prop · GK03123 · 1997-01-01 00:00:00 — Regeringen vill i detta sammanhang också erinra om den principella inställning som tagit i fråga om rätten att kvarstå i arbete efter mot bakgrund av regeringens förslag i propositionen 1993/94:250. Denna innebär att arbetstagare avses få lagstadgad rätt att kvarstå i arbete till och att detta skall vara genomfört . Höjningen bör i första hand genomföras via avtal mellan arbetsmarknadens parter och i andra hand via tvingande lagstiftning. Arbetsmarknadens parter har dock inte träffat avtal om detta. Situationen på arbetsmarknaden är sådan att en samförståndslösning om detta ännu inte är i sikte. kvarstår att frågor om avgångsskyldighet regleras smidigare och effektivare i kollektivavtal. Regeringen har därför föreslagit att en eventuell tvingande reglering i lagen om anställningsskydd senareläggs och att den tid som står till parternas förfogande för att träffa avtal förlängs till utgången av november månad 1997. Regeringen anser att frågan om åldersgräns i lagen om läkarvårdsersättning bör behandlas i samband med avgångsskyldighet för arbetstagare. Regeringen vill även erinra om att det är viktigt att landstingen i möjligaste mån försöker underlätta avvecklingen för de privata vårdgivare som hunnit göra stora investeringar och försätta sig i långa hyreskontrakt innan regeln om 65- årsgräns blev känd. Om landstingen och den private vårdgivaren inte kommer överens om en förlängning av verksamheten bör pröva möjligheten att köpa upp icke avskrivna utrustningar samt överta lokaler med pågående hyreskontrakt. 5.3.5 Anskaffning av vikarier ------------------------------------------------------- |Regeringens förslag: Läkare och sjukgymnaster som fyllt| |och som är verksamma enligt lagen om | |läkarvårdsersättning och lagen om ersättning för | |sjukgymnastik skall kunna vikariera för en vårdgivare| |med ersättning enligt dessa lagar om sjukvårdshuvud- | |mannen medger detta. Utredningens förslag: Läkare, som är verksamma enligt lagen, bör tillåtas att vikariera efter överenskommelse med representanter för det landsting vårdgivaren tjänstgör i. Den ersättning som utgår enligt taxan under vikariatet skall räknas in i den egna sammanlagda ersättningen. Vidare bör läkare som fyllt , i samråd med sjukvårdshuvudmannen, tillåtas att vikariera , förslagsvis efter sin aktiva tjänstgöring. Remissinstanserna: Sjukvårdshuvudmännen har inte haft några större invändningar mot utredningens förslag om att vårdgivare , efter överenskommelse med , bör tillåtas att vikariera. Företrädare för de privata vårdgivarna ser dock inte några fördelar med att införa begränsningar i tiden och krav på godkännande från huvudmannen. Vikariatsgivaren torde bäst kunna avgöra vikariens kompetens och lämplighet. Kravet på tjänstledighet för landstingsanställda läkare som önskar vikariera bör slopas. Detta bör lösas på lokal nivå mellan berörda fackliga organisationer och inte lagstiftningsvägen. LSR menar att en uppmjukning bör göras men i de fall privata vårdgivare vikarierar för varandra skall ersättning enligt taxan räknas in i vikariatsgivarens ersättning. Skälen för regeringens förslag: Regeringen anser att en läkare och en sjukgymnast som fyllt bör få vikariera för en annan vårdgivare, med ersättning enligt dessa lagar, om medger detta. Detta är rimligt med tanke på att regeringen nu föreslår att en vårdgivare som fyllt även skall kunna fortsätta sin verksamhet på taxan om medger detta. I övrigt finns inga hinder enligt nuvarande bestämmelser för läkare och sjukgymnaster, som är verksamma enligt dessa lagar, att vikariera för andra vårdgivare på taxorna. Den ersättning som utgår enligt taxan under vikariatet skall också som utredningen påpekar räknas in i den egna sammanlagda ersättningen . 5.3.6Särskilda krav på sjukgymnastikverksamheten och läkarverksamheten ------------------------------------------------------- |Regeringens förslag: Sjukgymnastikersättning skall | |lämnas för sjukgymnastik som ges av en legitimerad | |sjukgymnast. | | Läkarvårdsersättning lämnas inte till en läkare med| |specialistkompetens enbart i nukleärmedicin. Delegationen för samverkan mellan offentlig och privat hälso- och sjukvård: I sin delrapport (SOU 1996:175) Styrning och samverkan har frågan uppmärksammats om de särskilda krav på erfarenhet som ställs på sjukgymnasterna. Delegationens förslag överensstämmer med regeringens. Skälen för regeringens förslag: I nuvarande bestämmelser gäller att sjuk- gymnastikersättning lämnas för sjukgymnastik som ges av en legitimerad sjukgymnast vilken efter legitimationen har tjänstgjort i offentligt finan- sierad vård under tid som motsvarar heltidstjänstgöring, varav i den slutna vården, eller har motsvarande erfarenhet. Av tjänstgöringen i offentligt finansierad vård skall sammanlagt ha fullgjorts . Dessa bestämmelser på särskilda krav på erfarenhet och kompetens för sjukgymnaster som regleras i lagen om ersättning för sjukgymnastik är förlegade. Bestämmelser saknar aktualitet i dagens hälso- och sjukvård. har inkommit med en skrivelse till i vilken man föreslår att specialiteten nukleärmedicin avförs från taxan. Den införda specialiteten nukleärmedicin innefattar enligt en verksamhet för vilken läkarvårdstaxan inte är avsedd. Denna verksamhet har tidigare enbart utförts av läkare med radiologisk specialistkompetens. Regeringen instämmer i bedömning att specialiteten nukleärmedicin inte bör omfattas av taxan. ------------------------------------------------------- |Regeringens förslag: Bestämmelsen om att | |patientavgiften inte får överstiga det arvode som skall| |lämnas för vården skall tas bort. I de fall | |patientavgiften överstiger det arvode som skall lämnas| |för vården skall mellanskillnaden levereras in till | |alternativt dras av den samlade | |ersättningen som krävs av . Utredningen: Utredningen har omnämnt problemen kring denna bestämmelse men inte lämnat något förslag angående detta. Remissinstanserna: Vissa remissinstanser har påpekat att bestämmelsen om att patientavgiften inte får överskrida det arvode som skall lämnas för vården ställer till problem vid reducerat och enkelt arvode, då patientavgiften i vissa fall är högre. Patienten kommer då att få betala olika mycket för samma typ av åtgärd beroende på om vårdgivaren uppnåt ersättningstak 1 eller ej. Ett sätt att komma åt detta kunde vara att vårdgivaren tar ut patientavgiften och leverera in mellanskillnaden till . Skälen för regeringens förslag: I lagen om läkarvårdsersättning och lagen om ersättning för sjukgymnastik anges att patientavgiften inte får överskrida det arvode som skall lämnas för vården. Problem har emellertid uppkommit i de landsting där patientavgiften överstiger vissa reducerade arvoden. Reducerade arvoden utgår när vårdgivaren uppnått ersättningstaket. Dessa är i vissa fall lägre än patientavgiften vilket får som konsekvens att vårdgivaren i dessa fall skall ta ut en lägre patientavgift. Enligt regeringens mening bör inte patientavgiften vara beroende av konstruktionen av ersättningen till vårdgivaren. Patientavgiften bör vara lika för alla patienter och lika över året för samma typ av behandling/åtgärd oberoende av om vårdgivaren har uppnått vissa ersättningstak i taxan eller ej. När det gäller patientavgiften i förhållande till arvodet för enkla åtgärder så överstiger i regel patientavgiften det enkla arvodet. Ett borttagande av bestämmelsen - att patientavgiften inte får överstiga det arvode som gäller för åtgärden - kan därför komma att innebära att patienten får betala mer för enkla åtgärder än . Patienten kommer emellertid inte betala mer än vad som gäller för samma typ av åtgärd inom den offentliga vården. Patientavgiften får nämligen enligt lagen tas ut med högst samma belopp som gäller för motsvarande vård inom . För att inte styra mot enklare åtgärder, vilket det finns risk för när en enklare och därmed resursmässigt billigare åtgärd ger samma ersättning som en dyrare åtgärd, bör vårdgivaren leverera in mellanskillnaden till lands- tinget alternativt dra av detta belopp på samlingsräkningen. De nya bestämmelserna i 9 § lagen om läkarvårdsersättning och lagen om ersättning för sjukgymnastik skall träda i kraft . Övriga nya bestämmelser skall träda i kraft . Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1651) om läkarvårdsersättning. 3 § I paragrafens andra stycke har tillagts att barnsjukvård, gynekologi och psykiatri är undantagna från kravet på remiss. 7 § Paragrafens första och tredje stycke är oförändrade. I andra stycket finns uppräknat ett antal specialiteter som inte berättigar till läkarvårdsersätt- ning. Till denna uppräkning har även tillagts nukleärmedicin. 8 § I paragrafens andra stycke har i förtydligande syfte angivits de frånvaro- anledningar som medför att läkaren, trots att han eller hon inte bedriver sin verksamhet på heltid, kan erhålla läkarvårdsersättning. De uppräknade frånvaroanledningarna överensstämmer med de som anges i 10 §. 9 § I paragrafen har tillagts en möjlighet för vårdgivaren att fortsätta sin verksamhet efter det att han eller hon fyllt med ersättning enligt lagen om läkarvårdsersättning. Bestämmelsen gör det möjligt för privatpraktiserande läkare, i likhet med offentliganställda läkare, att bibehålla sin tjänstgöring. 23 § Sista meningen i paragrafen - att patientavgiften inte får överstiga det arvode som skall lämnas för vården - har tagits bort. I stället har införts en skyldighet, i de fall då patientavgiften överstiger det arvode som lämnas för vården, att betala mellanskillnaden till . Skälen för detta och hur återbetalningen skall ske framgår av den allmänna motiveringen. Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1652) om ersättning för sjukgymnastik. 7 § I förslaget föreslås att krav på tjänstgöring i offentlig finansierad vård efter legitimation som sjukgymnast tas bort. 8-9 §§ och 22 § Bestämmelserna är utformade på samma sätt som i lagen om läkarvårdsersättning. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, och statsråden , Frei- valds, , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1996/97:123 Privata vårdgivare.