prop · GK03150D3 · 1997-01-01 00:00:00 — 8.1 Allmänna förutsättningar Den svenska välfärden bygger i stor utsträckning på att verksamheten i kommuner och landsting fungerar väl. Kommuner och landsting är i sin tur beroende av stabila förutsättningar vad gäller bl.a. ekonomi och regelsystem, för att kunna bedriva sin verksamhet på ett effektivt sätt. Under en stor del av har den allmänna ekonomiska situationen ställt krav på stora omställningar och neddragningar i kommuner och landsting. Detta har bl.a. inneburit en starkt minskad sysselsättning som det har skett en generell ökning av arbetslösheten. Det har också lett till ett ökat förändringstryck på den kommunala verksamheten. De nödvändiga förändringarna har till stor del kunnat utan kraftiga försämringar i verksamheten. Regeringen träffade en överenskommelse med och . Syftet var att ge kommuner och landsting stabila planeringsförutsättningar . Överenskommelsen innebar att förbunden bl.a. åtog sig att verka för att kommuner och landsting undvek att säga upp fast anställd personal och att kommuner och landsting inte höjde kommunalskatten. Regeringen åtog sig att hålla statsbidragen nominellt oförändrade samt att ekonomiskt reglera nya och ändrade regler som påverkar det kommunala skatteunderlaget och det kommunala utgiftstrycket. har emellertid den kommunala sysselsättningen fortsatt att minska. Ett viktigt skäl till detta är att kommuner och landsting strävar efter att nå en kostnadsnivå som är långsiktigt hållbar sett till de förväntade intäkterna, inte minst mot bakgrund av regeringens förslag om ett kommunalt balanskrav. Den kommunala verksamheten håller generellt sett en hög kvalitet. En del tecken tyder dock på att kvaliteten i vissa delar av den kommunala verksamheten har påverkats negativt. Fortsatta rationaliseringar riskerar att medföra kvalitetsförsämringar och ger negativa sysselsättningseffekter som inte är acceptabla med nuvarande höga arbetslöshetsnivå. Dessutom kommer befolkningsutvecklingen framöver att göra att behoven ökar inom vissa verksamheter, främst skolan och äldreomsorgen. Behovsökningen skall ställas mot de besparingar som har gjorts inom sektorn, och kan därför bli svår att klara inom sektorns nuvarande ekonomiska ramar om kvaliteten skall kunna hävdas. Regeringen bedömer mot denna bakgrund, och med hänsyn till det förbättrade samhällsekonomiska läget, att det nu finns utrymme för en ökad satsning på de kommunala kärnverksamheterna vård, omsorg och skola. Regeringen bedömer att statsbidragen till kommuner och landsting bör öka med för och med sammanlagt . Det ökade bidraget till kommunerna fördelas genom det nuvarande generella bidraget, varav en del som ett åldersrelaterat bidrag som syftar till att stödja skolan och äldreomsorgen. Det ökade bidraget till landstingen fördelas helt via det generella statsbidraget. En del av det ökade statsbidraget avsätts för särskilda insatser för kommuner och landsting med en svår ekonomisk situation. Det ökade statsbidraget förutsätts bidra till en betydande positiv sysselsättningseffekt i förhållande till vad som annars varit möjlig och till att upprätthålla och vidareutveckla en god kvalitet i vården, omsorgen och skolan. Kommuner och landsting skall inför budgetpropositionen redovisa vilka åtgärder de avser att vidta för att tillmötesgå regeringens och prioriteringar med anledning av det ökade statsbidraget. Regeringen kommer att noga följa effekterna av det ökade statsbidraget. Regeringen föreslår också att tidpunkten för införande av balanskravet blir densamma för kommuner som för landsting, nämligen . Regeringen aviserar i denna proposition också ett antal andra förslag som ytterligare förbättrar förutsättningarna för kommuner och landsting. Det gäller främst förslag på arbetsmarknadspolitikens och utbildningspolitikens områden, samt miljöområdet (Hållbar utveckling). Kommuner och landsting kommer genom dessa åtgärder att få väsentligt förbättrade förutsättningar att bedriva sin verksamhet. Insatserna innebär att välfärden kan upprätthållas och att människors behov bättre tillgodoses. Den kommunala sektorn får också utrymme för att hålla en högre sysselsättningsnivå, vilket bidrar till regeringens mål att halvera den öppna arbetslösheten. 8.2 Kommunsektorns ekonomiska utveckling 8.2.1 Kommunsektorn i samhällsekonomin Kommunsektorn i svarar för en stor del av välfärden och utgör därmed en betydande del av samhällsekonomin. Nedanstående diagram visar utvecklingen av den kommunala konsumtionens och de kommunala investeringarnas andel av bruttonationalprodukten (BNP) och ger information om hur stor del av landets samlade resurser som används för verksamhet. Uppgifterna för är preliminära. Diagram 8.1 Konsumtionens och investeringarnas andel av BNP Utvecklingen de inledande åren beror bl.a. på en stagnerande BNP-utveckling. Förändringen följer av en reell minskning av den kommunala konsumtionsvolymen på sammanlagt till och med . Därmed ligger konsumtionsvolymen på samma nivå som . 8.2.2 Utvecklingen fram Inkomster, utgifter och finansiellt sparande Kommunsektorns inkomster består till största delen () av kommunalskatter. Den näst största inkomstkällan för kommuner och landsting är statsbidrag () varav de generella statsbidragen uppgick till och de specialdestinerade till . Dessutom finns ett utjämningsbidrag till kommuner och landsting som uppgick till . Utjämningsbidraget motsvaras av en lika stor utjämningsavgift som betalas till staten. beräknas inkomsterna för kommunsektorn preliminärt ha ökat i löpande priser. Utgifterna består av konsumtion, transfereringar och investeringar. Den största utgiftsposten är konsumtion som till övervägande del utgörs av löner och arbetsgivaravgifter. Den kommunala konsumtionen redovisas efter avdrag för inkomster i form av avgifter och försäljningsmedel i den skattefinansierade verksamheten. minskade konsumtionsvolymen (konsumtionen mätt i fasta priser) preliminärt för sektorn. ökade kommunsektorns totala utgifter något i löpande priser enligt preliminära uppgifter som de totala transfereringarna minskade. Skillnaden mellan inkomster och utgifter utgör sektorns finansiella sparande. Efter att ha varit negativt var det finansiella sparandet kraftigt positivt . Därefter blev det åter negativt . Preliminära uppgifter för tyder på ett något ökat underskott i sparandet. De minskningar av konsumtionsvolymen som genomförts i sektorn har således inte räckt för att helt kompensera för inkomsternas långsamma ökningstakt under dessa år. TABELL 8.1 KOMMUNSEKTORNS FINANSIELLA SPARANDE ÅREN , löpande priser ÅR 1992 1993 1994 1995 19961 Finansiellt sparande 15,6 10,0 -3,6 -3,5 -4,5 varav - kommuner 9,3 3,1 -4,2 -1,6 -3,5 - landsting 6,2 7,6 0,8 0,7 0,8 - övriga2 0,1 -0,7 -0,2 -2,6 -1,8 1 Preliminärt utfall. 2 Kyrkokommuner och kommunalförbund. Kommunsektorns positiva finansiella sparande berodde bl.a. på den tvååriga eftersläpningen i det gamla systemet för utbetalning av kommunalskattemedel samt nedväxlingen i pris- och löneökningstakten under dessa år. uppvisade sektorn ett sparandeunderskott som kan hänföras till kommuner samt kyrkokommuner och kommunalförbund. Preliminära uppgifter för ger en liknande bild av det finansiella sparandet. Underskottet i det finansiella sparandet motsvarar av de totala inkomsterna i sektorn. Ekonomiskt resultat och ställning Medan det finansiella sparandet mäter skillnaden mellan inkomster och utgifter, utgör det ekonomiska resultatet skillnaden mellan intäkter och kostnader. De två sistnämnda begreppen är inkomster och utgifter periodiserade till ett visst verksamhetsår. Årets resultat, dvs. förändring av eget kapital, uppgick till för kommunerna. Verksamhetens nettokostnader ökade . Skatteintäkter och generella statsbidrag ökade med . Ökningen av skatteintäkterna beror främst på den slutavräkning skatteinkomster (ca ) och delavräkning skatteinkomster (ca ) som redovisas . Dessutom höjdes den genomsnittliga skattesatsen vilket ökade kommunernas skatteinkomster för . Dessa är också de huvudsakliga förklaringarna till att årets resultat förbättrades . TABELL 8.2 KOMMUNERNAS RESULTATRÄKNING ÅREN , löpande priser ÅR 1992 1993 1994 1995 Verksamhetens intäkter 123, 8 81,8 81,7 80,1 Verksamhetens kostnader - 263, 2 - 264, 0 - 269, 5 - 275, 5 Verksamhetens nettokostnader - 139, 4 - 182, 3 - 187, 8 - 195, 4 Skatteintäkter 160, 9 160, 6 168, 8 179, 9 Generella statsbidrag 4,1 35,9 31,3 31,3 Finansnetto -5,1 -3,4 -1,8 -1,0 Resultat efter skatteintäkter och finansnetto 20,5 10,9 10,5 14,7 Avskrivningar -8,6 -8,8 -9,3 -10,0 Förändringar av pensionsskuld1 -8,6 -6,7 -4,5 -5,3 Extraordinära poster 0,1 -0,9 4,4 3,5 Årets resultat (förändr. av eget kapital) 3,4 -5,5 1,1 2,9 -exkl. pensionsskuldsförändr ing 11,9 1,2 5,6 8,2 1 ingår även pensionsskuldens förändring avseende lärare m.fl. Enligt en prognos för , kommer kommunernas sammanlagda resultat efter skatteintäkter och finansnetto att försämras med till ca . Årets resultat beräknas försämras med till ca -. Stora extraordinära intäkter gör att minskningen av det egna kapitalet inte blir ännu större. Det försämrade resultatet efter skatteintäkter och finansnetto beror bl.a. på att slutavräkningen skatteinkomster, som redovisas , var negativ med ca , vilket skall jämföras med föregående års positiva avräkningar om totalt . För de enskilda kommunerna varierade det ekonomiska resultatet kraftigt . Tretton av landets 288 kommuner redovisade ett negativt resultat efter skatteintäkter och finansnetto, vilket innebär att löpande intäkter inte täcker löpande kostnader (exklusive avskrivningar). hade ett sextiotal kommuner ett positivt resultat efter skatteintäkter och finansnetto som motsvarade eller mer av avgifter, skatteintäkter och generella statsbidrag. Totalt hade 157 av 288 kommuner ett positivt årets resultat . Enligt prognosen för beräknas färre kommuner än , ca 70 st, komma att redovisa ett årets resultat som överstiger noll. Ett mått på kommunernas ekonomiska ställning är soliditeten, dvs. hur stor del av kommunernas tillgångar som finansierats med egna medel. var soliditeten exklusive pensionsskuld , vilket är densamma som . Om pensionsskulden inkluderas enligt gällande redovisningspraxis, uppgår den redovisade soliditeten till , vilket är en minskning . Resultatet för landstingen förbättrades , från ett negativt resultat på till ett negativt resultat på . Detta beror på att verksamhetens nettokostnader minskade mer (-) än skatteintäkter och generella statsbidrag (-) samt att förändringen av pensionsskulden var betydligt mindre jämfört med . Minskningen av skatteintäkterna, som bl.a. följer av skatteväxling med kommunerna, begränsades av den slutavräkning skatteinkomster (ca ) och delavräkning skatteinkomster (ca ) som de flesta landsting redovisar . Även för landstingen höjdes den genomsnittliga skattesatsen vilket ökade skatteinkomsterna för . TABELL 8.3 LANDSTINGENS RESULTATRÄKNING ÅREN , löpande priser ÅR 1992 1993 1994 1995 Verksamhetens intäkter 24,4 23,6 23,3 24,0 Verksamhetens kostnader - 112, 8 - 111, 8 - 117, 2 - 115, 8 Verksamhetens nettokostnader -88,3 -88,3 -93,9 -91,8 Skatteintäkter 91,3 90,1 87,5 87,2 Generella statsbidrag 7,2 9,3 9,0 8,5 Finansnetto -0,2 0,1 0,8 1,1 Resultat efter skatteintäkter och finansnetto 10,0 11,2 3,4 4,9 Avskrivningar -4,5 -4,6 -4,3 -4,4 Förändring av pensionsskuld -4,0 -4,6 -4,8 -3,2 Extraordinära poster -0,3 -0,5 0,3 0,0 Årets reslutat (förändr. av eget kapital) 1,2 1,5 -5,3 -2,7 - exkl. pensionsskuldsförän dring 5,2 6,1 -0,5 0,5 Källa: Enligt en prognos för , kommer landstingens sammanlagda resultat efter skatteintäkter och finansnetto att försämras till och årets resultat beräknas till -3,. Detta beror bl.a. på att slutavräkningen skatteinkomster, som i de flesta landsting redovisas , uppgick till ca - . Detta skall jämföras med föregående års positiva avräkningar om totalt . Även för de enskilda landstingen varierade det ekonomiska resultatet för , dock inte lika mycket som för kommunerna. Av 23 landsting hade fem ett positivt årets resultat . Samtliga landsting utom ett hade positivt resultat efter skatteintäkter och finansnetto. Enligt prognosen för kommer endast tre landsting att redovisa ett årets resultat som överstiger noll. Landstingens soliditet uppgick år exklusive pensionsskuld. Detta är en ökning . Om pensionsskulden inkluderas enligt gällande redovisningspraxis, uppgår den redovisade soliditeten till minus , vilket är en minskning . Pensionsskuldens betydelse för soliditeten är större för landstingen än för kommunerna, vilket beror på att landstingen relativt sett har en mindre omslutning i balansräkningen (undantaget pensionsskulden). Dessutom är andelen lånefinansierade anläggningstillgångar i landstingen liten. Till kommunsektorn hör också kyrkokommuner och kommunalförbund. Deras ekonomiska omfattning är dock marginell (av sektorn) i jämförelse med kommuner och landsting. Kyrkokommunerna och kommunalförbunden uppvisade ett överskott i den löpande verksamheten (exklusive avskrivningar) motsvarande . Överskottet uppgick till . Soliditeten, exklusive pensionsskuld, uppgick år , vilket är en minskning . 8.2.3 Förutsättningar Regeringen har vid upprepade tillfällen uttalat att det är nödvändigt att uppnå balans i den kommunala ekonomin som ett led i arbetet med att förbättra de offentliga finanserna. Redan av de finansiella beräkningar som redovisades i föregående års vårproposition (1995/96:150, bet. 1995/96:FiU10, rskr. 1995/96:304) framgick att kommuner och landsting står inför ytterligare stora anpassningsåtgärder . Regeringen uttalade också i förra årets vårproposition att utrymmet för generella skattehöjningar var starkt begränsat. Kommunalskatten uppgår år och utgör därmed av den totala skattekvoten på . Spännvidden, dvs. skillnaden mellan högsta och lägsta kommunala skattesats, uppgår till . har i syfte att motverka fortsatta kommunala skattehöjningar och att förbättra kontrollen över de offentliga utgifterna beslutat (prop. 1995/96:213, bet. 1995/96:FiU6, rskr. 1995/96:16) att om en kommun eller landsting höjer skatten så sänks det generella statsbidraget till kommunen eller med hälften av den inkomstökning som följer av höjningen av den kommunala skattesatsen. Bl.a. med anledning av taket för de offentliga utgifterna har regeringen föreslagit att ett lagstadgat balanskrav skall införas för kommunerna och för landstingen (prop. 1996/97:52). Förslaget innebär att kommuner, landsting och kommunalförbund skall upprätta budgeten så att intäkterna överstiger kostnaderna, dvs. att resultatet är positivt. Om ett negativt resultat uppstår skall detta regleras i budgeten senast det negativa resultatet uppkom. Kommunsektorn som helhet kan under vissa förutsättningar, bl.a. med nuvarande investeringsnivå, klara balanskravet med ett negativt finansiellt sparande. Utan den höjning av statsbidraget som regeringen aviserar i avsnitt 8.4 skulle den kommunala konsumtionen realt behöva minska med . Detta skall ses mot bakgrund av att hittillsvarande konsumtionsminskning uppgått till sammanlagt . 8.2.4 Sammanfattande bedömning Kommunsektorn skulle med befintliga resurser stå inför ytterligare stora anpassningsåtgärder . Regeringen gör även fortsättningsvis den bedömningen att utrymmet för skattehöjningar är ytterligt begränsat. Även om skatteinkomsterna till följd av skatteunderlagets utveckling bedöms öka mer än utgifterna fram är inte detta tillräckligt för att förhindra en minskning av verksamheten. En förbättring av kommuners och landstings ekonomiska förutsättningar i syfte att undvika framtida sysselsättningsminskningar kan i stort bara ske genom ökade statsbidrag. 8.3 Den kommunala verksamheten 8.3.1 Sysselsättningen Den kommunala sektorn sysselsätter ungefär en fjärdedel av det totala antalet sysselsatta. Av de anställda utgör kvinnor . Antalet anställda i kommuner och landsting uppgick till 1 006 000 personer. Detta är en minskning med innan och med . Den årliga personalomsättningen i kommuner och landsting har uppgått till , vilket innebär att personalminskningarna till den absolut övervägande delen har kunnat genomföras genom naturlig avgång. TABELL 8.4 ANTAL ANSTÄLLDA I KOMMUNER OCH LANDSTING ÅREN 1992-1996 Tusental, inklusive verksamhetsöverföringar 1992 1993 1994 1995 1996 Kommuner 749 726 726 750 759 Landsting 340 319 305 273 247 Totalt 1 088 1 Källa: och Det totala antalet anställda i kommuner och landsting har minskat kontinuerligt . Om effekten av verksamhetsöverföringar mellan kommuner och landsting exkluderas har landstingen minskat sina anställda med . Detta kan jämföras med kommunerna som har minskat antalet anställda med ungefär en halv procent . En liten del av de anställda har också överförts till kommunala bolag och till privata bolag genom entreprenader. Minskningen av antalet anställda är större än minskningen av konsumtionsvolymen, vilket bl.a. förklaras av att den genomsnittliga medelarbetstiden per anställd har ökat. Den ökade medelarbetstiden beror främst på en minskad sjukfrånvaro som i sin tur minskat behovet av vikarier. Den kommunala sektorns betydelse för sysselsättningen varierar över landet. Sektorn har inte bara haft betydelse för välfärden i landet utan har också spelat en viktig sysselsättningspolitisk roll i de delar av som har ett svagt utvecklat näringsliv. Vissa delar av landet har således en högre andel sysselsatta i kommuner och landsting i förhållande till det totala antalet sysselsatta än andra. Detta har varit möjligt bl.a. på grund av det tidigare skatteutjämningssystemet för kommuner och landsting. Det nya statsbidrags- och utjämningssystemet för kommuner och landsting som infördes innebär för vissa kommuner och landsting stora förändringar i ekonomiska förutsättningar. kommer därför vissa kommuner och landsting att ha större krav på ekonomisk anpassning och därmed förändringar av sysselsättningen än andra. 8.3.2 Vård, omsorg och skola Som beskrivits i avsnittet 8.2.2 har såväl kommuner som landsting minskat sin konsumtionsvolym och därmed omfattningen av den kommunala verksamheten. Till följd av den allmänna ekonomiska situationen har dessa neddragningar varit nödvändiga för att nå balans mellan intäkter och kostnader. Neddragningarna har delvis kunnat kompenseras genom en ökad produktivitet. Hur detta har påverkat kvalitet och måluppfyllelse i verksamheterna är dock svårare att beskriva. Regeringen överlämnar med denna proposition en skrivelse till om utvecklingen inom den kommunala sektorn (skr. 1996/97:118). Skrivelsen syftar bl.a. till att utgöra ett underlag för att bedöma måluppfyllelsen i de verksamheter där staten har ett helt eller delat finansieringsansvar och där kommuner och landsting ansvarar för genomförandet. Sammantaget kan sägas att förutsättningarna för att följa upp målen skiftar mellan olika verksamheter. I de verksamheter där måluppfyllelsen är mätbar varierar den dock kraftigt och det finns också skillnader mellan enskilda kommuner och landsting. avlämnades betänkandet från kommuner och landsting (SOU 1996:179). I betänkandet läggs ett antal förslag som syftar till att förbättra underlaget för den nationella uppföljningen av verksamhet och ekonomi i kommuner och landsting. Regeringen har i den till överlämnade skrivelsen Utvecklingsplan för förskola, skola och vuxenutbildning - kvalitet och likvärdighet (skr. 1996/97:112) behandlat frågan om kvalitet och måluppfyllelse i skolan samt aviserat en ökad uppmärksamhet kring kvalitetssäkring i kommunerna samt på central nivå. Hur den kommunala verksamheten kommer att utvecklas framöver påverkas bl.a. av behovet av service. En kombination av att verksamheten minskar i omfattning som behovet av service ökar kan leda till att kvaliteten och tillgängligheten i verksamheten minskar. Hur behovet i sin tur kommer att utvecklas framöver kommer till stor del att bero på utvecklingen av befolkningens ålderssammansättning. De kommunala verksamheter som påverkas mest av antalet personer i berörda åldersgrupper är barnomsorg, skola och äldreomsorg. Den prognostiserade utvecklingen av antalet barn och ungdomar fram innebär att behovet av barnomsorg beräknas minska medan behovet av grundskoleutbildning beräknas öka. Behovet av gymnasieutbildning beräknas vara oförändrat. En ökad andel äldre innebär att behovet av äldreomsorg kommer att öka, men ökningens storlek beror på vilka grupper av äldre som ökar. När det gäller hälso- och sjukvård är det svårare att bedöma behovet utifrån demografiska faktorer eftersom behovet av hälso- och sjukvård, i större utsträckning än äldreomsorg, är beroende av t.ex. förändringar i sjukdomspanorama, sjukdomsfrekvens och medicinteknisk utveckling. Kommittén om hälso- och sjukvårdens finansiering och organisation (HSU 2000) har analyserat och bedömt det framtida behovet av resurser inom äldreomsorg och hälso- och sjukvård i delbetänkandet Behov och resurser i vården - en analys (SOU 1996:163). HSU 2000 har gjort bedömningen att det är svårt att åstadkomma kostnadsminskningar i den takt som många landsting och kommuner är i färd med att genomföra, utan att det leder till att de nationella målen för hälso- och sjukvården och äldreomsorgen äventyras. Det finns enligt kommittén brister i vården framför allt av äldre och långvarigt sjuka. Inom äldreomsorgen är en ökande andel av vård- och omsorgsbehoven beroende av anhörigas insatser. Många psykiskt störda saknar ett anpassat boende och en daglig sysselsättning. Vidare ökar väntetiderna till vissa behandlingar. En grundförutsättning för att kunna erbjuda en god vård och omsorg på lika villkor för hela befolkningen är att vården finansieras solidariskt och att tillgängliga resurser fördelas rättvist efter behov. Mot denna bakgrund är det utomordentligt viktigt att hälso- och sjukvårdens och äldreomsorgens kvalitet och tillgänglighet utvecklas på ett sådant sätt att allmänhetens förtroende för verksamheten bibehålls. Flera utvärderingar visar att resultaten och standarden i den svenska skolan är god. Det finns dock nya, oroande signaler om att elever med behov av särskilt stöd inte får den utbildning som de har rätt till. Det är gråzonsbarnen med dolda handikapp som kommer i kläm. Exempelvis drabbas barn med läs- och skrivsvårigheter och neuropsykiatriska problem som exempelvis MBD/DAMP i högre grad än andra när personaltätheten går ner. Dessa varningssignaler måste nu tas på allvar. De allvarliga effekterna av att vissa ungdomar lämnar skolan med otillräckliga kunskaper visar sig först . För att kompensera misslyckanden i tidigare skolsystem krävs då oftast betydligt mer omfattande insatser som elevens självförtroende kan behöva byggas upp. En likvärdig skola av hög kvalitet förutsätter att alla elever får den hjälp de behöver och att stödet sätts in . Utjämningssystemet för kommuner och landsting syftar bl.a. till att utjämna strukturella kostnads- skillnader som beror på invånarnas ålderssammansättning så att alla kommuner och landsting skall få likvärdiga förutsättningar att bedriva sin verksamhet. Om behoven ökar till följd av en förändring i ålderssammansättningen i en enskild kommun i förhållande till det genomsnittliga behovet i landet, kompenseras denna kommun genom ett ökat utjämningsbidrag eller en minskad utjämningsavgift. På motsvarande sätt erhåller den kommun som relativt sett får minskade behov ett minskat utjämningsbidrag eller en ökad utjämningsavgift. Om kommunens ålderssammansättning däremot förändras på samma sätt som för hela landet sker i stort sett ingen kompensation i utjämningssystemet. Det ekonomiska utrymmet kan därigenom sägas minska för alla kommuner och landsting om det totala behovet av service ökar till följd av ändrad ålderssammansättning i landet. 8.3.3 Sammanfattande bedömning De sysselsättningsminskningar som har genomförts i kommuner och landsting har påverkat omfattningen av den kommunala verksamheten.