prop · GK03176 · 1997-01-01 00:00:00 — är helägt av staten genom . I nedanstående tabell redovisas ägarstrukturen. Som framgår är det utländska ägandet relativt stort i och . Kraftföretagen äger genom betydande andelar i dessa verk. Vad gäller Forsmark är finländska () majoritetsägare i Kraft, som innehar av aktiekapitalet. Det utländska ägandet i Forsmark har därmed ökat något, men ligger fortfarande . Tabell 1 Ägandet av de svenska kärnkraftsaggregaten per . Aktieägarnas procentandel av aktie- röste- kapitalet talet OCH 2 Ägare: , helägt av Fördelning på ägarkategorier: Kommuner 29 46 Utländska ägare 32 38 Pensionsfonder, försäkringsbolag 22 11 Företag, organisationer, enskilda 17 FORSMARK 1 OCH 2 Ägare: Aktieägare: 74,5 14,07 Kraft 5,98 2,27 Kraft 1,3 1,05 0,83 FORSMARK 3 Ägare: Aktieägare: 74,5 10,09 Kraft 6,95 Kraft 3,1 2,28 2,27 0,81 1, 2 OCH 3 Ägare: Aktieägare: 54,5 Kraft 19,62 13,75 10,0 2,13 1, 2, 3 OCH 4 Ägare: , helägt av staten 100,0 Källor: och Närings- och . Effekter av en återkallelse av drifttillstånd Som beskrivits ovan ägs de fyra svenska kärnkraftverken av kraftföretag. är helägda av respektive , medan har flera kraftföretag som ägare. Kärnkraftsverken säljer normalt sin produktion av el till ägarföretagen, och uppträder inte själva som elsäljare på marknaden. Ett beslut om att tillståndet till kärnteknisk verksamhet skall upphöra för en viss kärnkraftsreaktor påverkar således främst marknadsförutsättningarna för det eller de ägarföretag som är berörda. Beslutet kan beräknas att påverka det enskilda ägarföretagets möjligheter att fullgöra ingångna avtal om elleveranser. Betydelsen av denna direkta påverkan beror i hög grad på sammansättningen av företagets försäljningsportfölj och elproduktionsstruktur i övrigt. Det gäller dels fördelningen mellan å ena sidan ingångna långsiktiga leveransavtal och å andra sidan försäljning via spotmarknaden och andra kortsiktiga leveransåtaganden, dels när i tiden ingångna leveransavtal löper ut. Allmänt kan sägas att ju större andel av företagets försäljning som sker via spotmarknaden eller genom andra kortsiktiga leveransåtaganden, desto mindre är risken att företaget inte kan fullfölja de långsiktigt ingångna avtalen. Vidare kan konstateras att den andel av produktionskapaciteten i ett bolag som är uppbunden genom kontrakt om långsiktiga leveransåtaganden minskar efter hand som dessa kontrakt löper ut. Längden på tidsperioden från beslutet att tillståndet skall upphöra till beslutets ikraftträdande får därför betydelse för företagets möjligheter att fullfölja ingångna avtal. Med en kort varseltid blir dess handlingsutrym- me mer begränsat. Företaget kan då behöva kompensera sig för produktionsbortfallet genom att köpa el från andra leverantörer. Med en längre varseltid finns det större möjligheter för företaget att vidta åtgärder för att anpassa verksamheten till den ändrade produktions- förmågan. Ju kortare varseltiden är, desto större kan således kostnaderna bli för företaget. 6.4 Stängning och rivning av kärnkraftverk Frågan om stängning och rivning av kärnkraftverk behandlas i avsnitt 5.4.3 i betänkande och i Kärnbränslefondsutred- ningens betänkande Säkrare finansiering av framtida kärnavfallskost- nader (SOU 1994:107, s. 201 f.). Det bör noteras att resonemanget vad gäller rivning avser ett helt kärnkraftverk. Rivning av kärnkraftverk skiljer sig från rivning av andra industri- anläggningar främst genom att en del av arbetet måste genomföras i strålningsmiljö. har i världen endast några få stora kärnkraftverk rivits; däremot har rivning av små reaktorer och forskningsreaktorer genomförts. Kärnkraftsföretagen har ansvar för att vidta de åtgärder som behövs för att på ett säkert sätt hantera och slutförvara använt kärnbränsle och radio- aktivt avfall. De svenska kärnkraftsföretagen har bildat ett gemensamt bolag, Svensk kärnbränslehantering AB (SKB), med uppgift att genomföra detta arbete. SKB:s utgångspunkt är att arbetet med att riva kärnkraftverken skall påbörjas efter det att anlägg- ningen tagits ur drift, detta för att bl.a. kunna utnyttja kompetent och anläggningskunnig personal. Förberedelser och planering av rivningen beräknas enligt SKB påbörjas innan reaktorn tas ur drift. I förbe- redelsearbetet ingår att göra en beskrivning av rivningsarbetet, att beräkna avfallsmängder samt att uppskatta dosbelastningen. Innan själva rivningen kan påbörjas måste allt klyvbart material (bränsle) transporteras bort. sker förberedelser för rivningen, t.ex. dekontaminering. Rivningsarbetet kan indelas i tre skeden: rivning av aktiva system, rivning av aktiva byggnadsdelar samt rivning av byggnaderna. Hela riv- ningsarbetet bedöms kunna genomföras . Den mest omfattande insatsen gäller rivning av de aktiva systemen. Rivningskostnaderna har uppskattats av SKB. De omfattar kostnader från det verket har tagits ur drift till dess själva rivningen påbörjas (avställningsdrift), kostnader för själva rivningen samt kostnader för att ta hand om och slutförvara avfallet. Kostnaden för avställningsdriften av samtliga verk, om de ställs av , uppskattas av SKB till ca . Sker en successiv avställning (här beräknat för en femårsperiod) uppskattas kostnaderna till . Kostnaden för själva rivningen har för samtliga reaktorer beräknats till . Vid rivningen erhålles totalt ca avfall. Kostnaden för att ta hand om detta har beräknats till , eller ca per reaktor. Kostnadsberäkningarna uppdateras efter hand som förbättrad informa- tion kommer fram eller avfallssystem eller tidsplan ändras. Bland de kostnadsposter som ingår i SKB:s beräkningar finns, förutom rivningskostnader, kostnader för transporter, inkapslingsanläggningar och djupförvar. Beräkningen baseras på en plan för avfallshanteringen som beskriver vilka anläggningar och system som behöver byggas och drivas och efter vilken tidsplan arbetet skall genomföras. Enligt SKB väljs tidsplanen, utformningen och lokaliseringen av anläggningarna så, att avgiftsbehovet inte skall underskattas. Enligt är de uppskattade svenska rivningskostnaderna låga vid en internationell jämförelse. SKB redovisade för utredningen faktorer som kan förklara detta. Dessa var t.ex. det effektiva svenska avfallshanteringssystemet (som tillåter att stora komponenter tas om hand utan att skäras sönder), de låga svenska slutförvarskostnaderna (då slutförvaring inte drivs i vinstsyfte utan är föremål för självkostnadsprissättning) samt det faktum att även drift- och underhållskostnaderna för de svenska kärnkraftverken är låga vid en internationell jämförelse. ansåg, att även om vissa frågetecken kvarstår angående beräkningarna, måste det beaktas att det växer fram en internationell industri för rivning och dekontaminering. Detta borde leda till kostnadseffektiviseringar . En motverkande faktor är att allt strängare krav ställs när det gäller t.ex. tillåtna persondoser, vilket kan försvåra och fördyra rivningsarbetet. Utredningens slutsats blev att frågan om de svenska rivningskostnaderna måste ägnas stor uppmärksamhet framöver (SOU 1994:107 s. 239). 7 Regeringens förslag till en lag om kärnkraftens avveckling 7.1 En ny lag ger regeringen rätt att besluta om avställning Regeringens förslag: En ny särskild lag införs för att reglera avvecklingen av kärnteknisk energiproduktion med stöd av kärntek- niklagen. Lagen innebär i huvudsak följande. Regeringen beslutar inom i lagen givna ramar att det till en viss kärnkraftsreaktor knutna tillståndet till kärnteknisk verksamhet skall upphöra att gälla såvitt avser rätten att driva reaktorn för att utvinna kärnenergi (se avsnitt 7.2). Ersättning till tillståndshavarna bestäms enligt expropriationsrätts- liga principer med vissa särskilda förutsättningar (se avsnitt 7.3). Ersättningen fastställs av domstol med utgångspunkt i den ordning som gäller enligt expropriationslagen (ExL) (se avsnitt 7.4). Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Beträffande lagens allmänna utformning och förenlighet med regeringsformen (RF) och den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande fri- heterna () har bedömningarna i promemorian fått stöd av , , vid , Juridiska fakultetsstyrelsen vid och vid . Vidare finner Kammarrätten i det sannolikt att inskränk- ningarna skulle accepteras vid en prövning av under förutsättning att ersättning utgår. Kammarrätten framhåller att det inte är självklart att de motiv som redovisas för den energipolitiska överenskommelsen uppfyller kravet på angelägna allmänna intressen i RF. finner det tveksamt om ett beslut om avveckling är i överensstämmelse med . Några domstolar avstyrker en på promemorian grundad lagstiftning. anser att förslaget är behäftat med sådana oklarheter att det inte uppfyller de krav som bör ställas på ett lagstiftningsunderlag om kärnkraftens avveckling. anser att avvecklingen inte utgör ett angeläget allmänt intresse och att grundlagen utgör ett hinder för lagförslaget. Starkt kritiska mot förslaget är företrädare för kraftproducenterna och näringslivet i övrigt. , , , och anser att det inte har visats att det finns ett sådant angeläget allmänt intresse av en av- veckling att det legitimerar de ingrepp i egendomsskyddet som skulle bli följden av en tillämpning av den föreslagna lagen. Enligt dem står förslaget därmed i strid med både RF och och bör därför inte läggas till grund för lagstiftning. De har vidare efterlyst ytter- ligare utredning om förslagets förenlighet med EG-rätten. När det gäller tillvägagångssättet har remissinstanserna i allmänhet tillstyrkt att avvecklingen regleras i en ny lag. Några remissinstanser, bl.a. , anser dock att bör besluta om avvecklings- ordningen. Skälen för regeringens förslag: För att driva en kärnkraftsreaktor krävs tillstånd enligt särskild lagstiftning. Driften utgör alltså lagenlig verk- samhet efter tillståndsprövning. Lagförslaget i promemorian innebär att rätten att utöva denna verksamhet skall upphöra utan att sådana säkerhetsskäl som anges i kärntekniklagen föreligger. En grundläggande fråga är då vilka möjligheter svensk rätt ger till ett sådant ingrepp i en bestående rättighet. I betänkande analyseras denna fråga mot bakgrund av reglerna i 2 kap. 18 § RF och artikel 1 i första tilläggsprotokollet till , vilken numera har ställning som svensk lag. Slutsatsen är att ingrepp som ett led i en avveckling av kärnkraften är förenligt med nämnda bestämmelser, eftersom avveck- lingen får anses ske för att tillgodose angelägna allmänna intressen (RF) respektive ske i det allmännas intresse (). Arbetsgruppen har anslutit sig till denna bedömning. Flertalet av de domstolar och universitet som yttrat sig har godtagit bedömningen men några undantag finns. Vidare har de som berörs av in- greppet, dvs. kraftproducenterna, med stöd av andra företrädare för näringslivet hävdat att de grundläggande kraven i RF och Europakon- ventionen inte är uppfyllda. Innebörden av remisskritiken på denna punkt synes väsentligen vara att en avveckling enligt förslaget får sådana effekter att den inte är i landets intresse och att därför laga grund saknas för ingreppet i tillståndshavarnas rättigheter. Enligt 2 kap. 18 § första stycket RF är varje medborgares egendom tryggad genom att ingen kan tvingas avstå sin egendom till det allmänna eller till någon enskild genom expropriation eller annat sådant förfogande eller tåla att det allmänna inskränker användningen av mark eller byggnad utom när det krävs för att tillgodose angelägna allmänna intressen. I förarbetena till den aktuella bestämmelsen (prop. 1993/94:117, s. 48) uttalas att det inte är möjligt att i detalj beskriva den närmare innebörden av uttrycket angelägna allmänna intressen. Vidare anges att vad som är ett angeläget allmänt intresse till slut i viss mån måste bli föremål för en politisk värdering där hänsyn även måste tas till vad som är godtagbart från rättssäkerhetssynpunkt i ett modernt och demokratiskt samhälle. I motiven nämns också att uttrycket anknyter till vad som gäller om egendomsskyddet enligt . Riktlinjerna för landets energipolitik har beslutats av . Genom det beslut fattat på grundval av prop. 1996/97:84 inrättas ett långsiktigt omställningsprogram för utveckling av ett ekologiskt uthålligt energisystem. Avvecklingen av kärnkraften ingår som ett led i omställningsarbetet (se avsnitt 4.2). Det är enligt regeringens mening uppenbart att genomförandet av omställningen av energisystemet, som har landets bästa som syfte, måste anses uppfylla kravet på att vara ett angeläget allmänt intresse i RF:s mening. Motsvarande gäller krav på allmänt intresse. Vad gäller detta utvisar praxis, som Kammarrätten i påpekar, att staterna ges ett förhållandevis stort utrymme att bedöma vad som i det enskilda fallet skall anses vara ett ingrepp i det allmännas intresse. Relativt vittgående inskränkningar godtas om ersättning ges så att en rimlig balans skapas. Frågan i detta fall gäller därmed närmast utformningen av ersättningsbestämmelserna. Ersättningsfrågan, som också har betydelse för förslagets förenlighet med 2 kap. 18 § RF, behandlas i avsnitt 7.3. Regeringen delar sålunda i frågan om förslaget är förenligt med RF:s och regler om egendomsskydd den uppfattning som de allra flesta domstolar och universitet bland remissinstanserna kommit fram till, nämligen att avvecklingen av kärnkraften uppfyller kraven på angeläget allmänt intresse respektive allmänt intresse. Några remissinstanser har också tagit upp frågan om ingreppet är förenligt med rätten att driva näring enligt 2 kap. 20 § RF, vilket inte berörts i promemorian. Begränsningar i rätten att driva näring får enligt denna bestämmelse införas endast för att skydda angelägna allmänna intressen och aldrig i syfte enbart att ekonomiskt gynna vissa personer eller företag. Enligt regeringens mening kan bestämmelsen inte utgöra något hinder för beslut att ställa av kärnkraftsreaktorer som ett led i en omställning av energisystemet. Frågan om förslagets EG-rättsliga aspekter utvecklas bland annat i yttrande. Enligt förbundet krävs en analys av principen om berättigade förväntningar, som har särskild styrka vid retroaktiv ändring av beviljade tillstånd, och av de konkurrensrättsliga aspekterna på de framtida uppgifterna för och . menar att den energipolitiska propositionen (prop. 1996/97:84) berör EG-rätten i flera avseenden, t.ex. vad avser stöd till vissa investeringar, åtgärder för märkning och rådgivning samt Svenska kraftnäts uppgift att övervaka utrikeshandeln med el. anför bl.a. att Euratomfördragets betydelse i sammanhanget måste utredas och analyseras ytterligare liksom åtgärdernas förenlighet med principerna i EG-fördraget om fri rörlighet för varor och kapital. Enligt det anslutningsfördrag genom vilket blev medlem i EU blev också part i fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen (Euratomfördraget). Euratoms huvuduppgifter är att främja forskning, etablera enhetliga säkerhetsstandarder, trygga råvaru- och bränsleförsörjningen och garantera att material för kärnkraftsproduktion inte används för annat än avsett ändamål. I en förklaring av samtliga avtalsparter i anslutningsfördraget om tillämpning av Euratomfördraget bekräftas att varje medlemsstat avgör i överensstämmelse med sin specifika nationella politik om den skall producera kärnenergi eller inte. Euratomfördraget torde därmed inte utgöra något hinder mot en avveckling av kärnkraften i . Enligt regeringens uppfattning finns det över huvud taget inte skäl att anta att de ingrepp som avses här och som enligt det tidigare sagda kan förutsättas vara godtagbara enligt skulle vara otillåtna enligt EG-rätten, så länge de baseras på objektiva och icke- diskriminerande kriterier. har slagit fast att de grundläggande mänskliga rättigheterna som dessa kommit till uttryck i utgör en del av gemenskapsrättens allmänna principer. Med hänsyn till vad som anförts om ingreppens bakgrund och bedömningen i ersättningsfrågan (avsnitt 7.3) finns inte heller skäl att anta att ingreppen skulle vara oförenliga med de EG-rättsliga principerna om berättigade förväntningar och om proportionalitet. Vad gäller de konkurrensrättsliga aspekterna måste självklart AB:s och Svenska kraftnäts agerande ske inom ramen för vad som är tillåtet enligt såväl svensk rätt som EG-rätt. De grundläggande frågorna om lagens förenlighet med RF, Europa- konventionen och EG-rätten behandlas ingående i Lagrådets yttrande, se bilaga 6. Beträffande remissinstansernas synpunkter i övrigt vad gäller stödåtgärder m.m. som ingår i programmet för ett ekologiskt uthålligt energisystem, hänvisas till regeringens bedömning i den energipolitiska propositionen (se t.ex. prop. 1996/97:84 s. 36 f.). Eftersom åtgärderna i fråga saknar direkt beröring med det nu aktuella lagförslaget, kommer de inte att behandlas vidare här. och arbetsgruppen har funnit att en avveckling kräver stöd av lag såvida inte en frivillig överenskommelse med reaktor- havarna kan träffas. Ett sådant lagstöd förutsätter en ändring i kärn- tekniklagen eller genom införande av en särskild ny lag. De tidsbe- gränsade tillstånden bör, av skäl som framgår i bilaga 1, s. 22 f., från lag- stiftningssynpunkt behandlas på väsentligen samma sätt som de tillstånd för vilka ingen tidsbegränsning gäller. Enligt promemorieförslaget skall endast rätten att driva kärnkraftsreaktor för att utvinna kärnenergi upp- hävas, vilket innebär att tillståndet enligt kärntekniklagen fortsätter att gälla i fråga om andra förutsättningar för verksamheten. Att rätten till reaktordrift upphävs medför inte att innehavet av reaktorn upphör med de skyldigheter som följer på detta. Med avvecklingen förenade åtgärder förutsätts ta avsevärd tid. Regeringen ansluter sig till dessa bedömningar, som inte heller har ifrågasatts av remissinstanserna. Kärntekniklagens karaktär av säkerhetslag och den omständigheten att den föreslagna regleringen ingår som ett led i omställningen av energi- systemet i landet talar för att regleringen sker genom en särskild lag. Det bör understrykas att en sådan lag inte omfattar frågor om återkallelse av tillstånd då orsaken är nytillkomna säkerhetsskäl. I sådana fall är kärntekniklagen tillämplig. Sammanfattningsvis föreslår regeringen att en ny lag införs med den huvudsakliga utformning som arbetsgruppen föreslagit. Frågan om beslutsordning och beslutskriterier behandlas närmare i avsnitt 7.2, ersättningsfrågan i avsnitt 7.3 och frågor om förfarande m.m. i avsnitt 7.4. 7.2 Beslutsordning och beslutskriterier Regeringens förslag: Regeringen beslutar att rätten att driva en kärnkraftsreaktor för att utvinna kärnenergi skall upphöra . Regeringens beslut skall fattas med utgångspunkt i att reak- torn skall ställas av som bäst gagnar syftet med omställningen av energisystemet och dess genomförande. Vid avgörande av när en reaktor skall tas ur drift skall hänsyn tas till reaktorns geografiska läge. För varje reaktor skall i övrigt beaktas andra särskilda förhållanden som ålder, konstruktion och betydelse för energisystemet. Promemorians förslag: Överensstämmer i allt väsentligt med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har tillstyrkt eller inte haft något att invända mot förslaget att regeringen skall fatta beslut om urdrifttagande. Några har dock annan uppfattning. anser att en generellt utformad reglering direkt i lag bör övervägas. och har ifrågasatt om det är lämpligt att avhänder sig beslutanderätten i denna fråga. anser att det är olämpligt att beslutande- rätten läggs på regeringen som det saknas klara procedurregler. Riksförbundet Energileverantörerna och avvisar förslaget att regeringen utan hörande skall få besluta om såväl tidpunkt som i vilken ordning de olika reaktorerna skall kunna stängas av. Många remissinstanser anser att avvecklingskriterierna är för allmänt hållna och att de bör preciseras. Kammarrätten i anför att det är vitalt att lagen eller förarbetena utformas så att det är möjligt att med rimlig grad av säkerhet kunna förutse när reaktorerna kommer att tas ur drift. Kammarrätten ifrågasätter om lagen är förenlig med Europa- konventionen på denna punkt. Tekniska Högskolan och Juridiska fakultetsstyrelsen vid anser att säkerhetsaspekten bör utvecklas. däremot, menar att säkerheten varken direkt eller indirekt bör utgöra ett kriterium. Företaget anser att, till komplettering av och underordnat syftet och den angivna förutsättningen, takten och turordningen bör bestämmas utifrån ekonomiska, konkurrensmässiga, systemtekniska och distributionstekniska förhållanden. påpekar att kriterierna saknar inbördes rangordning. Kriterierna geografiskt läge och reaktortyp bör förtydligas, anser bl.a. och . drar slutsatsen att lagen synes uteslutande vara avsedd att reglera avvecklingen av och säger sig ha svårt att se hur den uppfyller kravet på generell utformning. Utredning angående lagförslagets och de enskilda beslutens konse- kvenser har efterlysts av några remissinstanser, bland dem och , vilka föreslår beskrivningar av konsekvenserna på miljön och ekonomiska konsekvensbeskrivningar inför varje beslut. Miljövänner för Kärnkraft anser att även konsekvenserna för människors hälsa bör utredas. anför att förslaget saknar konsekvensanalyser vad avser miljö, priser, konkurrens, finansiering av avvecklingskostnader, sysselsättning m.m. Skälen för regeringens förslag: En lag måste ha en generell utformning. Lagformen kan därför inte användas för beslut som endast avser ett en- skilt fall. Vidare finns i 11 kap. 8 § RF ett förbud för att fullgöra en förvaltningsuppgift i vidare mån än vad som följer av grundlag eller riksdagsordningen. Eftersom det i detta fall är fråga om av regeringen beslutade tillstånd till reaktordrift, torde en rätt för att fatta beslut om upphävande i varje enskilt fall strida mot detta förbud, så länge besluten inte fattas i form av lagstiftning. Frågan blir då om själv, genom lagstiftning, bör besluta om tidpunkter och ordningsföljd, eller om skall överlåta till rege- ringen att utifrån i lagen givna kriterier fatta beslut om urdrifttagande. Å ena sidan gynnas förutsebarheten av en generellt utformad reglering av avvecklingsordningen direkt i lag. Å andra sidan gynnar ett överlämnan- de till regeringen att fatta beslut behovet av flexibilitet. angav som en tänkbar möjlighet att i lag, genom vissa kriterier, peka ut en eller flera reaktorer som bör tas ur drift i en första omgång och , på motsvarande sätt, så klart som möjligt föreskriva i vilken ordning det skall ske. En sådan lösning skulle kunna kombineras med att regeringen ges rätt att, i enlighet med de i lag angivna kriterierna, inom en viss tidsrymd verkställa återkallelserna (SOU 1995:139 s. 424). Regeringen skulle härigenom få viss möjlighet att, inom de angivna ramarna, ta hänsyn till t.ex. sådant som sysselsätt- ningseffekter i en region och elförsörjningsbehovet (bilaga 1, s. 25). Om regeringen ges rätt att begränsa aktuella tillstånd, torde besluten kunna bli prövade av Regeringsrätten enligt lagen (1988:205) om rätts- prövning av vissa förvaltningsbeslut (rättsprövningslagen). Angående innebörden av en sådan prövning, se bilaga 1, s. 25 f. I promemorieförslaget läggs rätten att besluta på regeringen. Att ge regeringen beslutanderätten, sägs det i promemorian, innebär visserligen att det överlämnas till sittande regering att i en känslig fråga fatta ingri- pande beslut utan godkännande. I viss mån binds dock rege- ringen genom att beslutskriterierna anges i lagen. har också andra kontrollmöjligheter, ytterst i det parlamentariska kontrollsystemet finns reglerna om regeringens skyldighet att avgå. En reglering direkt i lag möter vissa lagtekniska problem. Nödvändiga flexibilitetshänsyn talar också med styrka mot en sådan lösning. Vidare kan det sägas vara mest förenligt med svenska lagstiftningsprinciper att endast anger vissa ramar och överlåter till regeringen att fatta beslut i de enskilda fal- len. Den bedömning som görs i prop.