prop · GK03133 · 1997-01-01 00:00:00 — Andra stycket har som en konsekvens av ändringen i första stycket justerats så att rätten vid förhinder för en nämndeman är domför med en juristdomare och en nämndeman (se avsnitt 7). Ändringen från det ålderdomliga uttrycket inträffar förfall till det mer tidsenliga får förhinder är endast en språklig ändring och innebär inte någon ändring i sak. Tredje stycket har ändrats så att det inte längre krävs särskilda skäl med hänsyn till målet omfattning eller svårighetsgrad för att rätten skall kunna förstärkas (se även författningskommentaren till 1 kap. 3 b § rättegångs- balken, avsnitt 12.2). Vidare har en regel införts som garanterar att nämndemännen är i majoritet om antalet lagfarna domare utökas med en, dvs. att tre nämndemän i sådana fall skall medverka. Genom ett förtydligande i andra meningen är rätten, vid förhinder för någon eller några av ledamöterna, även i dessa fall domför enligt bestämmelsen i andra stycket. För att juristdomarna inte skall kunna vara i majoritet gentemot nämndemännen slås dock fast att rätten inte är domför med fler lagfarna domare än nämndemän (se vidare författningskommentaren till 1 kap. 3 b § ). 14 kap. 18 § I paragrafens första stycke har det lagts till en mening som gör det möjligt för hovrätten att fortsätta en påbörjad förhandling om en av de lagfarna domarna eller en av nämndemännen får förhinder. Frågan har behandlats i avsnitt 7 (se även författningskommentaren till 2 kap. 4 § rättegångs- balken). Ändringen från det ålderdomliga uttrycket inträffar förfall till det mer tidsenliga får förhinder är endast en språklig ändring och innebär inte någon ändring i sak. 18 kap. 4 a § Paragrafen har justerats så att rättens sammansättning när nämndemän skall medverka skall vara en juristdomare och två istället för tre nämndemän. 12.2 Förslaget till lag om ändring i 1 kap. 3 b § Paragrafens första stycke har ändrats så att rättens sammansättning som huvudregel skall vara en juristdomare och två istället för tre nämndemän (se avsnitt 5). Den särskilda, obligatoriska, sammansättningen i mål om grova brott har slopats (se avsnitt 6). Det innebär även att rätten är domför med en juristdomare och två nämndemän i tryck- och yttrandefrihetsmål, där jury inte skall delta. Som en konsekvens av ändringen i första meningen har tredje meningen justerats så att rätten vid förhinder för en av nämndemännen är domför med en juristdomare och en nämndeman (se avsnitt 7). Ändringen från det ålderdomliga uttrycket inträffar förfall till det mer tidsenliga får förhinder är endast en språklig ändring och innebär inte någon ändring i sak. I tredje stycket har möjligheterna för att låta två juristdomare delta i stället för en vidgats (se avsnitt 6). Det ställs inte längre krav på att det skall finnas särskilda skäl för en förstärkt sammansättning. Normalt torde det även i fortsättningen vara målets omfattning och svårighetsgrad som avgör om sammansättningen bör förstärkas. Ett sådant skäl kan alltså vara att målet är så omfattande att huvudförhandlingen beräknas pågå eller att det skriftliga materialet är vidlyftigt. kan vara att sak- eller rättsfrågorna är komplicerade. Dessutom har en regel införts som garanterar att nämndemännen är i majoritet om antalet lagfarna domare utökas med en, dvs. att tre nämnde- män i sådana fall skall medverka. I andra meningen markeras att rätten, om någon eller några av ledamöterna får förhinder, även i dessa fall är domför enligt bestämmelsen i första stycket andra meningen. För att juristdomarna inte skall kunna vara i majoritet gentemot nämndemännen fastslås dock att rätten inte får bestå av fler lagfarna domare än nämndemän. Lagrådet pekar i sitt yttrande på att det inte uttryckligen framgår av regleringen om någon av de lagfarna ledamöterna i en sådan situation kan avträda i syfte att rätten åter skall bli domför. Som Lagrådet anför utgår emellertid regleringen från att en ledamot inte kan avträda sedan en huvudförhandling påbörjats med mindre än att förhinder i lagens mening föreligger. Det innebär alltså att rätten, om någon eller några av ledamöterna får förhinder, är domför med två juristdomare och två nämndemän eller med en juristdomare och en, två eller tre nämndemän (se avsnitt 7). 1 kap. 8 § Paragrafens andra stycke har justerats som en följd av ändringarna i 3 b § (se avsnitt 6 och 7). I anledning av Lagrådets yttrande har bestämmelsen förtydligats så att det klart framgår att bestämmelsen om domförhet vid förhinder gäller oavsett om det är en av de särskilda ledamöterna eller någon annan av rättens ledamöter som får förhinder. Som Lagrådet påpekar avses med lagfaren domare även en sådan lagfaren domare i allmän förvaltningsdomstol som ingår i rätten enligt första stycket 2. 2 kap. 4 § I paragrafens första och andra stycke har det lagts till regler som medför att hovrätten, i både tvistemål och brottmål, kan fortsätta en påbörjad huvudförhandling även om en av ledamöterna får förhinder sedan huvudförhandlingen har påbörjats (se avsnitt 7). I de fall nämndemän deltar i hovrätten är rätten alltså domför om en av de lagfarna domarna eller en av nämndemännen får förhinder. Bestämmelserna medger inte att huvudförhandlingen fortsätter om såväl en juristdomare som en nämnde- man skulle få förhinder sedan förhandlingen påbörjats. 12.3 Förslaget till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) Anvisningarna till 33 § punkt 3 I anvisningspunktens andra stycke har det införts en regel som innebär att bostaden skall anses utgöra tjänsteställe för nämndemän och andra liknande uppdragstagare i domstol. Bestämmelsen omfattar alltså nämndemän, jurymän i tryckfrihetsmål, andra ledamöter i arrende- och hyresnämnderna än ordföranden och särskilda ledamöter allmän domstol och allmän förvaltningsdomstol, dvs. i huvudsak uppdragstagare som får ersättning för sitt uppdrag enligt förordningen (1982:814) om ersättning till nämndemän och vissa andra uppdragstagare inom domstolsväsendet m.m. (se avsnitt 9). 12.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar 17 § Paragrafens första stycke har ändrats så att rättens sammansättning som huvudregel skall vara en juristdomare och två istället för tre nämndemän. Som en konsekvens av ändringen i första stycket har bestämmelsen i tredje stycket justerats så att rätten är domför med en juristdomare och en nämndeman om en av nämndemännen får förhinder. Bestämmelsen har också, i konsekvens med vad som gäller för tingsrätt (1 kap. 3 b § ; avsnitt 12.2) flyttats till första stycket (se avsnitt 7). Ändringen från det ålderdomliga uttrycket inträffar förfall till det mer tidsenliga får förhinder är endast en språklig ändring och innebär inte någon ändring i sak. I paragrafens andra stycke, har det införts en regel som innebär att rätten i svåra och omfattande mål kan förstärkas med en juristdomare (se avsnitt 6). Genom en bestämmelse i andra meningen garanteras att nämnde- männen är i majoritet om antalet juristdomare utökas med en, dvs. att tre nämndemän i sådana fall skall medverka. Genom ett förtydligande i andra meningen är rätten, även om någon eller några av ledamöterna får förhinder, domför enligt bestämmelsen i första stycket andra meningen. För att juristdomarna inte skall kunna vara i majoritet gentemot nämnde- männen slås dock fast att rätten inte får bestå av fler juristdomare än nämndemän. Det innebär alltså att rätten, om någon eller några av ledamöterna får förhinder, är domför med två juristdomare och två nämndemän samt med en juristdomare och en, två eller tre nämndemän (se avsnitt 7). 17 a § Paragrafens hänvisningar till olika punkter i 18 § har justerats med hänsyn till den paragrafens nya disposition. 18 § Ändringarna har behandlats i avsnitt 8. I paragrafens första stycke har punkt 4 och 5 utgått eftersom länsrätt inte längre fattar de beslut som regleras i dessa punkter. I den mån länsrätten skall pröva ett överklagat beslut i en sådan fråga - dvs. respektive beslut - får bedömningen ske utifrån bestäm- melsen i fjärde stycket punkt 1, dvs. att målet om det är av enkel beskaffenhet får avgöras av ensamdomare och i övriga fall med medverkan av nämndemän. I fjärde stycket regleras i vilka fall länsrätten är domför med en juristdomare ensam vid slutligt avgörande av mål. I hänvisningen till andra stycket i paragrafen görs ett förtydligande som inte är någon materiell ändring. Vitesmålen har lyfts ut från katalogen. För de fall ett vitesmål är av enkel beskaffenhet kan målet avgöras av ensamdomare med stöd av den nya punkten 1. I en ny punkt 1 har en generell regel om ensamdomarbehörighet i mål av enkel beskaffenhet tagits in som de tidigare punkterna 5 och 7 har utgått. I katalogen kvarstår de mål under punkterna 2-4 som har det gemensamt, att de normalt är av brådskande natur. Några måltyper av samma art har lagts till, nämligen i punkt 3 mål om förvar eller uppsikt enligt utlän- ningslagen samt mål enligt lagarna om beräkning av strafftid m.m., kriminalvård i anstalt och om nordisk verkställighet av straff. I den nya punkten 5 har mål om upphandling lagts till. I den nya punkten 6 har beloppsgränsen för ensamdomarbehörigheten i mål av betydelse för inkomstbeskattningen höjts till hälften av basbeloppet. Bestämmelsen har också i enlighet med Lagrådets förslag formulerats om och anpassats till nuvarande lagstiftning på skatteområdet. I enlighet med vad som gällt tidigare bör svårare mål som rör ett lägre värde med tillämpning av andra stycket prövas i fullsutten rätt. Omvänt kan mål som rör värden över ett halvt basbelopp, men som framstår som enkla, avgöras av ensamdomare med stöd av den nya punkten 1. 12.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1987:813) om homosexuella sambor träder en ny rättshjälpslag i kraft (SFS 1996:1619, prop. 1996/97:9). Lagen har justerats så att hänvisningen till den tidigare rättshjälpslagen har tagits bort. Eftersom möjligheten till bistånd till bodel- ningsförrättare numera regleras i som i detta avseende blir tillämplig genom hänvisningen i punkt 1 innebär den nu gjorda justeringen ingen ändring i sak annat än vad som följer av de ändrade rättshjälpsreglerna. 12.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:1639) om ändring i lagen (1976:839) om När 19 § ändrades i samband med att en ny rättshjälpslag antogs (SFS 1996:1619, prop. 1996/97:9) angavs i andra stycket att vissa beslut bara kunde överklagas i samband med överklagande av särskilt beslut. Detta har rättats till ett slutligt beslut. 12.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:1653) om ändring i lagen (1996:242) om domstolsärenden När 37 § ändrades i samband med att en ny rättshjälpslag antogs (SFS 1996:1619, prop. 1996/97:9) angavs i punkt 8 att överklagande kunde ske särskilt om domstolen beslutat i en fråga som gäller någons medverkan i ärendet. Detta har rättats till att avse om domstolen beslutat i en fråga som gäller ersättning för någons medverkan i ärendet. 12.8 Övriga förslag till lagändringar Ändringarna i 20 kap. 1 § , 13 § bötesverkställighetslagen (1979:189), 20 a § lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem, 18 § lagen (1988:688) om besöksförbud och 53 § lagen (1994:1811) om disci- plinansvar inom totalförsvaret, m.m. innebär endast att antalet nämndemän minskas från tre till två. Senaste lydelse 1989:657. Senaste lydelse 1989:657. Senaste lydelse 1996:243. Senaste lydelse 1996:244. Senaste lydelse 1989:656. Senaste lydelse 1989:656. Senaste lydelse 1993:515. Senaste lydelse 1996:651. Senaste lydelse 1995:21. Senaste lydelse 1995:21. Senaste lydelse 1989:656. Senaste lydelse 1996:258. Senaste lydelse 1996:261. Senaste lydelse 1996:269.