prop · GK0375 · 1997-01-01 00:00:00 — förslag om utvidgning av förbudet mot markavvattning till att omfatta det kustnära området längs bereds inom . Berörda kommuner har beretts möjlighet att inkomma till Miljödepartemetet med yttrande till . Därefter avser regeringen att ta ställning till om förslaget skall föranleda några ändringar i naturvårdsförordningen. Det är främst små våtmarker som dikas. De små våtmarksområdena, mindre än 10 ha, har inte ingått i den landsomfattande våtmarksinventeringen. De ingår oftast inte heller systematiskt i länens egna naturvårdsprogram. De små våtmarkerna ligger ofta i en mosaik av fastmark och kan därför vara svåra att avgränsa. Det är vidare bland de små våtmarkerna som det finns orörda objekt av någon betydelse. Våtmarkernas betydelse som kvävefällor har alltmer uppmärksammats genom årens lopp och deras betydelse som kvävefällor är särskilt väsentligt i de södra delarna av landet. På flera håll pågår arbete för att restaurera och återskapa våtmarker i detta syfte. På många håll sker även en betydande belastning på vattendrag genom tidigare utdikningar och torvtäkter. Det är angeläget att denna belastning inte ytterligare förstärks. Det pågår ett omfattande arbete för att finna skonsammare metoder i skogsbruket. Denna utveckling av skonsammare metoder visar på ett minskat behov av dikning som skogsbruksmetod. Bl.a. har skogsbruksplaner utarbetats i vilka markavvattning normalt inte ingår. De nu aktuella områdena i har en högre andel våtmarker än andra delar av men andelen opåverkade våtmarker är ändå liten. Av våtmarker i större än 10 ha är hydrologiskt påverkade genom mänskliga ingrepp. Andelen våtmarker över 10 ha som är påverkade på motsvarande sätt är i , i och i . För de mindre våtmarkerna finns inte samma länstäckande inventeringar och värderingar. De delområdesstudier som genomförts i och , och som även omfattar de mindre våtmarkerna, visar att även de mindre våtmarkerna i betydande omfattning är skadade av bl.a. markavvattning. I beräknas av samtliga våtmarker i studerade delar av länet vara påverkade av torvtäkter och markavvattning. I har studier av våtmarker som är mellan 1 och 10 ha och av rikkärr visat att av dessa miljöer är skadade av dikning. I finns betydande skillnader mellan den västra och den östra länsdelen vad avser våtmarker. I den västra delen finns ungefär 2/3 av länets större våtmarker. Eftersom andelen skadade våtmarker är ungefär lika sett över länet finns det väsentligt färre opåverkade våtmarker i den östra länsdelen. I länets östligaste kommuner finns betydande likheter med förhållandena i angränsande kommuner i och som omfattas av förbud mot markavvattning. Vad avser de västra delarna i och kommun i finner regeringen att underlaget behöver förbättras för att göra det möjligt att bedöma omfattningen av påverkan på våtmarkerna av markavvattning.. Sammantaget finner regeringen att det finns skäl att , med stöd av 18 d § naturvårdslagen, utvidga förbudet mot markavvattning till att omfatta även , , och kommuner i samt , och kommuner i . Regeringen avser att ge i i uppdrag att utreda påverkan vad avser våtmarker i de kommuner som därefter inte omfattas av förbudet mot markavvattning. Motsvarande uppdrag kommer att ges till i vad avser kommun. Uppdragen skall utföras efter samråd med skogssvårdsstyrelserna och berörda kommuner. Regeringen avser att besluta om de ändringar i naturvårdsförordningen som föranleds härav. 6.3.5 Skydd och skötsel av våtmarker Regeringens bedömning: Sumpskogar, mader och rikkärr bör särskilt uppmärksammas i naturvårdsarbetet med våtmarker. Skyddet för våtmarker i myrskyddsplan för får ske inom befintliga resurser och i enlighet med gällande ansvarsfördelning. förslag: Överensstämmer vad avser huvuddragen med regeringens bedömning men innehåller flera detaljförslag rörande våtmarker. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker i allmänhet helt eller delvis de förslagna åtgärderna. anser att samtliga åtgärder bör genomföras och att det leder till ett utökat skydd av värdefulla våtmarker. anser att kunskapsuppbyggnaden om våtmarker även bör omfatta kulturhistoriska inventeringar. påpekar att länsjaktvårdsföreningarna har tämligen kompletta våtmarksinventeringar med klassificering av objekten. Regeringens överväganden: Inventeringen av större våtmarker i är i det närmaste genomförd. Endast vissa delar i nordligaste återstår. Det finns därför ett jämförelsevis gott underlag för att genomföra ett systematiskt upplagt arbete att skydda myrområden i landet. har med inventeringen som bas tagit fram en myrskyddsplan som omfattar större delen av landet. En genomförd myrskyddsplan skulle innebära att ytterligare 210 000 ha våtmarker skyddas. I allmänhet är kostnaderna för skyddet av våtmarker förhållandevis blygsamma. Våtmarkernas karaktär och utveckling är emellertid i många fall i hög grad beroende av omgivande marker. För en bedömning av skyddet och kostnader för detta behövs en bedömning av naturvärdena även i sådana omgivande områden. I de fall det finns fastmarksskog krävs en noggrann värdering för varje aktuellt objekt. Kostnaderna för skyddet skall rymmas inom det nuvarande markförvärvsanslaget så vitt avser det statliga ansvaret att skydda våtmarkerna. Till viss del kommer dock kostnaderna att finansieras via . Våtmarker har vidare fått en ökad internationell uppmärksamhet. Inom EU har skyddet och det förnuftiga nyttjandet av våtmarker varit föremål för särskilda initiativ från rådets sida. Inom ramen för våtmarkskonventionen kommer nya typer av våtmarker att uppmärksammas, bl.a. sådana våtmarker som är rikt företrädda i . I det samarbete som sker mellan i första hand och länsstyrelserna är det naturligt att uppmärksamma och på lämpligt sätt beakta konventionens rekommendationer vid val av skyddsobjekt. Arbetet med inventering av sumpskogar beräknas vara avslutat . Vid inventeringen av sjöar och vattendrag (se avsnitt 6.3.7) är det naturligt att beakta anslutande våtmarksområden och därmed få en total bedömning av naturvärdena, på sådant sätt som anger i aktionsplanen. Därigenom finns ett gott underlag för att utforma skyddsplaner m.m. 6.3.6 Naturreservat i fjällnära skog Regeringens bedömning: Bildandet av naturreservat av domänreservat i fjällnära skogsområden sker i överensstämmelse med överenskommelsen mellan och . förslag: Överensstämmer i sak med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Förslaget har inte uttryckligen kommenterats av remissinstanserna. Flera instanser har dock framhållit skydd och bevarande av skogsmark bland de mest angelägna åtgärderna. Regeringens överväganden: Genom överenskommelsen mellan och bestämdes att det åttiotal fjällnära domänreservat som ligger kvar i skall skyddas som naturreservat. Enligt överenskommelsen skall erforderliga förordnanden om naturreservat vara genomförda . Regeringen tillsatte en arbetsgrupp med uppgift att närmare utreda en avgränsning av mark med särskilt stora naturvärden som vid bolagiseringen av kvarstod i statlig ägo och som kunde komma att överföras till . Gruppen redovisade sina ståndpunkter i rapporten (Ds 1995:72), Överföring av mark med särskilt stora naturvårdsvärden till . Gruppen anser att den överenskommelse som nåtts mellan och löser de arbetsuppgifter som gruppen haft i uppdrag att utreda. Regeringen har i beslut fastställt överenskommelsen. 6.3.7 Nationell inventering av sjöar och vattendrag Regeringens bedömning: En nationell inventering av sjöar och vattendrag skall genomföras. I arbetet skall ingå att göra en naturvärdesbedömning samt att ta fram en plan för områdesskydd. förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Flera remissinstanser, bl.a. ett stort antal länsstyrelser, anser det mycket angeläget att den föreslagna inventeringen kommer till stånd och att den får en motsvarande uppläggning som ängs- och hagmarksinventeringen och våtmarksinventeringen. i påpekar bl.a. att inför de nya översiktsplanerna som kommunerna skall ta fram kommer inventeringsmaterialet att vara ett viktigt underlag. Regeringens överväganden: är rikt på sjöar och vattendrag. Trots att de utgör viktiga miljöer i vår natur är de biologiska värdena i sjöar och vattendrag förhållandevis dåligt kända då det saknas en samlad inventering och värdering av dessa naturtyper. Inom ramen för arbete med "System aqua" pågår utveckling av ett system med biologiska bedömningsgrunder och värderingsmallar. Systemet omfattar både sjöar och vattendrag och beskriver en modell för hur man väger samman information. Genom detta arbete finns en god utgångspunkt för inventeringsverksamheten. Regeringen anser i likhet med och remissinstanserna att inventeringen av sjöar och vattendrag tillhör ett av de angelägnaste förslagen till åtgärder i aktionsplanen. I jämförelse med landmiljöer är skyddet av framför allt sjöar eftersatt och bör öka. En plan med prioriteringar för hur ett utökat skydd av sjöar och vattendrag skall kunna åstadkommas bör därför tas fram i samarbete mellan berörda centrala verk och länsstyrelser. Samråd med företrädare för kommunerna skall också ingå i arbetet. I enlighet med vad som påpekats under avsnitt 6.3.5 Skydd och skötsel av våtmarker bör anslutande våtmarker beaktas i detta sammanhang. Inventeringen får bekostas genom omprioriteringar inom ramen för tilldelade resurser i enlighet med vad regeringen angivit i budgetpropositionen 1996/1997:1. Arbetet får bedrivas i den takt som sådana omprioriteringar medger. 6.3.8 Vidgat skydd enligt naturresurslagen för vattenområden och vattendrag Regeringens bedömning: Regeringen avser att redovisa sina ställningstaganden beträffande skydd från vattenkraftsutbyggnad för ytterligare vattenområden. Beträffande ändring av bestämmelser i naturresurslagen för att införa ett skydd från annan verksamhet än vattenkraftrelaterade företag har förslaget överlämnats till . förslag: Frågan om utvidgat skydd för undantagna vattenområden och älvsträckor bör utredas vidare. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker i allmänhet förslaget. Regeringens överväganden: har i sitt slutbetänkande (SOU 1996:155) Om tankar om vattendrag - ett nytt angreppssätt redovisat förslag om att undanta ytterligare 20 vattenområden från vattenkraftsutbyggnad. Remissbehandling av betänkandet pågår. Regeringen avser att återkomma till i denna fråga. har vidare i sitt slutbetänkande föreslagit att de intentioner för skyddet av vattendrag från annan verksamhet än vattenkraftsutbyggnad, som utredningen förordar, genomförs i samband med en allmän översyn av naturresurslagen. Mot bakgrund härav har betänkandet överlämnats till i denna del. 6.3.9 Kalkning och biologisk mångfald Regeringens bedömning: Frågor om precisering av försurningshotade områden med stora bevarandevärden liksom frågor om kalkning och biologisk återställning bör beaktas inom ramen för uppdraget om en nationell plan för den statligt finansierade kalkningsverksamheten i sjöar och vattendrag. förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Verket anger även flera detaljförslag kopplade till åtgärden. Remissinstanserna: Remissinstanserna stöder förslaget vad avser kalkning bl.a. länsstyrelserna i och Sportfiskarna. Vissa remissinstanser, bl.a. , ställer sig tveksamma till vissa återställningsåtgärder, såsom ökad näringstillgång, som anser bör kunna kopplas till kalkningen. Regeringens överväganden: Ambitionen med det statligt finansierade kalkningsprogrammet är att kalka vatten med höga biologiska värden men också vatten där intresset är av mer lokal karaktär, t.ex. med avseende på fisket. Medlen till kalkning täcker inte de totala behoven för att både återställa försurade områden och underhållskalka vattenområden. Det är därför angeläget att de medel som står till förfogande används på ett optimalt sätt. Kalkning kan i vissa lägen medföra skador på biologisk mångfald. Det är viktigt att nettoeffekterna av kalkning på den biologiska mångfalden är positiv, dvs. de positiva effekterna i vattnet måste vara större än de eventuella negativa på land. ansvarar i samarbete med länsstyrelserna, för att kalkningsverksamheten bedrivs så att den biologiska mångfalden bevaras och helst återskapas. Regeringen har i beslut givit i uppdrag att utarbeta en nationell plan för den statligt finansierade kalkningsverksamheten. Den nationella planen skall utgå från de förslag som presenterade i sitt betänkande (SOU 1996:53). I regeringens uppdrag anges att utgångspunkten för arbetet skall vara det nationella intresset att bevara den biologiska mångfalden och att bibehålla förutsättningarna för utnyttjandet av naturresurserna i sjöar och vattendrag. Vidare anges att en prioritering av olika kalkningsprojekt skall göras och att vid prioriteringen bör hänsyn tas till hur försurningssituationen ser ut i landet. Planeringen av kalkningsprojekt bör utgå från avrinningsområden i syfte att öka den ekologiska nyttan av medlen för kalkning. Med utgångspunkt i planer för skogskalkningen skall överväga möjligheterna att samordna kalkningen av sjöar och vattendrag med skogskalkningen. Målet att främja den biologiska mångfalden på nationell nivå kräver en övergripande organisation. Kriterier för prioritering och en nationell prioritering av olika kalkningsprojekt skall redovisas av och en slutlig redovisning av uppdraget i sin helhet . 6.3.10 reservat och inventering av miljöer Regeringens bedömning: Arbetet med att bilda fler reservat får ske i enlighet med gällande ansvarsfördelning mellan centrala och regionala myndigheter. Aktualisering och komplettering av utredningen reservat i beträffande skyddsvärda områden bör hanteras av i samråd med och berörda länsstyrelser. Skyddet för grunda kustvatten, framför allt mjukbottnar, bör prioriteras. Utveckling och utvärdering av lämpliga metoder och tekniker för inventering av miljöer, liksom en plan för naturinventeringar i havsområden får utarbetas i den mån omprioriteringar kan göras av givna medel. Samverkan med länderna kring är viktigt i arbetet. förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Flera remissinstanser bl.a. , , Länsstyrelserna i och samt Sportfiskarna anser att det är angeläget att bilda fler reservat. anser att denna åtgärd är ytterst viktig för bevarande av den biologiska mångfalden Förslaget om utveckling av inventeringsmetoder stöds av remissinstanserna, bl.a. , och Länsstyrelserna i och . Regeringens överväganden: I handlingsplan med anledning av miljögranskning av anges att 6-7 reservat planeras i den svenska delen av . Med hänsyn till att fiskeintressena regelmässigt berörs av åtgärderna är det angeläget att utveckla ett väl fungerande samråd rörande bevarande och resursutnyttjande verksamhet. Beroende på motiven för att skydda ett område bör i varje enskilt fall övervägas om skyddet enligt naturvårdslagen är den lämpligaste eller om beslut med stöd av fiskelagen är bättre lämpat. Regeringen bedömer i likhet med och flera remissinstanser att grundområdena särskilt bör uppmärksammas i detta arbete eftersom de är av stor betydelse för såväl bevarandet som nyttjandet av den biologiska mångfalden och att de också är särskilt utsatta för exploatering genom olika verksamheter. Förutom att arbeta med områdesskydd, såsom anges i aktionsplanen, anser regeringen det är viktigt att kommunerna i sin fysiska planering beaktar de grunda kustvattenområdenas betydelse för såväl bevarandet av den biologiska mångfalden som för det hållbara nyttjandet av resurser och miljöer. Metoder och tekniker för systematiska inventeringar av områden behöver utvecklas för att kunna hanteras i mer omfattande skala. Regeringen bedömer i likhet med att i den mån resurser kan frigöras för åtgärden genom omprioriteringar av verkets givna resurser bör förslaget genomföras. I det sammanhanget är det viktigt att samordning sker med programmen för miljöövervakning liksom att samarbete sker med andra länder kring . 6.3.11 Åtgärder mot introduktion av främmande arter i havsmiljön Regeringens bedömning: Åtgärder mot introduktion av nya arter i havsmiljön bör bedrivas inom ramen för pågående internationell verksamhet med den biologiska mångfalden. Den internationella sjöfartens hantering av ballastvatten bör även fortsättningsvis uppmärksammas. förslag: Regeringen bör ta initiativ som bidrar till att utarbeta internationellt bindande överenskommelser som syftar till att förebygga oönskad introduktion av främmande organismer till havsområden. Tekniska metoder bör utvecklas för att kontrollera oavsiktlig introduktion via sjöfarten, såsom metoder för hantering av ballastvatten. Remissinstanserna: Förslaget stöds av bl.a. , och universitets . Regeringens överväganden: Många av de arter som genom människans försorg etablerats i svenska havsområden har introducerats via den internationella sjöfarten. Hanteringen av ballastvatten är i det sammanhanget av stor betydelse. Introduktionen av främmande arter börjar få en allt större uppmärksamhet i det internationella arbetet, bl.a. har för sjösäkerhets- och havsmiljöfrågor, IMO, tagit fram frivilliga riktlinjer för hantering av ballastvatten. För att arbetet skall resultera i konkreta åtgärder krävs dock att någon driver på. Frågor om ballastvattnets betydelse i detta sammanhang prioriteras av . bör därför inom ramen för det internationella samarbetet i olika konventioner spela en aktiv roll i arbetet. Inom ramen för det internationella samarbetet inom IMO, HELCOM (Helsingforskonventionen) och OSPARCOM () kommer att verka för att internationella bindande överenskommelser kommer till stånd, vilka syftar till att förebygga oönskade introduktioner av främmande organismer till havsområden runt . 6.3.12 Förorening genom olja och kemikalier Regeringens bedömning: Den diffusa tillförseln av oljehaltiga substanser till och och dess effekter på miljön utreds inom ramen för samarbetet mellan och . Regeringen har tillkallat en särskild utredare med uppgift att göra en utvärdering av gällande regler för de ingripanden som kan bli aktuella när ett oljeutsläpp har skett till havs. Utredaren skall göra en översyn av de författningar som finns på området samt föreslå åtgärder för att effektivisera det rättsliga beivrandet av dessa utsläpp. Frågor om mottagningsanläggningar i land för oljehaltigt vatten utreds av . Beredskapsplaner för åtgärder vid olje- och kemikalieolyckor till havs och i de bör tas fram för alla regioner. förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning när det gäller diffus tillförsel av oljehaltiga substanser och beredskapsplaner vid olje-och kemikalieolyckor. Vad gäller ingripanden mot oljeutsläpp föreslår verket att kontroll och uppföljning av oljeskyddet till havs bör förbättras genom mellanstatligt arbete och nationella åtgärder. Remissinstanserna: anser att förslaget att utreda den diffusa tillförseln av oljehaltiga substanser till och är utmärkt och föreslår att en motsvarande utredning bör göras för PCB. i län anser att det skulle vara intressant att komplettera den centrala inventeringen av oljetillförsel med en analys av organismers innehåll av petroleumkolväten på några stationer. , , , och stöder förslaget vad gäller ingripande mot oljeutsläpp. anser att de nordiska länderna bör intensifiera kraven på en ökad internationell övervakning, analysverksamhet samt juridiska åtgärder och sanktioner avseende oljeutsläpp. stöder förslaget att ta fram beredskapsplaner. Regeringens överväganden: Klarhet behöver skapas om den diffusa tillförseln av oljeföroreningar till våra havsområden beträffande såväl oljeföroreningarnas källor och omfattning som deras effekter på organismer. Genomförandet bör ske inom ramen för det samarbete som sker mellan och . Regeringen vill framhålla att prövningen enligt miljöskyddlagen av landbaserad verksamhet och anläggningar är en viktig del i arbetet att begränsa tillförseln av oljeföroreningar till havet. Genom det pågående omprövningsprogrammet kan strängare åtgärdskrav ställas på verksamheter som orsakar denna typ av föroreningar. Det är angeläget att arbetet med att ompröva tillstånd enligt miljöskyddslagen sker i planerad takt. Mot bakgrund av att antalet olagliga oljeutsläpp i har ökat har regeringen tillkallat en särskild utredare (dir 1996:82) för att belysa frågorna kring ingripande mot oljeutsläpp till sjöss. Utredaren skall redovisa resultatet av sitt arbete . En viktig åtgärd mot utsläpp av oljehaltigt vatten till havs är att det finns ett fungerande system för omhändertagande av sådant vatten i vid hamnanläggningar. Mot bakgrund härav har regeringen vidare gett i uppdrag att undersöka hur systemet med mottagningsanordningar för oljehaltigt avfall från fartyg fungerar. Uppdraget skall avrapporteras . I regleringsbrevet för /96 fick i uppdrag att inventera hotbilden för oljeutsläpp i och att göra en bedömning av den framtida utvecklingen av oljeutsläpp samt att föreslå åtgärder nationellt och internationellt för att minska utsläppen till havs. lämnade i redovisningen Oljeutsläpp i , Miljöspaning, sina förslag bl.a. vad avser effektivare övervakning av olja till havs. Regeringen finner det naturligt att den särskilde utredaren vid det samråd som enligt direktiven skall ske beaktar vad som är relevant beträffande övervakningsverksamheten. Regeringen konstaterar vidare att inom ramen för samarbetet i Helsingforskonventionen, HELCOM, sker en gemensam inventering av oljeutsläppen i . Det är viktigt att ha god beredskap för hur en olyckssituation med olja eller kemikalier skall hanteras från miljöskyddssynpunkt. Regionvisa s.k. miljöatlaser utgör ett viktigt underlag för att lämpliga åtgärder vidtas i både förebyggande syfte och vid uppkomna olyckor. I atlaserna anges bl.a. särskilt känsliga områden. Miljöatlas saknas ännu för delar av . bör miljöatlaser och beredskapsplaner tas fram för hela och de , , och i samarbetet mellan berörda länsstyrelser och ansvariga centrala myndigheter. 6.4 Åtgärder för att bevara arter och genetisk variation 6.4.1 Rödlistade arter och livsmiljöer Regeringens bedömning: Följande åtgärder beträffande bevarande av arter, populationer och den genetiska variationen i arbetet med biologisk mångfald skall genomföras genom omprioriteringar av resurser: - En rödlista över livsmiljöer skall upprättas. - Rödlistor för växter och djur samt vissa grupper av ryggradslösa djur skall upprättas sedan behovet närmare analyserats. - De rödlistade arternas krav på livsmiljö och behov av åtgärder skall utredas och analyseras vidare. - Kompletterande inventeringar när det gäller lokaler för rödlistade arter skall utföras. förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Remissinstanserna, stöder i allmänhet förslagen. påpekar att det planerade arbetet i många fall kommer att kräva grundläggande taxonomiskt arbete och att möjligheterna att täcka upp alla taxonomiska grupper är begränsade. Museet vill poängtera att rödlistorna bör användas med viss försiktighet. De flesta arter är inte rödlistade. Rödlistade arter är ofta sällsynta och geografiskt begränsade och kan därför vara besvärliga att använda som indikatorarter. En förekomst av de sällsyntaste arterna kan vara till stor del slumpmässig. anser att rödlistor ibland tenderar att vara en funktion av inventeringsverksamheten. Länsstyrelserna bedömer att inventeringsverksamheten är angelägen men ser problem med att klara av den. Regeringens överväganden: En rödlista är en lista över arter som bedömts löpa risk att försvinna från vårt land inom en snar eller relativt snar framtid. Beroende på hur stor denna risk bedöms vara placeras arterna i olika hotkategorier. I används ett system med fem kategorier. Rödlistningen utgör sålunda i sig inte någon bedömning av behovet eller omfattningen av insatser för att bevara de enskilda arterna. Detta avgörs genom ett särskilt prioriteringssystem för åtgärder, vilket behandlas närmare i nästföljande avsnitt I finns uppskattningsvis ca 50 000 arter av djur, växter och svampar. Av dessa har ca 3 500 placerats på rödlistor.