prop · GK034 · 1997-01-01 00:00:00 — Det bör dock noteras att massförstörelsevapen kan utnyttjas för att i viss mån kompensera svagheter på det konventionella området, framför allt i vad man på ryskt håll skulle uppfatta vara trängda situationer. Om den gällande doktrinens omstrukturering av krigsmakten genomförs, skulle de planerade strategiska insatsstyrkorna vara upprättade . Detta innebär att förmågan att genomföra strategiskt överfall kan öka. De be- gränsningar som bland annat den ekonomiska situationen i innebär, medför dock fortsatt att reformarbetet torde bli avsevärt försenat i förhållande till gällande doktrin. Förändringar i bland annat den ryska militära ledningen kan möjligen öka förutsättningarna för att driva reform- processen. Den säkerhetspolitiska och militärstrategiska utvecklingen i har ännu inte stabiliserats efter det slut. Förändringarna är här betydligt mer djupgående än på och dynamiken i utvecklingen fortsatt stark. Ett nätverk av bilaterala och multilaterala kontakter avlöser det blockuppdelning. Flera stater söker ännu sin säkerhetspoli- tiska identitet. Osäkerheten är stor kring den framtida utvecklingen av Kaliningrad-området, där ekonomiska och militära intressen står mot varandra. Rent militära säkerhetsfrågor i måste ses i ett bredare säkerhetspolitiskt sammanhang, bland annat beroende på att strategiska ryska intressen berörs. Dylika övergripande militärstrategiska spörsmål lämpar sig inte för regionala eller subregionala lösningar utan bör tas upp i fora där alla tunga aktörer är företrädda. Den avslutade översynskonferensen av och de ökade möjligheter att placera tung armémateriel som därvid gavs i flankzonen, kan komma att få militärstrategiska konsekvenser för . Väsentligt för att främja stabilitet och säkerhet i är det alltmer omfattande samarbetet inom politiska, ekonomiska, sociala och kulturella områden. Östersjösamarbetet har folklig förankring och initieras ofta på lokal nivå. får en alltmer operativ roll i detta samarbete avseende ekonomisk utveckling, miljöskydd, utvecklandet av demokrati och det civila samhället. Samarbetet inkluderar kamp mot gränsöverskridande organiserad brottslighet, samverkan mellan kustbevakningar och åtgärder för ökad kärn- kraftssäkerhet. Det toppmöte som på svenskt initiativ hölls i innebar att samarbetet ytterligare befästes och att gavs ett särskilt ansvar för dess uppföljning tills vidare. Av stor betydelse är att EU kommit att spela en mer aktiv roll i . Samarbetet är vidare ett viktigt instrument för det svenska stödet till EU-medlemskap för de baltiska länderna. Av särskild betydelse är att Östersjösamarbetet skapar ett forum där både och de baltiska länderna deltar och får tillfälle till en direkt dialog på både ett tekniskt och ett politiskt plan. Även om inom miljöområdet verkar bromsande på grund av miljöinsatsernas stora kostnader och därför att vissa miljöhot härrör från den känsliga ryska militära sektorn, synes man ha ett genuint intresse för ett utökat regionalt samarbete. Ett nätverk av kontakter utvecklar sig också utanför . Kustbevakningarna från de flesta strandstaterna samarbetar och de estniska, finska och ryska kustbevakningarna har inlett viss praktisk samverkan i . () om miljösamarbete för att rädda vatten är ett annat viktigt element i samarbetet. En betydelsefull dimension av Östersjösamarbetet är PFF, i vilket alla Östersjöstater är deltagare. Detta har omfattat ett antal både regelrätta PFF-övningar och övningar i PFF:s anda (dvs. bi- eller multilaterala övningar/aktiviteter som är i enlighet med PFF:s övergripande målsättningar men inte leds av eller finansieras av NATO). Inom det säkerhetsfrämjande området utvecklas inte minst samarbetet mellan de nordiska och de baltiska länderna. Det omfattar för det första icke-militära insatser såsom till exempel stödet till uppbyggnaden av kust- och gränsbevakning och rättssystemen i alla tre baltiska länderna. För det andra ingår i stödet uppbyggnaden av demokratiska försvarsmakter där bidraget till uppbyggnaden av den baltiska fredsbevarande bataljonen - utbildningsmässigt och materiellt - utgör den för svensk del resursmässigt största delen och där förutom de baltiska och nordiska länderna även , , , och Neder-länderna deltar. Stödet i övrigt inom det militära området utgörs till största delen av utbildningsbistånd och olika andra former av kunskapsöverföring. Den grundläggande kärnvapenstrategiska situationen på är i sina huvuddrag oförändrad. För är området därför av stor strategisk vikt, vilket bl.a. tagit sig uttryck också i en konventionell materiell förnyelse . , som är baserad vid Kolabaserna, härbärgerar huvuddelen av strategiska ubåtar. Den har främst betydelse för att balans skall kunna upprätthållas i kärnvapenavskräckningen mellan i första hand och . Det är av vital betydelse för att dess vedergäll- ningsförmåga med kärnvapenbestyckade ubåtar inte riskerar att urholkas. Denna betydelse kan i relativa termer komma att öka vid en implementering av START 2- avtalet. Områdets betydelse för rysk kärnvapenkapacitet och andra-slags-förmåga konstituerar i sin tur grunden för NATO:s och inte minst intressen i området. Ett fortsatt strategiskt intresse i området och vidmakthållande av en förmåga att militärt agera där kan därför förväntas från sida. En öppen militär konflikt kring Kola-området skulle ligga farligt nära för kärn- vapenmakterna vitala strategiska intressen. Detta gör sannolikheten liten att en konflikt skulle inledas inom detta område. Samarbetet på sker såväl multilateralt som bilateralt. Multilateralt utgör ett viktigt forum för konkret samarbete med inom områden som mellanfolkliga kontakter, ekonomisk utveckling, miljösamarbete och andra former av regionalt samarbete. övertar ordförandeskapet i . I grannländernas samarbete på har miljöproblemen alltmer kommit i förgrunden. De potentiellt allvarligaste hoten har sitt ursprung i den sovjetiska, numera ryska, militärapparaten och ägnades föga uppmärksamhet under det . Ansamlingen av uppstyckningsfärdiga atomubåtar och ett antal större kärnkraftsreaktorer både i och ur drift utgör ett uppenbart orosmoment även för grannländerna. På miljöområdet har även ett trilateralt samarbete vuxit fram mellan , och . 4.3.9 De baltiska länderna I , och pågår inom hela samhällslivet uppbyggandet av demokratiska strukturer. Utvecklandet av demokrati och marknadsekonomi är en komplex process och innebär bland annat ett omfattande lagstiftningsarbete för att inrätta olika regelverk och institutioner. De tre länderna eftersträvar alla en fullständig integration i västliga strukturer. De söker medlemskap i för att utvecklas ekonomiskt, men också för att nå den politiska gemenskap och de säkerhetspolitiska fördelar som ett medlemskap i unionen innebär. De söker medlemskap i för att komma i åtnjutande av säkerhetsgarantier, vilket enligt mångas uppfattning i de berörda länderna också skulle bidra till den stabilitet som utgör en förutsättning för ekonomisk utveckling. Även om de baltiska länderna inte uppfattar något militärt hot, väcker det ökade ryska trycket, främst riktat mot , en stark oro. Inte minst är man i och medveten om risken för att via de ryskspråkiga befolkningsgrupperna, och i fall via transittrafiken till , bli inrikespolitiska slagträn i . De fortsatta relationerna med är därför präglade av osäkerhet och har starka inslag av ömsesidig misstänksamhet. Det är ett självklart och starkt intresse för säkerheten och stabiliteten i att de baltiska länderna i alla avseenden förblir suveräna stater med full frihet att utöva rätten att välja sina egna säkerhetspolitiska lösningar. Medlemskapsperspektivet vad gäller EU har stärkts genom att vid samtliga sina möten - senast - bekräftat åtagandet om en ny utvidgningsomgång till södra och östra . Även om viss oenighet fortfarande råder i den viktiga frågan om alla kandidatländer skall få starta sina medlemskapsförhandlingar , har det nu slagits fast att förhandlingar om nästa utvidgning skall inledas senast efter regeringskonferensens avslutning, dvs. troligtvis /98. Med- lemskap för , och skulle för dessa länder innebära avgörande steg på vägen mot en fullständig politisk och ekonomisk integration i . EU-medlemskap skulle därmed verka stabiliserande i hela och bidra till att stärka insatserna mot icke-militära hot och risker. Om de baltiska länderna inte skulle omfattas av NATO:s första utvidg- ningsomgång blir den säkerhetspolitiska betydelsen av ett medlemskap i än större. I militära termer är EU-medlemskap dock ingen ersättning för NATO:s säkerhetsgarantier. I en sådan situation ökar även vikten av att fortsatt bygga ut PFF-samarbetet. De baltiska länderna understryker med hänsyn till integra- tionsprocessernas komplexitet och olika tidsperspektiv vikten av ett brett samarbete med olika västländer, inte minst med de nordiska, och sinsemellan. Det kan konstateras att om de baltiska länderna lever upp till sina uttalade ambitioner om utveckling av den egna försvarsförmågan och om ökad inbördes sam- verkan på försvarsområdet, så kan de själva uppnå en ökad tröskeleffekt mot yttre aggressioner. 4.4 Slutsatser för del 4.4.1 Regeringens bedömning och förslag med anledning av den säkerhetspolitiska kontrollstationen -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning | | | | Även om väpnade angrepp, som skulle kunna hota , | | ter sig osannolika, råder en grundläggande osäkerhet om den säker-| | hetspolitiska utvecklingen på . Det finns inga skäl | | att nu förändra de riktlinjer för totalförsvaret som | | beslutade eller att ompröva den säkerhetspolitiskt | | motiverade besparing på försvarsutgifterna som detta beslut | | omfattade. Utvecklingen ger emellertid heller | | inte stöd för att nu föreslå några ytterligare säkerhetspolitiskt| | motiverade besparingar på försvaret. understryker den | | mer framträdande osäkerheten om bland annat utvecklingen i | | att vårt försvar måste ha en god förmåga till anpassning| | efter förändringar i den militära hotbilden. | | | | Regeringens förslag | | | | beslut om säkerhetspolitikens mål och försvars-| | politikens inriktning, om anpassning samt om säkerhetspolitiskt | | motiverade besparingar på totalförsvaret består. | | | | Stor vikt skall läggas vid vårt deltagande i Östersjösamarbetet| | också med totalförsvarsresurser liksom vid vårt engagemang inom | | PFF och inom VEU om krishantering. Vi skall fortsatt anpassa | | vår förmåga att kunna medverka i internationell fredsfrämjande | | verksamhet till de former som är under utveckling med IFOR- | | styrkan som exempel. Samarbetet med andra länder om försvars- | | materiel skall intensifieras. | | | | Bevarandet av den militära alliansfriheten förutsätter inte att| | i något annat avseende skulle behöva ålägga sig | | restriktioner när det gäller deltagandet i det framväxande | | europeiska säkerhetssamarbetet. Stor vikt skall därför läggas vid| | att bevarar handlingsfriheten att i takt med föränd- | | ringar i omvärlden kunna utveckla sitt deltagande i detta. | | | | Säkerhetspolitiska kontrollstationer skall fortsatt genomföras.| -------------------------------------------------------------------- Den senaste omvärldsutvecklingen understryker betydelsen av att anlägga ett helhetsperspektiv på säkerhetsfrågorna. säkerhetspolitiska situation formas av en rad olika faktorer. kan genom egna åtgärder påverka sitt läge - allt ifrån upprätthållandet av betryggande egen försvarsförmåga till del- tagande i olika typer av förebyggande och fredsbevarande insatser, till krishan- tering och till återuppbyggnad och demokratistöd, repatriering av flyktingar etc. I många av dessa led utgör totalförsvarsresurser ett väsentligt instrument för internationella agerande. Detta var en viktig slutsats i den första etappen av försvarsbeslutet och den har ytterligare förstärkts. De stora svårigheterna att trots massiva insatser få en återgång till normala förhållanden i det belyser ånyo vikten av förebyggande åtgärder och av att söka eliminera konfliktorsaker och bilägga konflikter i tidiga skeden. bör liksom tidigare lägga stor vikt vid att bidra till sådana insatser. kvarstår bedömningen att det internationella samfundet trots alla förebyggande insatser även kommer att tvingas hantera en mängd kriser, konflikter och katastrofer. måste därför även fortsättningsvis lägga stor vikt vid att ha en beredskap för att medverka i internationella fredsfrämjande, humanitära och återuppbyggande insatser. Det europeiska säkerhetsmönstret är vad gäller ländernas politik, organisationernas inre utveckling och uppgifter liksom rollfördelning sinsemellan under stark utveckling. Det svenska deltagandet i och samarbetet med de europeiska organisationerna bör i takt med den internationella utvecklingen anpassas till vad som bäst svarar mot svenska intressen. Det är väsentligt att inte hamnar i ett sämre läge när den säkerhetspolitiska strukturen i förändras. intressen främjas av ett brett fält av åtgärder och insatser för fredlig samlevnad, demokratisering och en hållbar utveckling i vår omvärld. Europeiska unionen spelar en central roll för och säkerhet. Dess östutvidgning är av avgörande betydelse för långsiktig stabilitet och säkerhet i . Det är ett svenskt intresse att EU:s förmåga att föra en kraftfull gemensam utrikes- och säkerhetspolitik utvecklas. Detta kan bland annat ske genom att länken mellan EU och VEU stärks i fråga om krishantering och genom bildandet av en särskild analysenhet för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP). IFOR innebär en ny dimension i den fredsfrämjande verksamheten. NATO utvecklar också sin förmåga till samverkan även med icke-allierade stater inom internationell krishantering och fredsfrämjande bör mot denna bakgrund ytterligare utveckla sin förmåga att samverka med NATO inom dessa områden. är det angeläget att fortsätta att stärka Östersjösamarbetet i vid mening och att ytterligare utveckla det svenska deltagandet i PFF. Det första är viktigt som bidrag till att förhindra motsättningar och främja stabiliteten vid de förändringar som torde förestå i det säkerhetspolitiska mönstret för länderna vid sydöstra stränder. PFF-deltagandet syftar både till att stärka den svenska förmågan till medverkan i internationell krishantering och till att sätta in det militära säkerhetssamarbetet i i ett brett, alleuropeiskt perspektiv med engagemang från NATO och . Brister i säkerheten i den kärntekniska verksamheten i vårt närområde, såväl på som i , vid driften av kärnkraftverk, hanteringen av radioaktivt material m.m. fortsätter att utgöra ett hot också för vårt land. Fortsatta ansträngningar från svensk sida att medverka till att förbättra säkerheten på området är därför angelägna. militära alliansfrihet syftar till att landet skall kunna vara neutralt i händelse av krig i vårt närområde. Den förutsätter att vi har en betryggande försvarsförmåga. Denna politik bekräftades senast av . Utvecklingen ger inte anledning till någon omprövning. Bevarandet av den militära alliansfriheten förutsätter som det sammansatta utrikes- och försvarsutskottet därvid anförde inte att i något annat avseende skulle behöva ålägga sig restriktioner vad gäller deltagandet i det framväxande, mångfasetterade europeiska samarbetet. Den svenska säkerhetspoli- tiken karakteriseras enligt utskottet tvärtom av ett aktivt och fullvärdigt deltagande i arbetet för de mål som (genom Parisstadgan) delas av alla europeiska stater. Det är därför viktigt att bevarar handlingsfriheten att i takt med förändringar i omvärlden kunna utveckla sitt deltagande i det europeiska säkerhetssamarbetet. Vad som tidigare anförts om rysk intressepolitik kan i sin förlängning leda till uppkomsten av nya säkerhetsproblem som riskerar att påverka stabiliteten och samarbetet i och i vårt närområde. Konflikter i ryska närområden skulle kunna uppstå och man kan inte bortse ifrån risken att liksom andra stater i vårt närområde skulle kunna påverkas av en eventuell konflikt som primärt avsåg och ett eller flera av dess grannländer. Dessa risker bör uppmärksammas och motverkas. Det är viktigt att inte isoleras och att intresse av att medverka till stabilitet och till att utveckla ett förtroendefullt samarbete med sina grannar förstärks. Detta bör ske genom ett fördjupat brett politiskt, ekonomiskt och socialt samarbete som innefattar med självklar utgångspunkt i grundläggande principer om mänskliga rättigheter och mellanstatligt umgänge. Östersjösamarbetet utgör en mycket väsentlig del av dessa strävanden. Det är i sammanhanget väsentligt att kan agera utifrån den styrke- position som en trovärdig svensk försvarsförmåga ger genom att skapa både trygghet och förmåga till konflikthantering. Skulle en konflikt i vårt närområde trots allt uppstå bör vi genom de internationella organisationerna kunna medverka till att söka bilägga den samt kunna lindra verkningarna för vår egen del. Slutsatsen försvarsbeslut om nödvändigheten av att se på hot och risker direkt riktade mot i ett brett perspektiv har bestyrkts. Detta innebär att den vidgade säkerhetssynen försvarsbeslut består. Väpnade angrepp som skulle kunna hota ter sig under nuvarande omvärldsförhållanden fortfarande osannolika. försvarsbeslut gjordes bedömningen att angreppsstyrkor, om politiska och ekonomiska förutsättningar skapas i , kan sättas i stånd så länge befintlig materiel och personal kan utnyttjas. Denna bedömning kvarstår, men så länge utvecklingen fortsätter enligt dagens trender, kommer förmågan till iståndsättning successivt att urholkas. Att återskapa förmågan till storskalig kustinvasion skulle ta avsevärt . På kvarstår en grundläggande osäkerhet om vart utvecklingen kan leda. Liksom kan dock bedömningen göras att mycket talar för att eventuella framtida krig skulle karakteriseras av att kvalificerad militärteknik och strategiska insatsstyrkor kommer till användning. Förutsättningar härför skapas genom att många länder, t.ex. , och , avser att i likhet med utveckla sina militära resurser för denna typ av insatser. 4.4.3 Krishantering och fredsfrämjande Utvecklingen av lokala och regionala konflikter och motsättningar visar att situationer snabbt kan uppstå som kan medföra påfrestningar för europeisk och svensk säkerhet. Det tydligaste exemplet är utvecklingen i det . Utvecklingen har understrukit betydelsen av en substantiell svensk krishanteringsförmåga och utgör ytterligare argument för att i internationellt samarbete fortsätter att aktivt agera för ökad stabilitet och fred. Man kan, som tidigare påpekats, inte bortse ifrån risken att skulle påverkas av en eventuell konflikt som primärt omfattade och dess grannländer. En militär konflikt av sådant slag skulle få breda internationella säkerhetspolitiska implikationer. Hur den pågående fredsfrämjande IFOR-insatsen i det utvecklas har betydelse för det internationella samfundets möjligheter att ingripa även i andra konflikter. I denna mening kan IFOR utgöra en katalysator inom fredsfrämjandet. Det sannolikt fortsatt stora behovet av fredsfrämjande och humanitära insatser visar på den ökande betydelsen av den internationella dimensionen i svensk säkerhetspolitik. Med multilateralismen som utgångspunkt bör viljan till medverkan i fredsfrämjande insatser omfatta hela spektrat av åtgärder alltifrån konfliktförebyggande insatser till fredsfrämjande insatser enligt kapitel VII. I detta sammanhang framstår det fortsatta PFF-arbetet och de gemensamma PFF- övningarna som en starkt prioriterad verksamhet för svensk del. PFF-samarbetet kan bidra till att göra svenska insatser mer effektiva och säkra samt öka den svenska förmågan till samverkan (s.k. interoperabilitet) i internationella fredsfrämjande och humanitära insatser. Det framstår därför som ett klart svenskt intresse att förmågan till samverkan kan utvecklas såväl genom teknisk anpassning och samövningar som utbildningsmässigt. 4.4.4 EU och VEU Medlemskapet i EU ger ökade möjligheter att verka för ett präglat av öppenhet, demokrati och gemensam säkerhet. EU är av fundamental betydelse för säkerhet och stabilitet i . I den pågående regeringskonferensen kommer grunden att läggas för en utvidgning av EU med länderna i . EU måste finna former för att fungera effektivt med en väsentligt större medlemskrets. Det är ett centralt svenskt intresse att utvidgningsförhandlingarna inleds för samtliga ansökarländerna och att när utvidgningen väl kommer till stånd den även omfattar de baltiska länderna. För är utgångspunkten att medlemsvillkoren bör vara desamma för alla länder. I undantagsfall kan det däremot vara nödvändigt att låta vissa länder gå före i samarbetet inom ett visst område (s.k. flexibel integration). Så kommer till exempel ett genomförande av EMU:s tredje fas med all sannolikhet innebära att EU:s nuvarande medlemsländer delas upp i minst två kategorier med olika intensitet i samarbetet, något som i förlängningen kan tänkas få effekter på även annat EU-samarbete än det monetära. Det ligger i intresse att verka för en effektivisering av EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik och att unionen utvecklar sin förmåga när det gäller konfliktförebyggande och fredsfrämjande insatser. I samband med IGC-förhandlingarna om den framtida relationen mellan EU och VEU har och gemensamt föreslagit en tydligare institutionell länk mellan de båda organisationerna avseende de s.k. Petersberg-uppgifterna. Förslaget bygger på att åtskillnad görs mellan dessa uppgifter och försvaret av medlemsländernas territorier. Andra förslag är att vänta, men förutsättningar saknas för enighet om en sammanslagning av och för ett kollektivt säkerhetsarrangemang innefattande ömsesidiga säkerhetsgarantier. NATO kommer sannolikt att utvidgas med nya medlemmar . Det kan konstateras att det inte är det NATO som kommer att utvidgas, det blir inte heller dagens redan delvis förändrade organisation utan det NATO som existerar . Detta kommer sannolikt att vara ett reformerat NATO med en tydligare europeisk identitet och en militärt bantad struktur med ökad tonvikt vid krishantering och säkerhetssamarbete, dvs. PFF- och IFOR-dimensionerna. Den ursprungliga kärnan, innebärande ett kollektivt försvar av medlemmarnas territorier, kvarstår. Den pågående diskussionen om utvidgningen har redan i sig fått konsekvenser för det säkerhetspolitiska klimatet. Hur utvidgningen genomförs blir därmed en central fråga. Givet att utvidgningen sker enligt NATO:s nuvarande riktlinjer, dvs. utan att skapa nya skiljelinjer och utan att någon stat ökar sin säkerhet på någon annans bekostnad, finns förutsättningar att utvidgningen kan leda vidare mot ett bredare europeiskt säkerhetssamarbete. Om utvidgningen skulle komma att leda till ökade motsättningar mellan och väst skulle detta kunna leda till ökad spänning också i . Om de baltiska länderna inte skulle omfattas av NATO:s första ut- vidgningsomgång är det viktigt att en rad olika åtgärder vidtas för att stärka ländernas säkerhet. Detta är ett gemensamt ansvar där engagemang krävs från både europeisk och amerikansk sida. Ett ökat regionalt samarbete kan också bidra till stabilitet och säkerhet i området. För att motverka risker för regional spänning i är det av vikt att med kraft främjar en fördjupning och breddning av samarbetet i i den anda som kom till uttryck bl.a. vid regeringschefsmötet i . Av särskild säkerhetspolitisk betydelse är att deltar i samarbetet. bör aktivt verka för att utöka samarbetet mellan och men också understödja ett utökat samarbete mellan och andra Östersjöstater. Stabilitet och säkerhet i regionen skapas långsiktigt genom ett vitt förgrenat och utvecklat fredligt samarbete i vilket alla deltar. I detta samarbete ingår också åtgärder för att förbättra miljön och att öka säkerheten för liv och egendom och att bekämpa brottslighet. bör fortsatt lämna stöd till de baltiska ländernas uppbyggnad av för en självständig stat normala säkerhetsfunktioner. Detta bör ske i nära samarbete med övriga bidragande länder.