prop · GK034 · 1997-01-01 00:00:00 — Den nedan beskrivna beredskapsdelegationen för ekonomisk politik skall därför pröva frågan om det bör finnas möjlighet att vid behov och med samma rekvisit som för valutaregleringslagen sätta vissa kreditpolitiska medel i tillämpning utan att hela valutaregleringen införs. De författningar som finns för finansiell verksamhet vid kriser och krig har varit föremål för utredning i betänkandena Försäkring under krigsförhållanden (SOU 1994:130) och Finansiell verksamhet i kris och krig (SOU 1995:125). Dessa betänkaden är under behandling i . I ett läge med krig eller omedelbar krigsrisk i måste man räkna med att utrikeshandel utsätts för svåra störningar. Även relativt små rubbningar i leveransmöjlighetema kan få mycket omfattande konsekvenser. Den ekonomiska poltikens uppgift blir då att säkra de viktigaste försörjningsbehoven. Viss export måste upprätthållas för att möjliggöra försörjningsviktig import. Valutapolitiken spelar härvid en central roll. Beredskap måste finnas för de fall när olika valutor är konvertibla eller när förtroendet för kronan kraftigt minskar. Det föreligger därför behov av en mellan olika valutor väl avvägd och geografiskt lämpligt placerad valutareserv. I ett läge med omfattande störningar kan staten behöva ingripa med olika stöd- och styråtgärder. Ett sätt att främja angelägen import och export är genom import- och exportkreditgarantier. Det är angeläget att () fortsätter att utreda möjligheten att i kris- och krigslägen ge importgarantier. Det finns också skäl att överväga om riktlinjerna för EKN behöver ses över så att exportkreditgarantigivning kan äga rum i önskvärd omfattning också i sådana situationer. Den nedan beskrivna beredskapsdelegationen för ekonomisk politik bör också överväga möjligheten att i lagen (1985:85) med bemyndigande att meddela föreskrifter om in- eller utförsel av varor införa de bestämmelser om avgifter och depositioner på utrikeshandeln som finns i lagen om valutareglering. Motivet härför är att det kan vara lämpligt att införa avgifter och depositioner i ett läge då införandet av valutaregleringen ännu inte är påkallat. En sådan åtgärds förenlighet med måste givetvis prövas. Det bör i detta sammanhang framhållas att en effektiv och omfattande reglering av utrikeshandeln kan åstadkommas endast med stöd av valutaregleringen. I ett krisläge måste icke försörjningsviktig import hållas tillbaka. Skälet härtill är att onödig import inte skall belasta valutareserven. Detta syfte kan knappast nås så länge valutan fritt kan lämna landet. Beredskapsdelegation för ekonomisk politik Frågan om hur de ekonomisk-politiska åtgärderna inför krissituationen och krig skall hanteras organisatoriskt har diskuterats i olika sammanhang . Det civila försvaret indelas i ett antal funktioner som svarar mot de olika samhällssektorerna. För varje funktion finns en ansvarig myndighet. Ett syfte med funktionsindelningen är att få till stånd en samordning av beredskapsförberedelsema och en effektiv verksamhetsledning under höjd beredskap. I det system som gäller täcker vissa funktioner centrala delar av den ekonomiska politiken. Någon funktion för det breda område som den övergripande ekonomiska politiken utgör finns emellertid inte. Det är en påtaglig brist att en i fast form organiserad beredskapsplanering saknas på detta centrala område. Detta äventyrar effekten av det omfattande arbete som läggs ned på beredskapsförberedelserna inom det civila försvarets olika funktioner. har ansvaret för den ekonomiska politiken. I detta bör även ansvaret för beredskapsfrågor innefattas. Mot denna bakgrund avser regeringen att inrätta en beredskapsdelegation för ekonomisk politik. Delegationen skall vara knuten till . Delegationen skall inrättas och arbeta redan i fredstid. Delegationen skall, på grundval av ovanstående riktlinjer, genomföra förberedelsearbete inför kriser och krig på det ekonomisk-politiska området så att olika instansers åtgärder är konsistenta och rimligt balanserade. Delegationen skall ta initiativ till översyn av på området gällande lagstiftning. Härvid måste olika åtgärders förenlighet med och andra internationella avtal och överenskommelser beaktas. Under krissituationen och i krig skall delegationen tjäna som ett koordinations- och beredningsorgan på det ekonomisk-politiska området. Det gemensamma förberedelsearbetet kommer att underlätta den exekutiva krisverksamheten. Denna verksamhet ställer krav på snabba beslut och korta kontaktvägar. Utöver de uppgifter för en sådan delegation som berörts tidigare skall delegationen ägna särskild uppmärksamhet åt en översyn av fullmaktslagama och andra lagar av extraordinär natur. 18 Lagstiftning med anledning av åtaganden enligt Genèvekonventioner -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag | | | | Genom ett avtal mellan staten och Svenska röda korset får röda | | korset i uppdrag att lösa de uppgifter som enligt Genèvekon- | | ventionerna rörande skydd för offren i | | internationella väpnade konflikter och tilläggsprotokollen till | | konventionerna skall utföras av en nationell upplysningsbyrå i | | . | | | | I lagen (1994:1720) om civilt försvar införs regler som medför | | skyldighet för kommuner, landsting och kyrkliga kommuner att | | lämna upplysningar m.m. om krigsfångar och andra personer som är| | skyddade enligt Genèvekonventioner med tilläggspro- | | tokoll. | | | | Tystnadsplikt skall gälla för den som deltar eller har deltagit| | i verksamhet hos den nationella upplysningsbyrån för uppgifter | | som han eller hon har fått om krigsfångar och andra skyddade | | personer. Även den bestämmelsen tas in i lagen om civilt försvar.| | | | Sekretesslagens (1980:100) bestämmelser om s.k. utlännings- | | sekretess kompletteras med en bestämmelse som innebär att de | | uppgifter som och Statens | | invandrarverk tar emot i ärenden angående mottagande och | | vidarebefordran av uppgifter m.m. om krigsfångar och andra | | skyddade personer omfattas av sekretess. Utredarens förslag: Efter beslut av såväl regeringen som Svenska röda korset bör de uppgifter som som stat påtagit sig genom ratificeringen av med tilläggsprotokoll och som enligt dessa skall utföras av en nationell upplysningsbyrå överföras till Röda korset. Efterforskningsbyrån för krigsfångar och civilinternerade (EKC) och EKC-delegationen upphör därvid som statliga myndigheter som Röda korset åtar sig att vid behov, dvs. i situationer då folkrätten kräver det, inom sin organisation upprätta motsvarande organ. Utredaren har i den del av rapporten som gäller frågor som måste regleras i lag inte lämnat några konkreta förslag. Utredaren har dock påpekat att det krävs lagstiftning för att ålägga kommuner och landsting skyldighet att lämna den nationella upplysningsbyrån de uppgifter som folkrätten kräver. Vidare har utredaren påtalat att sekretessreglerna behöver ses över med anledning av arten hos de uppgifter som den nationella upplysningsbyrån skall ta emot och vidarebefordra och det förhållandet att den nationella upplysningsbyrån inte kommer att vara en statlig myndighet. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft något att erinra mot utredarens förslag i sak, dvs. att den verksamhet som åtagit sig genom ratificeringen av med tilläggsprotokoll flyttas över till Svenska röda korset. Remissinstanserna har inte heller haft något att invända mot vad utredaren påtalat i fråga om lagstiftning till följd av den förändrade organisationen för upplysningsverksamheten. Svenska röda korset har dock ställt sig tveksamt till utredarens slutsats att det inte finns en folkrättslig skyldighet för att, under fredstid, bedriva efterforskningsverksamhet med avseende på flyktingar från exempelvis , eftersom artikel 32 i tilläggsprotokoll I föreskriver att de höga fördragsslutande parternas verksamhet dikteras främst av familjernas rätt att få vetskap om sina anhörigas öde. Svenska röda korset anser att utredarens slutsats att någon skyldighet att bedriva efterforskning i fredstid inte föreligger, "inte lever upp till andan i ". (numera ) har ansett att det inte helt klart framgår vilka myndigheter som skall rapportera uppgifter till samt att rollerna för ansvariga myndigheter när det gäller hantering av värdeföremål, handlingar och personliga tillhörigheter som tillhör stupade krigsfångar, utländska kombattanter och civilinternerade inte är tydliggjorda. När remissinstanserna under hand har yttrat sig över lagförslaget har de inte haft något att erinra mot regeringens förslag. har dock gjort gällande att om uppgiftsskyldigheten som föreslås i 8 kap. 13 § lagen om civilt försvar innebär merarbete för landstingen bör landstingen kompenseras härför. har tagit upp frågan om den skyldighet att lämna biträde till Svenska röda korset som kommuner, landsting och kyrkliga kommuner åläggs genom förslaget i 8 kap. 14 § lagen om civilt försvar medför ökade kostnader. Skälen för regeringens förslag Vissa förpliktelser enligt Genèvekonventioner med tilläggsprotokoll Genom ratificering av rörande skydd för offren i internationella väpnade konflikter och tilläggsprotokollen till konventionerna har åtagit sig vissa förpliktelser. Av artikel 122 angående krigsfångars behandling (III) - krigsfångekonventionen - följer att varje stridande part vid en konflikts början och i varje fall av ockupation, skall upprätta en officiell nationell byrå med uppgift att dels lämna upplysningar om krigsfångar som befinner sig i den krigförande statens våld, dels uppsamla och till vederbörande makter vidarebefordra sådana personliga värdeföremål och handlingar som krigsfångar lämnat efter sig vid hemsändande, frigivning, flykt eller dödsfall och som är av vikt för de närmast anhöriga. Var och en av de stridande parterna skall beträffande varje krigsfånge i deras våld förmedla uppgifter till sin nationella byrå. Byrån skall sedan på snabbaste sätt vidarebefordra dessa uppgifter till den centrala efterforskningsbyrån (, CTA) som permanent finns inrättad i av Internationella röda korskommittén. CTA vidarebefordrar i sin tur uppgifterna till fångarnas hemland. Neutrala och icke krigförande stater som tar emot krigsfångar på sitt territorium har samma upplysningsskyldighet som en krigförande stat. Enligt angående förbättrande av sårades och sjukas behandling vid stridskrafterna i fält (I) och angående förbättrande av behandlingen av sårade, sjuka och skeppsbrutna tillhörande stridskrafterna till sjöss (II) skall varje stridande part uppteckna alla tillgängliga uppgifter för fastställande av identiteten hos skeppsbrutna, sårade, sjuka och döda från motparten, vilka fallit i deras våld. Enligt dessa konventioner skall uppgifterna vidarebefordras till den i artikel 122 krigsfångekonventionen nämnda officiella nationella upplysningsbyrån. Av artikel 136 angående skydd för civilpersoner under krigstid (IV) - civilkonventionen - framgår att varje stridande part vid uppkomsten av en konflikt och i varje fall av ockupation skall upprätta en officiell nationell byrå med uppgift att ta emot och lämna upplysningar om skyddade personer, t.ex. civilinternerade, som befinner sig i deras våld. Enligt artikel 139 civilkonventionen skall den nationella byrån också uppsamla och vidarebefordra alla personliga värdeföremål som efterlämnas av de skyddade personerna, i synnerhet efter sådana som hemsänts, frigivits, flytt eller avlidit. Gruppen skyddade personer enligt civilkonventionen utökades, genom antagandet av tilläggsprotokoll I, till att omfatta även personer som före fientligheternas början ansetts vara statslösa eller flyktingar. Den nationella byrån skall vidarebefordra upplysningarna m.m. till en central byrå. Denna centrala byrå kan vara densamma som den som skall upprättas med stöd av krigsfångekonventionen. Konventionen avser här den ovan nämnda CTA. Tilläggsprotokoll I ålägger de krigförande parterna en skyldighet att senast vid upphörandet av de aktiva fientligheterna lämna ut uppgifter i syfte att underlätta sökandet efter personer som av en part i konflikten har rapporterats vara saknade. Inga krav ställs dock på att denna efterforskningsverksamhet skall bedrivas av en nationell upplysningsbyrå. I tilläggsprotokoll I (artikel 74) regleras även skyldigheten för såväl parter i en konflikt som andra fördragsslutande makter, dvs. även neutrala och icke krigförande stater, att underlätta återförening av familjer som skingrats till följd av väpnade konflikter och att särskilt uppmuntra det arbete som utförs inom humanitära organisationer som ägnar sig åt dessa uppgifter. Skyldigheten är inte vidare konkretiserad och något krav på att en nationell upplysningsbyrå skall delta i denna verksamhet ställs inte. Nuvarande regler och organisation Den verksamhet som bedömt skall bedrivas med anledning av ratificeringen av regleras i efterforskningsförordningen (1988:1039). Av förordningen framgår att den i konventionerna angivna officiella nationella byrån skall upprättas i form av Efterforskningsbyrån för krigsfångar och civilinternerade (Efterforskningsbyrån) från den tidpunkt regeringen bestämmer. Efterforskningsbyrån har i efterforskningsförordningen även givits uppgifter som enligt och tilläggsprotokollen inte nödvändigtvis måste utföras av den nationella byrån. har Efterforskningsbyrån bl.a. i uppgift att även underlätta återförening av familjer som har skingrats till följd av väpnade konflikter. Vidare har byrån givits uppgifter som inte direkt motsvaras av någon förpliktelse i konventionerna, utan som bara har anknytning till konventionerna och som har ansett sig vilja medverka till. Efterforskningsbyrån har bl.a., enligt gällande förordning, till uppgift att bedriva efterforskning avseende svenska medborgare som finns utanför eller i en ockuperad del av och som där är skyddade av konventionerna samt att bedriva efterforskning avseende personer som på grund av en väpnad konflikt eller annan politisk händelse har förlorat förbindelserna med sina närstående och som har anknytning till . För att förbereda Efterforskningsbyråns verksamhet finns en särskild delegation, EKC-delegationen, med företrädare för närmast berörda myndigheter och organisationer. Enligt ett avtal mellan staten och Svenska röda korset (fortsättningsvis Röda korset) lämnar Röda korset biträde åt EKC-delegationen och åt Efterforskningsbyrån när den inrättats. Efterforskningsbyrån blir - enligt den organisation för verksamheten som gäller - vid upprättandet en direkt under regeringen lydande myndighet. Också EKC-delegationen lyder direkt under regeringen, även om Röda korset genom avtal har åtagit sig att svara för delegationens sekreteriatsfunktion och att medverka vid planeringsverksamhet. Den valda organisationsformen medför - såsom utredaren påpekat - vissa nackdelar. En helt ny myndighet med för personalen delvis nya arbetsuppgifter skall träda i verksamhet vid höjd beredskap. Detta innebär, oavsett omfattningen av det förberedelsearbete som kan vidtas genom delegationens försorg, att byrån inledningsvis kommer att få svårigheter att uppfylla de krav som ställs på verksamheten. En annan nackdel är att kunskapen om Efterforskningbyråns existens och arbetsuppgifter är låg inom de myndigheter som skall lämna upplysningar till byrån. Vidare gäller att som statlig beredskapsmyndighet har Efterforskningsbyrån, i likhet med andra sådana myndigheter, att inför ett yttre hot verka för landets möjligheter att bevara sin självständighet och sitt oberoende. Denna grundläggande inriktning kan i vissa fall komma i konflikt med den genom internationell humanitär rätt fastlagda upplysningsskyldighet som byrån har. Regeringen förordar därför - i likhet med utredaren - en ändrad organisation av upplysningsverksamheten. De uppgifter som ligger på är i stor utsträckning likartade med Röda korsets traditionella uppgifter. Regeringen anser att den självständighet som Röda korset skulle kunna upprätthålla i ärenden av detta slag är av betydelse. Regeringen och Röda korset har därför tagit upp förhandlingar som syftar till att föra över upplysningsverksamheten från Efterforskningsbyrån till Röda korset. Enligt det avtal som är under utarbetande kommer det att åligga Röda korset att under krig och annan väpnad konflikt som deltar i upprätta en sådan nationell upplysningsbyrå som konventionerna föreskriver. Enligt regeringens mening bör vidare den nationella byråns uppgifter - i förhållande till vad som gäller - begränsas till att endast avse de uppgifter som folkrätten uttryckligen kräver av en sådan byrå. De uppgifter som t.ex. följer av artikel 74 i tilläggsprotokoll I bör enligt regeringen inte utföras av en nationell upplysningsbyrå. Efterforskningsbyrån har enligt efterforskningsförordningen även haft denna typ av uppgifter. Sådana uppgifter faller dock huvudsakligen inom Röda korsets traditionella verksamhetsområde och bör därmed inte vara föremål för fortsatt statlig reglering. Följaktligen anser regeringen att författningsregleringen av verksamheten skall begränsas till de regler som behövs för att styra de myndigheter och andra organ som kan komma att få uppgifter som enligt skall lämnas vidare till den nationella upplysningsbyrån. efterlysning av klarare regler för hur uppgiftslämnandet m.m. rent praktiskt skall gå till skall enligt regeringens uppfattning lösas genom verkställighetsföreskrifter. Den nu gällande efterforskningsförordningen kommer således att upphävas och befintligt avtal med Röda korset kommer att sägas upp. I stället kommer ett nytt avtal om en nationell upplysningsbyrå att tecknas mellan staten och Röda korset. Avtalet kommer att reglera såväl beredskapsförberedelserna för den nationella upplysningsbyrån, inklusive inrättandet av en särskild delegation för förberedelsearbetet, som en situation då den nationella upplysningsbyrån har upprättats. Av avtalet avses även framgå att regeringen skall ha en ledamot i delegationen. En ny förordning som reglerar de statliga myndigheternas uppgiftsskyldighet till den nationella upplysningsbyrån kommer också att utfärdas. Regeringen fäster stor vikt vid de uppgifter som Röda korset utför med anledning av artikel 74 i tilläggsprotokoll I till Genèvekonventioner och avser att även i fortsättningen stödja Röda korsets verksamhet i denna del. Ett särskilt avtal mellan staten och Röda korset rörande bl.a. dels dessa uppgifter, dels vissa efterforskningsuppgifter är under utarbetande. Avtalet tar sikte på förhållandena under fredstid. För att Röda korset skall kunna fullgöra uppgifterna enligt vad som sägs i krävs att samtliga berörda organ åläggs att rutinmässigt lämna de uppgifter som den nationella upplysningsbyrån behöver när den är upprättad. Eftersom särskilt landstingen, men även i viss mån kommunerna och de kyrkliga kommunerna, kommer att få den typ av uppgifter som skall lämnas vidare skall ett sådant åläggande omfatta även dessa organ. I den delen måste skyldigheten läggas fast i lag. En sådan reglering kan lämpligen tas in i lagen om civilt försvar. Där bör också läggas fast en skyldighet för kommuner, landsting och kyrkliga kommuner att i fred lämna Röda korset biträde för att förbereda den nationella upplysningsbyråns verksamhet. Av praktiska skäl bör uppgifterna till den nationella upplysningsbyrån kanaliseras via såvitt avser krigsfångar och såvitt avser övriga skyddade personer. De uppgifter som olika organ skall lämna till respektive kan vara av känslig natur, främst med hänsyn till den enskildes personliga integritet. Enligt 7 kap. 14 § första stycket sekretesslagen kommer vissa uppgifter hos dessa myndigheter att omfattas av sekretess. Bestämmelsen omfattar dock endast uppgifter vars röjande kan medföra fara för att någon utsätts för övergrepp eller annat allvarligt men som föranleds av förhållandet mellan utlänningen och utländsk stat eller myndighet eller organisation av utlänningar. Eftersom det är fråga om känslig information kan den enskilde eller någon honom närstående även i andra fall lida men av att uppgiften röjs. Detta skydd är därför otillräckligt. Regeringen anser därför att de uppgifter som lämnas till och - utöver vad som gäller enligt 7 kap. 14 § första stycket - bör omfattas av sekretess. För att säkerställa att de svenska reglerna om sekretess inte hindrar landets myndigheter från att lämna de relevanta uppgifterna till den nationella upplysningsbyrån krävs ytterligare en ändring i sekretesslagen. Vissa uppgifter som skall vidarebefordras till den nationella upplysningsbyrån och sedermera lämnas vidare till CTA kan komma att omfattas av försvarssekretess och utrikessekretess. Dessa intressen måste dock stå tillbaka med hänsyn till skyldighet att fullgöra sina internationella åtaganden. Den som deltar i verksamheten hos den nationella upplysningsbyrån kan komma att hantera en mängd känslig information - uppgifter som normalt omfattas av utrikessekretess, försvarssekretess och sekretess med hänsyn till den personliga integriteten. Regeringen anser att det är självklart att den som deltar i eller har deltagit i denna verksamhet skall ha tystnadsplikt beträffande vad han eller hon i denna verksamhet får veta om krigsfångar och andra skyddade personer. Tystnadsplikten får dock inte hindra den nationella upplysningsbyrån från att vidarebefordra uppgifterna i enlighet med vad som följer av . Tystnadsplikten kan lämpligen regleras i det kapitel i lagen om civilt försvar som behandlar just frågan om tystnadsplikt. Den organisatoriska förändringen av upplysningsverksamheten med anledning av Genèvekonventioner med tilläggsprotokoll kommer inte att medföra några ökade kostnader för staten. Rapporteringsskyldigheten för kommuner, landsting och kyrkliga kommuner och dessa organs skyldighet att biträda Röda korset i förberedelsearbetet kommer, såvitt regeringen kan bedöma, att medföra enbart försumbara kostnader. Lagstiftningen med anledning av regeringens förslag till förändring av upplysningsverksamheten med anledning av Genèvekonventioner med tilläggsprotokoll föreslås träda i kraft . Regeringen gör bedömningen att lagstiftningen inte kräver någon större förberedelsetid för berörda myndigheter och andra organ. Det största förberedelsearbetet kommer att krävas av Svenska röda korset med anledning av det avtal som regeringen har för avsikt att teckna med Röda korset. De rutiner som behöver utarbetas för och Statens invandrarverks arbete torde med dagens säkerhetspolitiska läge inte heller behöva vara helt klara för att föreslagna lagändringar skall kunna träda i kraft. 19 Organisations- och styrningsfrågor 19.1 Uppföljning av omstruktureringsarbetet inomförsvarsdepartementets verksamhetsområde. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning | | | | Målen för det genomförda omstruktureringsarbetet inom Försvars- | | departementets verksamhetsområde kan i stor omfattning anses | | uppfyllda. Inom följande områden måste dock mot bakgrund av vunna| | erfarenheter och den gjorda uppföljningen, ytterligare åtgärder | | vidtas för att öka graden av måluppfyllnad: | | - kostnadsminskningar inom ledningsorganisationen i fred, | | - styrningen och organisationen av Försvarsmakten, | | - ledningen av materielanskaffningen inom Försvarsmakten, | | - förvaltningen av försvarsfastigheter. | | Det bör ankomma på regeringen att vidta erforderliga åtgärder för| | att åstadkomma detta samt att kontinuerligt följa upp | | resultatet. | | | | Regeringens åtgärder | | | | Regeringen avser att regleringsbrev ställa krav på | | Försvarsmakten dels att vidta erforderliga åtgärder för att uppnå| | kostnadsminskningar inom ledningsorganisationen i fred, dels | | att utveckla redovisningssystemet. Vidare kommer styrningen | | att fortsatt utvecklas. Försvarsmakten ges i uppdrag att lämna | | förslag års kontrollstation till framtida organisation| | av högkvarteret inklusive behovet av förstärkt beställarkompetens| | inom materielområdet.