prop · GK031D16 · 1997-01-01 00:00:00 — Förslag till statsbudget för Statsskuldsräntor m.m. (utgiftsområde 26) 1 Förslag till riksdagsbeslut 2 3 Statsskuldsräntor 2 3.1 Prognos för statsskuldsräntorna 2 3.2 Påverkande faktorer 3 3.3 Alternativ redovisningsmetod för statsskulds- räntorna 5 3.4 Statsskuldsräntornas utveckling 7 3.5 Statsskuldspolitiken 9 3.6 Känslighetsanalys 13 4 Oförutsedda utgifter 13 4.1 Oförutsedda utgifter 13 4.2 Ianspråktaganden av anslaget åren 1995-199613 4.3 Regeringens överväganden 14 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att 1. medger att regeringen, för att kunna fullgöra sina betalningsåtaganden, får överskrida ramanslaget Räntor på statsskulden 2. för anvisar anslagen under utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor mm.enligt följande uppställning; Anslag Anslagstyp Anslagsbelopp tusental kr Räntor på statsskulden ramanslag 104 145 000 B 1. Oförutsedda utgifter ramanslag 10 000 Summa för utgiftsområdet 104 155 000 Utgiftsområde 26 omfattar utgifter för räntorna på statsskulden samt oförutsedda utgifter. Även beräkningsposten minskning av anslagsbehållningar tillhör utgiftsområdet. Denna post beskrivs utförligare i volym 1, avsnitt 4.4.4. Anslaget för statsskuldsräntor ingår inte i utgiftstaket. Ramen har nedjusterats i förhållande till den tidigare prognosen i den ekonomiska vårpropositionen (prop. 1995/96:150) på grund av minskade utgifter för utländska lån samt ökade valutavinster. 1994/95Utgift 123 200 0001 1995/96Anslag 132 000 000 Utgiftsprognos114 300 000 därav 199694 100 000 1997 Förslag104 145 000 1998 Beräknat102 953 000 1999 Beräknat101 384 000 1 Beloppen anges i tusental kronor 3.1 Prognos för statsskuldsräntorna Utgifterna för statsskuldsräntor har ökat kraftigt till följd av budgetunderskotten och därigenom ökad statsskuld. Utgifterna bedöms för uppgå till , vilket är en minskning med ca jämfört med . Minskningen beror främst på lägre inhemska och utländska räntesatser och därmed lägre ränteutgifter på inhemska och utländska lån. Tabell 3.1 visar nuvarande ränteprognos för . Prognosen ligger något lägre jämfört med tidigare prognos i den ekonomiska vårpropositionen (prop. 1995/96:150) på grund av minskade utgifter för utländska lån samt ökade valutavinster till följd av kronförstärkningen. Räntenivån ligger ca 10 miljarder högre än prognosen för . Ökningen beror främst på avvecklingen av Arbetsmarknadsfonden vilken innebär att tillgodohavanden i fonden upphör jämte dess inkomsträntor. Detta innebär en höjning av statsskuldsräntorna netto med ca . Ökningen beror även på förfallostrukturen på den existerande lånestocken samt valutaeffekter. Tabell 3.1 Beräknade utgiftsmässiga räntor på statsskulden - 2000 i miljarder kronor 1995 1996 1997 1998 1999 2000 Räntor på lån i svenska kronor 81,8 90,9 90,3 83,7 81,8 79,4 Räntor på lån i utländsk valuta 21,3 23,7 21,8 23,0 25,1 25,7 Räntor på in- och utlåning -14,4 -13,4 -6,5 -4,0 -2,5 -2,2 Över-/underkurser vid emission 8,8 -3,0 -5,6 -3,7 -3,5 -2,4 Summa räntor 97,4 98,3 99,9 99,0 100,8 100,5 Valutaförluster/- vinster(-) 6,0 -6,2 1,4 -0,6 -3,1 -3,7 Kursförluster/- vinster(-) 1,4 1,9 2,9 4,6 3,8 7,4 Övrigt -0,2 0,1 0,0 0,0 0,0 0,0 Summa ränteutgifter104,794,1104,2 103,0 101,4 104,2 Anm: Siffrorna i tabellen är avrundade och summerar därför inte exakt. Ränteutgifternas nivå varierar med ett flertal faktorer som storleken på statsskulden vid periodens början samt hur stort primärt lånebehov som förväntas uppstå . I det primära lånebehovet ingår statsbudgetens primärsaldo (inkomster minus utgifter exklusive statsskuldsräntor) samt in- och utlåning till myndigheter och statliga bolag m.m.. Dessutom varierar statsskuldsräntornas nivå med förändringar av inhemska och utländska räntesatser samt växelkurser. Statsskulden finansieras främst på den inhemska penning- och obligationsmarknaden men även bland hushåll och i utlandet. Den totala upplåningen i utländsk valuta bestäms i taget av regeringen efter samråd med . Liksom övrig upplåning skall valutaupplåningen genomföras kostnadseffektivt. Upplåningen kombineras med derivattransaktioner för att uppnå den önskade risksammansättningen. Ränteutgifterna för statsskulden påverkas också av ett antal tekniska faktorer. Dessa faktorer utgörs till stor del av olika upplåningstekniker, dvs. på vilket sätt väljer att finansiera statens lånebehov och förvalta statsskulden. Detta beror på att de olika låneinstrumenten och skuldförvaltningsteknikerna kan medföra mycket olika fördelning av utgifterna över tiden. Upplåning via emission av kupongobligationer, s.k. benchmarklån, är ett exempel på en upplåningsteknik. Genom att koncentrera upplåningen till ett fåtal stora lån kan likviditeten garanteras och avkastningskravet på dessa lån kan därmed hållas nere. Benchmarklånens kupongränta är fast. När utökar ett benchmarklån uppstår över- eller underkurser beroende på om denna fasta ränta är högre eller lägre än marknadsräntan vid emissionstillfället. En överkurs är ett pris över obligationens nominella kurs och innebär att långivaren ersätter låntagaren för erhållen ränta utöver marknadsränta motsvarande nuvärdet av framtida räntebetalningar. De totala ränteutgifterna reduceras därmed vid upplåning till överkurs men ökar vid kuponginlösen. I de fall väljer att förtidsinlösa delar av stora benchmarklån får detta till följd att kursvinster eller kursförluster - begreppen används vid återköp av lån - uppstår som i sin tur påverkar ränteutgifterna. Kursförluster liksom överkurser uppkommer när lånets ränta överstiger marknadsräntan. Kursförluster ger dock motsatt effekt till överkurser och innebär att låntagaren ersätter långivaren för förlorad ränta motsvarande nuvärdet av framtida räntebetalningar. Emission av nollkupongobligationer är ytterligare ett exempel på en upplåningsteknik, vilken innebär att obligationens sammanlagda ränta tas upp som ränteutgifter för statsskulden först , vid förfallotidpunkten. På detta sätt skjuts betalningarna av statsskuldsräntorna framåt i tiden. Prognoser på utvecklingen av ränteutgifterna försvåras av de olika emissionsteknikerna eftersom de med nuvarande redovisningsprinciper kan leda till stora svängningar i ränteutgifterna mellan budgetåren. Prognosen är också känslig för om t. ex. dagens räntesatser eller prognos- ticerat årsgenomsnitt har använts vid beräkningstillfället. 3.3 Alternativ redovisningsmetod för statsskuldsräntorna Ett alternativ till nuvarande utgiftsmässiga redovisning av statsskuldsräntorna är en kostnadsmässig redovisning. Om räntorna istället för utgiftsmässigt redovisas kostnadsmässigt uppnås ett mer stabilt resultat. Variationerna mellan åren, och även mellan prognos och utfall, blir mindre och kan relativt enkelt förklaras av ränte- och lånebehovsutvecklingens direkta effekt på nyupplåningen. Endast till mindre del orsakas variationerna av upplåningsteknikerna. En kostnadsmässig redovisning innebär en periodisering av utgifter och inkomster till den period resursförbrukningen sker. I de justerade ränteutgifterna ingår framförallt över- och underkurser för nominella obligationer, upplupen ränta och inflation. Upplupen ränta är framförallt att hänföra till nollkupongobligationer där räntan betalas ut först efter lånets löptid. Vid en utgiftsmässig redovisning av en nollkupongobligation redovisas alltså hela ränteutgiften vid förfallotidpunkten. I en kostnadsmässig redovisning däremot anses räntan uppkomma under lånets hela löptid och fördelas därför ut jämnt över denna. En utgiftsmässig redovisning av nollkupongobligationer kan därmed underskatta den verkliga räntebelastningen. Antag att emitterar en kupongobligation med löptid och en kupongränta på och att marknadsräntan är . Det nominella beloppet antas vara 100. Vid emissionstillfället genererar detta en överkurs eftersom marknadsräntan understiger obligationens kupongränta. På statsbudgeten kommer överkursen, som tabell 3.2 visar, att redovisas som en inkomst vid emissionstillfället. kommer den årliga kupongräntan att redovisas mot statsbudgeten. Vid en motsvarande kostnadsmässig redovisning kommer istället den årliga kostnaden, dvs. marknadsräntan vid emissionstillfället, att redovisas. För jämförelse av totalsummorna enligt de båda redovisningsprinciperna måste diskontering göras. Detta förklarar skillnaden mellan de båda totalsummorna. Antag att istället emitterar en femårig (nominell eller real) nollkupongobligation. Beloppet antas fortfarande vara 100 och marknadsräntan . På statsbudgeten kommer hela ränteutgiften att redovisas vid förfallotidpunkten, dvs. Eftersom marknadsräntan är densamma som i exemplet med kupongobligationerna kommer den årliga kostnaden att vara lika i båda exemplen. Tabell 3.2 Utgiftsmässig respektive kostnadsmässig redovisning av obligationer t0 t1 t2 t3 t4 t5 Kupongobligation - utgiftsmässig -12 10 10 10 10 10 - kostnadsmässig 7 7 7 7 7 Nollkupongobligation - utgiftsmässig 40 - kostnadsmässig 7 7 7 7 7 Antag istället att marknadsräntan är en procentenhet högre än i föregående exempel, men att antagandena i övrigt är oförändrade. Tabell 3.3 visar att effekten av ränteförändringen i den kostnadsmässiga redovisningen sprids över hela perioden. I den utgiftsmässiga budgetredovisningen koncentreras däremot effekten av ränteförändringen till ett enskilt år. Tabell 3.3 Effekt av en procentenhets högre marknadsränta i det föregående exemplet t0 t1 t2 t3 t4 t5 Kupongobligation - utgiftsmässig 4.3 0 0 0 0 0 - kostnadsmässig 1 1 1 1 1 Nollkupongobligationer - utgiftsmässig 6.7 - kostnadsmässig 1 1 1 1 1 Valuta- och kursdifferenserna1 kommer dock oavsett redovisningsprincip att utvecklas på ett till synes oprognosticerbart sätt. Med ett utgiftsmässigt ansgreppssätt blir differenserna beroende av när i tiden de realiseras. Med en kostnadsmässig ansats blir de istället beroende av ränte- och valutautvecklingen. Dessa poster bör därför på ett tydligt sätt särredovisas från de övriga posterna i ränteutgifterna. Bortsett från de relativt sett små valuta- och kursdifferenserna utvecklas statsskuldsräntorna enligt kostnadsmässiga principer på ett förutsägbart vis. Den kostnadsmässiga redovisningen av statsskuldsräntorna är dessutom väl anpassad till redovisningen i nationalräkenskaperna som kommer att förändras till att vara kostnadsmässig. Tabell 3.4 visar beräkningsgången från utgiftsmässiga till kostnadsmässiga räntor. Tabell 3.4 Beräknade kostnadsmässiga räntor på statsskulden - 2000 i miljarder kronor 1995 1996 1997 1998 1999 2000 Statsskuldsräntor enligt summa räntor (tabell 3.1)97,498,399,999,0 100,8 100,5 Justering för över- och underkurser vid emission-13,40,5 2,8 -0,5 0,3 -0,7 Justering för reala nollkupongräntor 0,8 2,2 2,7 3,1 3,5 4,0 Justering för övriga nollkupongräntor 1,3 1,5 1,5 -0,7 0,6 -1,1 Summa räntekostnader86,1 102,5 106,8101,0 105,2 102,8 Anm: Siffrorna i tabellen är avrundade och summerar därför inte exakt. Den årliga periodiserade räntekostnaden följer samma mönster som den icke- periodiserade utgiften . Nivåerna är dock, sett över hela perioden, högre än för de icke-periodiserade utgifterna med . Efter periodisering ökar alltså ränteutgifterna för statsskulden . Ränteutgifterna minskar dock längre fram i tiden och utvecklingen mot lägre ränteutgifter blir allt tydligare. Statsskuldsräntorna beräknas vara stabila samt falla efter periodens slut till följd av kraftigt förbättrade primärsaldon och lägre primärt lånebehov. Förutom primärsaldot och det primära lånebehovet spelar ränte- och valutaut- vecklingen en avgörande roll för statsskuldsräntornas storlek. Ränte- och valutautvecklingen var dramatisk . har utvecklingen varit mera stabil. Räntorna har uppvisat en fallande tendens (se diagram 1). Därtill har kronan förstärkts, vilket diagram 2 visar. Beräkningsantagandena ligger i stort sett i linje med dagens nivåer på räntor och valutakurser. **FOOTNOTES** 1 En kursdifferens anger en räntedifferens mellan kupongränta och marknadsränta vid återköp av lån. Diagram 1 Ränteförutsättningar (årsgenomsnitt) Mellan budgetåren 1991/92 och 1994/95 mer än fördubblades utgifterna för statsskulden. Utgiftsökningen orsakades framförallt av att statsskulden, netto, också fördubblades . Det övergripande målet för är enligt beslut att minimera kostnaderna för statsskulden inom ramen för penningpolitikens krav. På den inhemska institutionella marknaden strävar kontoret efter att hålla nere kostnaderna genom att skapa en hög likviditet i de utestående lånen. En hög likviditet minskar investerarnas risker och sänker därför deras avkastningskrav. Likviditeten skapas via ett marknadsgarantsystem som för att fungera väl förutsätter att antalet utelöpande lån inte är alltför stort. har därför valt att koncentrera emissionerna till ett fåtal benchmarklån (se tabell 3.5). I takt med statsskuldens tillväxt har vart och ett av dessa lån blivit mycket stora. För att begränsa refinansieringsriskerna när de förfaller köper kontoret upp lånen i ett bytesförfarande och ersätter dem med andra obligationslån och statsskuldsväxellån. Därigenom sprids låneförfallet ut över en längre tidsperiod. Diagram 3 visar benchmarklånens förfalloprofil. Diagram 3 Förfalloprofil statsobligationer, har också valt att emittera realränteobligationer. Genom att den reala avkastningen är känd undviker investerarna inflationsrisken och behöver därför inte heller kompenseras för att ta på sig en sådan risk. Detta bör medföra att kostnaden för dessa lån blir lägre än för andra lån. Realräntelånen finns både med och utan årlig kupong. har också en betydande upplåning direkt från hushållen. Därigenom ges hushållen tillfälle att direkt förvärva instrument utan kreditrisk. Upplåningen bidrar till att hålla nere ränteutgifterna för statsskulden genom att utgifterna är lägre än för annan upplåning som investerarbasen breddas. Konkurrensen om hushållens sparmedel är stor. kan dock erbjuda hushållen ett unikt instrument som realobligationer. Försäljningen har än så länge varit förhållandevis låg, men kontorets bedömning är att potentialen är stor när väl instrumentet blivit allmänt känt. Den totala nettoupplåningen i utländsk valuta bestäms i taget av regeringen efter samråd med . Beslutet förbereds genom diskussioner mellan , och . Övriga beslut i samband med valutaupplåningen fattas av . Strategin som ligger bakom upplåningen i utländsk valuta är att genom ett flexibelt agerande utnyttja goda marknadstillfällen till kostnadseffektiv finansiering varhelst de yppar sig på kapitalmarknaderna i världen. Upplåningens fördelning på marknader, valutor och räntebindningstider blir därför i det närmaste helt styrd av marknadens efterfrågan. Löptiden är däremot inte efterfrågestyrd utan bestäms av . Kontoret strävar efter att kontrollera refinansieringsriskerna genom att uppnå en så jämn förfalloprofil som möjligt. Tabell 3.5 Statsskuldens sammansättning åren 1993 - 1996 1993 1994 1995 1996 Penning- och obligations- marknad 479,4 671,4 819,2 875,7 (procent av statsskuld)(49,9)(57,0) (59,8) (63,8) - statsobligationer, nom.414,7510,0 593,5 631,4 - statsobligationer, reala- 3,1 11,6 49,1 - statsskuldväxlar 233,8 149,9 213,1 195,1 - kontokredit/dagslån-169,1 8,4 1,0 0,1 Hushållsupplåning 132,9 131,5 124,9 117,2 (procent av statsskuld)(13,8)(11,1) (9,1) (8,5) - premieobligationer 52,4 58,4 62,9 57,7 - Allemansspar 67,0 62,8 50,4 47,6 - sparobligationer 5,1 - - - - Riksgäldskonto 8,4 10,3 11,6 11,9 Inlåning 8,4 - - - (procent av statsskuld)(0,9) - - - Hela kronskulden 620,7 802,9 944,1 992,9 (procent av statsskuld)(64,6)(68,1) (68,9) (72,3) Valutaskuld 339,9 375,7 426,3 380,7 (procent av statsskuld)(35,4)(31,9) (31,1) (27,7) Statsskulden 960,6 1 178,6 1 370,41 373,6 Kortfristiga placeringar - - 0,3 4,2 Utlåning2 100,5 129,1 155,6 141,5 (procent av statsskuld)(10,5)(11,0) (11,4) (10,3) Upplåningen kombineras med derivattransaktioner så att valutaskuldens samman- sättning av valuta- och ränterisk blir den önskade. Genom detta förfarande kommer sammansättningen av de utestående lånen att skilja sig markant från kontorets nettoskuldsättning i olika valutor (se diagram 4). Derivatinstrument används också för att inom fastställda ramar och riktlinjer ta begränsade valuta- och räntepositioner. Diagram 4 Valutaskuldens fördelning exklusive (övre) resp. inklusive (undre) derivatinstrument Lån i utländsk valuta värderas löpande till aktuella valutakurser. Statsbudgeten belastas dock inte av de orealiserade valutadifferenser som omvärderingen ger upphov till. Budgeten påverkas istället först när valutadifferenserna realiseras dvs. vid återbetalning av lånen och derivatinstrumenten. Statsskulden redovisas exklusive beräknade derivateffekter. Dock belastas statsbudgeten med ränte- och valutaeffekter på derivatinstrumenten eftersom dessa är realiserade effekter. Om den svenska marknadsräntan skulle stiga eller sjunka med en procentenhet jämfört med beräkningsantagandena skulle ränteutgifterna netto stiga respektive sjunka med 4 - . En höjning eller sänkning av den utländska räntan med en procentenhet från , skulle för lånen i utländsk valuta leda till att ränteutgifterna, under i övrigt oförändrade förhållanden, ökar eller minskar med ca 1 - . En förändring av kronkursen med en procentenhet medför på liknande sätt en förändring av valutadifferenserna netto med ca 0,2 - . Slutligen, om t. ex. dagens räntenivå hade antagits gälla under hela beräkningsperioden hade ränteutgifterna i svenska kronor blivit ca 1 - större. Ränteutgifterna i utländsk valuta hade blivit 1 miljard lägre och valutavinsterna hade blivit ca större. 1994/95Utgift 18 5621 1995/96Anslag 1 000 Utgiftsprognos 25 470 därav 1996 6 270 1997 Förslag 10 000 1998 Beräknat 10 000 1999 Beräknat 10 000 1 Beloppen anges i tusental kr För täckande av oförutsedda utgifter, har vid sidan av de utgiftsanslag som varit uppförda under de olika huvudtitlarna, ett särskilt anslag varit uppfört på statsbudgeten. Anslaget är i statsbudgeten för innevarande budgetår uppfört med . Det tas i anspråk efter beslut av regeringen i varje särskilt fall. 4.2 Ianspråktaganden av anslaget åren 1995 - 1996 Nedan redovisas de utgifter som under /96 har anvisats medel från detta anslag, enligt respektive regeringsbeslut. Redovisningen är uppställd departementsvis efter de departement i vilka ärendena har beretts: **FOOTNOTES** 2 redovisas denna post netto, dvs. efter avdrag för inlåningen. Utbetalning av medel avseende ansökningar om ekonomiskt stöd från anhörigföreningar med anledning av förlisning. Regeringsbeslut ...................3 000 000 Utbetalning av medel avseende ersättning till HIV-smittade inom hälso- och sjukvården. Regeringsbeslut ..................11 200 000 Utbetalning av medel avseende bidrag till Svenska . Regeringsbeslut ..................6 000 000 Utbetalning av medel avseende kostnader för utformningen av en minnesvård med anledning av fartyget förlisning. Regeringsbeslut ...................5 000 000 Utbetalning av medel avseende ansökan av om bidrag för vissa kostnader i samband med mottagande av ett legat. Regeringsbeslut .....................270 000 Enligt regeringens bedömning bör ett anslag för oförutsedda utgifter anvisas även fortsättningsvis. Anslaget bör i princip få disponeras endast för utgifter som är av så brådskande art att respektive ärende inte hinner underställas och att utgifterna inte lämpligen kan täckas av andra medel som står till regeringens förfogande. Härmed avses även att anslaget inte får tillgodose behov som omtalas i 9 kap. 3§ tredje stycket regeringsformen, dvs. behov av medel för rikets försvar under krig, krigsfara eller andra utomordentliga förhållanden. Vissa speciella ändamål bör vidare få tillgodoses med medel från anslaget till oförutsedda utgifter. Under en lång följd av år har bemyndigat regeringen att, under förutsättning att andra medel inte står till förfogande för ändamålet, från detta anslag utbetala belopp, som staten genom lagakraftvunnen dom har ålagts att betala. Detta bemyndigande har med verkan fr.o.m. /62 utvidgats till att omfatta också belopp som staten till följd av skada i samband med statlig verksamhet efter uppgörelse har åtagit sig att ersätta. Motsvarande bemyndigande, som innefattar bl.a. ersättningar på grund av dom meddelad av den europeiska domstolen för mänskliga rättigheter i mål som handläggs enligt den europeiska konventionen angående mänskliga rättigheter m.m., liksom förliknings- ersättningar i sådana mål, bör ges åt regeringen för nästa budgetår. Med anledning av prop. 1948:282 medgav (bet. 1948:SU207, rskr. 1948:406) att från anslaget till oförutsedda utgifter skulle tills vidare under /49 få utgå ersättning för förlust av eller skada på egendom utom riket till personer, som uppehöll sig utomlands och som var i rikets tjänst, liksom till deras familjemedlemmar och personliga tjänare. Ersättning skulle utgå efter samma grunder som under budgetåren 1943/44 till 1946/47 hade tillämpats i fråga om motsvarande ersättningar för förluster som hade uppkommit på grund av krigsförhållandena (prop. 1944:183, bet. 1944:SU147, rskr. För budgetåren 1949/50 till 1995/96 har lämnat motsvarande bemyndiganden. Regeringen bör få bemyndigande att på samma villkor betala ut ersättning för skador av ifrågavarande natur under nästa budgetår. Med anledning av prop. 1951:38 medgav (bet. 1951:SU422, rskr. 1951:63) att från anslaget till oförutsedda utgifter skulle tills vidare under budgetåren 1950/51 och 1951/52 utgå ersättning för skador på egendom inom landet, vilka hade uppkommit genom de tidigare krigsförhållandena. För budgetåren 1952/53 till 1995/96 har lämnat motsvarande bemyndiganden. Med hänsyn till att krigsskador, exempelvis genom minsprängning, fortfarande kan tänkas förekomma, bör regeringen få bemyndigande att även under nästa budgetår på oförändrade villkor betala ut krigsskadeersättningar. Anslaget för oförutsedda utgifter har anvisats på ett förslagsanslag och har varit uppfört med . Någon kvalificerad budgetprognos är ej möjlig att göra för detta anslag och anvisat anslagsbelopp utgör inte ett förväntat utfall. Regeringen föreslår att medel för oförutsedda utgifter i fortsättningen skall anvisas på ett ramanslag samt att anslagsbeloppet höjs till . Det bör ankomma på regeringen att i efterhand anmäla till vilka utgifter som täckts genom att medel anvisats från anslaget. Förslag till statsbudget för Avgiften till Europeiska gemenskapen (utgiftsområde 27) 1 Förslag till riksdagsbeslut 2 3 Redovisning av EG-budgetens utfall 3 A2 Särskilda jordbrukstullar och sockeravgifter 6 A3 Mervärdesskattebaserad avgift 7 A4 Avgift baserad på bruttonationalinkomsten 8 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att 1.godkänner att regeringen ikläder sig de åtaganden som följer av EG-budgeten för avseende åtagandebemyndiganden, 2.för anvisar anslagen under utgiftsområde 27 Avgiften till Europeiska gemenskapen enligt följande uppställning: Anslag Anslagstyp Anslagsbelopp tusental kr Tullavgift ramanslag 3 230 000 Särskilda jordbrukstullar och socker- avgifter ramanslag 570 000 Mervärdesskattebaserad avgift ramanslag 8 215 000 Avgiften baserad på bruttonationalinkomstenramanslag 8 510 000 Summa för utgiftsområdet 20 525 000 Europeiska unionen disponerar en budget för finansiella åtaganden på unionsnivå. Denna upprättas med stöd av artikel 199 i fördraget om Europeiska unionen. Finansieringen av budgeten med s.k. egna medel, dvs. avgifter från medlemsländerna fastställs i fördragets artikel 201 och i rådets beslut om systemet för gemenskapernas egna medel (94/728/EG, Euroatom). Utgiftsområdet avser avgift till budgeten i enlighet med detta. Utgifterna för avser betalningar under budgetåret till Europeiska kommissionen avseende EG-budgeten i enlighet med kommissionens förslag. Avgiften kan förändras till följd av faktisk uppbörd avseende tullar och importavgifter, utfallet av EG-budgeten , tilläggsbudgetar på gemenskapsnivå, valutakurs samt andra korrigeringar av avgiften. EG-budgeten fastställs i ecu, men betalning av avgiften sker i kronor.