prop · GK03163 · 1997-01-01 00:00:00 — Oavsett vilken typ av verksamhet som bedrivs måste basverksamheten utgöra den huvudsakliga verksamheten. har det vuxit fram ett behov av att organisera kooperativ verksamhet i nya strukturer där bl.a. ägandet och verksamheten skiljs åt i olika juridiska personer. Omstrukturering har skett eller pågår i flera av de kooperativa branscherna. Orsaken till detta är bl.a. olika statliga avregleringar, ett ökat konkurrenstryck, behov av en mer effektiv verksamhet och medlemskap i . Denna utveckling samt det förhållandet att det är oklart om en förening kan bedriva hela sin kooperativa verksamhet i ett dotterföretag utan att förlora sin rättsliga status som ekonomisk förening medför att en viss anpassning av föreningslagen bör övervägas. Enligt regeringens mening bör det vara möjligt för en ekonomisk förening att ha en organisation där ägandet och den kooperativa verksamheten kan läggas i olika juridiska personer utan att föreningen förlorar sin rättsliga status som ekonomisk förening. Regeringen föreslår därför att en förening som bedriver hela sin kooperativa verksamhet i ett dotterföretag skall kunna registreras som ekonomisk förening. Villkoret för detta bör vara att verksamheten bedrivs i ett dotterföretag som ägs i sin helhet av moderföreningen. Härigenom garanteras såväl moderföreningens som dess medlemmars inflytande över verksamheten och att endast moderföreningen tillförs de vinster som uppkommer i dotterföretaget. Avsikten är att medlemmarna i moderföreningen även fortsättningsvis skall utöva sitt ägande enligt de kooperativa principer som anges i 1 kap. 1 § föreningslagen. Utformningen av förslaget medför att de förutsättningar som annan lagstiftning bygger på inte rubbas, t.ex. konkurrenslagen. Utredningen har föreslagit att s.k. medlemsfrämjande föreningar skall få registreras som ekonomiska föreningar. I anslutning till detta förslag har utredningen föreslagit att en bestämmelse om att uttagsbeskattning av ekonomiska föreningar inte skall ske under vissa förutsättningar, skall tas in i kommunalskattelagen. Bakgrunden till förslagen är att utredningen anser att lagstiftningen inte bör uppställa hinder för en utveckling där medlemmarnas ägande och den medlemsfrämjande verksamheten organiseras i en ekonomisk förening och den kooperativa verksamheten utövas genom en eller flera andra ekonomiska föreningar. Därutöver har , som redogjorts för, gjort gällande att en viss anpassning av föreningslagen kan behövas, eftersom det är oklart om all kooperativ verksamhet kan ske genom ett dotterföretag som ägs gemensamt av flera kooperativa företag. En särskild analys har gjorts med anledning av förbundets skrivelse. Regeringen anser att det inte finns skäl för att utvidga förutsättningarna för registrering som ekonomisk förening mer än vad som vi redogjort för tidigare. Frågan kommer eventuellt att tas upp till vidare diskussion i Kooperativa rådet. 5.2 Fusion Regeringens förslag: Beslut om fusion mellan ekonomiska föreningar skall kunna fattas om mer än nio tiondelar av medlemmarna biträder beslutet. Utredningens förslag: Överstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningen har dessutom föreslagit att ett beslut om fusion skall få fattas med enkel majoritet på två på varandra följande föreningsstämmor. Remissinstansernas synpunkter: Så gott som samtliga remissinstanser som har yttrat sig över förslaget är positiva. i anser att ett bibehållande av nuvarande fusionsregler innebär en diskriminering av medlemsmajoriteten och är därför positiv till förslaget. avstyrker förslaget och anför bl.a. att ett fusionsbeslut kan vara ett allvarligt ingrepp i medlemmarnas rättsställning. Det finns därför ingen anledning till att fusioner skall kunna genomföras lättare enligt föreningslagen än enligt aktiebolagslagen. anför att förslaget om enkel majoritet vid beslut på två på varandra följande stämmor eventuellt bör skärpas. Skälen för regeringens förslag: Enligt gällande bestämmelser är ett beslut om fusion giltigt endast om det har biträtts av samtliga röstberättigade eller om det har fattats på två på varandra följande föreningsstämmor och på den senare stämman har biträtts av minst två tredjedelar av de röstande. I stadgarna för en ekonomisk förening får föreskrivas villkor som går längre. Föreningslagens bestämmelser om fusion har utformats för att skydda såväl borgenärerna i den överlåtande föreningen som den eventuella minoritet av medlemmar i denna som motsätter sig en fusion. Skyddet för medlemmarna har sin grund i att en förenings upplösning genom fusion är av sådan betydelse för dem att frågan grundligt bör övervägas och diskuteras (prop. 1986/87:7). Principen en medlem en röst tillämpas i mycket stor utsträckning inom den svenska kooperationen. Detta medför att kravet på enhällighet vid första stämman för att ett beslut om fusion redan då skall kunna fattas, innebär att det är tillräckligt att en enda av de röstberättigade inte röstar för förslaget för att en andra stämma skall behöva hållas. De ekonomiska intressen som en majoritet anser att fusionen främjar kan under sådana förhållanden inte förverkligas. Mot bakgrund av det behov av omstrukturering som föreligger i vissa kooperativa branscher anser regeringen att det är rimligt att något sänka majoritetskravet på första stämman. Eftersom en fusion är en ingripande händelse för medlemmarna och det är viktigt att deras rättsställning inte rubbas bör kravet endast sänkas till en nivå där det framstår som så gott som uteslutet att en andra stämma skulle fatta ett annat beslut. En rimlig avvägning är att sätta gränsen vid den nivå där det i andra sammanhang i föreningslagen har ansetts att behovet av minoritetsskydd är så starkt att det bör beaktas. Ett exempel på detta är bestämmelsen i 7 kap. 5 § föreningslagen enligt vilken en minoritet av minst en tiondel av samtliga röstberättigade kan tvinga fram en extra föreningsstämma. Regeringen föreslår därför att beslut om fusion mellan ekonomiska föreningar skall kunna fattas om mer än nio tiondelar av medlemmarna biträder beslutet. Den föreslagna ändringen föreslås även genomföras i lagen (1995:1570) om medlemsbanker. Utredningen har föreslagit att en fusion även skall kunna genomföras om beslutet fattas med enkel majoritet vid två på varandra följande stämmor dvs. att det nuvarande kravet på två tredjedelsmajoritet på andra stämman slopas. Som vi har anfört tidigare är en fusion en ingripande åtgärd. Det bör därför uppställas sådana majoritetsregler vid beslut om fusion att de enskilda medlemmarnas rättsställning inte rubbas. Att en medlem som inte har samtyckt till fusion har rätt till s.k. särskilt utträde och att därvid återfå sina inbetalda medlemsinsatser medför inte att behovet av kvalificerad majoritet minskar. Regeringen anser därför att kravet på att beslutet vid en andra stämma skall biträdas av minst två tredjedelar av de röstande inte skall sänkas. 6 Kapitalförsörjning 6.1 Bakgrund Föreningslagen bygger på principen att det är medlemmarna själva som skall finansiera den kooperativa verksamheten. En ekonomisk förening skall således i huvudsak vara självförsörjande. Kapitalbildningen i en förening kan ske genom kapitaltillskott i form av medlemsinsatser och förlagsinsatser samt genom att vinstmedel hålls kvar i föreningen och där bildar fritt eller bundet eget kapital. Härutöver kan även medlemslån förekomma. I den mån föreningen tar ut medlemsavgifter kan dessa ibland komma att fonderas och på så sätt bidra till kapitalbildningen. Medlemsavgifter är dock tänkta att förbrukas i verksamheten. Medlemsinsatser, som kan vara obligatoriska och frivilliga, hör till föreningens bundna egna kapital. Insatserna skall i första hand ge föreningen möjlighet att genomföra nödvändiga investeringar och att uppfylla stadgeenlig verksamhet. Med förlagsinsatser avses särskilda kapitalinsatser som får tillskjutas av såväl medlemmar som andra. Förlagsinsatserna är förenade med vissa rättigheter. Insatserna får tidigast lösas ut efter tillskottet och tillhör föreningens bundna kapital. Syftet med förlagsinsatser är främst att möjliggöra för en ekonomisk förening att få tillgång till riskbärande kapital. Till skillnad från vad som normalt gäller för övriga företagsformer har en ekonomisk förening inte något eget vinstsyfte. I stället syftar verksamheten till att, genom medlemmarnas deltagande, skapa en fördel i medlemmarnas egna verksamheter. Ur medlemmarnas synvinkel är det således av intresse att inte mer kapital än nödvändigt stannar kvar i föreningen. Mot detta står föreningens intresse av att konsolidera och eventuellt utvidga verksamheten samt borgenärernas intresse av att få sina fordringar täckta. För att inte äventyra föreningens förmåga att fullgöra sina förpliktelser har det i föreningslagen ställts upp tvingande regler vad gäller möjligheten att dela ut överskottet av föreningens verksamhet, t.ex. avsättning till reservfond och begränsning av insatsutdelning. De ekonomiska föreningarna har tidigare getts en möjlighet att ge ut förlagsinsatser och att minska kapitalkostnaderna genom en avdragsrätt för insatsutdelning (prop. 1983/84:84). Enligt utredningen har dessa åtgärder inte varit tillräckliga för att ge de ekonomiska föreningarna den kapitalanskaffningsförmåga som på lång sikt är nödvändig för att utveckla verksamheten. Mot bakgrund av vad som anförts tidigare (avsnitt 4) anser regeringen att det är viktigt att främja kooperationens tillväxt. För att möjliggöra en sådan tillväxt föreligger , som utredningen konstaterat, ett behov av att förbättra den ekonomiska föreningens försörjning av kapital. Gällande regler kan försvåra för en förening att balansera behovet av att kvarhålla vinstmedel för nödvändiga investeringar mot medlemmarnas krav på direkt avkastning på deras eget engagemang. För att behålla det kooperativa företagets självständighet bör ökade möjligheter till kapitalanskaffning i första hand riktas mot medlemmarna. Det föreligger således ett behov av att förbättra den ekonomiska föreningens möjligheter till självfinansiering. Regeringen lägger av dessa skäl i det följande fram förslag till sådana ändringar i föreningslagen som kan underlätta den ekonomiska föreningens kapitalförsörjning. Lagen (1995:1570) om medlemsbanker är i stora delar uppbyggd som föreningslagen. Det är därför lämpligt att införa motsvarande bestämmelser i denna lag. Vad som fortsättningsvis sägs gäller således i motsvarande mån för medlemsbanker. Regeringen föreslår även att vissa skyddsregler för kapitaltäckning införs för medlemsbanker och kreditmarknadsföreningar. 6.2 Insatsemission Regeringens förslag: Belopp som kan bli föremål för vinstutdelning får föras över till medlemsinsatser, s.k. insatsemission. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen har dessutom föreslagit att beteckningen grundinsats införs på den insats medlemmen enligt stadgarna är skyldig att delta med, beteckningen överinsats för frivilliga insatser och beteckningen emissionsinsats för kapital som tillförs medlem genom insatsemission. Remissinstansernas synpunkter: De remissinstanser som yttrat sig över förslaget har antingen tillstyrkt förslaget eller inte haft någon erinran. anför dock att systemet med insatsemissioner kan komma att urholka de ekonomiska föreningarnas kapitalbas i större utsträckning än . i anför att förslaget kan bidra till att underlätta de kooperativa företagens kapitalförsörjning. Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande bestämmelser har en medlem vid avgång ur en ekonomisk förening endast rätt att få ut inbetalda insatser och andel i beslutad överskottsutdelning. Någon rätt till andel i föreningens fria egna kapital finns inte. Det ligger således i den enskilde medlemmens intresse att överskottet av verksamheten inte kvarstår i föreningen. Som vi anfört tidigare föreligger ett behov av att förbättra den ekonomiska föreningens möjligheter till självfinansiering. En åtgärd för att uppnå detta är att göra det mer attraktivt för medlemmarna att låta föreningens överskott kvarstå i föreningen. Regeringen föreslår därför att det i föreningslagen införs en möjlighet att genom s.k. insatsemission omvandla föreningens fria egna kapital till individuellt insatskapital. En insatsemission innebär att ett belopp tillgodoförs medlemmens insatskapital. Beloppet bör enligt regeringens mening behandlas som den insats medlemmen enligt stadgarna varit skyldig att delta med i föreningen. Det fria egna kapitalet tillförs således genom beslut om insatsemission medlemmen men binds i föreningen till den tidpunkt då medlemmen har rätt att få ut sin insats. Eftersom en genom insatsemission tillgodoförd insats skall behandlas som de obligatoriska insatserna medför en insatsemission att en sådan insats betalas ut till medlemmen när han lämnar föreningen. Av det skälet bör enligt regeringens mening möjligheten till insatsemission begränsas till sådant eget kapital som enligt gällande regler kan bli föremål för vinstutdelning dvs. Av en förenings stadgar bör det, liksom vad som gäller för förlagsinsatser, framgå om insatsemissioner får förekomma och vad som skall gälla för dessa. Det är inte meningen att det skall vara svårare för föreningen att gentemot medlemmarna motivera och fatta beslut om kapitaluppbyggnad genom en insatsemission än vad som gäller i fråga om vinstutdelning. Beslut om att insatsemission skall ske bör därför kunna fattas i samma ordning som gäller för överskottsutdelning eller uppbyggnad av fritt eget kapital, dvs. med absolut majoritet. Medlemmen beskattas enligt generella bestämmelser först när beloppet i fråga betalas ut. Förslaget om insatsemission medför att kapitalet i en förening kan tillskjutas genom medlemsinsatser (obligatoriska och frivilliga) och förlagsinsatser samt tillföras genom insatsemission. I syfte att göra en större åtskillnad mellan de olika slagen av insatser har utredningen föreslagit att beteckningen grundinsats skall användas för sådana insatser som medlemmarna enligt stadgarna är skyldig att delta med, beteckningen överinsats för frivilliga insatser och beteckningen emissionsinsats på det belopp som har tillförts medlemmen genom insatsemission. I föreningslagen finns beteckningen medlemsinsats och förlagsinsats. Regeringen anser inte att det finns något skäl att införa två nya beteckningar för medlemsinsatser. Vad gäller kapital som har tillförts medlemmens insatskapital genom insatsemission så skall detta behandlas, som har anförts, som obligatoriska medlemsinsatser. Någon särskild beteckning behöver därför inte införas. 6.3 Förlagsinsatser Regeringens förslag: Begränsningen av storleken av medlemmarnas förlagsinsatser slopas. Förlagsinsatser från andra än medlemmarna får vid tillskottet uppgå till högst summan av andra medlemsinsatser än förlagsinsatser samt genom insatsemission tillgodoförda insatser. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Utredningen har dessutom föreslagit att en förening får besluta att förlagsinsatser förfaller till betalning utan uppsägning och att en ekonomisk förening skall få registrera förlagsinsatser hos Värdepapperscentralen. Remissinstansernas synpunkter: De remissinstanser som yttrat sig är positiva till förslaget. i anser att förslaget innebär en förbättring inom kapitalförsörjningsområdet. Värdepappers- centralen () konstaterar att förlagsinsatser väl kan lämpa sig för registrering samt betonar vikten av att perioden mellan beslut och ikraftträdande inte är alltför begränsad eftersom VPC inte kan registrera förlagsinsatser. Skälen för regeringens förslag: Kapitaltillskott till en ekonomisk förening kan, som vi har redogjort för tidigare, utöver de obligatoriska medlemsinsatserna göras i form av frivilliga medlemsinsatser och förlagsinsatser. Förlagsinsatser infördes som finansieringsform bl.a. för att öppna en möjlighet att tillföra föreningen riskkapital från andra än medlemmarna. Insatserna intar en mellanställning mellan medlemskapitalet och det lånade kapitalet. För att förhindra att alltför stor del av föreningens eget kapital utgörs av kapital från andra än medlemmar infördes en begränsning av storleken av insatsernas sammanlagda belopp. Förlagsinsatser får således tillskjutas med högst ett så stort belopp att summan av dessa insatser inte överstiger summan av andra då inbetalade insatser än förlagsinsatser. Begränsningen motiverades med att medlemsinflytandet skulle komma att minska om det externa kapitalet tilläts bli alltför stort i förhållande till medlemmarnas kapitalinsatser (prop. 1983/84:84 s. Med förlagsinsatser är förenade vissa rättigheter, förlagsandelar. En innehavare av en förlagsandel har inte rösträtt på föreningsstämman och inte heller rätt till styrelserepresentation. Emellertid föreligger rätt att klandra föreningsstämmobeslut. Som tidigare konstaterats har införandet av förlagsinsatser och avdragsrätt för insatsränta inte varit tillräckligt för att ge de ekonomiska föreningarna erforderligt kapital för att utveckla verksamheten. De ekonomiska föreningarnas möjligheter till självfinansiering bör därför förbättras. Som tidigare anförts bör sådana åtgärder främst riktas mot föreningens medlemmar. Regeringen anser härvid att förlagsinsatser är ett bra finansieringsinstrument när en ekonomisk förening vänder sig till sina medlemmar för att erhålla nytt kapital. Genom att erbjuda förlagsandelar med marknadsmässig avkastning förbättras förutsättningarna för föreningen att få tillgång till kapital för såväl investeringar som innebär ett högt risktagande som stora investeringar. Begränsningen av storleken av förlagsinsatsernas sammanlagda belopp hindrar dock att insatserna kan användas på ett effektivt sätt. Motivet för begränsningen var att det externa kapitalet inte skulle bli för stort i förhållande till medlemskapitalet. De ekonomiska föreningarnas möjligheter till kapitalanskaffning bör dock som tidigare anförts förbättras. Ett sätt är att begränsningen av storleken av tillskjutna förlagsinsatser för medlemmar tas bort. Eftersom förlagsandelar kan överlåtas kan detta emellertid medföra att betydande förlagsinsatser efter överlåtelse från medlemmar innehas av icke-medlemmar. En förening har dock möjlighet att i stadgarna inskränka rätten för andra än medlemmarna att förvärva förlagsandelar helt eller delvis. Enligt regeringens mening bör detta i rimlig mån tillgodose medlemmarnas krav på inflytande. Regeringen föreslår därför att bestämmelserna i föreningslagen ändras så att begränsningen av de sammanlagda förlagsinsatserna som får tillskjutas skall gälla endast för förlagsinsatser som tillskjuts av andra än medlemmar, och att man vid jämförelsen mellan tillskjutna förlagsinsatser och högsta tillåtna förlagsinsatser bortser från förlagsinsatser som tillskjutits av medlemmarna. Förslaget innebär enligt regeringens mening en förbättring inom kapitalförsörjningsområdet för ekonomiska föreningar. För att göra innehav av förlagsandelar mer attraktivt har utredningen föreslagit att det införs en möjlighet för en ekonomisk förening att registrera förlagsandelar hos VPC enligt bestämmelserna i aktiekontolagen (1989:827). Under beredningen har framkommit att ytterligare överväganden måste göras innan regeringen kan ta ställning till förslaget. 6.4 Insatsutdelning Regeringens förslag: Begränsningen av storleken av insatsutdelning slopas. Utredningens förslag: Överenstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningen har också föreslagit att begreppet vinstutdelning delas upp i kooperativ vinstutdelning och insatsutdelning samt att det i föreningslagen anges vad de olika utdelningarna kännetecknas av och huvudprincipen för utdelningsgrunderna för de olika formerna av överskottsutdelning. Dessutom har utredningen föreslagit att föreningsstämman inte får besluta om överskottsutdelning med större belopp än vad styrelsen föreslagit eller godkänt, om inte stämman är skyldig att fatta ett sådant beslut enligt föreskrifter i stadgarna. Remissinstansernas synpunkter: De remissinstanser som har yttrat sig är positiva till förslagen. Skälen för regeringens förslag: Den egentliga avkastningen på föreningens kapital består enligt gällande bestämmelser av överskottsutdelning som kan utgå i form av gottgörelse eller vinstutdelning. Den del av överskottsutdelningen som utgår i form av efterlikvider, återbäringar eller liknande brukar kallas kooperativ utdelning oavsett om den utgår i form av gottgörelse eller utdelning. Vinstutdelning som utgår i förhållande till insatskapitalets storlek brukar kallas insatsränta eller insatsutdelning. Överskottet kan i huvudsak delas ut till medlemmarna dels efter den omfattning i vilken medlemmarna deltagit i föreningens verksamhet eller i övrigt tagit denna i anspråk, dels i förhållande till varje medlems inbetalda medlemsinsatser. Även icke-medlem och innehavare av förlagsandelar kan i vissa fall komma i åtnjutande av överskottsutdelning. Bestämmelserna om avsättning till reservfond samt begränsningen för insatsutdelning sätter vissa gränser för överskottsutdelning. Den sistnämnda, som innebär att sådan utdelning får fastställas till högst en ränta som motsvarar diskontot med tillägg av , har motiverats med att den kooperativa grundtanken bygger på att överskottet i en förening i princip skall fördelas i förhållande till medlemmarnas utnyttjande av föreningen. Vidare finns en allmän försiktighetsregel. Enligt denna får överskottsutdelningen inte ske med ett så stort belopp att utdelningen med hänsyn till föreningens eller koncernens konsolideringsbehov, likviditet eller ställning i övrigt står i strid med god affärssed. Eftersom grundtanken med kooperativ företagsamhet inte är att verksamheten skall ge vinst är den traditionella kooperativa uppfattningen att medlemmarna skall få så låg ränta som möjligt eller ingen ränta alls på sitt ägarkapital. Medlemmarna skall i stället få ersättning för sin samhandel i form av förmånliga priser, högre service etc. Detta kan medföra att medlemmarna vill investera så lite som möjligt och att medlemskapets ägarroll undervärderas. Vidare innebär begränsningen för insatsutdelning att vinster styrs över till återbäring och efterlikvider. Enligt regeringens mening skulle inte kännetecknet på kooperativt företagande gå förlorat om marknadsmässig avkastning kunde betalas på medlemsinsatsen. Företaget kunde då på ett bättre sätt än nu ersätta medlemmarna i förhållande till både deras samhandel och kapitalinsats. Detta är av betydelse eftersom näringsverksamhet ofta är kapitalberoende och medlemmarnas egna kapitalinsatser är avgörande för att garantera föreningens självständighet och dess verksamhetsmål. Som anförts tidigare utgör kapitalförsörjningen ett problem för de ekonomiska föreningarna. För att underlätta kapitalanskaffningen föreslår därför regeringen att den nuvarande begränsningen av storleken på insatsutdelningen slopas. Detta medför att en mer marknadsmässig avkastning kan utgå på det kapital en medlem satsar i föreningen vilket bör kunna få till följd att det blir mer attraktivt för medlemmar att tillskjuta kapital i föreningen genom frivilliga insatser eller beslut om insatsemission. Detta bör enligt regeringens mening gynna de kooperativa företagens tillväxt. Utredningen har föreslagit att begreppet vinstutdelning ersätts av uttrycken kooperativ vinstutdelning och insatsutdelning, att det i föreningslagen anges vad de olika utdelningarna kännetecknas av samt att huvudprinciperna för utdelningsgrunderna anges i lagen. Förslaget har inte motiverats närmare. Enligt gällande rätt har föreningsstämman fri dispositionsrätt över vinsten, med iakttagande av bestämmelserna om avsättning till reservfond och den allmänna försiktighetsregeln. Regeringen anser inte att det finns något skäl att i föreningslagen närmare ange vad de olika slagen av utdelning kännetecknas av eller att ange några huvudprinciper för utdelningsgrunder. Inte heller föreligger skäl att ersätta begreppet vinstutdelning med nya uttryck.