prop · GK033 · 1997-01-01 00:00:00 — Vad gäller den nya tekniken och kulturen har regeringen en pågående utredning, - (Dir. 1995:129), som lämnar sitt betänkande . Efter sedvanlig remissbehandling avser regeringen att återkomma till med förslag till åtgärder. Statens kulturutgifter Statens utgifter för kulturområdet under utgiftsområde 17. Kultur, medier, trossamfund och fritid föreslås uppgå till totalt . Därutöver föreslås under utgiftsområde 1. medel för presstöd samt radio- och TV-frågor på . Sammanlagt finns för hela kulturområdet för . Av detta är medel för varaktiga reformer samt för engångssatsningar. beräknar regeringen att den sammanlagda budgeten för kulturområdet kommer att uppgå till resp. . Procentuell fördelning på verksamhetsområden Finansiering av radio och TV Vid sidan av de ändamål som finansieras över statsbudgeten finansieras radio och TV i allmänhetens tjänst med TV-avgiftsmedel. För föreslås att ca (prisläge) anvisas för verksamheten. 5 Mål för en nationell kulturpolitik Erfarenheterna av mål för den statliga kulturpolitiken har varit positiva. Målen har haft stor betydelse för utvecklingen på såväl nationell som regional och lokal nivå. De har fungerat som gemensamma referensramar för statens, landstingens och kommunernas insatser och givit kulturpolitiken styrka. För att hävda kulturen och kulturens behov av resurser också föreslår regeringen mål för en nationell kulturpolitik även fortsättningsvis. Regeringens förslag: Målen för kulturpolitiken skall vara att: - värna yttrandefriheten och skapa reella förutsättningar för alla att använda den, - verka för allas möjlighet till kulturupplevelser och eget skapande, - motverka kommersialismens negativa verkningar och främja kulturell mångfald, konstnärlig förnyelse och kvalitet, - bevara och bruka kulturarvet, - främja internationellt kulturutbyte och möten mellan olika kulturer inom landet. förslag: föreslår följande mål för kulturpolitiken: Kulturen ger människan glädje, insikter, många uttrycks- möjligheter och ett rikare liv. Kulturpolitiken skall därför - värna yttrandefriheten och ge reella yttrandemöjligheter, - verka för delaktighet och stimulera till eget skapande, främja konstnärlig och kulturell förnyelse och kvalitet, ta ansvar för kulturarven och främja ett positivt bruk av dem, - ge kulturen förutsättningar att vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft i samhället. Remissinstanserna: Remissopinionen är blandad. Många stödjer kulturutredningens förslag medan andra föreslår kompletteringar. vill att ett internationaliseringsmål och ett bildningsmål kompletterar utredningens förslag. föreslår att utredningens förslag till mål relateras till politikområdena konstarterna, kulturarvet och massmedierna. Flera remissinstanser anser att mål om att motverka kommersialismens negativa verkningar, samt att kulturpolitiken i ökad utsträckning skall utformas med hänsyn till eftersatta grupper, bör behållas. Skälen för regeringens förslag: I det följande utvecklas vissa skäl för vart och ett av förslagen till mål för en nationell kulturpolitik: Yttrandefrihetsmålet kulturpolitiska mål hade värnandet av yttrandefriheten en central roll. I regeringens nya förslag till mål för en nationell kulturpolitik sätts yttrandefriheten i främsta rummet. Skälen är uppenbara. En mångfald röster och en fri debatt är inte bara en förutsättning för en levande demokrati utan också för ett rikt kulturliv. I är yttrandefriheten grundlagsfäst. Varje medborgare är fri att meddela upplysningar eller uttrycka tankar, åsikter och känslor. Det är en central kulturpolitisk uppgift att värna denna frihet och skapa reella förutsättningar för alla att använda den. Den konstnärliga friheten skall garanteras genom en kulturpolitik som stödjer utan att styra det konstnärliga innehållet. En reell yttrandefrihet kräver att alla har tillgång till ett språk, till kunskaper och information. Den kräver också att det finns en mångfald arenor som är lättillgängliga för människor oberoende av social tillhörighet, kön, yrke, geografisk belägenhet, etniskt ursprung eller funktionshinder. För att den rätt till kulturell yttrandefrihet som slås fast i skall kunna realiseras krävs att också barn och unga har tillgång till språkliga och kulturella verktyg. har människors faktiska yttrandemöjligheter ökat genom bl.a. en höjd utbildningsnivå och en snabb utveckling inom massmedieområdet. I denna utveckling finns också risker för att yttrandefriheten hotas genom maktkoncentration och ökat kommersiellt beroende. En kulturpolitisk uppgift av betydande vikt är att på nationell och internationell nivå verka för att teknik- och medieutvecklingens möjligheter till kunskapsspridning, idéutbyte och konstnärlig utveckling tas till vara. Skadlig maktkoncentration skall motverkas och distributionskanalerna skall vara öppna. Den nya informationstekniken skall göras tillgänglig för så många som möjligt och säkras för fritt meningsutbyte. I ett snabbt föränderligt massmedielandskap är det av vitalt kulturpolitiskt intresse att det finns en stark dagspress där olika åsikter är företrädda, liksom att det allmänna tar ansvar för en självständig och kvalitetsinriktad radio och television i allmänhetens tjänst. Jämlikhetsmålet Kulturpolitiken skall verka för alla människors möjlighet och lust att vara en del av kulturlivet, att uppleva kultur och ägna sig åt eget skapande. De hinder som gör att många människor och grupper fortfarande står främmande för kulturlivet måste brytas ned. Kulturinstitutionernas arbete måste breddas och i större utsträckning utgå från ovana deltagares villkor. Samverkan med folkbildning, föreningsliv, amatörorganisationer, nätverk och eldsjälar måste utvecklas. Erfarenhetsutbytet mellan professionella och amatörer bör stimuleras ytterligare. Förutsättningen för kulturell jämlikhet skapas hos den unga människan. Kulturpolitiken skall bidra till att den kulturella stimulansen i förskola och skola stärks. Kulturpolitiken skall främja ett rikt kulturutbud i hela landet och skapa möjligheter för kulturutbyte mellan olika regioner. Alla skall ha möjlighet att uppleva kultur och ägna sig åt eget skapande oberoende av var de bor. Statliga kulturinstitutioner med nationella åtagande måste bli tillgängliga för människor i hela landet. Kulturarbetare skall ha arbetsmöjligheter över hela landet. I uppgiften att nå många människor, individer och grupper som inte har tillgång till ett brett kulturutbud, har radio och TV i allmänhetens tjänst en viktig roll som kulturbärare. Den nya informationstekniken bör utnyttjas för att göra kulturen tillgänglig oberoende av avstånd och rum. Mångfaldsmålet Kulturell mångfald är en förutstättning för ett rikt kulturliv. Genom att undanröja hinder för skapande och stödja och stimulera kulturutövare och kulturella uttryck över ett brett fält skall kulturpolitiken verka för mångfald. Arbetsvillkoren för yrkesverksamma konstnärer påverkar vitaliteten och mångfalden inom hela kulturlivet. Den kulturpolitiska uppgiften är att skapa bästa möjliga förutsättningar för det yrkesmässiga konstnärliga arbetet. Experimentell och nydanande konst är, i likhet med grundforskning, avgörande för framtida expansion och kvalitet, men sällan kommersiellt lönsam. Därför skall även nya kulturella uttryck och mindre etablerade kulturutövare stimuleras och stödjas. Sedan 1974 års kulturpolitiska mål formulerades har förutsättningarna för kommersiell kulturverksamhet förändrats, framför allt på grund av utvecklingen inom massmedieområdet. Kommersialismens negativa verkningar avspeglar sig i likriktning, förytligande och centralisering, men också i växande klyftor mellan olika människor och grupper. Kulturpolitikens uppgift är att motverka dessa negativa verkningar på kulturens alla områden, Det är av särskild vikt att barn och unga har alternativ till det kommersiella kulturutbudet. Ungdomars egna mötesplatser och skapande bör sättas främst. Kvalitet, särskild konstnärlig kvalitet, är inget statiskt. Konstnärlig för- nyelse bygger ofta på att nyskapande konstnärer bryter mot rådande kvalitetsuppfattningar. I strävan efter kvalitet är gediget kunnande liksom alternativ till slentrianmässig och schablonartad kulturproduktion av särskild vikt. Kulturarvsmålet Vårt historiska arv är en del av vår samtid. Kulturarvet omfattar den fysiska kulturmiljön liksom de konstnärliga uttrycksformerna och språket. Staten har, tillsammans med bl.a. kommuner, kulturinstitutioner, folkbildning, föreningsliv och enskilda, ett ansvar för att spåren efter tidigare generationer tas till vara, vårdas och visas. Historisk kontinuitet bidrar till människors identitet och trygghet. I tider av snabba samhällsförändringar är tillgången till kunskap om kulturarvet av sär- skild betydelse. Muséerna skall inte bara bevara utan också aktivt medverka till att människor engageras att utnyttja sitt kulturarv. Det gäller i hög grad barn och unga vars öppenhet inför intryck från olika delar av världen stimuleras om de äger en egen historisk identitet. Det gäller också dem med flykting- och invandrarbakgrund som skall kunna bära med sig sitt kulturarv och infoga det i sina liv i . Kulturarvet är inte neutralt. Det är ett kulturpolitiskt ansvar att synliggöra såväl klasskillnader som könsskillnader och skillnader mellan stad och land. Det är också ett kulturpolitiskt ansvar att motverka försök att utnyttja kulturarvet i diskriminerande syften och att i internationella sammanhang delta i arbetet för att skydda det gemensamma kulturarvet. Internationaliseringsmålet Internationaliseringen ställer nya krav på kulturpolitiken. Det är en självklar kulturpolitisk uppgift att bidra till att människor med olika etnisk och kulturell bakgrund kan mötas och ge impulser åt varandra. Integration skall stimuleras, främlingsfientlighet och rasism bekämpas. Det är också en viktig uppgift att skapa utrymme för den mångetniska och mångkulturella generation som inte passar in i traditionell kategorisering av kulturell och etnisk identitet. I blandningen av olika kulturella bakgrunder och uttrycksformer finns förutsättningar för nytt skapande och ny kvalitet. behöver ett intensivare kulturutbyte, då det vidgar möjligheten till kulturell förnyelse. kräver det särskilda insatser för att kulturella uttryck förankrade i svensk verklighet och svenska värderingar på ett effektivt sätt skall kunna konkurrera med det massiva kulturutbudet från andra länder. Det nordiska kultursamarbetet är fortsatt av hög prioritet. Nya samarbets- områden som , m.fl. blir allt viktigare även kulturpolitiskt. Den kulturpolitiska uppgiften i EU är att arbeta för det gemensamma, men också för det genuint svenska som språket och offentlighetsfrågorna. Unionsfördragets stadgande av att kulturdimensionen skall beaktas inom unionens alla verksamhetsområden är en kulturpolitisk uppgift att förverkliga både i och inom EU. Uppgiften på global nivå är bl.a. att hävda kulturens roll i världssamhället, framhäva kulturens betydelse för människors välstånd och frihet och underlätta kulturkontakter över alla gränser. 6 Konstnärernas villkor Konstnärerna och medborgarna är ömsesidigt beroende av varandra. Utan fritt skapande och självständiga konstnärer förtvinar ett samhälle. Utan publik blir konstnärens uttryck den ropandes röst i öknen. Men mötet mellan konstverk och publik är sällan ett möte som kan inordnas under marknadens lagar om tillgång och efterfrågan och mycket få konstnärer kan leva av sitt arbete på marknadens villkor. De konstnärpolitiska ambitioner som formulerades hade som mål att så långt möjligt åstadkomma samma ekonomiska villkor för konstnärer som för andra jämförbara grupper i samhället. Detta uttrycktes i fyra huvudprinciper: De offentliga insatserna skulle inriktas på att öka antalet arbetstillfällen för konstnärer och öka efterfrågan på konstnärliga verk. Konstnärernas försörj- ning skulle i största möjliga utsträckning baseras på ersättning i direkt anslutning till deras arbete. Staten skulle gå in med direkta insatser för att stödja och stimulera konstnärlig verksamhet. Utformningen av konstnärspolitiken skulle ske i samråd med konstnärernas organisationer. Dessa konstnärspolitiska principer har tillämpats ända . Hur effektiva de varit är svårt att exakt fastställa. Det kraftigt ökade intresset för konstnärliga utbildningar är dock en tydlig signal om att kulturpolitiken lyckats stimulera det konstnärliga skapandet. Många konstnärer lever under ytterst knappa ekonomiska villkor. Det gäller alla kategorier. Arbetslösheten är stor i många konstnärsgrupper, även om det gängse arbetslöshetsbegreppet inte alltid går att tillämpa i detta sammanhang. hade arbetslösheten , mer än fördubblats bland teateranställda och musiker, trots att av detta decennium präglades av högkonjunktur. har arbetslösheten bland dessa konstnärsgrupper ökat ytterligare för att 1995 uppgå till . För de konstnärer som är fria yrkesutövare, som t.ex. bild- och formkonstnärer och tonsättare, innebär minskningen av uppdrag eller beställningar en allt svårare inkomst- och arbetssituation. Att förbättra de yrkesverksamma konstnärernas ekonomiska villkor är av vital betydelse för att det kulturpolitiska målet om mångfald skall kunna uppfyllas. Konstnärlig mångfald, förnyelse och kvalitet förutsätter professionella kulturutövare som kan leva på sitt arbete och fullt ut ägna sig åt fritt och självständigt skapande. Ambitionen är att ta konstnärernas kunnande i anspråk inom hela samhällslivet. Principen om att konstnärernas försörjning i största möjliga utsträckning skall baseras på ersättning i direkt anslutning till deras arbete skall gälla. Detta betyder dock inte att de direkta stödinsatserna har spelat ut sin roll. Behovet av längre sammanhängande arbetsperioder är en förutsättning för konstnärligt skapande. Selektiva stödformer bör kompletteras med och växlas mot fler generella former. Principen om samråd med konstnärernas organisationer vid utformning och utveckling av konstnärspolitiken kvarstår. Insatserna för att stärka de professionella konstnärerna skall också i fram- tiden vila på de två huvudprinciperna: ersättning för utfört arbete och direkta stödinsatser. 6.1 Inriktningen på de framtida insatserna för konstnärerna Regeringens bedömning: Statens insatser bör syfta till att - skapa förutsättningar för ett aktivt kulturliv som ger arbete och försörjning åt konstnärerna och rika kulturupplevelser för medborgarna, - skapa sådana villkor för de professionella konstnärerna att de kan basera sin försörjning på ersättning för utfört konstnärligt arbete, - anpassa regelverken på alla politikområden så att rimlig hänsyn tas till konstnärernas speciella förhållanden, - ge möjlighet till konstnärligt förnyelse och utvecklingsarbete genom olika former av direkt konstnärsstöd, - förbättra möjligheterna till internationellt konstnärligt utbyte. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen lägger fram ett antal förslag som förbättrar konstnärernas villkor. Flera stöd- och ersättningsformer förstärks. Bl.a. föreslår regeringen att en individuell visningsersättning för bild- och formkonstnärer införs samt att möjligheterna att erhålla utställningsersättning ökar. vill regeringen betona att huvudlinjen måste vara att konstnärerna skall kunna leva på ersättningen för sitt arbete och att bidragen endast skall ses som ett komplement. Fortsatta åtgärder krävs därför för att uppnå denna målsättning. De upphovsrättsliga och offentligrättsliga ersättningsformerna kommer att utvecklas och utformas så att konstnärerna i högre grad verkligen kan försörja sig på det egna arbetet. Det är också nödvändigt att egenavgiftsproblematiken samt problem som har sin grund i relationen mellan arbetsmarknadspolitiken och kulturpolitiken får sin lösning. En särskild utredare kommer att analysera möjligheterna att korrigera de ekonomiska belastningar som berör egenföretagande konstnärer. Uppdraget skall vara avslutat så att förslag kan föreläggas . Vidare kommer förhållandena på den konstnärliga arbetsmarknaden att utredas. Syftet är att finna former för att bättre anpassa de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna till de kulturpolitiska målsättningarna. Också detta uppdrag skall vara slutfört så att förslag kan lämnas till . Regeringen har, i avvaktan på att utredningarna lägger fram sina förslag, avsatt särskilda medel för ytterligare reformer för att förbättra konstnärernas villkor. Samverkande åtgärder för konstnärerna , skattepolitiska och socialpolitiska åtgärder kan få oväntade och drastiska konsekvenser för konstnärerna. Det bör därför vara ett övergripande konstnärspolitiskt mål att rimlig hänsyn tas till konstnärernas speciella förhållanden inom varje politikområde innan man väljer att lösa problemen inom kulturpolitikens ram. Den upphovsrättsliga lagstiftningen är av grundläggande betydelse för konstnärerna. Dels handlar den om konstnärers rätt att få ekonomisk kompensation när deras verk nyttjas av andra, dels handlar den om konstnärens rätt att motsätta sig kränkande användning eller förändring av verket sedan det övergått i annans ägo. Upphovsrätten har således både en ekonomisk och ideell betydelse för konstnären. En utvecklad upphovsrättslig lagstiftning ökar konstnärernas möjlighet till försörjning och stimulerar därmed konstnärligt skapande. Den digitala tekniken innebär både nya och ökade möjligheter till utnyttjande av konstverk. Regeringen ser det som mycket viktigt att noggrant följa den tekniska utvecklingen ur ett upphovsrättsligt perspektiv och kontinuerligt överväga en anpassning av den upphovsrättsliga lagstiftningen. Upphovsmännens rättigheter har stärkts. infördes ersättning till konstnären vid vidareförsäljning av konstverk s.k. följerätt (droit de suite). förlängdes den upphovsrättsliga skyddstiden från femtio till . pågår ett arbete inom med förslag om upphovsrättslig ersättning vid spridning av tomband för att i viss mån kom- pensera upphovsmännen för tillåten privatkopiering av deras verk. Vidare pågår arbete med att införa regler om ändring av bestämmelserna för avbildande av konstverk som är permanent placerade på eller vid allmän plats. Resultatet av dessa arbeten presenteras under innevarande år. Regeringen avser också tillkalla en särskild utredare med uppgift att utreda huruvida följerätten (droit de suite) bör kombineras med en offentligrättslig avgift på vidareförsäljning av konstverk som saknar upphovsrättsligt skydd. Utredaren skall även överväga former för ersättning för biblioteksutlåning av ljudupptagningar av litterära och musikaliska verk. Utredaren skall arbeta snabbt så att förslag kan föreläggas . Huvudlinjen måste vara att som redan har framhållits professionella konstnärer kan grunda sin försörjning på ersättning för utfört arbete. En vidareutveckling av de upphovsrättsliga ersättningarna är därför mycket angelägna. Ytterligare förändringar av konstnärernas villkor erfordras dock om de mål regeringen har för konstnärspolitiken skall kunna uppnås. Förslag till system som ger generella förbättringar av konstnärerenas villkor har lagts fram . I betänkandet Konstnärernas villkor (SOU 1990:39) presenterades bl.a. ett förslag om inrättandet av en egenavgiftsfond som var inriktat på att korrigera vissa negativa skattekonsekvenser för konstnärer som var egenföretagare och därigenom ge dem bättre möjligheter att försörja sig på sitt arbete. Denna fråga har även behandlats av . Regeringen lägger i denna proposition fram förslag som innebär att de selektiva bidragen till konstnärerna förstärks. anser regeringen att ytterligare ansträngningar måste göras för att hitta system som generellt förbättrar konstnärerenas villkor och som gör det möjligt för dem att ha kontinuitet i det konstnärliga skapandet. En särskild utredare kommer därför att tillkallas med uppgift att analysera hur konstnärerna missgynnas av olika regelverk samt lämna förslag till hur problemen kan lösas. Ett viktigt underlag för utredarens arbete är det utredningsarbete som redan har gjorts. Uppdraget skall vara avslutat så att förslag kan föreläggas . Arbetsmarknadspolitiken har efterhand kommit att bli allt viktigare ur kulturpolitisk synpunkt. De arbetsmarknadspolitiska åtgärderna för konstnärer bör därför anpassas till de kulturpolitiska målen så långt det är möjligt. finns det särskilt inrättade kulturarbetsförmedlingar vars uppgift är att lösa de speciella frågor som är förknippade med de särskilda förhållanden och villkor som råder för konstnärerna på arbetsmarknaden. I syfte att studera de arbetsmarknadspolitiska stödens förhållande till och betydelse för de konstnärspolitiska målsättningarna avser regeringen att tillsätta en utredning. Utredningen skall dels studera hur det arbetsmarknads- politiska stöd- och bidragssystemet påverkar kulturområdet , dels lämna förslag till hur systemet kan effektiviseras och bättre anpassas till de särskilda förhållanden som gäller för konstnärernas arbetsmarknad och till de kulturpolitiska målen. Uppdraget skall redovisas . De konstnärliga utbildningarnas kvalitet och omfattning är av betydelse för konstnärernas arbete och utvecklingsmöjligheter. Regeringen föreslår i budgetpropositionen för , utgiftsområde 16, bl.a. ökade utbildnings- insatser för design- och arkitekturområdena, elektronisk musikkomposition, skådespelare samt förstärkning av medlen till konstnärligt utvecklingsarbete. Ersättningar till konstnärer bör även i fortsättningen kompletteras med stöd till det konstnärliga skapandet i form av bidrag och stipendier. I den konst- närliga processen är nyskapande och experimentlust grundläggande, liksom möjligheten att utveckla smala genrer eller uttrycksformer. Genom bidrag och stipendier får konstnärer möjlighet att och med ekonomisk trygghet ägna sig uteslutande åt det konstnärliga skapandet, oavsett om efter- frågan är säkrad. Det är en självklar uppgift för att i sin bidragsgivning vara lyhörd för nya konstnärliga strömningar och uttryck. Regeringen vill dessutom betona att i likhet med övriga myndigheter skall uppmärksamma jämställdhetsaspekter i sin verksamhet. Regeringens avsikt är att avsevärt förstärka och utveckla stödinsatserna i nuvarande former för att skapa förutsättningar för utveckling och nyskapande av hög konstnärlig kvalitet. Regeringen lägger i det följande och i budget- propositionen för bl.a. förslag om mer än en fördubbling av antalet långtidsstipendier, samt vissa förstärkningar av övriga selektiva bidragsformer. Internationellt utbyte behöver synas i världen och våra konstnärer är viktiga ambassadörer. Det finns en internationell arbetsmarknad inom flertalet konstarter. Det är viktigt att öka konstnärernas möjligheter till kontakt och utbyte med det internationella konstlivet och dess konstnärer. Det vidgar den enskilde konst- närens arbetsmarknad, det är utvecklande för svenskt konstliv och det ger en starkare ställning som kulturnation. I budgetpropositionen för föreslår regeringen att konstnärsområdet förstärks med . Därutöver ökas författarnas ersättning för utlåning av deras verk genom bibliotek med till per lån. beräknar regeringen en ökning med . Regeringens förslag: Viss del av visningsersättningen åt bild- och formkonstnärer skall fördelas individuellt till ersättningsberättigade konstnärer. Mottagare av denna del av ersättningen utses av Bildkonst Upphovsrätt i (BUS). I budgetpropositionen för föreslår regeringen att visningsersättningen åt bild- och formkonstnärer förstärks med samt att avskiljs för individuell visningsersättning. förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Opinionen är i huvudsak positiv. instämmer i förslaget och framhåller vikten av att man tydligare än skiljer mellan statliga ersättningar och statliga bidrag. Nämndens uppgift bör vara att fördela bidrag, BUS bör fördela den individuella delen av visningsersättningen. BUS anser sig vara väl lämpat att hantera ersättningen både praktiskt och administrativt. () och och hantverk anser att beloppets storlek bör fastställas genom förhandling.