prop · GK032 · 1997-01-01 00:00:00 — | | Kemikalieproducenter bör ges ett ökat producentansvar för de | | miljö- och hälsorisker som är förknippade med deras produkter. Skälen för regeringens bedömning: Ett framgångsrikt genomförande av kapitel 19 i för en säkrare kemikaliehantering förutsätter ett intensivt internationellt samarbete, inkl. förbättrad samordning av pågående aktiviteter. Vid en kemikaliekonferens arrangerad i FN:s regi i , beslutades att inrätta ett forum för kemikaliesäkerhet. är ordförandeland fram till nästkommande möte . Kemikalieforum är ett mellanstatligt organ som skall underlätta för regeringarna att dra upp riktlinjer för kemikaliekontroll på policynivå. Kemikalieforums roll är konsultativ och rådgivande, med uppgift att initiera, samordna och prioritera insatser på kemikalieområdet för att skapa förutsättningar för en mer kostnadseffektiv resursanvändning. Avsikten är att söka samsyn för strategier att förverkliga kapitel 19 i . Kemikalieforum skall tillhandahålla klara och tydliga råd rörande kostnadseffektivitet, integrerad riskbedömning och hantering av kemikalier grundat på miljömässigt sunda principer, inkl. förslag till alternativ när det gäller förbjudna eller reglerade kemikalier. tog initiativ till ett informellt rundabordsamtal mellan ett antal miljöministrar och koncernchefer inom kemikalieindustrin. Vid mötet diskuterades hur man uppfyller målen i kapitel 19 i och uppläggningen av rapporteringen till FN:s kommission för hållbar utveckling inför generalförsamlingens extra möte om åtgärder för att minimera riskerna med kemikalier. Viktiga slutsatser blev att kemikalieindustrin skall färdigställa en rapport om de åtgärder som vidtagits samt att försiktighetsprincipen erkänns och tillämpas i vissa fall. Ett uppföljande möte om kemikaliehantering i planeras att hållas i . Inom FN sker kemikaliearbetet huvudsakligen inom två organ, nämligen IPCS (International Programme on Chemical Safety) och IRPTC (International Register for ). IPCS skall framför allt stödja i arbetet med att utveckla nationella program inom kemikaliekontrollens område. IRPTC eftersträvar att information om kemikalier skall göras tillgänglig och har initierat en process för att utarbeta en global konvention om information vid export av kemikalier (se nedan). Stabila organiska miljögifter utgör ett problem när det gäller både deras användning som kemikalie för olika ändamål och deras förekomst i utsläpp till luft och vatten. grundpostition är att tillverkning och användning av samtliga stabila organiska miljögifter skall fasas ut. Även den oavsiktliga uppkomsten av stabila organiska miljögifter bör minimeras. Ett framgångsrikt regionalt samarbete mellan nordsjöländerna resulterade i ett beslut om att minska tillförseln av farliga ämnen till med målsättningen att tillförseln helt skall har upphört . Utsläpp av stabila organiska miljögifter får under vissa förhållanden global spridning genom transport via luft och vatten. Förekomsten av stabila organiska miljögifter är ett hälso- och miljöproblem, eftersom de oftast är toxiska och lagras i levande organismers vävnader. För att förhindra spridning av dessa miljögifter, krävs kemikalie- och produktkontroll samt begränsningar av användning och utsläpp. Många stabila organiska miljögifter är bekämpningsmedel, såsom DDT. Andra, exempelvis dioxiner, genereras vid förbränning, medan ytterligare några används i industriell verksamhet, t.ex. PCB. I har användningen av i stort sett alla dessa miljögifter förbjudits, men i länder vars jordbruk är känsligt för skadeangrepp är användningen fortfarande utbredd. Ett regionalt protokoll om stabila organiska miljögifter håller på att utarbetas inom konventionen om långväga transporter av luftföroreningar (LRTAP). Konventionen omfattar , och . Vid styrelsemöte för FN:s miljöprogram beslöts att inleda arbetet med att få till stånd en global konvention om stabila organiska miljögifter. Kemikalieforum har i samarbete med IOMC (International Organizational Programme for the ) och IPCS fått i uppdrag att sammanställa befintlig kunskap om stabila organiska miljögifter samt utvärdera alternativ och granska kostnader och effektivitet. Uppdraget skall redovisas vid styrelsemöte med FN:s miljöprogram. Därefter kan sannolikt förhandlingar påbörjas om ett globalt bindande instrument. Frågan om stabila organiska miljögifter behandlades även vid en konferens om skydd av den miljön från landbaserade aktiviteter som arrangerades av FN:s miljöprogram 1995 (se även avsnittet om skydd för oceanerna). Där beslöts bl.a att det fortsatta arbetet skall inriktas mot att möjligt förbjuda de tolv mest hälso- och miljöfarliga miljögifterna ("the dirty dozen") och att de skall ersättas av andra mindre farliga kemikalier. Konvention om information vid export av kemikalier pågår förhandlingar om utarbetande av en global konvention om information vid export av kemikalier. Avsikten är att kontrollera och begränsa export av farliga kemikalier genom krav på att importlandet skall informeras och godkänna importen i enlighet med den nuvarande, frivilliga proceduren enligt riktlinjer från FN:s miljöprogram och FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation. På bl.a. svenskt initiativ inrättades styrelsen för FN:s miljöprogram dessutom en arbetsgrupp för att diskutera frågan om behov av ytterligare åtgärder för att reducera riskerna med vissa hälso- och miljöfarliga kemikalier. Gruppen, som arbetar parallellt med förhandlingskommittén för utarbetandet av en konvention om information vid export av kemikalier, skall avge en rapport till nästa styrelsemöte för FN:s miljöprogram. medverkade till att starta ett projekt inom med syfte att utreda och dokumentera kemikalier. Projektet har lett till väsentligt ökade kunskaper om existerande kemikaliers hälso- och miljöfarlighet. 1989 tog initiativ till ett riskbegränsningsarbete inom med syfte att identifiera farliga ämnen och utforma program för att minska riskerna med användning av dem. Arbetet har inriktats på bly, kadmium, kvicksilver, metylenklorid samt bromerade flamskyddsmedel. Ett internationellt samarbete inleddes för att utveckla provningsmetodik och kriterier för bestämning av kemikaliers hälso- och miljöfarlighet, med syfte att harmonisera regler för klassificering och märkning. Bekämpningsmedel har varit undantagna från de gemensamma provningskrav som tagits fram inom OECD-samarbetet, vilket har inneburit ett fortsatt betydande dubbelarbete vid provningar och utvärderingar. För att markera bekämpningsmedelsfrågornas betydelse, har ett forum inrättats inom . Bl.a. diskuteras möjligheten att formulera dokumentationskrav för nya bekämpningsmedel samt ett gemensamt program för riskbegränsning. 4.3.9 Säkerhet vid hantering och slutförvaring av använt kärnbränsle och kärnavfall -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: Arbetet med att färdigställa en | | internationell konvention om säkerhet vid hantering och | | slutförvaring av använt kärnbränsle och kärnavfall bör slutföras.| | Konventionen bör ges ett brett innehåll och omfatta alla slag av| | använt kärnbränsle och radioaktivt avfall från såväl kärnteknisk| | verksamhet som från andra områden såsom sjukvård, industri, | | forskning och militär verksamhet. Det är av stor vikt att | | konventionen förses med effektiva kontrollinstrument. Skälen för regeringens bedömning: Under konstaterades att radioaktivt avfall genereras i ökande utsträckning inom samtliga länder, bl.a. till följd av ökad användning av radionuclider inom sjukvård, forskning och industri. Den ojämförligt största delen av ökningen i världen av mängden radioaktiva restprodukter uppstår dock inom kärnkraftindustrin, delvis på grund av att allt fler kärntekniska anläggningar nu börjar läggas ned. I uppmanas världens regeringar att stödja i arbetet med att utveckla internationellt accepterade säkerhetsstandarder för hantering och slutförvaring av använt kärnbränsle och kärnavfall. I konventionen om kärnsäkerhet avseende civila landbaserade kärnkraftreaktorer förbinder sig parterna att verka för att en konvention om säkerhet vid hantering av radioaktivt avfall kommer till stånd. sammankallade därför ett expertmöte för att diskutera en sådan konvention, varvid en stor samstämmighet rådde om att en konvention med bredast möjliga omfattning utarbetas. deltar aktivt i det arbete som pågår med att utarbeta ett förslag till konvention. Syftet är att minska risken för olyckshändelser vid hantering av radioaktivt avfall samt för utsläpp av radionuclider i naturen. Detta är särskilt angeläget mot bakgrund av utvecklingen inom samt inom Öst- och och . För att tillse att konventionen följs, bör den innehålla effektiva uppföljnings- och kontrollinstrument. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: bör verka för att miljödata och | | miljöinformation harmoniseras och standardiseras mellan | | rapporterande länder samt att kvalitetssäkrad miljödata och | | information görs tillgänglig för så många som möjligt. För att uppnå| | denna målsättning kan en del behöva stöd att utveckla | | nationella miljöövervakningssystem. Ett större antal länder bör | | rapportera till FN och andra internationella institutioner, | | bl.a. inom ramen för de globala konventionerna för hållbar | | utveckling. Inom bör ökad samordning ske via | | EEA. Vidare är arbetet med att utarbeta indikatorer för hållbar | | utveckling av stor betydelse. Skälen för regeringens bedömning: Miljöövervakningen utgör grunden för att kunna beskriva tillståndet i miljön, bedöma hotbilder, analysera effekter av föroreningar och miljöstörningar. Den nationella miljöövervakningen är en förutsättning för det bredare internationella arbetet och har, liksom andra länder, åtaganden på detta område inom ramen för flera internationella konventioner och organisationer.Såväl inhemsk som gränsöverskridande miljöpåverkan skall rapporteras. För att detta skall kunna ske så ändamålsenligt och korrekt som möjligt krävs att de globala aktörerna har tillgång till samma typ av data och information i sina resp. länder. Det är därför viktigt att verka för att miljöövervakningen och den efterföljande internationella rapporteringen samordnas, samt att gemensamma kriterier och kvalitetssäkring av data införs. I arbetar man bl.a. med att ta fram en generalinstruktion för de svenska förhandlarna i syfte att effektivisera den internationella rapporteringen. Inom EU bör verka för ökad samordning i denna fråga, bl.a. via . -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: bör verka för att internationella| | riktlinjer för nationell miljöpolicy avseende den militära | | sektorns verksamheter i fredstid tas fram. Skälen för regeringens bedömning: Frågor om militär verksamhet och miljön behandlades vid och resulterade där i Riodeklarationens princip 25. I denna fastslås att krig är destruktivt för hållbar utveckling samt att stater därför måste respektera folkrättens regler till skydd för miljön vid väpnad konflikt och samarbeta, om så bedöms nödvändigt, för att utveckla dessa regler. FN:s miljöprogram fattade vid styrelsemötet på nordiskt initiativ beslut om tillämpning av miljönormer vid militär verksamhet. En konferens som arrangerades av FN:s miljöprogram om militären och miljön hölls under svenskt värdskap i . Mötet diskuterade militära aktiviteter och miljön i fredstid. Underlag för fortsatt internationellt arbete med att utarbeta riktlinjer för miljöpolicy för den militära sektorn togs fram. En rapport från mötet har sammanställts av Försvarsdepartementet. har därefter aktivt medverkat i arbetet med att utfärda dessa riktlinjer. Slutresultatet av det pågående arbetet avses rapporteras till FN:s ekonomiska kommission i . Därutöver medverkar aktivt i CCMS (challenges of modern society). Inom ramen för detta samarbete utarbetar och miljöriktlinjer för den militära sektorn. Syftet är att stödja enskilda stater att utarbeta en nationell miljöpolicy för den militära sektorn. Riktlinjerna skall redovisas för FN:s ekonomiska kommission i för att sedan spridas vidare till andra regioner genom FN:s försorg. 4.3.12 Folkligt deltagande för hållbar utveckling -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: bör verka för ökad offentlig insyn| | och ökat inflytande i samhället för frivilligorganisationer, | | näringslivsföreträdare och andra samhällsgrupper i arbetet med | | miljö- och utvecklingsfrågor. Mekanismer och rutiner bör införas| | för att bidra till ett brett deltagande i beslutsprocesser på | | lokal, regional, nationell och internationell nivå. | | Generalförsamlingens extra möte med anledning av | | uppföljningen av bör resultera i ett fortsatt nära| | utbyte med folkrörelser och andra samhällsaktörer som arbetar med| | uppföljning av . Skälen för regeringens bedömning: Alla samhällsgrupper skall enligt engageras för att realisera de mål som regeringarna enats om. Avsikten är att förankra internationella beslut och rekommendationer hos allmänheten. En annan anledning är att företrädare för olika grupper i samhället kan bidra till ett bättre förhandlingsresultat genom att tillhandahålla viktig information och nya perspektiv. Därför är det av stor vikt att generalförsamlingens extra möte med anledning av uppföljningen av resulterar i ett fortsatt nära utbyte med folkrörelser och andra samhällsaktörer. I det globala samarbetet finns många exempel på framgångsrika insatser som gjorts av olika frivilligorganisationer. Där märks t.ex. kvinnoorganisationernas arbete med att främja en rättvis utveckling för kvinnor i . I utgår visst ekonomiskt stöd till folkrörelser och andra grupper som arbetar med genomförandet av på olika nivåer i samhället. har även erbjudit plats åt representanter från folkrörelserna i de svenska förhandlingsdelegationerna. Folkrörelsedeltagande bör uppmuntras även fortsättningsvis. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: bör, inom ramen för det globala | | miljösamarbetet, stödja arbetet med lokala samt sprida| | erfarenheter och exempel från lokala Agenda 21-processer, i | | synnerhet från de svenska kommunerna. Skälen för regeringens bedömning: Beslut som fattas för hållbar utveckling måste i huvudsak genomföras på lokal nivå. Lokalt ansvar och lokalt engagemang i miljö- och utvecklingsfrågor är därför en grundläggande förutsättning för att förverkliga åtagandena från . I kapitel 28 i uppmanas samtliga världens kommuner att ha inlett en process för att utforma en egen långsiktig handlingsplan för hållbar utveckling, en s.k. lokal . I har denna uppmaning fått ett mycket stort genomslag. Så gott som samtliga svenska kommuner har på frivillig väg tagit beslut om att upprätta lokala Agenda 21-planer, vilket är unikt i ett internationellt perspektiv. De kommunala Agenda 21-processerna har på många håll lett till ett stort uppsving för det lokala miljöarbetet och fördjupat och vitaliserat den lokala demokratin. I detta sammanhang bör de svenska kommunernas starka och självständiga roll i planeringsprocessen särskilt betonas, eftersom detta är en förutsättning för att det s.k. underifrånperspektivet skall kunna tillämpas enligt rekommendationerna i kapitel 28 i . I förberedelsearbetet för Habitat II, som också kallas kommunernas världstoppmöte, lyftes de svenska kommunernas introduktion av lokal fram som ett internationellt föredöme. 5 verksamhetsområde: internationella utvecklingssamarbete för hållbar utveckling 5.1 Utvecklingssamarbetet och hållbar utveckling -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: De av beslutade | | biståndspolitiska målen för det svenska utvecklingssamarbetet | | främjar tillsammans hållbar utveckling. Det övergripande målet att| | bekämpa fattigdom skall vara vägledande för prioriteringen av | | insatser. För att främja hållbar utveckling krävs framför allt att| | miljöaspekter integreras i all verksamhet. Fattiga människor är både offer för och orsak till miljöförstöring. När de negativa effekterna av förändringar i den globala miljön blir märkbara är det ofta de fattiga länderna, och de fattigaste människorna i dessa länder, som drabbas hårdast. Sambanden mellan fattigdom och miljöförstöring är dock komplexa. Det finns många exempel på fattiga människor som lever i balans med tillgången på naturresurser. Negativa effekter på miljön uppstår oftast när fattigdomen är kombinerad med andra faktorer, som hög befolkningstillväxt, brister i ägande- eller nyttjanderätter till naturresurser, otillräcklig lagreglering, kortsiktig ekonomisk politik och olika marknadsmisslyckanden. Bristande kunskap samt frånvaro av demokratiskt inflytande och demokratiska kontrollinstrument utgör andra viktiga faktorer. Utrotandet av fattigdom är nödvändigt, om än inte tillräckligt, för att säkerställa hållbar utveckling och för att säkra framtida generationers livsbetingelser. Den framtida befolkningstillväxten, liksom den ekonomiska tillväxtens miljökonsekvenser är också av avgörande betydelse. Världens befolkning har ökat med två miljarder till nästan sex miljarder. av ökningen har skett i . Befolkningstillväxten har i vissa regioner lett till att man har passerat gränsen för vad marken uthålligt kan producera med traditionella metoder. En fortsatt hög befolkningstillväxt riskerar att leda till ökad förslitning och förstörelse av naturresursbasen och till att fattigdomen förvärras ytterligare. En satsning på den breda befolkningsrelaterade politik som formulerades vid om befolkning och utveckling i , med fokus på åtgärder inom hälsovård, inklusive insatser för sexuell och reproduktiv hälsa, socialpolitik och utbildning är av stor betydelse för att kunna dämpa befolkningsökningen. På kort sikt är det emellertid avgörande att planera för och dra konsekvenserna av den befolkningsökning som kommer att ske som en följd av de människor som redan fötts. En sådan planering måste, tillsammans med en tydlig fattigdomsinriktning, vara en central komponent i program för hållbar utveckling i . 5.1.2 Hållbar utveckling och de biståndspolitiska målen har antagit sex biståndsmål för utvecklingssamarbete som en helhet och utan inbördes rangordning. Nedan bedöms de biståndspolitiska målen med utgångspunkt i övergripande mål om hållbar utveckling. Resurstillväxt är en grundläggande förutsättning för att utrota fattigdom och göra hållbar utveckling möjlig. Ekonomisk tillväxt skapar också möjligheter för länder att åtgärda miljöproblem. Sambanden mellan miljö och tillväxt är ofta diskuterade och den ekonomiska tillväxtens miljöpåverkan är av stor betydelse för om den bidrar till hållbar utveckling eller inte. Studier om hur tillväxt och hållbar utveckling går hand i hand genomförs på många håll, bl.a. inom och . Flera länder, däribland , undersöker också metoder för att inkludera miljökostnader i bruttonationalprodukten (BNP) för att bättre kunna mäta de samhällsekonomiska kostnaderna som uppstår vid vissa former av resursutnyttjande och enskilda investeringsprojekt. Miljökonsekvenser av olika ekonomiska aktiviteter måste integreras i beslutsfattandet på olika nivåer. Ett bättre miljöskydd måste etableras i de flesta och större hänsyn måste tas till olika aktiviteters eventuella miljöeffekter. Miljökostnaderna måste bl.a. bättre internaliseras i priser. Att ställa ekologiska krav på den ekonomiska utvecklingen kan leda till nästa stora språng i tillväxten. Biståndet bör medverka till detta, så att dyrbara återvändsgränder i utvecklingen kan undvikas. Ekonomisk och politisk självständighet Många av hoten mot hållbar utveckling utgör tydliga exempel på beroendet mellan världens länder. Miljöhot orsakade av lokalt agerande och nationell politik genererar ofta effekter som sprider sig långt utanför lokalsamhällets och nationens gränser. Ökad konkurrens om och brist på, naturresurser utgör också en grogrund för konflikter mellan länder och driver människor på flykt. Bistånd för fred, säkerhet och demokrati kan därmed bidra till hållbar utveckling. Ekonomisk och social utjämning I många är fördelningen av resurser mycket ojämn. Frågan om livsstilar och konsumtionsmönster kan därför inte enbart föras i ett nord-sydperspektiv, utan måste också innefatta en diskussion om fördelningen av resurser inom u- länderna. En förutsättning för hållbar utveckling är en rättvisare fördelning av resurser såväl inom som mellan länder. Risken för spänningar och konflikter mellan länder till följd av minskande tillgång på naturresurser är ett uppenbart hot mot de framgångar som nåtts vad avser utvecklingen mot demokrati i många länder. visar studier att demokratiska institutioner, som en folkvald församling, fri press, politiska partier och fackföreningar, och en allmänbildad och informerad opinion är en garant för att miljöförstöringen inte skall kunna fortgå i tysthet. Stöd till demokratiska institutioner och processer är därför väsentligt för att främja arbetet för hållbar utveckling. Framsynt hushållning med naturresurser och omsorg om miljön Detta mål motsvarar de grundläggande principerna i och integrering av miljöaspekter i allt bistånd är kanske den viktigaste komponenten för att främja hållbar utveckling. Särskilda miljöinsatser, t.ex. för att stödja länders uppbyggnad av egen kapacitet och institutioner för miljöövervakning och forskning, är också viktiga, framför allt med tanke på att en allt större andel av utvecklingsprocessen finansieras genom mobilisering av privat kapital. I de flesta samhällen har männen den politiska och ekonomiska makten. I fattiga jordbrukssamhällen är det ofta kvinnors uppgift att ha huvudansvaret för jordbruket och sörja för hushållets försörjning. Kvinnors roll när det gäller förvaltningen av naturresurser kräver därför en ökad uppmärksamhet. Fler kvinnor måste beredas tillfälle att delta i beslutsfattandet och utformningen av politik och utbildning för att uppnå hållbar utveckling, framför allt på lokal nivå. Biståndet skall stödja sådana insatser. 5.2 Bilateralt utvecklingssamarbete för hållbar utveckling -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: Främjandet av hållbar utveckling skall | | genomsyra det bilaterala utvecklingssamarbetet. Grunden för | | detta är, som i allt bistånd, en övergripande | | fattigdomsbekämpning, som också tar hänsyn till den moderna | | sektorns och städernas miljö- och utvecklingsproblem. Vikten av | | att denna prioritering görs vid val av biståndsinsatser och | | resursfördelning gäller såväl inom ramen för det | | landramsfinansierade biståndet som annat samarbete. | | Regeringens huvudsakliga styrinstrument för biståndsinsatser är| | landstrategier, där möjligheten finns att göra strategiska | | bedömningar av insatser för hållbar utveckling. Åtgärder inom fem| | områden kan identifieras som särskilt viktiga att prioritera för| | att uppnå hållbar utveckling; färskvattenhantering, jord- och | | skogsbruk (inkl. markvård), marin miljö, urban miljö och | | energiförsörjning. Särskilda miljöinsatser är befogade för | | kapacitetsuppbyggnad, metodutveckling, forskning, m.m. | | Samarbetet med kräver också särskilda | | miljöinsatser. Regeringen har ovan redovisat sin syn på hållbar utveckling i relation till de biståndspolitiska målen. Med dessa som utgångspunkt skall det bilaterala utvecklingssamarbetet främja en hållbar utveckling. Regeringen anser också att resursfördelning mellan insatsområden på övergripande nivå är viktig. I första hand bör prioriteringarna komma till uttryck inom det långsiktiga, landramsfinansierade utvecklingssamarbetet. Regeringens viktigaste kontinuerliga styrinstrument för att tillse att begreppet hållbar utveckling får en central ställning i det bilaterala utvecklingssamarbetet är landstrategiprocessen.