prop · GK03128 · 1997-01-01 00:00:00 — Skyddstiden motsvarar den som gäller för EG-växtförädlarrätten sedan skyddstiden för potatis förlängdes (Rådets förordning [EG] nr 2470/96 av om förlängning av giltighetstiden för gemenskapens växtförädlarrätt för potatis). För såväl potatis, träd och vin som andra växtslag innebär detta längre skyddstid än lydelse av växtförädlarrättskonventionen kräver (artikel 19 (2)). 2 § För växtförädlarrätten skall det för varje kalenderår betalas en föreskriven årsavgift. Denna skall betalas efter det då ansökan om registrering bifölls. Årsavgiften skall betalas senast på det kalenderår avgiften avser. Senaste dag för att betala årsavgift som har börjat innan växtsorten har registrerats eller därefter infaller dock först efter dagen för registreringen. Årsavgiften får inte betalas innan registrering har skett och inte heller tidigare än före det kalenderår som avgiften avser. Årsavgiften får, med den förhöjning som är föreskriven, betalas efter förfallodagen. Paragrafens sakliga innehåll stämmer överens med 23 § lag med den skillnaden att det lag fanns ett undantag från avgiftsskyldigheten som inte finns här. 3 § För att kontrollera att en registrerad växtsort är stabil får förelägga innehavaren av växtförädlarrätten att tillhandahålla nämnden förökningsmaterial av sorten samt nödvändiga handlingar och upplysningar. Paragrafens motsvarar 24 § lag. I förarbetena till den lagen förutsattes att någon form av efterkontroll som regel skulle äga rum (prop. 1971:40 s. 129). påpekades att för de sorter som var upptagna i sortlistan - dvs. så gott som alla lantbruksväxter och samtliga grönyteväxter - kontroll skedde i annan ordning. Då liksom nu kontrollodlades det utsäde som fördes ut i handeln för att det skulle konstateras att utsädet hade bibehållit de egenskaper som sorten hade vid upptagandet i sortlistan. har emellertid en viktig förändring skett genom att prydnadsväxter numera i stor utsträckning kan bli föremål för växtförädlarrätt. Trots att dessa inte omfattas av den statliga utsädeskontrollen har inte funnit det motiverat att föranstalta om efterkontroll. Det kan inte längre anses vara en huvudregel att efterkontroll skall äga rum genom försorg för det fall kontrollodling inte sker i annan ordning. Däremot bör möjligheten kvarstå, så att kan låta utföra en efterkontroll, om det t.ex. kommer klagomål från handel, odlare eller konsumenter om att en sort inte behållit sina väsentliga kännetecken. Underlåtenhet att följa ett föreläggande kan leda till att sorten avregistreras (8 kap. 6 §). 1 § Har innehavaren av en växtförädlarrätt medgett någon annan rätt att utnyttja en registrerad växtsort (licens), får denne överlåta sin rätt vidare endast om innehavaren har medgett det. Ingår licensen i en rörelse, får licensen dock överlåtas i samband med överlåtelse av rörelsen eller en del av den, om inte något annat har avtalats. Om licensen överlåts på ett sådant sätt, fortsätter ändå överlåtaren att svara för att licensavtalet fullgörs. Paragrafens sakliga innehåll stämmer överens med 25 § lag med den skillnaden att det här inte anges att licens är en upplåtelse av rätt till "yrkesmässigt" utnyttjande. 2 § Har växtförädlarrätten övergått på någon annan eller har licens upplåtits eller överlåtits, skall på begäran och mot föreskriven avgift anteckning om detta göras i växtsortregistret. Om det visas att en licens som har antecknats i registret upphört att gälla, skall också detta antecknas. Första stycket gäller även i fråga om tvångslicenser. I ett mål eller ärende om växtförädlarrätt anses den som innehavare av växtförädlarrätten som senast har blivit införd i växtsortregistret i denna egenskap. Paragrafens sakliga innehåll stämmer överens med 26 § lag. 3 § Förses inte marknaden med förökningsmaterial av en registrerad växtsort på skäliga villkor och i den omfattning som är motiverad med hänsyn till allmänt intresse och finns det inte någon godtagbar anledning till underlåtenheten, kan den som här i landet vill utnyttja en registrerad växtsort få tvångslicens till detta. En tvångslicens innefattar även rätt att av innehavaren av växtförädlarrätten få förökningsmaterial av sorten i den omfattning som är skälig. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafens sakliga innehåll stämmer överens med 27 § lag med den skillnaden att kravet på yrkesmässighet i utnyttjandet har slopats. Bestämmelsen har till syfte att göra det möjligt att ingripa i situationer där innehavaren av växtförädlarrätten eller en licenstagare antingen låter bli att i tillräcklig omfattning förse marknaden med förökningsmaterial av en skyddad sort eller missbrukar sin ensamrätt genom oskäliga villkor. Det är alltså marknadens behov av betydelsefulla sorter och andra allmänna intressen som är avgörande för om tvångslicens skall meddelas. Enskilda intressen, såsom rättvisa mellan olika förädlare eller producenter, kan inte tillmätas självständig betydelse. I likhet med vad som tidigare gällt får reglerna om tvångslicens ses som ett komplement till det konkurrensrättsliga regelverket och avtalslagens bestämmelser om oskäliga avtalsvillkor i de situationer där licens visserligen upplåts men på villkor som inte är skäliga (jfr 1971:40 s. 134). 4 § En tvångslicens får inte meddelas någon annan än den som kan antas ha förutsättningar att utnyttja växtsorten på ett godtagbart sätt och i överensstämmelse med licensen. En tvångslicens utgör inte något hinder för innehavaren av växtförädlarrätten att själv utnyttja sorten eller att upplåta licens. En tvångslicens kan övergå till någon annan endast tillsammans med en rörelse där den utnyttjas eller var avsedd att utnyttjas. Paragrafens sakliga innehåll stämmer överens med 28 § lag. 5 § En tvångslicens meddelas av allmän domstol, som även bestämmer i vilken omfattning växtsorten får utnyttjas samt fastställer ersättningen och övriga villkor för licensen. När väsentligt ändrade förhållanden motiverar det, kan domstolen på yrkande upphäva licensen eller fastställa nya villkor för den. Paragrafens sakliga innehåll stämmer överens med 29 § växtförädlarrättslag. 8 kap. Växtförädlarrättens upphörande m.m. 1 § Betalas inte årsavgift enligt vad som föreskrivs i 6 kap. 2 §, är växtförädlarrätten förfallen det år för vilket avgift inte betalats. skall då också avregistrera växtsorten. Paragrafen har utformats med beaktande av Lagrådets förslag. Första meningens sakliga innehåll stämmer överens med 30 § lag. Artikel 22 (1) (b) (ii) lydelse av växtförädlarrättskonventionen ligger till grund för bestämmelsen. I andra meningen anges att sorten skall avregistreras, om växtförädlarrätten förfaller. Detta har tidigare framgått av 25 § växtförädlarrättskungörelsen (1971:393), men i klarhetens intresse sägs det här direkt i lagtexten. 2 § Om innehavaren av växtförädlarrätten skriftligen hos avstår från växtförädlarrätten, skall nämnden avregistrera växtsorten. Om växtförädlarrätten är utmätt, belagd med kvarstad eller tagen i anspråk genom betalningssäkring eller om en tvist om överföring av registreringen pågår, får sorten inte avregistreras på begäran av innehavaren av växtförädlarrätten så länge utmätningen, kvarstaden eller betalningssäkringen består eller tvisten inte blivit slutligt avgjord. Paragrafens sakliga innehåll stämmer överens med 34 § lag. 3 § Allmän domstol skall på talan om det häva registreringen av en växtsort, om 1. växtsorten på ansökningsdagen eller, om innehavaren av växtförädlarrätten åtnjutit prioritet, på den dag från vilken prioritet har getts inte uppfyllde kravet på nyhet i 3 kap. 2 § eller kravet på särskiljbarhet i 3 kap. 3 §, 2. växtsorten som anges under 1 inte uppfyllde kravet på enhetlighet i 3 kap. 4 § eller kravet på stabilitet i 3 kap. 5 §, såvida sorten har registrerats huvudsakligen på grundval av upplysningar som sökanden tillhandahållit, 3. växtsorten har registrerats i strid med 3 kap. 7 §, eller 4. växtsorten har registrerats för någon som inte var berättigad till det och talan inte har väckts om överföring av registreringen. En registrering får inte hävas på den grunden att den som fått registreringen har haft rätt till bara en viss andel i växtförädlarrätten. Paragrafen har utformats med beaktande av Lagrådets förslag. Första stycket Hävningsgrunderna är utformade i enlighet med artikel 21 lydelse av växtförädlarrättskonventionen. Förekomsten av de uppräknade omständigheterna innebär att registrering av sorten rätteligen aldrig skulle ha beviljats, varför en hävning har retroaktiv verkan. Enligt första punkten skall brist i nyhets- eller särskillnadskravet för ansökningen - eller den tidigare tidpunkt som på grund av prioritet är relevant - alltid medföra hävning. Beträffande brist i enhetlighets- eller stabilitetskravet när ansökan gjordes gäller däremot enligt andra punkten att grund för hävning är för handen endast om upplysningar som sökanden tillhandahållit var avgörande för beslut att registrera sorten. Det fordras däremot inte att upplysningarna lämnades i uppsåt att vilseleda eller på annat sätt i ond tro. Tredje punkten är en konsekvens av artikel 92 i EG-förordningen, där det föreskrivs ett förbud mot dubbelt skydd. Fjärde punkten avser hävning på grund av omständigheter som är att hänföra till sökandens person eller den från vilken han eller hon härleder sin rätt. Det kan röra sig om att någon annan har bättre rätt till växtsorten. I så fall kan hävning ske endast under förutsättning att den som har bättre rätt inte har väckt talan om överföring. En annan situation där bestämmelsen är tillämplig är när det visar sig att förädlaren av sorten inte hade ett medborgarskap som berättigade honom eller henne att förvärva växtförädlarrätt här i landet. Andra stycket Bestämmelsens sakliga innehåll stämmer överens med 31 § första stycket andra meningen lag. 4 § Har en växtsort registrerats för någon annan än den som är berättigad till det enligt 1 kap. 1 §, skall domstolen på talan av den berättigade överföra registreringen på honom eller henne. Talan skall väckas inom den tid som anges i 5 §. Paragrafen har utformats med beaktande av Lagrådets förslag. Paragrafens sakliga innehåll överensstämmer med 32 § lag. 5 § Talan enligt 3 § första stycket 4 som grundas på att en växtsort har registrerats för någon annan än den som är berättigad till det får föras endast av den som påstår sig vara berättigad till sorten. Talan skall väckas efter det att käranden fått kännedom om registreringen och de övriga omständigheter på vilka talan grundas. Om innehavaren av växtförädlarrätten var i god tro när sorten registrerades eller när växtförädlarrätten övergick på honom eller henne, får talan inte väckas senare än efter registreringen. I övriga fall får talan enligt 3 § föras av var och en som förorsakas någon nackdel av registreringen och, om det är motiverat från allmän synpunkt, av den myndighet som regeringen bestämmer. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Första stycket Bestämmelsens sakliga innehåll stämmer överens med 31 § andra stycket lag. Andra stycket Bestämmelsens sakliga innehåll svarar mot 31 § tredje stycket lag. 6 § skall avregistrera en växtsort, om 1. sorten inte längre uppfyller kraven i 3 kap. på enhetlighet och stabilitet, eller 2. innehavaren av växtförädlarrätten inte har följt ett föreläggande enligt 6 kap. 3 § och underlåtenheten utgör hinder för tillförlitlig efterkontroll. Paragrafen behandlar möjligheten för att avföra en växtsort ur registret. Ett beslut därom innebär att växtförädlarrätten upphör med verkan från och med beslutet. Till grund för bestämmelsen ligger artikel 22 lydelse av växtförädlarrättskonventionen. Om det vid efterkontroll eller i annat sammanhang visar sig att en registrerad växtsort är enhetlig och stabil, skall sorten enligt första punkten avföras ur registret. Bestämmelsen i andra punkten stämmer i sak överens med 33 § första stycket lag. 7 § Om en sortbenämning har registrerats i strid med denna lag och om skälet mot registrering kvarstår, skall registrera en ny benämning för växtsorten. Detsamma gäller om en registrerad sortbenämning uppenbarligen blivit ägnad att vilseleda allmänheten eller blivit stridande mot allmän ordning eller ägnad att väcka förargelse. Innehavaren av växtförädlarrätten skall i fall som avses i första stycket ges tillfälle att föreslå en ny benämning. En registrerad benämning på en sort för vilken skyddstiden gått ut eller växtförädlarrätten på annat sätt upphört får på begäran av innehavaren av växtförädlarrätten eller då det annars finns anledning till det efter prövning av avregistreras, om benämningen inte längre används. Bestämmelsens sakliga innehåll stämmer överens med 35 § lag. 8 § I artikel 92.2 i rådets förordning (EG) nr 2100/94 av om gemenskapens växtförädlarrätt finns särskilda bestämmelser som gäller då en växtsort registrerats för gemenskapens växtförädlarrätt efter det att sorten registrerats enligt denna lag. Som berörts i avsnitt 7.5 kan den nationella växtförädlarrätten inte längre göras gällande, om växtsorten sedermera registreras för EG-växtförädlarrätt. Artikel 92.2 i EG-förordningen är direkt tillämplig, varför denna paragraf i den svenska lagen endast erinrar om vad som gäller enligt regleringen på gemenskapsnivå. Lagrådet har här föreslagit en annan utformning (se bilaga 6). Den av regeringen valda formuleringen torde emellertid överensstämma med vad som är brukligt vid en erinran om en bestämmelse i en annan svensk lag och det saknas enligt regeringens mening skäl att välja en annan utformning därför att erinran avser en EG-förordning. 9 kap. Ansvar och ersättningsskyldighet m.m. 1 § Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet gör intrång i en växtförädlarrätt döms till böter eller fängelse i högst . Den som har överträtt ett vitesförbud enligt 2 § får inte dömas till ansvar för intrång som omfattas av förbudet. För försök eller förberedelse till brott enligt första stycket döms till ansvar enligt 23 kap. . Åklagaren får väcka åtal för brott som avses i första eller andra stycket endast om målsäganden anger brottet till åtal och åtal av särskilda skäl är motiverat från allmän synpunkt. Paragrafens sakliga innehåll stämmer överens med 36 § lag. 2 § På yrkande av innehavaren av växtförädlarrätten eller den som på grund av licens har rätt att utnyttja växtsorten får allmän domstol vid vite förbjuda den som gör intrång i växtförädlarrätten att fortsätta intrånget. Paragrafens sakliga innehåll stämmer överens med 36a § första stycket lag. 3 § Om käranden visar sannolika skäl för att intrång i växtförädlarrätten före- kommer och om det skäligen kan befaras att svaranden genom att fortsätta intrånget förringar värdet av ensamrätten till växtsorten, får domstolen meddela vitesförbud för tiden intill dess att målet slutligt avgjorts eller något annat har beslutats. Innan ett sådant förbud meddelas skall svaranden ha fått tillfälle att yttra sig, om inte ett dröjsmål skulle medföra risk för skada. Ett förbud enligt första stycket får meddelas endast om käranden ställer sä- kerhet hos domstolen för den skada som kan tillfogas svaranden. Kan käranden inte ställa sådan säkerhet, får domstolen befria käranden från detta. I fråga om slaget av säkerhet gäller 2 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten skall prövas av domstolen, om den inte har godkänts av svaranden. När målet avgörs skall domstolen pröva om förbud som har meddelats enligt första stycket fortfarande skall bestå. Paragrafens sakliga innehåll stämmer överens med 36a § andra-fjärde styckena lag. 4 § I fråga om överklagande av beslut enligt 3 § samt i fråga om handläggningen i högre domstol gäller vad som föreskrivs i om överklagande av beslut enligt 15 kap. . Paragrafens sakliga innehåll stämmer överens med 36a § femte stycket lag. 5 § Talan om utdömande av vite förs av den som har ansökt om förbudet. I samband med en sådan talan får talan föras om nytt vitesförbud. Paragrafens sakliga innehåll stämmer överens med 36a § sjätte stycket lag. 6 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet gör intrång i en växtförädlarrätt skall betala skälig ersättning för utnyttjandet av växtsorten samt ersättning för den ytterligare skada som intrånget har medfört. När ersättningens storlek bestäms skall hänsyn tas även till det intresse som innehavaren av växtförädlarrätten har av att intrång inte görs och till övriga omständigheter av annan än rent ekonomisk betydelse. Den som gör intrång i en växtförädlarrätt utan uppsåt eller oaktsamhet skall betala ersättning för utnyttjandet av sorten, om och i den utsträckning det är skäligt. Talan om ersättning får endast avse skada innan talan väcktes. Om talan inte förs inom den tid som har sagts, är rätten till ersättning förlorad. Paragrafens sakliga innehåll stämmer överens med 37 § lag. 7 § På yrkande av den som har lidit intrång i en växtförädlarrätt får domstolen efter vad som är skäligt till förebyggande av fortsatt intrång besluta att sådant växtmaterial som intrånget gäller skall lämnas ut mot lösen till den som har lidit intrånget eller förstöras samt att ett föremål vars användande skulle innebära intrång skall på visst sätt ändras eller förstöras. Vad som har sagts gäller inte mot den som i god tro har förvärvat materialet eller särskild rätt till det och som inte själv har gjort intrång i växtförädlarrätten. Paragrafens sakliga innehåll stämmer överens med 38 § första stycket lag. 8 § Egendom som avses i 7 § får tas i beslag, om det skäligen kan antas att ett brott enligt 1 § har begåtts. I fråga om ett sådant beslag tillämpas reglerna om beslag i brottmål i allmänhet. Trots vad som sägs i första stycket kan domstolen på yrkande besluta att innehavare av material som avses där skall få förfoga över materialet mot skälig ersättning och på skäliga villkor i övrigt. Bestämmelserna i 7 § och i första och andra styckena tillämpas också i fråga om försök och förberedelse enligt 1 § andra stycket. Paragrafens sakliga innehåll stämmer överens med 38 § andra-fjärde styckena lag. 9 § Utnyttjar någon en växtsort som avses med en ansökan om registrering, skall vad som sägs om intrång i växtförädlarrätt tillämpas, om ansökan leder till registrering. För ett sådant utnyttjande får dock inte dömas till ansvar. Ersättning för skada på grund av utnyttjande som sker innan ansökan har kungjorts enligt 5 kap. 9 § får bestämmas endast enligt 6 § andra stycket. Trots 6 § tredje stycket är rätten till ersättning inte förlorad, om talan väcks senast efter det att växtförädlarrätten registrerades. Paragrafen stämmer överens med 39 § lag med den skillnaden att det inte finns något rekvisit om att det skall vara fråga om yrkesmässigt utnyttjande. 10 § Om registreringen av en växtsort har hävts genom en dom som har vunnit laga kraft, får domstolen inte döma till påföljd eller besluta om någon annan åtgärd enligt 1-9 §§. Förs talan om intrång i en växtförädlarrätt och gör den mot vilken talan förs gällande att registreringen bör hävas, skall domstolen på dennes yrkande förklara målet vilande i avvaktan på att frågan om hävning av registreringen slutligt prövas. Om talan om detta inte har väckts, skall domstolen i samband med vilandeförklaringen förelägga den mot vilken talan om intrång förs inom vilken talan om hävning skall väckas. Paragrafens sakliga innehåll stämmer överens med 40 § lag. 11 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 4 kap. 2 § döms till böter och skall ersätta den skada som uppkommer. Om oaktsamheten är ringa, döms inte till ansvar. I sådana fall kan ersättningen jämkas. Paragrafens sakliga innehåll stämmer överens med 41 § lag. 1 § Innehavaren av en växtförädlarrätt eller den som på grund av licens har rätt att utnyttja en växtsort får föra talan om att det skall fastställas om regi- streringen ger skydd mot någon annan. En förutsättning för detta är att ovisshet råder om förhållandet och att detta är till nackdel för innehavaren av växtförädlarrätten eller licenstagaren. Under samma villkor får den som bedriver eller avser att bedriva verksamhet föra talan mot en innehavare av en växtförädlarrätt om att det skall fastställas om det finns hinder för verksamheten på grund av registreringen. Om det i ett mål som avses i första stycket görs gällande att registreringen bör hävas, skall 9 kap. 10 § andra stycket tillämpas. Paragrafens sakliga innehåll stämmer överens med 42 § lag. 2 § Den som vill väcka talan om hävning av registreringen av en växtsort, om överföring av en registrering eller om meddelande av tvångslicens skall anmäla detta till samt underrätta var och en som enligt växtsortregistret innehar licens att utnyttja sorten. Om en licenstagare vill väcka talan om intrång i växtförädlarrätten eller om fastställelse enligt 1 § första stycket, skall licenstagaren underrätta innehavaren av växtförädlarrätten om detta. Underrättelseskyldigheten skall anses fullgjord när en underrättelse i rekommenderad försändelse har sänts under den adress som antecknats i växtsortregistret. Om det inte visas när talan väcks att anmälan eller underrättelse har gjorts, skall käranden ges tid till detta. Försitter käranden , får talan inte tas upp till prövning. Paragrafens sakliga innehåll stämmer överens med 43 § lag. 3 § Om det enligt inte finns någon behörig domstol för en talan om bättre rätt till en växtsort, om hävning av registreringen av en växtsort, om överföring av sådan registrering, om tvångslicens eller om fastställelse enligt 1 §, skall talan väckas vid . Paragrafens sakliga innehåll stämmer överens med 44 § lag. 4 § Domstolen skall sända en kopia av en dom eller ett slutligt beslut i mål enligt denna lag till . Paragrafens sakliga innehåll stämmer överens med 45 § lag. Syftet är att förhindra att växtsortregistret innehåller felaktiga uppgifter. Det är därför viktigt att växtsortnämnden underrättas om domstolarnas avgöranden. 5 § slutliga beslut får överklagas av den som beslutet angår, om det har gått honom eller henne emot. Ett beslut genom vilket ansökan om registrering bifalls får dock överklagas endast av den som i behörig ordning har framställt en invändning mot ansökan. Återkallar invändaren sitt överklagande, får detta ändå prövas, om det finns särskilda skäl. Ett beslut genom vilket ett yrkande om överföring enligt 5 kap. 8 § har bifallits får överklagas av sökanden. Den som har framställt yrkande om överföring får överklaga ett beslut genom vilket yrkandet avslagits. Bestämmelsen har utformats med beaktande av Lagrådets synpunkter. Första stycket Här anges huvudregeln i fråga om överklagbarhet, dvs. att endast slutliga beslut får överklagas. För beslut under handläggningen - såsom förelägganden eller anstånd - gäller som regel fullföljdsförbud. Avvikelser från denna regel gäller dels enligt tredje stycket (frågor om överföring av ansökan), dels enligt förvaltningslagens (1986:223) allmänna regler och den praxis som utvecklats i anslutning till dessa. Till de överklagbarhetsfrågor som regleras i förvaltningslagen hör beslut om avvisning av ombud (9 § tredje stycket), som får överklagas särskilt, och beslut i jävsfrågor (12 § fjärde stycket), som får överklagas endast i samband med ett överklagande av det slutliga beslutet. I detta stycke anges vidare vem som i allmänhet får överklaga ett slutligt beslut. Denna huvudprincip överensstämmer med regleringen i 22 § förvaltningslagen. En inskränkning av denna princip görs dock i andra stycket. I ett ansökningsärende innebär detta att sökanden får överklaga avskrivnings- och avslagsbeslut (jfr 18 § första stycket lag). Sökanden får således inte överklaga beslut att bifalla en ansökan. Ett sådant beslut kan inte anses gå honom eller henne emot, eftersom växtförädlarrätt kan beviljas endast på grundval av en ansökan som utformats eller godkänts av sökanden. När det gäller beslut som rör annat än ansökan om registrering av en växtsort (jfr 48 § lag), t.ex. beslut om att ta bort en växtsort ur växtsortregistret, får rättstillämpningen avgöra vem som skall anses ha rätt att överklaga.