är detta läroplanernas värdegrund ytterst går ut på. Värdegrunden kan man inte bara undervisa om. Den måste man också praktisera. Skolministern har till- satt en arbetsgrupp för samverkan kring arbetet med skolans värdegrund. Mångfalden blir en tillgång i samhället om människor får tillfälle att mötas och ta del av varandras erfarenheter och om dessa möten känne- tecknas av ömsesidig respekt. Skolan är en viktig plats för sådana möten. Integration är ett viktigt värde i den sammanhållna skolan. Värden som empati och inlevelse i andra utvecklas bäst om de kan grundläggas tidigt i en ömsesidig kommunikation mellan skolkamrater. Om målet om en integrerad, likvärdig och sammanhållen skola skall kunna nås måste skolan kunna anpassa sin organisation och sin under- visning, så att alla barns förutsättningar tas till vara. Eftersom de behov som finns i kommunens skolor varierar måste också resurserna variera. Underlaget för en behovsstyrd resursfördelning finns i de utvärderingar som kommunen skall göra med utgångspunkt i skolplanen. Resursför- delningen i kommunerna måste ske på ett sådant sätt att ojämlikheter kompenseras. Den mångkulturella skolan är ett mångkulturellt samhälle. Det har inte enbart att göra med att var sjätte invånare har invandrarbakgrund. Skillnader som tidi- gare funnits och fortfarande finns mellan t.ex. stad och landsbygd, mellan olika kön, sociala grupper och mellan olika generationer är uttryck för kulturell mångfald. Nya familjemönster, nya kommunikationsmönster och nya sociala mönster har lett till värdeförskjutningar. Invandringen har bidragit till att den kulturella mångfalden framträder tydligare, inte minst inom utbildningen. En femtedel av barnen i skolan har invandrarbakgrund. av eleverna i komvux och i den grundläggande vuxenutbildningen är födda ut- omlands. Förskolan, skolan och vuxenutbildningen är kulturella mötes- platser, vilket ställer stora krav på personalen när det gäller att se och arbeta med de möjligheter och problem som finns i den kulturella mång- falden. Åtskilliga utredningar har pekat på problemen med att rekryteringsbasen för lärarutbildning tenderar att bli smalare. Så har t.ex. i ett delbetänkande om den mångkulturella sko- lan (SOU 1996:143) diskuterat olika möjligheter att få fler lärare med invandrarbakgrund. Som ett led i utvecklingen att få fler lärare med in- vandrarbakgrund har regeringen tilldelat i särskilda medel för att utveckla metoder för att förbereda och utbilda blivande lärarstudenter med invandrarbakgrund i svenska språket och om svenska samhällsförhållanden. Hur en större andel lärare med invandrar- bakgrund kan uppnås bör också vara en fråga för den kommande parla- mentariska utredningen om lärarutbildningen. Vilka krav ställs på en skola som skall leva i kulturell mångfald och utnyttja mångfalden som en resurs i arbetet? En diskussion om den mångkulturella skolan innefattar sådant som social grupptillhörighet, kön, etnicitet, ålder etc. Den diskussionen handlar ytterst om makt och vanmakt, om synlighet och erkännande om demokrati. Utbildning och social tillhörighet Enligt Ursprung och utbildning (SOU 1993:85) finns det ett klart sam- band mellan social bakgrund och utbildningsval. Föräldrarnas utbildning är en viktig styrande faktor när en elev väljer studieväg i utbildningssys- temet. Det gäller t.ex. vid val av gymnasieskola och val av program i gymnasieskolan. För att utjämna social snedrekrytering bör den obliga- toriska skolgången vara odifferentierad i så stor utsträckning som möjligt och likvärdigheten måste upprätthållas. Elever skall kunna gå vidare till högskolan från alla gymnasieprogram. Det skall även finnas möjlighet att genomgå kompletterande utbildning efter i arbetslivet och utbildningssystemet skall vara aktivt rekryterande, dvs. uppmana elever med fallenhet och intresse att välja teoretisk inriktning. Det är skolans uppgift att organisera undervisningen så att den gynnar alla oavsett social härkomst. Ett sådant synsätt får konsekvenser för hur man arbetar, efter vilka principer man skiljer olika elevgrupper från var- andra, vilken tid och vilket utrymme som ges åt elever, hur stödet till enskilda elever utformas och hur man möter de ekonomiska nedskärning- arna. Den nya treåriga gymnasieskolan är ett exempel på en reformering av skolsystemet som har betydelse i ett socialt perspektiv. Möjligheten att välja fortsatta studier var tidigare helt beroende av studieväg. Ungdomar från arbetarklassen dominerade de tvååriga yrkesorienterade linjerna, medan medelklassungdomarna dominerade de treåriga studieorienterade linjerna. Utgångspunkten för utformandet av den nya gymnasieskolan var att arbetslivets omvandling, den nya tekniken, ett allt rikare och mer mångfasetterat fritidsliv osv. förutsätter betydande kunskaper och färdig- heter och en vilja och förmåga att ständigt lära sig något nytt. Det är där- för nödvändigt att gymnasieskolan, förutom mer specialiserade kunska- per, ger mer av allmänna kunskaper, språkkunskaper, förbättrade kom- munikationsfärdigheter osv. åt alla elever. En gymnasieskola för alla bygger på övertygelsen om att alla kan ut- vecklas och lära sig. Den syftar till kulturell demokrati, i vilken alla kan få del av de redskap som behövs för att göra sina röster hörda i samhället och till rättvisa mellan olika sociala grupper, när det gäller utvecklings- möjligheter och chanser i livet. Vi har under en stor del av efterkrigstiden haft en intensiv debatt om det rimliga i att ha en gemensam grundskola. Kan verkligen alla elever gå i samma skola och få en bred och allmän kunskapsbas? Måste man inte dela upp eleverna? har man frågat. har denna värdediskussion flyttat till gymnasieskolan. Utbildning och etnisk tillhörighet Flera studier visar att invandrare har små valmöjligheter samt att de ofta hänvisas till bostadsområden med låg socioekonomisk status och hög koncentration av sociala problem. Den tilltagande koncentrationen av invandrare i vissa bostadsområden väcker frågor om elevernas möjlighe- ter i skolan. Det finns inget som tyder på att elever med invandrarbakgrund gene- rellt sett har sämre utbildningskarriärer än andra, om man tar hänsyn till sådant som socioekonomisk bakgrund och föräldrars utbildningsnivå. Bilden skiljer sig dock åt mellan olika invandrargrupper. Elever med invandrarbakgrund har svårare att komma in på en arbets- marknad där de kan få användning för sina kunskaper och färdigheter. Bl.a. genom diskriminering får de mindre kvalificerade arbeten än vad som motiveras av deras utbildning och kompetens. Detta gäller särskilt invandrare från . I debatten om utbildning och etnisk tillhörighet intar språkfrågan en dominerande plats. Ett huvudargument är att elever med invandrarbak- grund får svårigheter på arbetsmarknaden, därför att de inte lärt sig det svenska språket ordentligt. Man kan fråga sig om detta är den verkliga orsaken eller om det snarare är ett krav på att inte avvika från det typiskt svenska . är det uppenbart att språkfrågan är central, inte minst på skolor som helt domineras av elever med invandrarbakgrund. För att för- bättra situationen behövs en hel serie åtgärder. De försök som görs med intensifierad språkträning i förskolan kan innebära förändringar. Återinförandet av svenska som andraspråk som ett eget ämne är också en åtgärd ägnad att förbättra språkundervisningen för elever med invandrar- bakgrund. Språkforskare är också överens om att utvecklingen av elever- nas hemspråk har avgörande betydelse för deras möjligheter att lära sig ett andraspråk (SOU 1996:143). Regeringen har i propositionen Vissa skolfrågor m.m. (prop.1996/97:110) redovisat sin bedömning av hem- språksundervisningen. Utbildning och jämställdhet Jämställdhet mellan könen är en demokratifråga och en maktfråga. Det är fortfarande pojkar som dominerar i skolans klassrum. Det är flickor som får de bästa betygen. Det är också flickor som i störst utsträckning går vidare till högskolan och som deltar i vuxenutbildning. Männen har dock de högsta, mest inflytelserika och bäst avlönade befattningarna i det yr- kesliv som följer på skolan och högskolan. Vissa yrken domineras också fortfarande av det ena könet. Det är en central uppgift att säkerställa att flickor och pojkar, kvinnor och män, får utveckla alla sina möjligheter, får likvärdig utbildning och likvärdiga chanser i livet. Arbetet med jämställdhet i skolan måste ses som en pedagogisk fråga. Det är genom att påverka undervisningens innehåll och uppläggning som man kan åstadkomma förändringar. Det finns stora skillnader mellan flickor och pojkar i skolan när det gäller sättet att vara, sättet att använda språk, kraven på de egna prestationerna. Skillnaderna gäller även vad flickor och pojkar vill arbeta med och hur de vill arbeta. Dessa skillnader är framför allt tydliga vid valet av studieinriktning och ämnen. Under- visningen utgår ofta från pojkars situation och läggs upp på deras villkor. Lärarna ägnar mer tid åt pojkarna och flickorna avstår från undervisning för att pojkarna skall bli hjälpta. Pojkarna tycks få hjälp med det de inte kan, medan flickorna får stöd och uppmuntran i det de redan kan. Eftersom det viktigaste jämställdhetsarbetet i skolan sker i undervis- ningen, är det framför allt på den lokala nivån som initiativ kan tas till förändringar som främjar jämställdheten. Genom ändringar i skollagen har skolans personal ålagts ett särskilt ansvar för att främja jämställdhe- ten mellan könen. I jämställdhetspropositionen (prop. 1994/95:164) pekar regeringen på områden där särskilda åtgärder krävs. Kunskap om manligt och kvinnligt och om hur undervisningen kan utformas så att den motsvarar båda könens förutsättningar och intressen bör särskilt uppmärksammas både i fortbildning och i den statliga rektorsutbildningen. De flesta lärare är kvinnor. Rekryteringen till lärarutbildningarna upp- visar en fortsatt snedfördelning mellan könen, även om bilden är olika beroende på vilken studieinriktning det gäller. Lärarkårens sammansätt- ning är av stor betydelse både med tanke på vilka erfarenheter som till- förs undervisningen och med tanke på elevernas identifikationsmöjlighe- ter. Elever med behov av särskilt stöd En god värdemätare på en skolas kvalitet är hur skolan tar sig an de ele- ver som har svårast att tillägna sig skolans undervisning. Hur dessa elever klarar sig säger andra saker om en skola än de medeltal som oftast diskuteras i utvärderingssammanhang. Det finns starka motiv att särskilt uppmärksamma de elever som kommer efter i undervisningen och antingen slås ut ur skolan eller lämnar skolan med en mycket låg självuppfattning när det gäller studieförmåga. Dessa elever riskerar att falla utanför alla program för livslångt lärande samt få svårt att ta sig in på arbetsmarknaden och i annan social gemenskap. Samhället ställer högre kunskapskrav på den enskilde. Det gäller både i arbetslivet och i andra medborgerliga sammanhang. Problem med att nå upp till kunskapskraven synliggörs genom det nya betygssystemet. Den elev som inte når upp till betyget Godkänd i ett eller flera ämnen får inget betyg eller blir underkänd i ämnet/ämnena. Synliggörandet är en förutsättning för åtgärder. har i olika undersökningar belyst skolsituationen för de ele- ver som har svårast att tillägna sig undervisningen. I Bilden av skolan 1996 visar man att det finns en mindre grupp elever som har mycket då- liga resultat och att tendensen är att skillnaderna i förhållande till elever med goda resultat ökar under skolåren. Skolorna uppger att fler elever än tidigare kräver särskilda insatser. är det fler elever än tidigare som anser att de inte får det stöd de behöver i skolan. När skolorna sätter in åtgärder, ofta först sedan problemen blivit svårhanterliga, följer dessa åtgärder oftast traditionella mönster. Få elever har haft individuella planer trots att skolan är skyldig att upprätta sådana åtgärdsprogram. regleras i grundskoleförordningen att en elev som har behov av ett åtgärdsprogram också har rätt att få det. Ett åtgärdsprogram, utformat av elev, förälder och lärare tillsammans, gör det lättare för skolan att planera utifrån varje enskild individ och ta hänsyn till den enskilda elevens behov och förut- sättningar. I läroplanen för de frivilliga skolformerna ges rektor ett ansvar för att varje elev i dialog med skolan gör upp en individuell studieplan och reviderar denna vid olika tillfällen under utbildningen. Hur en skola möter elever med behov av särskilt stöd säger något om skolan som helhet. I den kvalitetsutveckling som kommunerna skall ar- beta med bör utvärderingen och analysen av dessa elevers skolsituation och skolresultat ha hög prioritet. För att säkra kvalitet kan man behöva göra förändringar både på kommun- och skolnivå. Kommunernas resurs- tilldelning måste beakta de behov som föreligger. Skolan måste se över undervisningen som helhet, upprätta och vidareutveckla åtgärdsprogram och finna nya former för hur stöd bäst ges i olika situationer och för olika elevers behov. I regleringsbrevet för betonas att Skol- verket skall vidta särskilda utvärderings- och utvecklingsåtgärder avse- ende elever med behov av särskilt stöd. Att välja skola Till diskussionen om en skola i mångfald hör de möjligheter som finns att välja skola. Dessa möjligheter har påverkat skolans utveckling positivt. har en del negativa effekter blivit synliga. Valfriheten kan leda till segregation. Möjligheten att välja en annan skola än den kommunen anvisar inför- des . Föräldrar och barn kan ha flera olika skäl för att välja en annan skola än den mest närbelägna. Det kan gälla praktiska frågor som barnomsorg, elevers fritidsverksamhet och föräldrars resor. Skälen kan också vara av en annan mer allvarlig art som att välja bort en skola där eleven vantrivs på grund av oordning, trakasserier och mobb- ning. Andra skäl kan vara att välja en skola där man vet eller tror att un- dervisningen håller en högre kvalitet, men det kan också handla om en skola som svarar mot en speciell intresseprofil eller om att vilja välja kamrater. går av eleverna i grund- och gymnasieskoleål- dern i fristående skolor. Möjligheten att välja en fristående skola är störst för dem som bor i de tre storstadslänen, där av de fri- stående grundskolorna finns. Utvecklingen går mot fler fristående skolor och fler elever i dessa skolor. I rapporten välja skola effekter av valmöjligheter i har redovisat en utvärdering av rätten att välja skola. Denna studie visar att föräldrarnas utbildningsbakgrund har stor betydelse för elevers byte av skola, såväl som fristående. Elever med för- äldrar med eftergymnasial utbildning byter i större utsträckning än andra från kommunala till fristående skolor. Särskilt föräldrar med invandrarbakgrund och eftergymnasial utbild- ning utnyttjar möjligheten att välja skola för sina barn, då bl.a. möjlighe- terna till inlärning av det svenska språket eller av hemspråk kan vara bristfälliga där de bor. Studien visar på tendenser till ökad socioekonomisk segregation mel- lan skolor. De tydligaste tendenserna kan konstateras i byten till fristå- ende skolor. Studien har även visat att skillnader mellan skolor är större än mellan kommuner vid en jämförelse av betyg, övergång till gymnasie- skolans olika program, sociokulturell struktur etc. Kommunala skolor med ett inflöde av elever är i stor utsträckning be- lägna i stabila områden och har en stor andel elever med svensk bakgrund och föräldrar med eftergymnasial utbildning samt en genomsnittligt hög resultatnivå i skolorna. Skolor med ett utflöde av elever är till stor del belägna i områden med en stor andel föräldrar utan gymnasial utbildning och en stor andel för- äldrar med invandrarbakgrund. Områdena har stor omflyttning och låg resultatnivå i skolorna. De har ofta en liten andel elever med svenska som modersmål. Skolornas förutsättningar präglas inte sällan av den instabilitet och de sociala problem som finns i den omgivande miljön. Att många studiemotiverade elever sökt sig från skolorna, uppges ofta ha försvårat undervisningssituationen. Tendenser finns också att de kreativa lärarna flyttar och de oengagerade stannar på skolor med ett utflöde av elever. Men det finns också skolor som lyckats bryta den negativa trenden med ett utflöde av elever. En uppslutning bakom målmedvetna utvecklingssatsningar har varit ett viktigt inslag i detta arbete och vissa av de s.k. trendbrytarskolorna har inriktat sin verksamhet mot en särskild profil. Lokalt kan valfriheten leda till ökad segregation. Segregation inom och mellan skolor är ett mycket allvarligt problem, som kan hota den natio- nella likvärdigheten. Å andra sidan kan valfrihet och mångfald bidra till utveckling av skolväsendet som helhet.