prop · GK03100 · 1997-01-01 00:00:00 — Initialt är det också lämpligt att göra en avgränsning till de mer frekventa skatterna och avgifterna i skattekontosystemet så som utredningen föreslagit. bör dock även andra skatter inlemmas i systemet. Ett eventuellt framtida gemensamt system för mervärdesskatten inom EG kan också komma att påverka skattekontot. Denna omständighet bör dock inte förhindra att skattekontosystemet genomförs i enlighet med förslaget. Länsrätten i finner att själva poängen är att de normala debiteringarna och betalningarna bokförs på kontot. Detta anser länsrätten vara tillgodosett genom förslaget. är det rent produktionstekniskt en fördel att många skattetyper omfattas av systemet. Det är dock angeläget att också övriga skatter inordnas i skattekontosystemet möjligt, framför allt gäller detta punktskatter. tillstyrker att systemet görs generellt och omfattar i vart fall de flesta skatter som skall betalas regelbundet och som uppgår till betydande belopp. Skälen för regeringens förslag: Utredningens arbete har varit inriktat på att skapa en mera enhetlig ordning för i första hand de regelbundet och ofta förekommande betalningarna av skatter och avgifter. Det är i dessa sammanhang som de största samordningsvinsterna kan göras. Enligt utredningens mening är det således kring betalningarna av preliminär och slutlig skatt, arbetsgivaravgifter (med arbetsgivaravgifter avses i det följande även särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster och allmän löneavgift) samt mervärdesskatt som det nya skatte- och avgiftsbetal- ningssystemet bör byggas upp. Också andra skatte- och avgiftsbetalningar liksom betalningar som grundas på särskilda skatte- och avgiftsbeslut bör enligt utredningen om möjligt ingå i den nya ordningen. Redan när det gäller nämnda centrala skatter och avgifter fattas särskilda skatte- och avgiftsbeslut som på olika sätt är särpräglade. Det finns också skatter som av skilda skäl redovisas och betalas utan närmare samband med andra skatte- eller avgiftsbetalningar. Även betalningar av nämnda slag anser utredningen bör inordnas i ett nytt uppbördssystem. Men det kan inte helt uteslutas att det från en samordnad reglering kan behöva undantas skatter och avgifter som grundas på specifika beslut eller som administreras för sig. En förutsättning för att uppbörden av en skatt eller avgift skall handläggas vid sidan av det system som utredningen har föreslagit sägs vara att det kan ske utan att större resurser tas i anspråk. En jämförelse får alltså göras med de insatser som kan behövas för att inordna dessa beslut m.m. i det generella systemet. I sammanhanget bör då vägas in att undantag från den övergripande ordningen kan innebära att systemet inte blir lika överskådligt. Vi har inte något att invända mot de nu redovisade bedömningarna och avgränsningarna som utredningen har gjort. Den föreslagna ordningen har också accepterats av remissinstanserna. Ytterligare en utgångspunkt som utredningen har nämnt har sin grund i utredningsuppdragets omfattning och avgränsning. finns vissa skatter samt skatte- och avgiftsbeslut som med hänsyn till hur de administreras skulle kräva en mera genomgripande översyn i sig för att kunna inordnas i skattekontosystemet. En sådan översyn har inte kunnat göras inom ramen för utredningens arbete. Sådana skatter samt skatte- och avgiftsbeslut måste därför nu lämnas utanför det nya systemet. I detta skede behandlas därför inte exempelvis punktskatterna eller arvs- och gåvoskatten. I det följande behandlas de skatter och avgifter m.m. som i ett första skede bör redovisas och betalas i skattekontosystemet. I regel anges då endast att det är fråga om betalning av en skatt eller avgift. förekommande fall den redovisning som korresponderar mot betalningen. Bestämmelser om vilka skatter och avgifter som skall omfattas av skattekontosystemet har tagits in i 1 kap. skattebetalningslagen. Betalningar av F-skatt, särskild A-skatt och avdragen A-skatt är några av de vanligast förekommande och mest betydelsefulla betalningarna. betalas F-skatt och särskild A-skatt och som arbetsgivaravgifter och av arbetsgivare avdragen skatt, dvs. senast den 10 (senast den 15). Dessa former av preliminära skattebetalningar bör utgöra en av huvudbeståndsdelarna i ett samordnat skattebetalningssystem. Skatteavdrag avseende preliminär skatt på ränta och utdelning från främst banker och andra kreditinstitut görs vid utbetalning och vid gottskrivning av ränta och utdelning. Avdragen skatt skall redovisas och betalas senast den 10 (den 15) efter den då skatteavdraget gjordes. Även dessa redovisningar och betalningar bör inordnas i det nya systemet. Slutlig skatt Ä överskott och underskott på ett skattekonto m.m. I dagens förfarande för redovisning och betalning av skatter leder en slutligt beräknad skatt så gott som utan undantag till antingen en kvarstå- ende eller en överskjutande skatt. I skattekontosystemet får debiteringen av slutlig skatt i stället till följd en ändring av saldot på det aktuella skattekontot. Ändringar av ställningen på ett skattekonto kan uppkomma också på grund av en ny beräkning av den slutliga skatten för ett visst år. Vid avstämningen mellan preliminära m.fl. skatter, som skall gottskrivas vid debitering av slutlig skatt, och slutlig skatt kan det uppkomma ett underskott eller ett överskott på skattekontot. Betalningar som beror på detta har sin grund i det sätt som den nya ordningen är uppbyggd på och kan självfallet inte lämnas utanför skattekontosystemet. Detsamma gäller betalningar med anledning av att en ny beräkning görs av en slutlig skatt som debiterats den skattskyldige eller att en slutlig skatt debiteras utan föregående betalningar av preliminär skatt. Det är likaså naturligt att ränta som beräknas på grund av ett underskott eller överskott som uppkommer i samband med debiteringen av en slutlig skatt eller i övrigt på grund av ställningen på ett skattekonto inkluderas i den nya ordningen. Arbetsgivaravgifterna är på samma sätt som betalningarna av preliminär skatt centrala i ett ytterligare samordnat betalningssystem för skatter och avgifter. Även betalningar av egenavgifter enligt såväl lagen (1981:691) om socialavgifter som lagen (1994:1744) om allmänna egenavgifter, vilka i regel ingår i F-skatt, särskild A-skatt och slutlig skatt bör innefattas i ett skattekontosystem. Särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster Enligt lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster skall särskild löneskatt betalas av arbetsgivare på inkomst av anställning för den som vid inkomstårets ingång har fyllt . Betalningarna görs i allt väsentligt i samband med andra skatte- och avgiftsbetalningar och redovisas av arbetsgivare på samma sätt som arbetsgivaravgifter i uppbördsdeklarationen. Med hänsyn härtill och till omfattningen av betalningarna bör skatten ingå i skattekontosystemet. Särskild löneskatt skall i vissa fall betalas även av enskild person och Sådan löneskatt betalas på samma sätt som egenavgifterna. Den bör därför också omfattas av det nya systemet. Enligt lagen (1994:1920) om allmän löneavgift skall allmän löneavgift betalas av bl.a. arbetsgivare. För beräkning av löneavgiften används samma underlag som gäller för arbetsgivaravgift till folkpensioneringen enligt lagen om socialavgifter. Avgiften bör ingå i skattekontosystemet. Allmän löneavgift skall i vissa fall betalas även av enskild person och dödsbo. Sådan löneavgift betalas på samma sätt som egenavgifterna. Den bör därför också omfattas av det nya systemet. Mervärdesskatten är en av de enskilt mest betydande betalningsströmmarna såväl i fråga om inbetalningar som utbetalningar och omfattar ett stort antal skattskyldiga. Mervärdesskatt betalas och skiljer sig även på andra sätt från övriga centrala skatter och avgifter. Förfarandet regleras i mervärdesskattelagen (1994:200, ML). Genom att inkludera även mervärdesskatten i ett med preliminära skatter och arbetsgivaravgifter gemensamt redovisnings- och betalningssystem kan väsentligt större effekter än annars nås i fråga om enhetlighet och samordning vid betalningar av skatter och avgifter. Mervärdesskatten bör därför också ingå i det nya systemet. Särskilda beslut om betalningsskyldighet m.m. Inom ramen för den ordning för redovisning och betalning av A-skatt, socialavgifter och mervärdesskatt som gäller fattas olika beslut om betalningsskyldighet m.m. Sådana beslut handläggs enligt särskilda rutiner. Betalningsskyldighet kan inte sällan åläggas mer än ett subjekt för ett och samma belopp. Sedan en betalningsskyldighet fullgjorts kan möjlighet finnas till regressrätt mot annan som också är skyldig att betala skatten eller avgiften. Även sådana beslut bör hanteras i skattekonto- systemet. Betalningsskyldighet på grund av arbetsgivares underlåtenhet att göra avdrag för preliminär skatt Enligt 75 § uppbördslagen (1953:272, UBL) är en arbetsgivare som utan skälig anledning underlåter att göra avdrag för preliminär eller kvarstående skatt ansvarig för skatt som skatteavdraget skulle ha avsett till ett belopp som svarar mot underlåtelsen. Arbetsgivaren och arbetstagaren är so- lidariskt ansvariga för betalning av skattebeloppet. Om arbetsgivaren fullgör sin betalningsskyldighet finns en regressrätt för arbetsgivaren mot arbetstagaren. Ett beslut om betalningsskyldighet avseende underlåtenhet att göra skatteavdrag innan slutlig skatt debiteras riktas Ä utom i fall då arbetstagaren inte är känd Ä mot såväl arbetsgivaren som arbetstagaren. Arbetstagaren skall emellertid krävas innan något krav riktas mot arbetsgivaren. fattas ca 700 beslut. Inom det nya systemet föreslås ett motsvarande ansvar endast såvitt gäller den preliminära skatten. Även beslut om sådant ansvar bör hanteras inom skattekontosystemet. Betalningsskyldighet i vissa fall för skatt och arbetsgivaravgifter vid utbetalning av ersättning till någon som har en F-skattsedel I 75 c Ä 75 e §§ UBL och 16 Ä 18 §§ lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare () finns bestämmelser om undantag från principen att den som har betalat ut ersättning till någon som har en F- skattsedel i efterhand inte kan göras betalningsskyldig för skatter och avgifter. I vissa fall kan solidarisk betalningsskyldighet läggas på utbe- talaren och betalningsmottagaren. Vidare kan i några situationer en utbetalare som har fullgjort en betalningsskyldighet enligt ett meddelat beslut ha en regressrätt. Endast ett fåtal beslut om betalningsskyldighet enligt dessa bestämmelser har meddelats. Inom det nya systemet föreslås ett motsvarande ansvar. Även beslut om sådant ansvar bör hanteras inom skattekontosystemet. Arbetstagares betalningsansvar för arbetsgivaravgifter Enligt 22 e § USAL kan den som har en A-skattsedel eller saknar skattsedel på preliminär skatt och som bedriver näringsverksamhet under vissa förutsättningar göras betalningsskyldig för ett belopp motsvarande de arbetsgivaravgifter som belöper på den ersättning han fått. Det gäller under förutsättning att utbetalarens skyldighet för avgifterna har eftergetts enligt 22 d § samma lag. När väl beslut om eftergift meddelats kan således ett annat subjekt göras ansvarigt för de aktuella arbetsgivaravgifterna. Även inom det nya systemet föreslås ett motsvarande ansvar. Dessa beslut om betalnings- skyldighet är visserligen komplicerade, eftersom två subjekt berörs. Emellertid riktas krav på betalning mot endast ett subjekt vilket förenklar hanteringen av besluten. De bör därför också ingå i det nya skattebetalningssystemet. Betalningsskyldighet för innehållen preliminär skatt, arbetsgivaravgifter och mervärdesskatt som inte har redovisats. I 77 § UBL föreskrivs att en arbetsgivare som har gjort skatteavdrag men inte betalat in det innehållna beloppet i den tid och ordning som anges i lagen är ansvarig för beloppet. För arbetsgivaravgifter och mervärdesskatt föreligger betalningsskyldighet även om redovisning inte har skett på rätt sätt. Det fattas ca 100 000 beslut om betalningsskyldighet för inne- hållen preliminär skatt och arbetsgivaravgifter. Merparten av dessa beslut avser betalningsansvar för både skatter och avgifter. Besluten är in- tegrerade i förfarandet för redovisning och betalning av skatter och avgifter. Varje uppbördsdeklaration och deklaration för mervärdesskatt som lämnas föranleder ett beslut Ä i regel ett automatiskt beslut. Beslut om betalningsskyldighet av här angivet slag för den som är redo- visningsskyldig är grundläggande även i ett nytt system för redovisning och betalning av skatter och avgifter. Besluten bör därför hanteras inom skattekontosystemet. Betalningsskyldighet för företrädare i fråga om innehållen men inte betald preliminär skatt samt för arbetsgivaravgifter och mervärdesskatt som inte har betalats Enligt 77 a § UBL och 15 § USAL kan en företrädare för en arbetsgivare som är juridisk person under vissa förutsättningar bli betalningsskyldig till- sammans med den juridiska personen för det skatteavdrag som verkställts men inte betalats in respektive för obetalda arbetsgivaravgifter. Ett solidariskt betalningsansvar gäller för arbetsgivaren och ställföreträdaren. En motsvarande reglering finns beträffande mervärdesskatt enligt 16 kap. 17 § ML. En solidarisk betalningsskyldighet föreskrivs där för den skattskyldige och den som i egenskap av företrädare för en skattskyldig juridisk person har underlåtit att i rätt tid och ordning betala in mervärdesskatt. I samtliga nämnda fall finns möjlighet för en företrädare som har fullgjort sin betalningsskyldighet att söka beloppet åter av den juri- diska personen. Inom det nya systemet kommer ett motsvarande ansvar att finnas. Även beslut om sådant ansvar bör hanteras inom skattekontosystemet. Särskild inkomstskatt för utomlands bosatta Skatt enligt lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta är en definitiv källskatt. Den betalas av den som skall göra skatteavdrag, dvs. av utbetalaren om inte denne är bosatt i utlandet. I så fall är den skattskyldige själv betalningsskyldig. Av sammanlagd avdragen skatt utgör betalningen av den särskilda inkomstskatten endast en obetydlig del. Skatten redovisas i uppbördsdeklarationen. Den särskiljs inte från annan avdragen skatt. Den särskilda inkomstskatten för utomlands bosatta är således enligt huvudregeln redan samordnad med redovisningen och betalningen av de skatter och avgifter som betalas av arbetsgivare eller annan som anlitat någon som är bosatt utomlands. Något skäl att ändra denna ordning finns inte. Även den särskilda inkomstskatten för utomlands bosatta bör alltså hanteras inom skattekontosystemet. 8.2 Skatte- och avgiftssubjekt i skattekontosystemet Regeringens förslag: För varje person som är skyldig att betala sådan skatt eller avgift som skall ingå i skattekontosystemet skall hos skatte- myndigheten finnas ett skattekonto för redovisning och betalning av skatter och avgifter. Utredningens förslag stämmer överens med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen av de remissinstanser som har förordat det nya systemet för skattebetalningar har haft något att invända mot att det skall omfatta samtliga skatt- och avgiftsskyldiga. Länsrätten i framhåller att, även om transaktionerna för en löntagare normalt blir få, bör ett skattekonto upprättas för varje skattskyldig. Skälen för regeringens förslag: Olika kategorier skatt- och avgiftsskyldiga redovisar och betalar skatter och avgifter i varierande om- fattning. Vissa, t.ex. den som är arbetsgivare eller näringsidkare och betalar F-skatt, gör åtskilliga redovisningar och betalningar . Detsamma gäller i regel också den som är redovisningsskyldig till mervärdesskatt och i synnerhet den som både är arbetsgivare och betalar mervärdesskatt. finns ett stort antal skattskyldiga som enbart är arbetstagare med i uppbördshänseende okomplicerade förhållanden. Utredningen har föreslagit att för varje person som är skyldig att betala sådan skatt eller avgift som skall ingå i skattekontosystemet skall hos skattemyndigheten finnas ett skattekonto för redovisning och betalning av skatter och avgifter. Som redan framhållits betyder beteckningen skattekonto i detta sammanhang inte att den som är skyldig att betala skatter eller avgifter skall ha ett postgirokonto eller bankkonto för dessa betalningar. I stället är det fråga om att skattemyndigheten bokför de skatter och avgifter som be- rör en viss skattskyldig på ett sammanhållet sätt Ä på ett konto. På kontot skall bokföras de redovisningar eller särskilda debiterings- eller krediteringsbeslut som avser den skatt- eller avgiftsskyldige och de betalningar som flyter in. Det är således fråga om ett konto i bokföringstek- nisk bemärkelse där redovisningar och betalningar samt ställningen på kontot skall kunna följas kontinuerligt. I ett system med skattekonton aktiveras en arbetsgivares konto vid ett eller flera tillfällen . Det kan vara när en debiterad skatt förfaller till betalning eller när redovisning och betalning för mer- värdesskatt, för anställdas preliminära skatter och för arbetsgivaravgifter kommer in till skattemyndigheten. För en arbetstagare däremot aktiveras kontot i princip endast i samband med den årliga avstämningen mellan preliminär och slutlig skatt. Genom en samordning av redovisningar och betalningar i ett system med enhetlig hantering av de skatter och avgifter som ingår kommer den skatt- eller avgiftsskyldiges skuld till eller fordran på skattemyndigheten att kunna avläsas . Ställningen på skattekontot kommer att kunna presenteras i form av ett kontoutdrag. Vidare kommer förändringar av tidigare debiterade belopp att kunna ske inom kontot. Fördelarna i form av enhetlighet och överskådlighet torde bli störst för den som ofta betalar skatter eller avgifter. Det är alltså i första hand den som är arbetsgivare eller som redovisar mervärdesskatt som gynnas. För den som enbart är arbetstagare är fördelarna mera begränsade. Skillnaderna mot nuvarande ordning märks mindre. Skatteredovisningen skulle här kunna ske även på annat sätt än med hjälp av ett skattekonto. Om emellertid en statusändring innebär att den skattskyldige övergår till att redovisa mervärdesskatt eller att som arbetsgivare svara för anställdas skatter och för arbetsgivaravgifter skulle en övergång till kontosystemet behöva ske. På motsvarande sätt skulle det krävas ett förfarande för hur konton avslutas då någon ändrar sin status i motsatt riktning. Det förhållandet att betalningsskyldigheten kan ändra form på angivet sätt anser utredningen tala för att alla skatt- eller avgiftsskyldiga bör ha ett eget skattekonto för redovisning och betalning av skatter och avgifter. Härigenom undviks dels de problem och den administration som rör övergången mellan olika redovisningsformer, dels svårigheterna att avgränsa den kategori som inte skall ingå i ett skattekontosystem. Vidare är det från administrativ och teknisk synpunkt minst kostsamt om alla skatt- eller avgiftsskyldiga hanteras på samma sätt. Ett enhetligt system leder bl.a. till att resurserna för utveckling m.m. kan samordnas i stället för att splittras på skilda förfaranden. Regeringen delar utredningens uppfattning om vilka som skall omfattas av det föreslagna skattekontosystemet. Remissinstanserna har inte heller haft något att invända mot den föreslagna ordningen. Vi föreslår därför att alla som är skatt- eller avgiftsskyldiga och som skall betala sådana skatter och avgifter som skall ingå i skattekontosystemet skall ha ett eget skattekonto hos skattemyndigheten. Bestämmelser om skattekonto har tagits in i 3 kap. skattebetalnings- lagen. 9 Tidpunkter för betalning av skatter och avgifter 9.1 Förfallodagens innebörd Ä inbetalningsdag eller bokföringsdag Regeringens förslag: Förfallodagens innebörd ändras för skatter och avgifter som ingår i skattekontosystemet. De skall ha bokförts på skattemyndighetens konto senast på förfallodagen. Utredningens förslag stämmer överens med regeringens förslag. Remissinstanserna: har inget att erinra mot den föreslagna ändringen av förfallodagens innebörd. Den medför enligt bankens förmenande inga försämringar i betalningssystemets funktionssätt. Däremot anser banken att det blir svårt för den enskilde skatt- eller avgiftsskyldige att överblicka tidsåtgången från det att en betalning är initierad tills dess att den är bokförd på skattemyndighetens konto. anser att tidsåtgången från det att en betalning initieras till dess den har nått betalningsmottagaren, s.k. float, förlänger exponeringstiden för en betalning och därmed ökar systemrisken i betalningssystemet. Floattiden kan inte, enligt bankens uppfattning, motiveras med transaktions- kostnaderna för förmedlingen av en betalning, inte heller av den tekniska utvecklingsnivån i betalningssystemet. Banken anser att floattiderna i betalningssystemet bör begränsas genom en ökad transparens och tydlighet i prissättningen av betalningstjänster. välkomnar förslaget och pekar på att inom kronofogdemyndigheternas verksamhetsområde har förfallodagen redan den föreslagna innebörden. Samma regler kommer därför att bli tillämpliga på skatte- och avgiftsbetalningar oavsett om skatten eller avgiften blivit restförd eller inte. Motsvarande regler gäller dessutom beträffande punktskatter. är också positiv till att begreppet förfallodag ges en enhetlig innebörd. anser att det är bra med en enhetlig förfallodag, men poängterar att med den föreslagna ordningen måste avsändaren själv bilda sig en uppfattning om när betalning senast kan initieras. Även Statens löne- och pensionsverk tillstyrker förslaget om ändrad innebörd av förfallodag. En stor del av de remissinstanser som yttrat sig över den föreslagna ändringen avstyrker dock förslaget. Statskontoret anser visserligen att statsfinansiella skäl talar för en ändrad innebörd av förfallodagen, men anser att risken för att diskriminera skattskyldiga beroende på var i landet de bor samt att det förhållandet att staten själv delvis är upphov till tidsfördröjningen i betalningssystemet är skäl för att avvakta med en för- ändring av förfallodagens innebörd. Ett alternativ kan enligt Statskontoret vara att övergångsvis begränsa de administrativa sanktionerna. Ränta kan exempelvis tas ut fr.o.m. och inte fr.o.m. dagen efter förfallodagen. Fler betalningssystem skulle då uppfylla kraven. Länsrätten i anser att så länge staten bestämmer att inbetalning skall ske på visst sätt och träffar avtal om betalningsförmedling är det naturligt att staten står risken för att förmedlaren skaffar sig floatintäkter. anser därför att det är bättre att tidigarelägga den senaste inbetalningsdagen än att ändra förfallodagens innebörd. Byggentreprenörerna och Företagens Uppgiftslämnardelegation avstyrker också förslaget. Byggentreprenörerna pekar på att med den innebörd förfallodagen fått i utredningsförslaget kommer en skattskyldig alltid att sväva i ovisshet om en betalning varit rättidig eller inte. Det innebär att i praktiken måste betalningen och redovisningen fullgöras än vid angivna datum, den 12 respektive den 26, för att betalningen skall kunna bokföras på skattemyndighetens konto senast på förfallodagen. Samma eller liknande åsikter har förts fram av Näringslivets Skattedelegation, Föreningen , , , , , Bokförings- och , samt . Näringslivets Skattedelegation påpekar dessutom att i , och har man samma regler om rättidig betalning som vi har . delar inte utredningens uppfattning om att en betalning i privaträttsliga sammanhang skall anses fullgjord först när beloppet är tillgängligt hos mottagaren. Om en förändring av innebörden av förfallodag ändå genomförs vill understryka vikten av att grundförutsättningarna för de olika aktörer som kommer att agera på marknaden för olika typer av skatteinbetalningstjänster utformas på ett konkurrensneutralt sätt. pekar på att det finns en väsentlig skillnad i jämförelsen med vad som gäller i civilrättsliga sammanhang, nämligen att där oftast inte förekommer några särskilda sanktioner vid en eller några dagars försening.