prop · GK034 · 1997-01-01 00:00:00 — Nedan anges sådana utgångspunkter för planeringen som i första hand syftar till att närmare ge gemensamma ramar för funktioner med ansvar för försörjningsberedskap. Det angreppshot i nuvarande omvärldsläge som anges i propositionen torde inte föranleda några specifika kvantitativa krav på försörjningsfunktionerna utöver fredssamhällets resurser. Denna slutsats bygger på ett antagande om relationen mellan krisutveckling och angreppshot samt på bedömd varaktighet av möjliga angrepp. Beträffande beredskap inför angrepp med iståndsatta styrkor bör utgångspunkten vara att en försöjningsberedskap inför ett sådant angrepp bör kunna uppnås genom resurskompletteringar. Den fördjupade integrationen och de omfattande regelverken inom handelsområdet får bedömas stärka möjligheterna till upprätthållande av utrikeshandel även under kriser. De störningar i utrikeshandeln som skulle kunna inträffa i samband med en krisutveckling inför ett angrepp med iståndsatta styrkor, bör förutsättas omfatta främst sådana varor som erfordras för det militära försvarets resurskomplettering (främst oljeprodukter, elektronik, produkter för ammunitionstillverkning, vissa läkeme- del, etc.). Beredskapen inför angreppshot på lång sikt bör när det gäller försörjning, liksom för totalförsvaret i övrigt, kunna säkerställas genom långsiktig anpassning till ett förändrat omvärldsläge. Regeringen avser senare att i de s.k. operativa anvisningarna ange de närmare utgångspunkterna för krav på totalförsvaret när det gäller beredskap och uthållighet. 7.3 Övergripande mål och uppgifter för det militära försvaret -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag | | | | Följande övergripande mål skall gälla för det militära försvaret och| | därmed för Försvarsmakten: | | | | Försvarsmaktens fundamentala uppgift är att i fred förbereda för| | att i krig försvara riket mot väpnade angepp som hotar dess | | frihet och oberoende. Angrepp skall kunna mötas var det än | | kommer ifrån och hela landet skall kunna försvaras. | | | | Försvarsmakten skall kontinuerligt i fred och under kriser | | kunna övervaka och hävda rikets territoriella integritet, i | | luften, till sjöss och på marken. | | | | Försvarsmakten skall kunna ställa kvalificerade förband och | | andra resurser till förfogande för internationella fredsfrämjande| | och humanitära insatser. | | | | Försvarsmakten skall kontinuerligt kunna stödja samhället vid | | svåra påfrestningar i fred. | | | | I nuvarande omvärldsläge är de militära hoten starkt begränsade.| | Försvarsmakten skall emellertid ha förmåga att anpassa sig till | | förändrade krav och förutsättningar i detta avseende. På motsva-| | rande sätt skall förmågan att lösa övriga uppgifter kunna anpassas.| | | | Försvarsmaktens beredskap skall därför medge att organisationens| | huvuddel efter beslut har uppnått full | | krigsduglighet. Beredskap, organisation och planläggning skall | | vidare medge att Försvarsmaktens förmåga långsiktigt kan anpassas,| | dvs. utökas eller förändras för att motsvara framtida krav och | | behov. fastställde i försvarsbeslutets första etapp i enlighet med regeringens förslag uppgifterna för det militära försvaret. Det militära försvaret skall - försvara landet mot väpnade angrepp - hävda vår territoriella integritet - kunna genomföra internationella fredsfrämjande insatser och - kunna utnyttjas vid svåra påfrestningar på samhället i fred. ställde sig vidare bakom regeringens uttalande att ett väpnat angrepp utgör det allvarligaste hotet mot vår nationella säkerhet och att det därmed långsiktigt är den viktigaste utgångspunkten för totalförsvars- Även då bedömningen av tänkbara hot leder till att det endast finns små anspråk på omedelbar militär förmåga, måste det militära försvarets verksamhet och utveckling präglas av att uppgiften att försvara landet mot väpnade angrepp är det yttersta motivet för det militära försvarets existens. Regeringens förslag till övergripande mål för Försvarsmakten framgår ovan. 7.4 Inriktningen av det militära försvarets krigsorganisation godtog i försvarsbeslutets första etapp regeringens förslag till principiell inriktning och utveckling i stort för krigsorganisationen. accepterade därvid att låta krigsdugligheten för förbanden variera men att den inom högst skall ha höjts så att ett angreppshot med iståndsatta styrkor kan mötas. hade ett motsvarande synsätt när det gäller åtgärder och handlingsfrihet för en anpassning av det militära försvaret till en framtida utveckling på . Åtgärder för att säkerställa förmågan till höjning av krigsdugligheten och långsiktig anpassning redovisas sammanfattat i kapitel 16. utformning - dvs. dess kvantitet och kvalitet - är ett uttryck för vilken förmåga i olika avseenden som krävs för att med acceptabel risktagning kunna lösa uppgifterna, främst uppgiften att möta väpnade angrepp. Behoven av förmåga kan klarläggas genom en logisk kedja av analyser med utgångspunkt i hotbedömningar. Därefter kan en krigsorganisation som motsvarar kraven på förmåga utformas. En viktig förutsättning är emellertid att hotbedömningarna är någorlunda tydliga och entydiga. Detta är i dagens läge endast möjligt vad gäller hoten i det korta tidsperspektivet. måste alltså i betydande utsträckning utformas mot bakgrund av ett annat krav än det som sammanhänger med behovet av direkt operativ förmåga, nämligen kravet att långsiktigt kunna anpassa förmågan till framtida behov. Mot bakgrund av främst vikten av förmåga till långsiktig anpassning till ökade hot föreslår regeringen att en i vissa avseenden något större krigsorganisation bibehålls än vad inriktningen i försvarsbeslutets första etapp angav som reduktioner föreslås i andra avseenden. Regeringens förslag till utveckling av grundorganisationen, bl.a. mot bakgrund av förslagen rörande krigsorganisationens utveckling, redovisas i kapitel 11. 7.4.2 Operativa lednings- och underhållsförband Regeringen redovisar i kapitel 10 ett samlat förslag till ledningssystemets utveckling. Beträffande de operativa ledningsförbanden innebär detta att Försvarsmaktens högkvarter samt de tre militärområdesstaberna med tillhörande stabsförband bibehålls. Omfattningen av framför allt den fredstida kadern reduceras. Den operativa ledningsorganisationen reduceras vidare genom att den rörliga militärområdesförstärkningsstaben utgår. Innebörden är vidare att de tre underhållsregementena utvecklas genom att de övertar vissa av de uppgifter som löses på försvarsområdes-, marinkommando- och flygkommandonivå. Syftet är att genom försvarsmaktsgemensamma lösningar uppnå en ökad rationalitet. Regeringen bedömer att dessa åtgärder måste genomföras successivt på grund av de stora omstruktureringar som genomförs under dess första del. Den materiella förnyelsen är nära kopplad till en omfattande utveckling av metoder för att bedriva ledning och omfattar framför allt sambands- och informationssystem. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag | | | | 3 fördelningsstaber med fördelningsförband samt 13 armébrigader | | bibehålls. Territorialförsvaret reduceras till ca 90 000 man. | | Hemvärnet utökas till 125 000 man. Luftvärn med medellång räckvidd| | utvecklas så att anskaffning kan ske under | | försvarsbeslutsperioden. Försvarsbeslutets första etapp innebar att följande inriktning angavs avseende markstridskrafterna. Landets stora yta är en grund för dimensioneringen av markstridskrafterna. Fältförbanden bör efter höjning av krigsdugligheten totalt omfatta ca 12 brigader i 3 fördelningar med erforderliga fördelningsförband. Vissa brister i krigsdugligheten kan accepteras i det nära tidsperspektivet under förutsättning att den relativt snabbt kan höjas efter ett beslut. består markstridskrafterna huvudsakligen av 6 infanteribrigader, 5 norrlandsbrigader, 2 pansarbrigader, 3 mekaniserade brigader, 6 fördelningsstaber, 7 artilleriregementsstaber samt fördelnings- och försvarsområdesförband. Som regeringen anfört i avsnitt 7.2.2 är förmågan till anpassning en viktig del i det framtida försvaret. För att genom en breddning av den krigsorganisatoriska basen stärka denna förmåga förordar regeringen att markstridskrafterna tills vidare skall omfatta 13 brigader. Denna utökning jämfört med etapp ett anser regeringen motiverad också av operativa skäl. Regeringen delar Försvarsmaktens uppfattning att antalet brigader som ges vinterutbildning blir för lågt i den trettonbrigadslösning Försvarsmakten framlagt. Regeringen föreslår därför en större andel norrlandsbrigader. Genom utökningen av antalet brigader, i förhållande till den inriktning som angavs i försvarsbeslutets första etapp, anser regeringen att en bättre grund läggs för en möjlig framtida anpassning. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att markstridskrafterna utvecklas enligt följande . Fältförbanden bör totalt omfatta 13 brigader i tre fördelningar med erforderliga fördelningsförband. Fördelningsförbanden minskas överlag på ett balanserat sätt och ges en omfattning och inriktning som stämmer med reduceringen av antalet brigader. Härvid undantas dock bl.a. jägarförbanden som vidmakthålls och vars organisation utvecklas. Ledningsförbanden ges vidare ökad förmåga bl.a. genom tillförsel av telesystem 9000. Avvecklingen av krigsförband bör generellt inledas och vara genomförda . Regeringen föreslår att hemvärnet bör utökas till ca 125 000 personer. Regeringen föreslår vidare att territorialförsvaret i övrigt bör bestå av ca 90 000 personer. Försvarsområdesförbandens organisation utvecklas för att kunna vidmakthålla operativa krav på förmågor och krigsduglighet. Försvarsområdesstabernas utveckling beskrivs närmare i kapitel 10. För att minska effekterna av reduktionen föreslår regeringen en bevakningsorganisation uppgående till ca 40 000 personer efter anpassning. Detta förslag behandlas utförligare i avsnitt 17.6. Regeringen har beträffande krigsorganisationens materiella förnyelse beaktat bland annat funktionen indirekt eld med anskaffning av artillerilokaliseringsradarn och den måldetekterande artillerigranaten BONUS. Fältförbandens rörlighet ökas med anskaffning av krigsbro 5 och utveckling av krigsbro 6. Anskaffning av luftvärnsrobotsystemet BAMSE med medellång räckvidd för skydd av bland annat flygbaser bidrar till den samlade luftförsvarsförmågan och ökar därmed möjligheterna att skydda kraftsamlingen av våra operativa anfallsförband. Vissa brigader utrustas med splitterskyddade luftvärnskanonvagnar. Försvarsområdesluftvärnskompaniernas förmåga ökas väsentligt med införandet av direktriktningssikte. Äldre luftvärnsrobotsystem genomgår renovering och modifiering. Brigadernas mekanisering och eldkraft prioriteras vid utveckling och anskaffning av materiel. Den redan påbörjade mekaniseringen fullföljs genom fortsatt tillförsel av stridsvagnar och stridsfordon. Vid en kvalitativ bedömning av markstridskrafternas utveckling vill regeringen särskilt framhålla förnyelsen på stridsvagnsområdet där stridsvagn 121 (Leopard 2) är under införande och leverans av stridsvagn 122 (nytillverkade Leopard 2 I) påbörjas . Detta tillsammans med den ökande andelen splitterskyddade fordon för trupp gör att brigadernas förmåga utvecklas avsevärt. Regeringen anser att hemvärnsförbanden är i behov av omfattande materielförnyelse och att detta kan ske dels genom tillförsel från avvecklade krigsförband, dels genom anskaffning. Försvarsmaktens planering i detta avseende godtas av regeringen. Regeringen anser dock att Försvarsmakten måste efterstäva en högre takt i leveranserna så att hemvärnet får den angelägna moderniseringen av utrustningen. Exempel på utrustning som regeringen särskilt vill framhålla är sambandsmateriel på plutonsnivå samt materiel för mörkerstrid. Vidare bör slutleverans av uniform modell 90 till hemvärnet avslutas . 7.4.4 Sjö- och kustförsvarsstridskrafterna -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag | | | | 4 marinkommandon bibehålls. 24 ytstridsfartyg bibehålls under | | försvarsbeslutsperioen varefter antalet minskas till 20. 9 | | ubåtar bibehålls, varav 2 i materielberedskap. 6 | | amfibiebataljoner organiseras. 3 kustartilleribataljoner och 1 | | tungt kustrobotbatteri bibehålls. De fasta kustförsvarsförbanden| | reduceras till 6 bataljoner. I försvarsbeslutets första etapp angavs följande inriktning avseende sjöstridskrafterna. Behovet av sjöstridskrafter styrs av kravet att kunna hävda vår territoriella integritet och kravet på långsiktig anpassning. Inriktningen bör vara ca 20 ytstridsfartyg, högst 9 ubåtar och en i stort bibehållen minröjningskapacitet. De rörliga kustförsvarsförbanden bör enligt försvarsbeslutets första etapp i huvudsak behållas. För vissa enheter kan brister i krigsdugligheten accepteras i grundnivån. Högt prioriterade delar av de fasta kustförsvarsförbanden bör behållas och kunna utnyttjas efter erforderlig höjning av krigsdugligheten. Resterande delar av den fasta organisationen avvecklas. Regeringens förslag är nu att 24 ytstridsfartyg behålls 2001. Antalet fartyg bör vara av denna storleksordning för att uthålligt kunna hävda den territoriella integriteten innan nya ytstridsfartyg hunnit bli operativa. Därefter kan antalet fartyg nedgå till 20. En patrullbåtsdivision baseras tills vidare i . Därigenom läggs en god grund för en framtida anpassning och möjliggörs en kontinuerlig närvaro av fartygsförband på . Regeringen föreslår vidare att 9 ubåtar, varav 2 i materielberedskap, vidmakthålls. Fortsatt kompetens skall säkerställas inom ubåtsområdet. Som ett led i utvecklingen mot mera operativt rörliga kustförsvarsförband bör 2 rörliga kustartilleribrigadledningar organiseras och vidmakthållas . För att tillgodose behovet av förmåga till strid i våra skärgårdsområden, bl.a. i anslutning till storstäderna, anser regeringen att 6 amfibiebataljoner bör utvecklas och vidmakthållas, varvid 2 kan ges en lägre operativ och taktisk rörlighet. 6 kustförsvarsbataljoner med fast kustartilleri bör vidmakthållas i högt prioriterade områden. Den materiella förnyelsen innebär för sjö- och kustförsvarsförbanden i huvudsak följande. Regeringen avser att pröva frågan om anskaffning av 2 ytstridsfartyg 2000 utöver de 2 redan beställda. Båtar anskaffas till ytterligare en amfibiebataljon, utöver redan beställda båtar för 3 amfibiebataljoner. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag | | | | Flygstridskrafternas ledning organiseras i en central | | flygledningsresurs och 3 flygkommandostaber. 6 stridslednings- | | och luftbevakningsbataljoner, 16 basbataljoner, 13 | | stridsflygdivisioner samt 4 transportflygdivisioner bibehålls. I försvarsbeslutets första etapp angavs följande inriktning avseende flygstridskrafterna. Flygstridskrafterna måste utformas och dimensioneras i ett långsiktigt perspektiv redan på grundnivån. Vissa brister i krigsdugligheten kan accepteras i det nära tidsperspektivet under förutsättning att den relativt snabbt kan höjas efter ett beslut. De flygande förbanden skall omfatta ca 12 stridsflygdivisioner, vilka bör vara utrustade med JAS 39 . Härutöver har utgått från att regeringen i underlagsarbetet inför försvarsbeslutets andra etapp överväger frågan om att behålla redan anskaffade flygplan för en större organisation när antalet divisioner minskas från 16 till 12. På detta sätt skulle en handlingsfrihet att öka luftförsvarets kapacitet kunna skapas. Vidare skulle det lätta attackflygets omfattning och ambitionsnivå övervägas ytterligare inför försvarsbeslutets andra etapp. Transportflygets kapacitet borde i huvudsak bibehållas. I fråga om markförbanden angavs att stridsledningsorganisationen i alla väsentliga avseenden måste finnas i grundnivån och snabbt kunna uppnå full kapacitet. Bassystemet borde kunna minskas till ca 16 basbataljoner. I samband med en allmän höjning av krigsdugligheten måste bassystemet snabbt kunna ges full effekt. Som regeringen har anfört i avsnitt 7.2.2 är förmågan till anpassning en viktig del i det framtida försvaret. Regeringen anser att förmågan till anpassning stärks om den krigsorganisatoriska basen breddas något. Regeringen förordar därför att flygstridskrafterna tills vidare skall bestå av 13 flygdivisioner. Enligt regeringens mening kan, till begränsade kostnader, förmågan till anpassning i ett längre perspektiv stärkas ytterligare om viss materiel bibehålls när flygdivisioner avvecklas. Genom dessa åtgärder anser regeringen att en god grund läggs för en möjlig framtida anpassning avseende flygstridskrafterna. Regeringen vill dock framhålla att den långsiktiga inriktningen skall vara flygstridskrafter omfattande 12 divisioner JAS 39 . Luftförsvaret är en viktig grund för Försvarsmaktens förmåga att kunna skydda vitala funktioner och områden, utveckla initialeffekt och kraftsamla operativt rörliga förband. Regeringen anser därför att luftförsvarsförmågan även fortsättningsvis skall prioriteras när JAS 39 införs i organisationen. Den samlade luftförsvarseffekten förbättras bl.a. genom att JAS 39 tillförs kvalificerade radarjaktrobotar. Regeringen föreslår att flygstridskrafterna utvecklas enligt följande . Lednings- och underhållsförbanden vidmakthålls och utvecklas. Nuvarande flygkommandostaber omorganiseras till en central flygledningsresurs och 3 flygkommandostaber. De utgående förbanden bör avvecklas senast . Regeringen föreslår vidare att stridslednings- och luftbevaknings-förbanden reduceras från 9 till 6 bataljoner. Som angavs i försvarsbeslutets första etapp skall basförbanden organiseras i 16 basbataljoner. Med anledning av den reducerade basorganisationen finns det skäl att utreda organisationen av framtida basförband och ett nytt bassystem. Utbyggnaden av det nuvarande Bas 90- systemet bör därför avbrytas tills vidare. Det kvarstående behovet inom Bas 90- systemet kan tillgodoses i en anpassningssituation. Det är dock angeläget att bl.a. sambandsutbyggnaden fortsätter för att tillgodose flygsystemens, främst JAS 39 behov. Regeringen har tidigare pekat på betydelsen av försvarets telenät (FTN) för tillgången till säkra telekommunikationer. Regeringen vill särskilt framhålla vikten av att Försvarsmakten i den extrema miljö som krig innebär, har tillgång till exklusiva telekommunikationer för bl.a. operativ och taktisk ledning. Regeringen förordar därför att Försvarsmakten även fortsättningsvis skall äga och driva nätet som en egen teleoperatör. FTN bör vidmakthållas och byggas ut i nätets olika funktioner. En särskild funktion bör inrättas för att hålla samman ledning samt drift och underhåll för fred, kris och krig. Utvecklingen och anskaffningen av 5 stridslednings- och luftbevakningscentraler och omsättning av äldre centraler bör fullföljas. Inriktningen är att de första nya centralerna skall tas i begränsad operativ drift i början av försvarsbeslutsperioden. Även anskaffningen av det flygburna spaningsradarsystemet bör fullföljas. 2 radarflyggrupper bör kunna tas i operativ drift . Anskaffningen av JAS 39 bör fullföljas. Utveckling och anskaffning av en tredje delserie framgår av avsnitt 7.4.6. Det är enligt regeringens mening angeläget att den första Gripendivisionen blir operativ och en andra division året därpå. Det är angeläget även att anskaffningen av den tvåsitsiga JAS 39 fortsätter. Inriktningen är att detta flygplan skall börja levereras och att systemet skall tas i operativ drift . Det är därutöver angeläget att flygstridskrafterna ges en relevant beväpning och utrustning i övrigt. Anskaffningen och integreringen av robot 99 till såväl JAS 39 som JA 37 bör således fullföljas. Regeringen anser även att utvecklingen och anskaffningen av spaningskapsel för JAS 39 bör fullföljas så att systemet kan vara operativt . De lätta attackflygförbanden har numera en begränsad förmåga att uppträda i en svår hotmiljö. Regeringen anser att förbanden därför bör avvecklas. Regeringen anser att JA 37-förbanden tills vidare bör organiseras i 8 divisioner. AJS 37-förbanden och J 35-förbanden bör organiseras i 4 AJS 37- och 1 J 35-division. De utgående förbanden bör avvecklas. bör 6 divisioner ombeväpnas till JAS 39 . kommer flygstridskrafterna då att bestå av 6 39 Gripendivisioner, 6 JA 37-divisioner och 1 AJS 37-division. Ombeväpningen av JA 37-förband till JAS 39 bör inledas omkring . Regeringen anser att telekrigföringsförmågan inom JA 37-systemet skall förbättras . Transportflygförbanden vidmakthålls och utvecklas. Förbanden bör organiseras i 4 centrala och 4 regionala transportflygdivisioner. Flygräddningen bör organiseras i 6 tunga helikoptergrupper. Regeringen förordar slutligen att omsättningen till signalspaningsförband S 102B slutförs så att systemet är operativt . Större och viktigare projekt avseende krigsorganisationens materiella förnyelse är, förutom system inom JAS 39-projektet, utveckling och anskaffning av stridsledningscentraler, kommunikationssystem, samt flygburen spaningsradar. Telekrigförmågan skall förbättras. 7.4.6 39 delserie 3 -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag | | | | En tredje delserie flygplan JAS 39 utvecklas och | | anskaffas för leverans . I försvarsbeslutets första etapp godkände som inriktning att krigsorganisationen skall omfatta ca 12 stridsflygdivisioner, vilka bör vara utrustade med JAS 39 . JAS 39 bör alltså anskaffas i en omfattning som gör att Försvarsmaktens krigsorganisation omfattar totalt 12 stridsflygdivisioner. Med nu gällande riksdagsbeslut som grund är två delserier JAS 39 för 8 divisioner under anskaffning. Flygplan och utrustning motsvarande behovet för ytterligare 4 divisioner bör således anskaffas i en tredje delserie. Slutleverans av delserie 2 beräknas ske , varför leverans av en tredje delserie också bör påbörjas . Utvecklingsarbetet för en tredje delserie behöver därmed inledas . Slutleverans beräknas ske 2006. Utvecklingsarbetet för den tredje delserien inriktas i tekniskt hänseende mot nödvändig anpassning till ny teknik. I taktiskt hänseende förbättras främst luftförsvarsförmågan för att motsvara de krav som kan ställas i framtida konfliktscenarier. Ett fördjupat underlag om innebörden av regeringens förslag kommer att redovisas för försvarsutskottet. Regeringen föreslår att godkänner utveckling och anskaffning av en tredje delserie JAS 39 för att tillgodose behovet av resterande 4 divisioner. Det ankommer på regeringen att besluta om anskaffningsprocessen inom JAS 39 investeringsram (se avsnitt 17.12) och inom ramen för av , till utgiftsområdet Totalförsvar, bemyndigade medel. Regeringen anser, i likhet med Försvarsmakten, att Försvarsmaktens helikopterresurser med början successivt bör samordnas inom ett gemensamt program. Genom att inrätta Försvarsmaktens helikopterflottilj skapas ett gemensamt ledningsorgan för Försvarsmaktens helikopterverksamhet. Detta underlättar ledning av större samlade insatser under kris och i krig. Sammanförandet av helikopterverksamheten ökar också möjligheterna till typsamordning och samordning vad avser bl.a. beredskap och utbildning. Flottiljens ledning krigs- och kaderorganiseras och skall utgöra en rörlig förstärkningsresurs. I krig skall denna ledningsresurs kunna ställas till operativ eller taktisk chefs förfogande. Den rörliga helikopterledningen skall i fred kunna användas för ledning och samordning vid större räddningsinsatser. Regeringen anser att helikopterorganisationen bör inordnas i ett nytt program, Helikopterförband. Regeringen avser att återkomma till inför i denna fråga. I kapitel 11 behandlar regeringen de grundorganisatoriska aspekterna. I avsnitt 17.2 behandlas utnyttjandet av Försvarsmaktens helikoptrar för bl.a. sjuktransporter i fred. 7.5 Övergripande mål och uppgifter för det civila försvaret