prop · GK03115 · 1997-01-01 00:00:00 — På Lagrådets inrådan omfattas tillståndsgivarens beslut enligt 10 § att debitera avgift av bestämmelsen. Vad som kan prövas av domstol är då endast - som Lagrådet angivit - tillståndsgivarens tillämpning av de grunder som beslutats enligt 11 §. Själva beslutet om grunderna för avgifterna kan alltså inte angripas genom förvaltningsbesvär. Det kan också erinras om att den som i ett enskilt fall anser att tillståndsgivaren inte tillämpat beslutade taxor på ett korrekt sätt kan begära omprövning enligt 27 § förvaltningslagen. 21.2 Förslaget till lag om riksfärdtjänst 1 § Bestämmelsen är likalydande med 1 § lagen (1993:963) om . Någon utökning av den personkrets som skall ha rätt till riksfärdtjänst är inte avsedd. Till skillnad från vad som gäller för färd- tjänst krävs här att funktionshindret är stort och varaktigt. En annan skillnad är att här är fråga om att lämna ersättning för reskostnaden i stället för en skyldighet för kommunen att tillhandahålla en tjänst. I praktiken har det dock ofta fungerat så att kommunerna också tillhan- dahållit resetjänsten. I 6 § lagen om ansvar för viss kollektiv persontrafik anges en skyldighet för kommunen att upprätta en trafikförsörjningsplan beträffande riksfärdtjänsten. 2 § Se kommentaren till 2 § lagen om färdtjänst. 3 § Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets synpunkter. Av första stycket framgår att kommunerna har frihet att själva välja hur de vill organisera administrationen för riksfärdtjänst. Av andra stycket framgår att kommunens uppgifter, innefattande uppgifter som utgör myndighetsutövning, får överlåtas. De uppgifter som här avses är att pröva frågor om tillstånd till riksfärdtjänst. Sådana uppgifter får endast överlåtas till trafikhuvudmannen i länet. De kan alltså exempelvis inte överlåtas till en annan kommun eller till ett lands- ting (om inte detta ensamt är länstrafikansvarigt och trafikhuvudman i länet). Däremot hindrar inte det förhållandet att trafikhuvudmannen är ett aktiebolag att överlåtelse sker. De frågeställningar som uppstår i samband med att en förvaltnings- uppgift som innefattar myndighetsutövning anförtros ett bolag har be- handlats i avsnitt 8. Uppgifter som innefattar myndighetsutövning får inte överlåtas utan att överenskommelse om detta skett med i länet. Ingår inte bland de länstrafikansvariga behöver sådan överenskom- melse givetvis inte träffas. När det i den följande lagtexten talas om att en kommun överlåtit sina uppgifter enligt denna lag till en trafikhuvudman, menas att kommunen överlåtit samtliga uppgifter enligt lagen, inbegripet uppgiften att pröva frågor om tillstånd till riksfärdtjänst. (Jämför dock 8 § angående avgif- ter.) I 2 § i den föreslagna lagen om ansvar för viss kollektiv persontrafik anges att om en kommuns uppgifter enligt lagen om riksfärdtjänst överlåtits till en trafikhuvudman, skall de länstrafikansvariga ansvara för riksfärdtjänsten i den kommunen. Tillstånd till riksfärdtjänst 4 § Se kommentaren till 6 § lagen om färdtjänst. Se även avsnitt 11. 5 § Paragrafen motsvarar 3 § lagen om (se avsnitt 4). Bestämmelsen har kommenterats i avsnitt 11. 6 § Bestämmelsen motsvarar 4 § lagen om (se avsnitt 4 och 11 samt kommentaren till 8 § lagen om färdtjänst). 7 § Bestämmelsen motsvarar 5 § lagen om (se avsnitt 4 och 11). Till skillnad från vad som gäller om färdtjänst kan ett tillstånd till riksfärdtjänst förenas med föreskrifter endast vad gäller färdsätt. Däri inbegripes också föreskrifter om samåkning och om hur resa skall beställas. Avgift 8 § Bestämmelsen motsvarar 6 § lagen om (jämför avsnitt 4 och 12). Återkallelse av tillstånd m.m. 9 § Bestämmelsen motsvarar 7 § lagen om , med de justeringar som föreslagits av Lagrådet (jämför avsnitt 4 och 11 samt kommentaren till 12 § lagen om färdtjänst). Handläggning av ärenden m.m. 10 § Se kommentaren till 13 § lagen om färdtjänst. 11 § Det kan finnas anledning att samordna riksfärdtjänstresorna med var- andra. Med hänsyn till att många av resorna med riksfärdtjänst kan avse tämligen korta sträckor kan det dessutom ofta vara önskvärt att sam- ordna dessa med resor enligt lagen om färdtjänst. En möjlighet bör där- för finnas att lämna de uppgifter som tillståndsgivaren bedömer som nödvändiga för att samordna resor till en beställningscentral eller en trafikutövare. Se vidare kommentaren till 14 § lagen om färdtjänst. 12 § Se kommentaren till 15 § lagen om färdtjänst. Överklagande 13 § Bestämmelsen motsvaras av 8 § lagen om . Se även kommentaren till 16 § lagen om färdtjänst. Vad gäller avgifterna meddelar regeringen närmare föreskrifter om dessa och endast tillståndsgivarens tillämpning av föreskrifterna kan alltså bli föremål för domstolsprövning. 21.3 Förslaget till lag om ansvar för viss kollektiv persontrafik 1 § Första stycket motsvarar 1 § första stycket första meningen lagen (1978:438) om huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafik (huvudmannalagen). Som angetts i avsnitt 7.2 har begreppet "huvudman" ersatts av "länstrafikansvariga". introduceras "trafikhuvudman" som benämning på den som skall handha länstrafikansvarigas uppgifter. Länstrafikansvarigas och trafikhuvudmannens konstruktion regleras i 4 § respektive 5 §. I andra stycket anges att länstrafikansvariga kan komma att ansvara för färdtjänst- och riksfärdtjänstresor i den mån kommunerna i länet har överlåtit sina uppgifter enligt lagen om färdtjänst och lagen om riks- färdtjänst till trafikhuvudmannen. Förslaget har behandlats i avsnitt 7. 2 § Bestämmelsen har utförligt behandlats i avsnitt 15. 3 § Bestämmelsen motsvarar 1 a § första stycket huvudmannalagen. 4 § Första stycket motsvarar 2 § och andra stycket 2 a § huvudmannalagen, med de ändringarna att ordet "huvudman" bytts ut mot "länstrafikansvariga" respektive "länstrafikansvarig/t". 5 § Bestämmelsen har sin motsvarighet i 3 § huvudmannalagen. Skillna- derna mot den bestämmelsen är föranledda av den ändrade terminologin. Som framgår av 1 § är "trafikhuvudman" benämningen på den juri- diska person som skall handha länstrafikansvarigas uppgifter. Genom första stycket klargörs att en trafikhuvudman som grundregel skall vara ett kommunalförbund. Är de som är länstrafikansvariga överens, kan trafikhuvudmannen vara ett aktiebolag. Trafikhuvudmannen kan också vara ett ensamt landsting eller, såvitt gäller , en ensam kommun. I de fallen kan trafikhuvudmannen alltså inte vara ett aktiebolag. Slutligen kan också det regionförbund som anges i 4 § vara trafikhuvudman. Andra stycket motsvarar 3 § andra stycket i huvudmannalagen. Hän- visningen sker numera till relevanta bestämmelser i kommunallagen och inte till kommunalförbundslagen (1985:894) (se prop. 1996/97:105 samverkan). 6 § Motsvarande bestämmelse till första stycket finns i 1 § första stycket andra meningen huvudmannalagen. Här har tillagts att det i planen även skall anges grunderna för prissättningen och åtgärder för handikappan- passning samt att samråd skall ske med dem som är länstrafikansvariga. I andra stycket anges att kommunerna, som huvudregel, skall anta en trafikförsörjningsplan för färdtjänsten och riksfärdtjänsten, efter samråd med trafikhuvudmannen och . För det förhållandet att en kommun överlåtit ansvaret för färdtjänst eller riksfärdtjänst till trafikhuvudmannen stadgas i tredje stycket att trafikhuvudmannens plan skall omfatta även sådana resor. Denna plan kan givetvis endast referera de enligt 11 § lagen om färdtjänst respektive 8 § lagen om riksfärdtjänst beslutade grunderna för prissättningen. I fjärde stycket anges att i samtliga trafikförsörjningsplaner skall miljöskyddande åtgärder tas upp. Förslaget har behandlats i avsnitt 13. (Jämför också avsnitt 17 beträf- fande villkor för statligt ekonomiskt stöd för att öka tillgängligheten i kollektivtrafiken.) 7 § Paragrafen motsvarar 1 a § andra stycket huvudmannalagen. Dock har bestämmelsen utökats till att utöver taxitjänster avse persontrans- porttjänster i övrigt såsom busstransporter samt samordningstjänster, dvs. beställningscentraler, och upphandling av sådana tjänster. Ett av syftena med bestämmelsen är att samordning skall kunna ske mellan trafik- huvudmannens persontransporter och t.ex. skolskjutsar och sjukresor. Förslaget har behandlats i avsnitt 16. 8 § Paragrafen motsvarar 1 § andra stycket huvudmannalagen. 9 § Paragrafen motsvarar 4 § huvudmannalagen, med redaktionella änd- ringar och anpassningar till gällande lagstiftning om kommunalförbund. 10 § Bestämmelsen motsvarar 5 § huvudmannalagen, med de ändringar som har motiverats i prop. 1996/97:108 Ändrad länsindelning och försöks- verksamhet i samt de ändringar som föranletts av en an- passning till gällande lagstiftning om kommunalförbund. 11 § Bestämmelsen motsvarar 6 § huvudmannalagen med de ändringar som har motiverats i prop. 1996/97:108 Ändrad länsindelning och försöks- verksamhet i . Bestämmelsen har kommenterats i avsnitt 14. 12 § Paragrafen motsvarar 7 § huvudmannalagen med redaktionella ändringar och ändringar föranledda av den nya terminologin. 21.4 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 7 kap 37 § Första stycket i förslaget till denna nya paragraf föreskriver att sekretess gäller i ärenden om tillstånd till färdtjänst och riksfärdtjänst för uppgifter om enskildas förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men. Det är alltså fråga om samma stränga, omvända skaderekvisit som gäller i . Sekretessen gäller på samma sätt hos en nämnd som hos en trafikhuvudman och även om den sistnämnde är ett aktiebolag. Sekretessen hindrar inte att uppgift får lämnas till enskild enligt vad som föreskrivits i lagen om färdtjänst och lagen om riksfärdtjänst (se kommentaren till 14 § lagen om färdtjänst och 11 § lagen om riksfärd- tjänst). Av andra stycket framgår att sekretessen, liksom i , gäller i högst . Uppgifter i äldre ärenden om tillstånd till färdtjänst och riksfärdtjänst omfattas av sekretessen enligt denna paragraf. Förslaget har utförligt kommenterats i avsnitt 9. Sekretess hos en tra- fikhuvudman som är ett aktiebolag har kommenterats i avsnitt 8. 16 kap. 1 § I tredje punkten har 7 kap. 37 § lagts till den uppräkning av sekretess- belagda uppgifter som det råder begränsad meddelarfrihet för. Härige- nom kan uppgifter som omfattas av sekretess enligt 7 kap. 37 § inte utan påföljd lämnas ut med stöd av principen om meddelarfrihet. 21.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:000) om ändring i sekretesslagen (1980:100) 7 kap. 4 § Färdtjänst och riksfärdtjänst skall inte längre i första hand hanteras som frågor inom . Den koppling till riksfärdtjänst som gjorts i paragrafen, som handlar om sekretess inom , bör därför tas bort. Sekretessen för färdtjänst och riksfärdtjänst skall i stället behandlas i den nya 7 kap. 37 §. Uppgifter i äldre ärenden om tillstånd till riksfärdtjänst omfattas av den nya bestämmelsen. 21.6 Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) 10 § Förslaget innebär att ordet "färdtjänst" tas bort. erbjudande av färdtjänst som en tjänst enligt socialtjänstlagen ersätts av transporter enligt den föreslagna lagen om färdtjänst. 35 § Förslaget innebär att ordet "färdtjänst" tas bort och är en följdändring till ändringen av 10 §. 21.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:000) om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) 6 f § I paragrafen, som är ny, definieras vad som är "annat bistånd". Be- stämmelsen föreslås införd i prop. 1996/97:124 Ändring i socialtjänst- lagen och kommenteras där närmare. Den förändring som föreslås här innebär att ordet färdtjänst tas bort. Färdtjänst skall alltså inte kunna ges som "annat bistånd" enligt socialtjänstlagen. (Angående möjligheten att i undantagsfall erbjuda färdtjänst som "bistånd i annan form" enligt en föreslagen §, se avsnitt 7.1 och 11.) 6 h § Förslaget är en ren följdändring till förslaget om ändring av 6 f §. 21.8 Övriga lagförslag I lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik, lagen (1995:1649) om byggande av järnväg, och lagen (1996:637) om försöksverksamhet med rätt för kommunala aktiebolag att bedriva uppdragsverksamhet inom sådan trafik som avses i lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik finns hänvisningar till lagen (1978:438) om huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafik (huvudmannalagen). Ändringarna utgör följdänd- ringar beträffande hänvisningarna på grund av att huvudmannalagen ersätts med lagen om ansvar för viss kollektivtrafik. Departementspromemorians lagförslag Förslag till lag om färdtjänst Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag avser särskilt anordnade persontransporter för dem som på grund av funktionshinder inte kan förflytta sig på egen hand eller resa med allmänna kommunikationer utan ledsagare (färdtjänst). 2 § Med länstrafikansvariga och trafikhuvudman avses i denna lag det- samma som i lagen (1978:438) om ansvar för viss kollektiv persontrafik. 3 § Varje kommun ansvarar för att färdtjänst anordnas inom kommunen och, om det finns särskilda skäl, mellan kommunen och en annan kommun. En kommun får också anordna färdtjänst i eller mellan andra kommuner. 4 § Kommunens uppgifter enligt denna lag fullgörs av den eller de nämnder som kommunfullmäktige bestämmer. Kommunen får sluta avtal med annan att utföra kommunens uppgifter enligt denna lag. Uppgifter som innefattar myndighetsutövning får dock inte överlåtas till annan än trafikhuvudmannen i länet. Sådan överlåtelse får ske efter överenskommelse med sådant landsting som ingår bland de länstrafikansvariga och utan hinder av att trafikhuvudmannen är ett ak- tiebolag. 5 § Har en eller flera kommuner i ett län överlåtit sina uppgifter enligt denna lag till en trafikhuvudman ansvarar denne för att färdtjänst an- ordnas inom de kommunerna och, om det finns särskilda skäl, mellan en av dessa kommuner och en annan kommun. En trafikhuvudman får också anordna färdtjänst i eller mellan kommuner som inte har överlåtit sina uppgifter till den trafikhuvudmannen. Tillstånd till färdtjänst 6 § Färdtjänst får anlitas av den som har tillstånd till det. Frågor om tillstånd prövas efter ansökan av kommunen där sökanden är folkbok- förd, eller, om kommunens uppgifter enligt denna lag överlåtits till tra- fikhuvudmannen i länet, av trafikhuvudmannen i det län där sökanden är folkbokförd (tillståndsgivaren). Innan en trafikhuvudman prövar en ansökan skall den kommun där sökanden är folkbokförd höras. Färdtjänst skall samordnas i beställningscentral. 7 § Tillstånd till färdtjänst skall meddelas för dem som avses i 1 §. Om persontransporterna av någon annan anledning bekostas av det allmänna eller om transportbehovet kan tillgodoses på annat sätt, behöver tillstånd dock inte meddelas. 8 § Om den som söker tillstånd till färdtjänst behöver ledsagare under resan, skall tillståndet gälla även ledsagaren. 9 § Tillstånd till färdtjänst får i skälig omfattning förenas med villkor om vilket färdsätt som får användas, hur många resor tillståndet avser och inom vilket område resor får företas. Om det finns särskilda skäl får tillståndet även i övrigt förenas med villkor. Avgift 10 § För resa med färdtjänst får tillståndsgivaren ta ut en skälig avgift. Är en kommun tillståndsgivare bestäms grunderna för avgifterna av kommunen. Är en trafikhuvudman tillståndsgivare bestäms grunderna för avgifterna av de kommuner och landsting i länet som är länstrafikansvariga, med undantag av de kommuner som inte överlåtit sina uppgifter enligt denna lag till trafikhuvudmannen. Kan enighet inte uppnås bestämmer regeringen. Avgiften får inte överstiga tillståndsgivarens självkostnad. Återkallelse av tillstånd 11 § En tillståndsgivare får återkalla ett tillstånd att anlita färdtjänst om förutsättningarna för tillståndet inte längre finns eller om ändrade för- hållanden medför att tillståndets villkor bör ändras. Ett tillstånd får också återkallas om tillståndshavaren gjort sig skyldig till allvarliga eller upprepade överträdelser av de föreskrifter som gäller för färdtjänsten. Handläggning av ärenden m.m. 12 § Förvaltningslagen (1986:223) skall tillämpas även när ett aktie- bolag handlägger ärenden enligt denna lag. 13 § En nämnd skall på begäran av tillståndsgivaren till denne lämna de uppgifter som är nödvändiga för att handlägga ett ärende om tillstånd till färdtjänst. 14 § Utan hinder av sekretess får en tillståndsgivare lämna ut uppgift om enskilds personliga förhållanden till en beställningscentral för transporter eller en trafikutövare, om uppgiften är nödvändig för att anordna persontransport enligt 1 §. 15 § Den som är eller har varit verksam inom yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet som avser insatser enligt denna lag får inte obehöri- gen röja vad han därvid erfarit om enskildas personliga förhållanden. Överklagande 16 § Tillståndsgivarens beslut enligt 6-9 §§, 10 § första stycket och 11 § denna lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. När ett aktie- bolag är tillståndsgivare skall bolaget därvid vara den enskildes motpart. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Förslag till lag om riksfärdtjänst 1 § En kommun skall på de villkor som anges i denna lag lämna ersätt- ning för reskostnader för personer som till följd av ett stort och varaktigt funktionshinder måste resa på ett särskilt kostsamt sätt. 2 § Med länstrafikansvariga och trafikhuvudman avses i denna lag det- samma som avses i lagen (1978:438) om ansvar för viss kollektiv per- sontrafik. 3 § Kommunens uppgifter enligt denna lag fullgörs av den eller de nämnder som kommunfullmäktige bestämmer. Kommunen får sluta avtal med annan att utföra kommunens uppgifter enligt denna lag. Uppgifter som innefattar myndighetsutövning får dock inte överlåtas till annan än trafikhuvudmannen i länet. Sådan överlåtelse får ske efter överenskommelse med sådant landsting som ingår bland de länstrafikansvariga och utan hinder av att trafikhuvudmannen är ett ak- tiebolag. 4 § Riksfärdtjänst får anlitas av den som efter ansökan har fått tillstånd till det. Frågan om tillstånd prövas av kommunen eller, om kommunens uppgifter enligt denna lag överlåtits till trafikhuvudmannen, av trafik- huvudmannen i det län där sökanden är folkbokförd (tillståndsgivaren). Innan en trafikhuvudman prövar en ansökan skall den kommun där sökanden är folkbokförd höras. 5 § Tillstånd skall meddelas under förutsättning att 1. resan till följd av den sökandes funktionshinder inte till normala reskostnader kan göras med allmänna kommunikationer utan ledsagare, 2. ändamålet med resan är rekreation eller fritidsverksamhet eller nå- gon annan enskild angelägenhet, 3. resan görs inom från en kommun till en annan kommun, 4. resan görs med taxi, ett för ändamålet särskilt anpassat fordon eller med allmänna kommunikationer tillsammans med ledsagare och att 5. resan inte av någon annan anledning bekostas av det allmänna. Tillstånd till riksfärdtjänst behöver dock inte meddelas för färd mellan sådana kommuner inom ett län som överlåtit sina uppgifter enligt lagen (1900:000) om färdtjänst till trafikhuvudmannen i länet. 6 § Om den som söker tillstånd till riksfärdtjänst behöver ledsagare un- der resan, skall tillståndet gälla även ledsagaren. 7 § Tillstånd till riksfärdtjänst får förenas med villkor om färdsätt. 8 § Vid resa med riksfärdtjänst skall tillståndshavaren betala en avgift (egenavgift) som motsvarar normala reskostnader med allmänna färd- medel. Regeringen meddelar närmare föreskrifter om dessa avgifter. Ersättning för en riksfärdtjänstresa lämnas med ett belopp som mot- svarar skillnaden mellan reskostnaden och egenavgiften. Ersättning för ledsagares resa skall dock motsvara reskostnaden för denne. Ersätt- ningen betalas ut till den som utfört transporten eller till den som har betalat transporten. Beslut om ersättning meddelas av tillståndsgivaren. 9 § En tillståndsgivare får återkalla ett tillstånd att anlita riksfärdtjänst om förutsättningarna för tillståndet inte längre finns eller om ändrade förhållanden medför att tillståndets villkor bör ändras. Ett tillstånd får också återkallas om tillståndshavaren gjort sig skyldig till allvarliga eller upprepade överträdelser av de föreskrifter som gäller för riksfärd- tjänsten. 10 § Förvaltningslagen (1986:223) skall tillämpas även när ett aktie- bolag handlägger ärenden enligt denna lag. 11 § En nämnd skall på begäran av tillståndsgivaren till denne lämna de uppgifter som är nödvändiga för att handlägga ett ärende om tillstånd till färdtjänst. 12 § Utan hinder av sekretess får en tillståndsgivare lämna ut uppgift om enskilds personliga förhållanden till en beställningscentral för transporter eller en trafikutövare, om uppgiften är nödvändig för att samordna resor. 13 § Den som är eller har varit verksam inom yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet som avser insatser enligt denna lag får inte obehöri- gen röja vad han därvid erfarit om enskildas personliga förhållanden. 14 § Tillståndsgivarens beslut enligt denna lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. När ett aktiebolag är tillståndsgivare skall bolaget därvid vara den enskildes motpart. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Förslag till lag om ändring i lagen (1978:438) om huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafik Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1978:438) om huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafik dels att 1 a § skall upphöra att gälla, dels att 2 § (enligt prop.1996/97:36, bet. 1996/97:KU4) skall benäm- nas 5 §, dels att 2 a § (enligt prop.1996/97:36, bet. 1996/97:KU4) skall be- nämnas 6 §, dels att 3-7 §§ (varav 5 och 6 §§ enligt prop. 1996/97:36, bet. 1996/97:KU4) skall benämnas 8-12 §§, dels att rubriken till lagen skall ha följande lydelse, dels att 1-4 och 7 §§ skall ha följande lydelse, dels att de nya 5, 6, 8, 9, 11 och 12 §§ skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Lag om huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafik Lag om ansvar för viss kollektiv persontrafik För att främja en tillfredsstäl- lande trafikförsörjning skall det i varje län finnas en huvudman som ansvarar för den lokala och regio- nala linjetrafiken för persontrans- porter. Trafikens omfattning anges i en trafikförsörjningsplan som huvudmannen antar.Regeringen får efter framställning av huvudman, landsting eller kommun meddela föreskrifter om samverkan i fråga om trafik mellan huvudmän i två län. För att främja en tillfredsstäl- lande trafikförsörjning skall det i varje län finnas länstrafikansva- riga som ansvarar för den lokala och regionala linjetrafiken för persontransporter. Länstrafik- ansvarigas uppgifter skall handhas genom en trafikhuvudman. Länstrafikansvariga kan också ansvara för persontransporter enligt lagen (1900:000) om färd- tjänst och lagen (1900:000) om riksfärdtjänst.Trafikhuvudmannen skall ägna uppmärksamhet åt taxi- frågorna i länet och verka för en tillfredsställande taxiförsörjning.Efter överenskommelse med eller kommun i länet får trafikhu- vudmannen upphandla transport- och samordningstjänster för så- dana transportändamål som det annars ankommer på kommun eller landsting att tillgodose samt samordna sådana transporttjäns- ter. Omfattningen av trafiken som avses i 1 § första stycket och grunderna för prissättningen för resor med sådan trafik skall anges i en trafikförsörjningsplan som trafikhuvudmannen antar efter samråd med dem som är länstrafikansvariga. I planen skall tas upp åtgärder för handikapp- anpassning av trafiken. Omfattningen av trafiken enligt lagen om färdtjänst och lagen om riksfärdtjänst och grunderna för prissättningen för resor med sådan trafik skall anges i en trafikförsörjningsplan som kommunen antar efter samråd med trafikhuvudmannen och i länet. Har en kommun överlåtit sina uppgifter enligt lagen om färdtjänst eller lagen om riksfärdtjänst till trafikhuvudmannen skall trafikhuvudmannens trafikförsörj- ningsplan omfatta även resor en- ligt dessa lagar. I trafikförsörjningsplan skall miljöskyddande åtgärder tas upp.