prop · GK0325D1 · 1997-01-01 00:00:00 — * Ett gemensamt agerande av EU:s medlemsstater och andra länder bör eftersträvas vad gäller bedömningen av om en massflyktssituation skall anses föreligga och när den skall anses ha upphört, för upprättande av minimiregler för behandlingen av flyktingarna och för principer rörande återvändande. bör även aktivt verka för att dessa stater kommer överens om ett fungerande bördefördelningssystem vid massflyktssituationer. Invandringen till * De internationella åtaganden som gjort skall respekteras. Detta gäller bl.a. rätten för flyktingar att få skydd i enligt flykting- konventionen, respekten för mänskliga rättigheter och grundläggande friheter enligt samt överenskommelser om fri rörlighet inom och EU. * Skydd bör ges till den som är flykting enligt en vidare tolkning av flyktingkonventionen än , i enlighet med . Dessutom bör skydd ges till de som riskerar att utsättas för omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning, de som flyr undan en väpnad konflikt eller en miljökatastrof och de som riskerar ett strängt straff eller mycket allvarliga trakasserier på grund av könstillhörighet eller homosexualitet. De nuvarande skyddsbegreppen de factoflykting och krigsvägrare försvinner liksom begreppet politiskt- humanitära skäl. En stor del av de som med gällande regler skulle fått uppehållstillstånd som de factoflyktingar eller krigsvägrare skulle också ha fått stanna enligt förslaget. * Vid massflykt bör tidsbegränsade uppehållstillstånd kunna ges för i princip högst och kunna förlängas åt gången om ett återvändandeprogram har inletts. Detta bör gälla såväl den som är flykting som den som flyr undan en väpnad konflikt eller miljökatastrof. Avsikten är att den skyddsbehövande skall kunna stanna i som skyddsbehovet kvarstår. Bedömningen av om en massflyktsituation föreligger och hur länge skyddet skall ges bör göras i internationell samverkan. * Flyktingar bör liksom efter samråd med UNHCR kunna överföras till för bosättning. Ett särskilt anslag bör finnas för flexibel användning beroende på det aktuella behovet av sådan överföring jämfört med behov av insatser utanför . * Tillståndsgrunden starka humanitära skäl bör förbehållas personer som på grund av synnerligen allvarlig sjukdom, allvarliga handikapp eller andra ömmande skäl av udda natur bör tillåtas vara bosatta i . Särskilda hänsyn bör tas i ärenden som berör barn. * behov av såväl tillfällig som långsiktig arbetskraftsinvandring tillgodoses huvudsakligen genom rörligheten inom och EU. Nuvarande lagstiftning ger möjligheter till flexibel arbetskraftsinvandring från även andra länder. Den förutsätts liksom ske i samråd mellan myndigheterna och arbetsmarknadens parter. * Invandringen av anhöriga, som inte är medborgare i ett nordiskt land eller EU-land, begränsas till en krets bestående av man och hustru eller sammanboende, ensamstående hemmavarande barn samt andra nära anhöriga utanför kärnfamiljen som direkt ingått i hushållsgemenskapen i hemlandet. Visering för släktbesök bör kunna meddelas än eller för upprepade tremånadersbesök. * Viseringspolitiken förs gemensamt av EU:s medlemsstater och kommer i utgångsläget att ungefärligen överensstämma med den viseringspolitik har. Det övergripande målet att skapa så stor frihet för rörelser över gränserna som möjligt bör genomsyra agerande i alla sammanhang där frågor om viseringspolitik behandlas. * Regeringen bör styra praxis genom förordningar i stället för som genom beslut i enskilda ärenden. * För att höja rättssäkerheten och öka effektiviteten i asylprocessen bör ges ett samlat ansvar. bör därför överta ansvaret för de utredningar som genomförs med asylsökande vid gränsen liksom de som genomförs i samband med ansökan inne i landet. bör också överta ansvaret för verkställigheterna av avlägsnandebeslut och förvar. * Pass och andra identitetshandlingar bör omhändertas mer systematiskt än vad som sker . Bestämmelser bör införas om obligatorisk fotografering och tagande av fingeravtryck för samtliga asylsökande. Den inre utlänningskontrollen bör tillmätas större betydelse än . * Muntlig handläggning bör användas i ökad utsträckning. Utredningarna bör spelas in på band för att tveksamhet om vad som avhandlats skall kunna undanröjas. Asylsökande bör vid behov förhöras av en tjänsteman av samma kön. * Möjligheterna bör ökas att få rättshjälp i samband med avvisning vid gränsen. * Ett gemensamt informations- och dokumentationssystem bör byggas upp för att ge och snabb tillgång till basinformation. * Metoder bör utvecklas för att kontrollera kvaliteten i de beslut hos där utlänningens ansökan bifalles. För att ytterligare för- bättra kvaliteten bör krav ställas på att även dessa beslut motiveras. * Transportörerna bör liksom vara ansvariga för de kostnader som uppstår då en utlänning avlägsnas från . Någon ändring av reglerna är inte påkallad. * Straffet för den som organiserar illegala inresor för asylsökande och andra utlänningar bör höjas från maximalt fängelse till fängelse. Om brottet är mindre grovt bör straffet kunna sättas till böter eller fängelse . Kravet på att brottet skall ha utförts i vinstsyfte bör ändras till att det utförts mot betalning. Återvandringen från * Det är en mänsklig rättighet att återvända till sitt land. Att främja frivillig återvandring bör därför vara en viktig del av flyktingpolitiken. Detta synsätt bör i princip prägla mottagandet från första början. * Den som vill återvända bör uppmuntras och få bättre stöd. Återvand- ringsprogram bör vara anpassade efter gruppernas olikartade situation. * Särskilda resurser för återvandringsprojekt inriktade på flyktingarnas olika ursprungsländer bör avsättas. * Det bör även i fortsättningen vara möjligt att återinvandra till och beroende på graden av anknytning till vårt land. * En delegation för återvandringsfrågor bör inrättas med företrädare för myndigheter och frivilligorganisationer. Organisationerna bör ges en utökad roll för insatser såväl inom som utom . Frivilligorganisationernas roll * Frivilligorganisationernas erfarenhet och engagemang är viktig att ta till vara i förverkligandet av den nya flykting- och migrationspolitiken. Organisationerna bör få en utökad roll både vad gäller insatser utomlands och i . * Samverkansformerna mellan staten och frivilligorganisationerna på flykting- och migrationsområdet bör utredas vidare. Barnen, och utlänningslagen * Ändringar bör göras för att bringa utlänningslagstiftningen i full överens- stämmelse med . Barn som tas i förvar enligt utlänningslagen bör få rättshjälpsbiträde direkt. Med hänsyn till barnets ålder och mognad bör klarläggas vad barn som berörs av ett beslut har att säga i ärendet. Vid beaktandet av humanitära skäl för uppehållstillstånd bör särskild hänsyn tas till barnets hälsa, utveckling och allmänna bästa. * Konventionens definition att den som är är barn bör följas. De inskränkningar som f.n. gäller för att barn skall kunna tas i förvar bör gälla alla . * Tidsbegränsat uppehållstillstånd bör som regel meddelas när det behövs för att en faderskapsutredning skall kunna genomföras. * Den som är förordnad som offentligt biträde för ett ensamt barn bör vara barnets ställföreträdare i det ärende förordnandet avser. * bör följa upp sina rutiner för hörande av barn. * bör tillsammans med och Riks- polisstyrelsen överväga hur handläggningen av ansökningar om återförening från ensamstående barn eller från föräldrar till ensamstående barn i skall behandlas på ett positivt, humant och snabbt sätt. Samordning och genomförande * De olika delarna av kommitténs förslag bör behandlas som en helhet. De resurser som frigörs vid en minskning av den spontana invandringen bör användas för flyktförebyggande åtgärder på lång och kort sikt, för en rättvisare bördefördelning och för att ge fler skyddsbehövande i världen möjligheter att få hjälp. De resurser som frigörs på lång sikt bör tillföras biståndspolitiken. * Ett för invandrar- och biståndsministrarna gemensamt anslag för särskilda insatser bör skapas. Därutöver bör särskilda insatser finansieras genom biståndsanslaget. Från dessa båda anslag bör bör projekt finansieras för demokratiinsatser, internflyktingar, första asylländer, stöd till länder i närområde och återvandringsprojekt. * En ökad samordning bör åstadkommas inom så att den av kommittén förordade helhetspolitiken kan säkerställas och utvecklas. * En genomgång av utlänningslagstiftningen bör göras för att få till stånd ett överskådligt lagverk som i största möjliga utsträckning ansluter till hur rättssystemet i övrigt är utformat. Bl.a. bör asylprocessen regleras i högre grad än vad som är fallet samt insyn i förfarandet säkerställas. 1996/97:25 Bilaga 1 Förslag till lag om ändring i utlänningslagen (1989:529) Härigenom föreskrivs i fråga om utlänningslagen (1989:529) 4 Lagen gäller inte beslut av en sådan nämnd vars sammansättning är bestämd i lag och vars ordförande skall vara eller ha varit ordinarie domare. Lagen gäller inte heller 1. beslut av arrendenämnd, hyresnämnd eller övervakningsnämnd, beslut om svenskt medborgarskap, -------------------------------------------------------------------- 3. beslut om utlänningars 3. andra beslut om utlänningars vistelse i riket, vistelse i riket än sådana som en- ligt utlänningslagen (1989:529) har prövats i regeringen som enda instans, -------------------------------------------------------------------- 4. beslut om värnpliktigas eller reservpersonals inkallelse eller tjänstgöring inom försvarsmakten, 5. beslut enligt lagen (1966:413) om vapenfri tjänst, 6. beslut som rör skatter eller avgifter, 7. beslut enligt lagen (1992:1602) om valuta- eller kreditreglering eller beslut i frågor om allmän likviditetsindragning eller allmän prisreglering, 8. andra beslut enligt lagen (1992:1300) om krigsmaterial än sådana som avser återkallelse av tillstånd enligt 3 eller 4 §, 9. beslut om tillstånd till sådan verksamhet som avses i 1 § 3-4 lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet, 10. beslut enligt lagen (1991:341) om strategiska produkter. Denna lag träder i kraft . 1996/97:25 Bilaga 1 Sammanfattning i relevant del av betänkandet (SOU 1995:55) Ett samlat verksamhetsansvar för asylärenden Utredningen behandlar i korthet frågan i vilken utsträckning ett beslut om omhändertagande av ett barn med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) skall utgöra hinder mot verkställighet av ett lagakraftvunnet beslut om avvisning eller utvisning. Enligt utredningen bör huvudprincipen vara att beslut enligt utlänningslagen i princip tar över beslut rörande enskilda som fattats med stöd av annan lagstiftning. Det är emellertid enligt utredningen inte möjligt att i alla fall hävda att utlänningslagen skall ha företräde framför annan lagstiftning. Avgörande om vilken lagstiftning som bör ha företräde kan bli särskilt grannlaga när det gäller barn som omhändertagits med stöd av LVU därför att de vanvårdats av sina föräldrar. Det är inte rimligt att överlämna barnet till en vårdnadshavare som uppenbart vanvårdar barnet och där barnets liv och hälsa kan sättas i stor fara om barnet överlämnas till vårdnadshavarna. är det heller inte rimligt att ett omhändertagande enligt LVU automatiskt skulle innebära att inte bara barnet utan också vårdnadshavarna skulle få uppehållstillstånd I . 1996/97:25 Bilaga 1 Sammanfattning av Svensk flyktingpolitik i globalt perspektiv (SOU 1995:75) Motiv för en sammanhållen global flyktingpolitik *Allt fler människor i världen kommer att flytta inom eller mellan länderna under . Antalet migranter utgör nu av världsbefolkningen. Flyktingsituationen fortsätter att förvärras. var flyktingarna ca 10 miljoner, nu är de omkring 23 miljoner. Dessutom finns ca 2,5 miljoner palestinska flyktingar samt omkring 25 miljoner internflyktingar (inom det egna landet). Antalet miljöflyktingar uppskattas till 25 miljoner. * Därtill kommer de människor i tredje världen som flyttar från landsbygden till städerna, f.n. 70-100 miljoner människor . En del av dem söker sig vidare från de överlastade storstäderna (med 5-20 miljoner invånare) till andra länder. * Världsbefolkningen ökar nu med ungefär 100 miljoner och av denna ökning sker i tredje världen. Med nuvarande tillväxttakt kommer sannolikt befolkning att öka från 600 miljoner till 1 2025. Befolkningen i kommer också att öka med en miljard. har världsbefolkningen fördubblats. Under enbart kommer världsbefolkningen i vart fall att fördubblas jämfört med . befolkning blir en allt mindre andel av världsbefolkningen. * Inkomstgapet mellan Syd och Nord har blivit dubbelt så stort . I kombination med det ökade inkomstgapet kommer den våldsamma befolkningsökningen oundvikligen att leda till ökad migration, främst Syd- Syd, men också Syd-Nord. * På kort och medellång sikt finns andra faktorer som bidrar till att öka be- folkningsomflyttningarna. Dit hör den pågående övergången från diktatur till demokrati i många utvecklingsländer, upplösningen av paktsystemen med och som dominerande stater, det därmed sammanhängande sönderfallet av statsbildningar (såsom f.d. och f.d. ) och uppblossandet av gamla etniska konflikter. Vapentillförseln till konflikthärdarna samt allmänt bristande framtidstro i många länder i och på grund av en alltför långsam ekonomisk utveckling bidrar till att förstärka problembilden. För tillkommer inkomstgapet mellan i förhållande till och , kriget på samt osäkerheten om utvecklingen i och . Orsakssambanden mellan befolkningsökningen, fattigdomsklyftan, konflikterna, miljöförstöringen och flykten från landsbygden till storstäderna och ökningen i stort av befolkningsrörelserna mellan länderna i världen är utomordentligt komplicerade. Befolkningsökningen i tredje världen, den ökade rikedomsklyftan mellan Syd och Nord, miljöförstöringen i Syd i samt den kraftiga urbaniseringen i Syd är de viktigaste orsakerna. Globaliseringen av ekonomin öppnar fönstren mot andra länder. Förbättrade kommunikationer och införandet av ny teknologi i tredje världen (billigt flyg, TV, telefon, fax etc.) påverkar också människors benägenhet att utvandra. * Ett grundläggande problem i de internationella försöken att bemästra denna nya situation är att för att hantera den kombination av politiska, ekonomiska och sociala problem som ofta ligger bakom flykt och annan migration inte är tillräckligt anpassad och samordnad för uppgiften. * Global solidaritet med en tyngdpunkt på förebyggande insatser för att undanröja och lindra orsaker till flykt och migration måste prägla det internationella samfundets verksamhet vad gäller utvecklingssamarbete, internationell handel etc. De flyktingpolitiska åtgärderna är emellertid mer inriktade på att reagera på flyktingströmmar och omfattande befolk- ningsomflyttningar än på att förebygga dem. * De europeiska länderna kommer oundvikligen att ställas inför ett ökande migrationstryck. För de europeiska västländerna, däribland , gäller att bedöma hur de samlade resurserna för att (i) reglera invandringen, (ii) pröva asylskäl och (iii) ta emot och integrera invandrare skall vägas mot insatser utanför det egna landet, i ursprungsländerna, för att motverka de orsaker som leder till utvandring och ge skydd och stöd åt flyktingar. Länderna måste ta ställning till det faktum att skillnaden ökar mellan de resurser som används för att hjälpa den relativt sett lilla andel flyktingar som kommit till industriländerna och de resurser som genom multilaterala och bilaterala kanaler används för merparten av världens flyktingar och flyktförebyggande insatser. * är medlem i EU. Unionen är en av de viktigaste aktörerna för att påverka orsakerna till flykt och massmigration. medlemskap innebär förutom nya åtaganden också ett nytt ansvar att delta i och påverka den framtida europeiska politiken på migrations- och flyktingområdet inklusive sambanden med EU:s bistånds- och handelspolitik samt det utrikes- och säkerhetspolitiska samarbetet. EU:s biståndsbudget är ungefär så stor som den svenska och har också sin tyngdpunkt på . pågår inom EU ett arbete på att skapa gemensamma europeiska yttergränser, en gemensam asylpolitik och långsiktigt även en gemensam invandringspolitik. * En flykting- och migrationspolitisk omorientering förutsätter att hela det traditionella systemet för flyktinghjälp i ett mottagningsland som ses över och ökad vikt behöver läggas vid mottagningsländerna i den rika världen skall kunna överföra en del av de resurser som binds upp i asyl- och flyktingmottagande i de egna länderna till generella och riktade insatser i de områden där flyktingproblemen förekommer. * Den svenska utrikes-, säkerhets-, bistånds- och handelspolitiken har en migrations- och flyktingpolitisk dimension men de olika politikområdena är inte tillräckligt samordnade. * Den i europeisk jämförelse omfattande invandringen till av asylsökande måste - liksom den omfattande invandringen av anhöriga - ses i relation till de stora kostnaderna. Enbart statens kostnader för prövningen av asylansökningar och mottagningsstöd uppgick till ca . Som jämförelse kan nämnas att hela bistånd till utvecklingsländerna uppgick till sammanlagt ca och de svenska bidragen till UNHCR till ca . * Ökande integrationssvårigheter, långsiktigt sjunkande sysselsättningsgrad och hög arbetslöshet samt socialhjälpsberoende bland invandrarna innebär såväl svårigheter som ökade kostnader. Ett omfattande, långvarigt och resurskrävande arbete krävs för att ge 1980-talets och 1990-talets invandrare rimliga förutsättningar för framtiden i . Samarbete i ett globalt perspektiv * Ett övergripande mål i en global sammanhållen flyktingpolitik bör vara att i internationell samverkan aktivt medverka till att undanröja orsaker bakom flykt och påtvingad utvandring. måste de som tvingats på flykt få skydd och stöd. Dessa mål kan uppnås dels genom politiskt agerande, dels genom bistånd i olika former. Biståndet kan lämnas inom ramen för det internationella utvecklingssamarbetet och genom riktade insatser på medellång och kort sikt. Den svenska utrikes-, säkerhets-, bistånds- och handelspolitiken bör få en tydligare uttalad migrations- och flyktingpolitisk inriktning samt en högre grad av samordning med flykting- och migrationspolitiken. På motsvarande sätt bör verka för att den flykting- och migrationspolitiska dimensionen på ett mer uttalat sätt beaktas i EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik samt i EU:s handels- och biståndspolitik. Flykting- och migrationsfrågor bör i ökad utsträckning föras upp på dagordningen också i andra internationella säkerhetspolitiska och ekonomiska fora. * Genom politiskt agerande bör vara pådrivande i det internationella samarbetet för att på lång sikt skapa sådana politiska, ekonomiska, sociala, befolknings- och miljömässiga förhållanden globalt att orsakerna bakom flykt och påtvingad migration i möjligaste mån undanröjs och att flyktingars rättigheter respekteras. Detta innebär att bör fortsätta att spela en aktiv roll i den pågående reformprocessen för att stärka . Det handlar om att främja fred, säkerhet, respekt för mänskliga rättigheter och ekonomisk utveckling. bör verka för att sådana handelsvillkor etableras av EU och globalt som kan främja fattiga länders ekonomiska utveckling. bör även ge fortsatt prioritet åt arbetet för nedrustning och begränsning av den internationella vapenhandeln. * Genom bistånd bör , såväl bilateralt som genom gemensamma EU-insatser och bidrag till multilaterala organisationer, intensifiera arbetet med att förebygga flyktingrörelser och massmigration. Detta innebär stärkta insatser för att främja demokrati och respekt för mänskliga rättigheter. Vidare bör de internationella instrumenten för fredlig konflikthantering utvecklas och utnyttjas. Särskild uppmärksamhet bör i detta sammanhang ägnas minoriteters ställning samt preventiva diplomatiska och fredsbevarande åtgärder. Ett starkt stöd bör utgå till insatser för att förebygga humanitära katastrofer genom tidiga internationella ingripanden. Hög beredskap bör vidare finnas för riktade insatser till områden från vilka omfattande ekonomiskt betingad utvandring kan förväntas. * Målet om hållbar utveckling för det långsiktiga biståndet rymmer även migrations- och flyktingaspekter. Detta bör bl.a. innefatta migrations- och flyktförebyggande insatser, t.ex. för landsbygdsutveckling i utveck- lingsländer. * Då rörelser av skyddsbehövande uppstår inom eller mellan länder bör verka för att de skyddsbehövande skall kunna ges skydd och stöd i eller så nära hemlandet som möjligt. Insatser, som kan ske bilateralt eller genom exempelvis UNHCR och , bör inriktas på att förebygga vidare flykt från ett första asylland. Det är viktigt att skapa sådana förhållanden i första asylländer vad gäller säkerhet, respekt för mänskliga rättigheter, materiell försörjning och hälsovård att vidare flykt motverkas. På motsvarande sätt bör, när det gäller internflyktingar, insatserna för skydd och materiellt bistånd öka för att förebygga vidare flykt till ett första asylland. bör särskilt agera för en bättre samverkan mellan diplomatiska, humanitära, fredsbevarande och andra militära insatser vid komplexa katastrofer. * bör bl.a. satsa mer ekonomiska resurser för att främja mänskliga rättigheter, ge ökat skydd för internflyktingar samt stödja första asyl- länder. Europeiskt samarbete kring flykting- och migrationsfrågor * bör som medlem i EU verka för en samordnad och aktiv europeisk flykting- och migrationspolitik. Den bör präglas av solidaritet och öppenhet samt innefatta insatser såväl inom som utom EU-området. Politiken bör sträva efter att uppnå de övergripande målen att undanröja orsaker till flykt och påtvingad migration, att ge skydd åt skyddsbehövande i första hand i den egna regionen och att skapa förutsättningar för frivilligt återvändande. bör värna asylrätten samt verka för att den fria rörligheten inom EU och, , mellan EU och andra regioner gradvis skall kunna förverkligas. * bör aktivt verka för att de långsiktiga målen för EU:s migrations- och flyktingpolitik inte endast blir att förverkliga det redan beslutade systemet med en gemensam yttre gräns och allt vad som därmed följer. Målen måste också innefatta en vision om hur unionsområdet gradvis skall kunna utökas till att omfatta även länderna i och kring . Ett steg på vägen är att EU i ökad grad bistår länderna i med att upprätta såväl system för utvecklandet av demokrati och skydd för minoriteter som migrations-, flykting- och gränssystem som är jämförbara med dem i . * Vid bör lägga stor vikt vid att ett mer ändamålsenligt och resultatinriktat samarbetssystem skapas för migrations- och flyktingfrågorna. Detta är en förutsättning för att en aktiv flyktförebyggande politik skall kunna föras som länkar samman biståndspolitiska, handelspolitiska och säkerhetspolitiska insatser med flykting- och migrationsåtgärder. * bör även agera i andra europeiska fora såsom och Organisationen för fred och säkerhet i () för att mänskliga rättigheter, särskilt minoriteters rättigheter, respekteras, att demokratiska system formas och att den säkerhetspolitiska situationen i ett utvidgat utvecklas på ett sätt som inte skapar flykt och påtvingad migration. * Ett gemensamt agerande av EU:s medlemsstater och andra länder bör eftersträvas vad gäller bedömningen av om en massflyktssituation skall anses föreligga och när den skall anses ha upphört, för upprättande av minimiregler för behandlingen av flyktingarna och för principer rörande återvändande. bör även aktivt verka för att dessa stater kommer överens om ett fungerande bördefördelningssystem vid massflyktssituationer. Invandringen till * De internationella åtaganden som gjort skall respekteras. Detta gäller bl.a. rätten för flyktingar att få skydd i enligt flykting- konventionen, respekten för mänskliga rättigheter och grundläggande friheter enligt samt överenskommelser om fri rörlighet inom och EU. * Skydd bör ges till den som är flykting enligt en vidare tolkning av flyktingkonventionen än , i enlighet med .