prop · GK03146 · 1997-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1996/97:146 Vissa frågor om personlig assistans Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås att kommunerna skall finansiera beviljad assistansersättning för de första . Förslaget innebär en ändring i lagen (1993:389) om assistansersättning. I propositionen föreslås också ett förtydligande av 9 § i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. 1 Förslag till riksdagsbeslut..................3 2 Lagtext 3 3 Ärendet och dess beredning...................6 4 Utgångspunkter för förslaget om kommunalt finansieringsansvar..........................6 5 Förändringar i assistansreformen.............7 5.1 Kommunalt finansieringsansvar för delar av assistansersättningen.................7 5.2 Stöd och service till vissa funktionshindrade10 6 Författningskommentarer.....................10 6.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade10 6.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:389) om assistansersättning...............11 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att 1.antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, 2.antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1993:389) om assistansersättning, 3. godkänner den föreslagna ändringen av anslaget B7 Kostnader förstatlig assistansersättning. Regeringen har följande förslag till lagtext 2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade; Härigenom föreskrivs att 9 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Insatserna för särskilt stöd och service är 1. rådgivning och annat personligt stöd som ställer krav på särskild kunskap om problem och livsbetingelser för människor med stora och varaktiga funktionshinder, ------------------------------------------------------- 2. biträde av personlig 2. biträde av personlig assistent eller ekonomiskt assisstent eller stöd till skäliga kostnader ekonomiskt stöd till skäliga för sådan assistans, till denkostnader för sådan del behovet av ekonomiskt assistans, till den del stöd inte täcks av behovet av stöd inte täcks assistansersättning enligt av beviljade lagen (1993:389) om assistanstimmar enligt assistansersättning, lagen (1993:389) om assistansersättning, 3. ledsagarservice, 4. biträde av kontaktperson, 5. avlösarservice i hemmet, 6. korttidsvistelse utanför det egna hemmet, 7. korttidstillsyn för skolungdom utanför det egna hemmet i anslutning till skoldagen samt under lov, 8. boende i familjehem eller bostad med särskild service för barn eller ungdomar som behöver bo utanför föräldrahemmet, 1 Senaste lydelse 1996:534 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 9. bostad med särskild service för vuxna eller annan särskilt anpassad bostad för vuxna, 10. daglig verksamhet för personer som saknar förvärvsarbete och inte utbildar sig. Denna lag träder i kraft . 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:389) om assistansersättning; Härigenom föreskrivs att det i lagen (1993:389) om assistansersättning skall införas två nya paragrafer, 19 och 20 §§, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 19 § ------------------------------------------------------- För den som beviljats personlig assistans enligt denna lag skall den kommun där den ersättningsberätti- gade är bosatt, ersätta kostnaderna för de första . När en person har beviljats assistansersättning enligt 6 § skall försäk- ringskassan underrätta den kommun där den ersättningsberättigade är bosatt om beslutet och det belopp som kommunen skall betala. Kommunen skall även underrättas om ändringar av beslutet, om dessa har betydelse för kommunens er- sättningsskyldighet. Kommunen skall betala det angivna beloppet till . Kommunen har rätt att ta del av den slutavräkning som skall göras enligt 10 §. Har kommunen betalat ersättning med ett för högt belopp skall beloppet återbetalas från . Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning Stödformen statlig assistansersättning infördes . Ersättningen avser att täcka kostnader för personlig assistans för personer med svåra funktionshinder, vilka har behov av sådant stöd under i genomsnitt mer än . Kostnaderna för den statliga assistansersättningen har blivit väsentligt högre än vad som beräknades när reformen genomfördes. För att bryta kostnadsutvecklingen och uppnå en bättre kostnadskontroll tillkallade regeringen en särskild utredare med uppdrag att utreda frågan om finansieringen av och regelsystemet för stödformen. Utredningen, som antog namnet , överlämnade betänkandet (SOU 1995:126) Kostnader för den statliga assistansersättningen till regeringen. På grundval av detta föreslog regeringen (prop. 1995/96:146) vissa förändringar i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) och lagen (1993:389) om assistansersättning (). biföll i huvudsak regeringens förslag (bet. 1995/96:SoU15, rskr. 1995/96:262). Detta innebär bl.a. att LSS och har kompletterats med bestämmelser som klargör innebörden av insatsen personlig assistans, att den tid under vilken ett beslut om beviljad assistansersättning skall gälla har förkortats och att avgränsningen av personlig assistans mot viss verksamhet gjorts tydligare. De förändringar som gjordes syftade till att uppnå en bättre kontroll av kostnaderna för den statliga assistansersättningen och att få ett mer stabilt system. Förändringarna beräknades medföra att den årliga kostnaden för asssistansersättning skulle minska med . uppföljning visar att de vidtagna åtgärderna inte haft några märkbara effekter i dessa avseenden. Även en arbetsgrupp inom med bl.a. representanter från har följt utvecklingen och övervägt möjligheterna att vidta ytterligare förändringar i regelsystemet mot bakgrund bl.a. av den tidigare förslag. I samband med dels den ekonomiska vårpropositionen (prop. 1996/97:150), där förslaget om finansiering för de första aviserades, och därefter i samband med arbetet med denna proposition har regeringen haft överläggningar med och med . 4 Utgångspunkter för förslaget om kommunalt finansieringsansvar har kostnaden för asssistansersättning budgeterats till . Enligt prognos kommer beloppet att överskridas med . Från föregående budgetår finns ett överskridande på . Den nuvarande ansvarsfördelningen mellan staten och kommunerna kan medföra ekonomiska motiv för kommunerna att förskjuta kostnader till staten via assistansreformen. På motsvarande sätt kan det finnas intresse från statens sida att bedöma behov av personlig assistans på i underkant för att kommunerna därmed skall få kostnadsansvaret för denna insats. Försäkringskassorna har till skillnad från kommunerna inte några alternativa vård- och stödinsatser att erbjuda. I den ekonomiska vårpropositionen har regeringen föreslagit att assistansersättningen schabloniseras och fastställs till ett visst belopp fr.o.m. . Om det föreligger särskilda skäl skall efter ansökan från den assistansberättigade kunna medge att schablonen får överskridas - dock högst . påpekade bl.a. att beräkning, redovisning och kontroll av kostnaderna för assistansen har förorsakat de största administrativa svårigheterna vid tillämpningen av assistansreformen för såväl försäkringskassor som arbetsgivare. Syftet med den föreslagna schabloniserade ersättningen är bl.a. att underlätta för både assistansanordnare och försäkringskassor att administrera ersättningen och därmed minska kostnaderna för denna hantering. Regeringen beräknar att införandet av en schabloniserad timersättning fr.o.m. skulle kunna innebära en besparing på den statliga assistansersättningen med ca för innevarande budgetår. Helårseffekten beräknas till . Denna åtgärd är dock inte tillräcklig för att, i ett mer långsiktigt perspektiv, få stabilitet och varaktighet i en reform som har inneburit mycket stora fördelar för den enskilde. 5 Förändringar i assistansreformen 5.1 Kommunalt finansieringsansvar för delar av assistansersättningen Regeringens förslag: Kommunerna skall fr.o.m. finansiera beviljad assistansersättning för de första för alla som får assistansersättning. För skall från anslaget B7 Kostnader för statlig assistansersättning betalas ut till kommunerna enligt de fördelningsprinciper som gäller för det generella stats- bidraget. Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande regler beslutar kommunen om och finansierar insatsen personlig assistans för personer som har ett assistansbehov upp t.o.m. . Om behovet uppgår till mer än kan den enskilde ansöka hos om statlig assi- stansersättning enligt lagen om assistansersättning (). Om ansökan beviljas betalar staten kostnaden från den . Det ursprungliga förslaget till assistansersättning utarbetades av handikapputredning och presenterades i betänkandet (SOU 1991:46) Handikapp - Välfärd - Rättvisa. Förslaget innebar att kommunen skulle besluta om och bekosta de första . Om behovet översteg skulle den enskilde hos kunna ansöka om assistansersättning för att täcka kostnaderna för assistans fr. o. m. den 21:a timman . Ett syfte med denna uppdelning var att kommunen, som alltid har ett basansvar för stöd- och serviceinsatser, genom förslaget skulle avlastas höga kostnader för stödinsatser. Flertalet remissinstanser ansåg att endast en huvudman borde vara ansvarig för beslut om och administration av personlig assistans. När det gäller finansieringen av verksamheten var remissopinionen mer splittrad. I propositionen (1992/93:159) Stöd och service till vissa funktionshindrade föreslog regeringen den nu gällande ordningen. beslutade i enlighet med regeringens förslag (bet.1992/93:SoU19, rskr. 1992/93:321). redovisade i betänkandet (SOU 1995:126) Kostnader för den statliga assistansersättningen en rad förslag, bl.a. följande: "Ett förslag som framförts är att skall debitera kommunen för de första för samtliga personer med assi- stansersättning. Statens kostnader på assistansanslaget skulle då minska med . Fördelen med alternativet är framför allt att det innebär minskade ekonomiska motiv för kommunerna att dels försöka påverka bedömningen av assistansbehovet för den enskilde så att detta överstiger , dels omdefiniera andra insatser till personlig assistans. Nya åligganden för kommunerna skall dock räknas in i besparingskravet i enlighet med finansieringsprincipen. Den avgörande nackdelen är därför, enligt min bedömning, att kostnaderna endast flyttas från staten till kommunerna och att det därför inte sker någon nettobesparing. Om denna förändring inte genomförs och om huvudmannaskapet även i fortsättningen delas mellan stat och kommun bör kommunerna göras be- talningsskyldiga för de första för att motverka framtida oönskade kostnadsförskjutningar." betänkande remissbehandlades inte. Synpunkter på betänkandet och frågan i övrigt inhämtades på annat sätt, bl.a. genom möte med handikapporganisationerna. I regeringens proposition Vissa frågor om personlig assistans (prop. 1995/96:146) behandlades inte det nu aktuella förslaget. Såväl handi- kapputredning som har dock framhållit att kommunerna bör ha det grundläggande ansvaret för personlig assistans. Regeringen delar denna ståndpunkt och anser att finansieringen av assistansersättningen måste utformas så att den stimulerar kommunerna till att pröva behovet av stödinsatser enbart utifrån den enskildes situation och behov. Det skall inte finnas ekonomiska incitament för kommunerna att omdefiniera behov av andra insatser till personlig assistans. Det är viktigt att framhålla den enskildes önskemål om och inflytande över det stöd och den service han eller hon är berättigad till. Det är sannolikt också så att det är vanligare att det är den enskildes önskemål om just stödinsatsen personlig assistans som resulterar i en sådan än att kommunerna söker omdefiniera behovet och därmed insatsen. Men attraktiva alternativ bör finnas bl.a. för ökad valfrihet och integritet. Kommunerna bör därför stimuleras till att bygga upp alternativ till personlig assistans. Regeringen anser att kommunerna alltid skall ha finansieringsansvaret för de 20 första assistanstimmarna , medan staten via assistansersättningen bekostar de timmar som överstiger 20. Detta bör gälla för ersättningar som avser tid efter . Regeringen anser att det finns nackdelar med att låta två instanser, för- säkringskassan och kommunen, fatta beslut i samband med ansökan om assistansersättning. föreslås därför, som , få besluta om rätt till assistansersättning. Därefter skall kommunerna debiteras . På så sätt utnyttjas försäkringskassornas erfarenhet och resurser att hantera assistansersättningen. Självfallet bör försäkringskassorna som samråda med kommunernas socialtjänst vid bedöm- ning av enskildas assistansbehov. Regeringen har för avsikt att följa den ansvarsfördelning beträffande beslut om assistansersättning som föreslås och återkomma till frågan om behov av detta föreligger. Regeringens förslag medför ökade kostnader för kommunerna. Dessa skall enligt finansieringsprincipen kompenseras. De sammanlagda kostnaderna för de första 20 timmarnas assistansersättning beräknas uppgå till 1 . Regeringen föreslår att anslaget B7 Kostnader för statlig assistansersättning fr.o.m reduceras med och överförs till det generella statsbidraget till kommunerna. De resterande beräknade kostnaderna får anses täckta av det resurstillskott till kommunerna som regeringen föreslagit i den ekonomiska vårpropositionen. Förändringen skall enligt regeringens förslag genomföras från . skall därför sammanlagt från anslaget utbetalas till kommunerna enligt de fördelningsprinciper som gäller för det generella statsbidraget. Resurstillskottet för till kommunerna får anses täcka övriga beräknade kostnader, . 5.2 Stöd och service till vissa funktionshindrade Regeringens förslag: 9 § i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) skall förtydligas för att klargöra kommunens ansvar för personlig assistans enligt den lagen. Skälen för regeringens förslag: Enligt LSS är kommunen ansvarig för att en person som omfattas av denna lagstiftning får vissa insatser i form av särskilt stöd och särskild service som han eller hon behöver om inte behoven tillgodoses på annat sätt. Den enskilde kan bl.a. enligt 9 § punkten 2 få biträde av personlig assistent eller ekonomiskt stöd till skäliga kostnader för sådan assistans, till den del behovet av ekonomiskt stöd inte täcks av assistansersättning enligt . Enligt vad som angavs i den tidigare nämnda propositionen Stöd och service till vissa funktionshindrade avsågs med skäliga kostnader samma slags kostnader som i . Det belopp som regeringen skulle bestämma såsom den högsta ersättningen enligt borde vara vägledande även i fråga om det ekonomiska stödet från kommunen. I den ekonomiska vårpropositionen förslås, som tidigare nämnts, att den statliga assistansersättningen skall uppgå till ett visst - av regeringen fastställt belopp - som skall vara lika för alla men med möjlighet att i vissa fall, om det föreligger särskilda skäl, ansöka om en höjning av beloppet med högst . För att det inte efter denna ändring skall uppstå någon oklarhet om vilket ansvar kommunen har för att tillhandahålla personlig assistans föreslås här ett förtydligande på så sätt att det är när behovet av personlig assistans inte tillgodoses genom de beviljade assistanstimmarna enligt , som kommunen blir ansvarig enligt 9 § punkten 2 LSS. 6.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade; 9 § Justeringen av punkten 2 klargör att en person som beviljats ett visst antal assistanstimmar med statlig assistansersättning inte kan begära ytterligare ersättning från kommunen enbart på grund av att den beviljade assi- stansersättningen inte är tillräckligt hög. Om det däremot tillfälligt behövs ytterligare assistanstimmar t.ex. på grund av att den ordinarie assistenten är sjuk så är det kommunen som är ansvarig för att såväl tillhandahålla assistansen som att finansiera den. 6.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:389) om assistansersättning; 19 § Av denna nya paragraf framgår att kommunen skall finansiera de första som beviljats för en person som är bosatt i kommunen. Ersättningsskyldigheten skall grunda sig på det beviljade antalet timmar. För en ersättningsberättigad som beviljats men som utnyttjar t.ex. ena veckan och den andra skall kommunen ändå finansiera sammanlagt . Ersättningen skall motsvara den faktiska kostnaden för assistansen, dvs. i de fall där den ersättningsberättigade har beviljats ersättning utöver schablonbeloppet så skall kommunens ersättning motsvara detta belopp. Att kommunen skall finansiera de första innebär inte att kommunen har fullgjort sina skyldigheter att anordna assistans enligt reglerna i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, t.ex. om den ordinarie assistenten är sjuk. 20 § Paragrafen innehåller bestämmelser om underrättelseskyldighet och kommunens betalningsskyldighet. Assistansersättning beviljas i taget. Sedan kommunen underrättats om ett beslut om beviljat antal assistanstimmar skall kommunen erlägga det belopp som motsvarar kostnaderna för de 20 första timmarna . Underrättelse om vilket belopp kommunen skall betala, som skall lämnas enligt denna paragraf, skall inte lämnas förrän beslutet är slutligt. Kommunen blir dock ersättningsskyldig för hela den period som det slutliga beslutet avser. Eftersom ersättningen skall basera sig på beslutet om beviljat antal timmar kan det kanske förekomma att det i samband med slutavräkningen visar sig att den ersättningsberättigade har utnyttjade färre timmar än som beviljats och att kommunen därför har betalat ett för högt belopp. Detta skall i så fall regleras. Om ett beslut om assistansersättning skulle ändras skall kommunen genast underrättas om detta, om ändringen skulle påverka kommunens ersättningsskyldighet. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar propositionen 1996/97:146 Vissa frågor om personlig assistans.