prop · GK0383 · 1997-01-01 00:00:00 — Detta skapar illojal skattekonkurrens mellan stater. I kommissionens rapport betonas vikten av att frågan om illojal skattekonkurrens kan lösas på ett tillfredsställande sätt. Regeringen anser att det är av stor vikt att enighet uppnås om att det inte skall vara tillåtet att införa offshorelagstiftning i medlemsstaterna. Ett ökat samarbete mellan skattemyndigheter i medlemsländerna för att undvika skatteflykt är ett av högt prioriterat område. föreslog kommissionen ett direktiv om att i de flesta fall avskaffa källskatter på betalningar av ränta och royalty mellan medlemsstaterna. Direktivförslaget återkallades efter att någon enighet inte kunnat uppnås. Regeringen anser att det för en väl fungerande inre marknad krävs att källskatter på ränta och royalty som tas ut på bruttobetalningar avskaffas inom EU. 5.9 Forskning och utveckling Insikten om att konkurrenskraft är beroende av gemensamma insatser för att utveckla ny kunskap och nya teknologier, samt insikten om att en enhetlig marknad inte kan skapas utan en gemensam teknologisk bas, resulterade i att EG tog kraftfulla initiativ för att stärka samarbetet inom forskning och utveckling (FoU) mellan medlemsländerna. Detta har tagit sig uttryck i stora satsningar på bl.a informationsteknik, telekommunikation, produktionsteknik, bioteknik och materialforskning. Åtgärder för att åstadkomma standardisering är en annan viktig del av betydelse för den inre marknaden. EU:s verksamhet inom forskning och utveckling regleras av artikel 130 i EG- fördraget. Där fastslås att gemenskapen skall ha som mål att stärka den vetenskapliga och tekniska grunden för den europeiska industrin och att stimulera den att bli mer konkurrenskraftig på internationell nivå, samt att främja de forskningsinsatser som anses nödvändiga enligt andra kapitel i fördraget. EU:s FoU-program är således ett viktigt instrument för att exploatera den inre marknadens fördelar. De små och medelstora företagens roll betonas i Unionsfördraget. Kommissionen har lagt fram en grönbok om innovation som pekar på åtgärder för att bl.a. stärka innovationsklimatet i . Denna kommer att omsättas i en handlingsplan för innovation som kommer att ha betydelse för realiserandet av den inre marknaden. och högskolor, företag samt forskare deltar i stor omfattning i EU:s FoU-program. 5.10 Regional- och strukturpolitik Inom EU råder stora skillnader i ekonomisk utvecklingsnivå mellan olika regioner. Alltsedan undertecknades 1957 är emellertid en gradvis utjämning av dessa skillnader ett viktigt mål för EU:s verksamhet. Syftet med regional- och strukturpolitiken inom EU är att minska obalanser och skillnader i ekonomisk utveckling mellan regionerna i EU för att på så sätt skapa en högre grad av social och ekonomisk samhörighet inom unionen samt att ge möjligheter för alla regioner inom unionen att tillfullo dra nytta av den inre marknaden. För att uppnå syftet har utgifterna för regionalpolitiken ökat kraftigt i och med ikraftträdandet av den inre marknaden. utgör transfereringar till strukturfonderna ca en tredjedel av unionens samlade budget. EU:s regional- och strukturpolitik kanaliseras via fyra strukturfonder: regionalfonden, socialfonden, jordbruksfonden och fiskefonden. I förvaltas medel från regionalfonden av , socialfonden av AMS, jordbruksfonden av och fiskefonden av . Av medlen från strukturfonderna avsätts till sju olika mål, av vilka alla utom mål 1 är aktuella för del. Mål 2 ger stöd till industriregioner på tillbakagång, mål 3 syftar till att bekämpa arbetslöshet, mål 4 inriktas på kompetensutveckling, mål 5a handlar om stöd till jordbruket, mål 5b fokuseras mot landsbygdsutveckling och mål 6 omfattar stöd till glesbygdsområden. Vidare avsätts av medlen till ett antal s.k. gemenskapsinitiativ, samt till pilotprojekt m.m. kommer totalt att ta emot ca 1,4 miljarder ecu från strukturfonderna. Regeringen ser strukturfondspolitiken som ett viktigt medel för att gradvis utjämna de stora skillnader i ekonomisk utvecklingsnivå som finns mellan olika regioner i EU. Regeringens mål är att medel från strukturfonderna under innevarande programperiod, vilken löper , skall utnyttjas fullt ut genom åtgärder för att öka aktiviteten i beslutsgrupper, förstärkt samordning och förenkling av administrativa rutiner. Regeringen avser också att vidta åtgärder för att öka och underlätta näringslivets medverkan i strukturfondsprogrammen. Ett villkor för att stödet från EU skall betalas ut är att det kompletteras med svenska offentliga medel, samt i vissa fall privata medel. En annan huvudprincip är koncentration, vilket innebär att medlen i första hand skall inriktas mot de områden som har de största problemen. Insatserna sker via fleråriga program. Programmen har i de flesta fall utarbetats av centrala eller regionala myndigheter. Arbetet har karaktäriserats av partnerskapsprincipen som innebär att alla berörda aktörer som länsstyrelser, kommuner och landsting, men också näringsliv och arbetsmarknadens parter deltar. Programmen har därefter förhandlats mellan regeringen och kommissionen. För målen 2, 5b och 6 gäller att regionala beslutsgrupper, med status som egna myndigheter, fattar beslut om hur pengarna konkret skall användas för enskilda projekt. I beslutsgrupperna ingår företrädare för de största finansiärerna inom partnerskapet, dvs. kommuner, landsting, länsstyrelse och länsarbetsnämnd. Kommuner och landsting är i majoritet i grupperna. För beslut inom mål 3 har regionala partnerskap inrättats för att bistå länsarbetsnämnderna. Beslut om projekt inom mål 4 fattas av för utbildning och kompetensutveckling i samverkan med regionala partnerskap. Av strukturfondsmedlen används för gemenskapsinitiativ som initieras av kommissionen och som omfattar insatser inom ett antal områden gemensamma för hela unionen. har arbetet kommit igång på allvar med de åtta gemenskapsinitiativ som berörs av. Störst andel medel går till gränsregionalt samarbete inom ramen för de s.k. INTERREG II A-programmen. Dessa program omfattar gränsregioner på båda sidor av en landsgräns. I fall finns åtta program för regioner i och grannregioner i , och . Kommissionen har också inrättat INTERREG II C med syfte att stödja transnationella projekt inom s.k. spatial planning, dvs. fysisk planering i kombination med regional näringslivsutveckling. Förutom gränsregionalt samarbete finns gemenskapsinitiativ som syftar till att stödja områden med ensidigt näringsliv, förbättra möjligheterna till arbete för vissa grupper av arbetslösa, finna nya metoder för kompetensutveckling, stödja storstadsområden med problem m.m. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: Gemensamma krav för den inre marknaden på| | en tillräckligt hög skyddsnivå innebär en möjlighet att komma till| | rätta med bl.a. gränsöverskridande miljöproblem. kan | | harmoniserade regler på för låg nivå bli ett hinder för den | | nationella miljöpolitiken. | | Frågan om balansen mellan miljöpolitiken och den inre | | marknadens krav kommer att tas upp till diskussion inom EU | | . Viktigt för är att det säkerställs att | | gemensamma regler utformas på en tillräckligt hög skyddsnivå för| | miljön. Frågan om ett klarläggande av den s.k. miljögarantin i EG-| | fördraget drivs av i . Många av de regler som syftar till att säkerställa den inre marknaden har en tydlig miljöanknytning. Ofta är det behovet av enhetliga miljökrav för varor som ligger bakom utarbetandet av gemensamma regler på inremarknadsområdet. Exempel på sådana regler är direktiven om klassificering, märkning och saluföring av kemikalier samt reglerna om miljökrav på bilar. Bestämmelserna på dessa områden kommenteras i avsnitt 4.1.9. Förhållandet mellan den inre marknaden och miljön brukar ibland beskrivas som konfliktfyllt. Det är också sant att det ofta uppstår intensiva diskussioner om vilken nivå för miljöskyddet som inre marknadsreglerna skall innehålla. Handeln skapar i sig ett ökat tryck på miljön, inte minst på grund av de ökande transporterna. En väl fungerande inre marknad kan å andra sidan innebära en effektivare användning av naturtillgångar, vilket kan innebära miljövinster inom t.ex. energisektorn i form av minskade koldioxidutsläpp. Miljöproblemen är i stor utsträckning gränsöverskridande. Gemensamma regler för den inre marknaden på en tillräckligt hög skyddsnivå innebär en möjlighet att komma till rätta med dessa problem. hindrar harmoniserade varuregler, på en för låg nivå, staterna från att gå före med nationella miljökrav, vilket kan leda till att genomförandet av den nationella miljöpolitiken fördröjs. Harmonisering på en för låg nivå kan även leda till att den europeiska industrin tappar global utvecklings- och konkurrenskraft. Av kommissionens rapport om den inre marknadens effektivitet och följder framgår att det ännu är för tidigt att bedöma den inre marknadens effekt på miljön. Kommissionen avser att initiera en politisk debatt om förhållandet mellan miljön och den inre marknaden. Enligt regeringens åsikt bör följande målsättningar gälla i fråga om relationen mellan miljö och inre marknad. Grundläggande är att nya regler på inre marknadsområdet skall utformas så att de innebär en hög nivå för miljöskyddet. Detta innebär att t.ex. ekonomiska problem för en viss medlemsstat att uppfylla höga miljökrav inte bör leda till kompromisser när det gäller skyddsnivån i de gemensamma reglerna. Enligt regeringens bedömning bör i sådana fall i stället övergångsperioder för de stater som har särskilda problem kunna aktualiseras. Möjligheter att göra de gemensamma reglerna mer flexibla för att t.ex. ta hänsyn till regionala miljöproblem bör också uppmärksammas. Målet att förenkla reglerna på inremarknadsområdet får inte leda till en sänkning av nivån för miljöskyddet. I regeringskonferensen verkar för att det klarläggs att en medlemsstat skall kunna införa strängare regler för miljöskydd än de gemensamma reglerna, om det finns särskilda skäl. har därför föreslagit förtydliganden i den s.k. miljögarantin som redovisas i avsnitt 6.1. Avsikten är att nationella särkrav inte skall innebära onödiga inskränkningar i den inre marknadens funktion. Enligt regeringens bedömning bör detta heller inte bli fallet. De fall där miljögarantin har åberopats av medlemsstaterna har avsett hälso- och miljöfarliga ämnen med begränsad användning där man inom EG varit ense om behovet av stränga regleringar. har bara tillämpat miljögarantin i ett fall med åberopande av miljöskäl. Det fallet gäller användning av kreosot för träskyddsbehandling. I sammanhanget bör beaktas att medlen för att nå miljömålen kan bestå av annat än lagstiftning som direkt reglerar varuhandeln. Ekonomiska styrmedel i form av skatter och avgifter är ett exempel. Användningen av miljöavgifter i förhållande till bl.a. den inre marknadens krav behandlas i ett meddelande som beslutats av kommissionen. Standarder för miljöcertifiering av företag och produkter är andra exempel. Sådana styrmedel är dock inte alltid tillräckliga för att lösa miljöproblem. 5.12 Den sociala dimensionen -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: Den sociala dimensionen av den inre | | marknaden bör stärkas. De sociala målen innebär att arbetsvillkor| | och levnadsförhållanden skall förbättras jämsides med genomförandet| | av fri rörlighet av varor, tjänster, kapital och personer. | | Åtgärder måste bl.a. vidtas för att motverka att den ökade | | rörligheten och en ökad konkurrens på den inre marknaden leder | | till försämrade arbetsvillkor, ökad utslagning m.m.Den sociala | | dialogen på europeisk och nationell nivå, dvs. | | arbetsmarknadsparternas och kollektivavtalens roll, bör stärkas | | inom det arbetsrättsliga området. Harmoniseringen av kraven på | | hälsa och säkerhet i arbetet bör utvecklas. Den bör utsträckas till| | samtliga väsentliga aspekter av arbetsmiljön och leda till en | | godtagbar miniminivå. Arbetet med att förbättra jämställdheten | | mellan kvinnor och män och att integrera | | jämställdhetsperspektivet i samtliga områden inom EU bör ges hög| | prioritet. Handikappaspekterna bör beaktas inom relevanta | | politikområden. | | De tillväxt- och produktivitetsskapande effekterna av de | | sociala åtgärderna bör lyftas fram. Vidare bör åtgärder understödjas| | för att se till att antagna gemenskapsregler på området genomförs| | och tillämpas på ett effektivt sätt i medlemsländerna. Den sociala dimensionen är ett sammanhängande begrepp för åtgärder som syftar till att motverka negativa sociala effekter av den ökade konkurrensen på den inre marknaden och till att främja en positiv utveckling på det sociala området. Genomförandet av de fyra friheterna - fri rörlighet för varor, tjänster, kapital och personer - skall ske jämsides med att arbetstagarnas arbetsvillkor och levnadsstandard förbättras. Åtgärder för att förbättra arbetsmiljön och de övriga sociala villkoren syftar bl.a. till att underlätta den fria rörligheten, att motverka negativa sociala konsekvenser av en sådan rörlighet och att förhindra en snedvridning av konkurrensen på arbetsmarknaden och mellan företagen. Social trygghet för de medborgare som flyttar, liksom ömsesidigt erkännande av examina är viktiga ingredienser i den sociala dimensionen. Centralt är också samarbetet på jämställdhetsområdet, arbetsrätts- och arbetsmiljöområdet samt utvecklingen av dialogen med arbetsmarknadens parter. Därutöver inrymmer den sociala dimensionen åtgärder kopplade till strävan att minska de sociala obalanserna inom gemenskapen samt även åtgärder till stöd för ungdomar, äldre och funktionshindrade på arbetsmarknaden. Alla EU:s medlemsstater, förutom , har kommit överens om att utvidga samarbetet på arbetsmarknads- och det sociala området. Samarbetet sker inom ramen för avtalet om socialpolitik - fogat till Unionsfördraget. Kommissionen har genom avtalet om socialpolitik en skyldighet att samråda med arbetsmarknadens parter innan förslag läggs till ny lagstiftning på det arbetsrättsliga området. Arbetsmarknadens parter ges genom avtalet möjlighet att träffa avtal på europanivå. I avtalet fastslås vidare att en medlemsstat kan överlåta åt arbetsmarknadens parter att införliva direktiv i den nationella rättsordningen genom kollektivavtal. De övergripande målen för EU-arbetet på arbetsrättens område skall vara att värna om den svenska modellen på arbetsmarknaden och föra fram parternas och kollektivavtalens betydelsefulla roll på den europeiska arbetsmarknaden. vill därför skapa god kännedom om det svenska kollektivavtalssystemet inom såväl EU:s organisationer som inom de enskilda medlemsstaterna. vill också verka för att det i arbetsrättsliga direktiv skrivs in semidispositiva regler, dvs. att vissa bestämmelser därmed skulle kunna frångås genom nationella kollektivavtal. Därigenom skulle vissa bestämmelser kunna frångås genom nationella kollektivavtal. Vi vill värna om varje lands möjlighet att genomföra direktiv för ett på landet naturligt sätt. anser att arbetsrättsliga direktiv skall ges formen av ramlagstiftning hellre än detaljföreskrifter. Vidare vill framhålla att parternas möjligheter att vidta stridsåtgärder även skall ligga utanför EU:s reglering. skall verka för att de enskilda medlemsstaterna nationellt inför regler som möjliggör internationella sympatiåtgärder. måste sammanfattningsvis aktivt sprida kunskap om den svenska modellen på arbetsmarknaden. Detta skall i första hand ske till företrädare för EU:s medlemsstater, men även till representanter för EU:s olika institutioner. Vi skall arbeta aktivt för att få en bred uppslutning kring dessa frågor. Arbetsmiljöfrågorna är en del av den sociala dimensionen av den gemensamma marknad som upprättas inom EG. Krav på säkerhet och hälsa i arbetet harmoniseras med stöd av arbetsmiljöbestämmelsen i artikel 118a i EG-fördraget. En harmonisering av arbetsmiljökraven syftar till att förhindra otillbörlig konkurrens mellan företag i olika medlemsstater (s.k. social dumpning). I ingressen till det s.k. ramdirektivet anges som ett motiv för gemenskapsregler om hälsa och säkerhet i arbetet att olika nationella bestämmelser kan leda till skilda skyddsnivåer och möjliggöra konkurrens på bekostnad av säkerhet och hälsa. Denna harmonisering mellan medlemsstaterna får även betydelse för personers rörlighet inom gemenskapen. En arbetstagare skall kunna räkna med åtminstone vissa grundläggande arbetsmiljöförhållanden oberoende av var inom gemenskapen han avser att arbeta. Genom en harmonisering minskas också de risker som skilda arbetsmiljökrav kan leda till för de arbetstagare som tar arbete i ett annat land. Krav på hälsa och säkerhet i arbetet får också särskild betydelse för harmoniseringen av lagstiftningen på produktområdet, dvs. när det gäller fri rörlighet för varor. Enligt artikel 100a.3 i EG-fördraget skall kommissionen i sina förslag om tillnärmning av bestämmelser som syftar till att upprätta den inre marknaden och få den att fungera utgå från en hög skyddsnivå när det gäller hälsa och säkerhet. Fördragsparterna utgick från att en harmonisering av de sociala förhållandena i de olika länderna skulle ske antingen som en indirekt följd av att den gemensamma marknaden kom att fungera eller direkt genom tillnärmning av lagar och andra bestämmelser eller andra åtgärder inom ramen för beslutsfattandet inom EG. Diskussionen om EG:s socialpolitik har också mycket kommit att handla om det är det första eller det senare som skall gälla. Just arbetsmiljöområdet har därvid, åtminstone , kommit att präglas av harmonisering genom ett relativt omfattande lagstiftningsarbete. Detta arbete var särskilt aktivt i samband med genomförandet av den inre marknaden. Tyngdpunkten har därefter förskjutits mot en konsolidering av det som beslutats liksom en fokusering på genomförandet i medlemsländerna. Med stöd av artikel 118a har rådet beslutat sjutton arbetsmiljödirektiv. Härutöver har sex äldre arbetsmiljödirektiv antagits av rådet med stöd av artikel 100 och den allmänna kompetensen att besluta om tillnärmning av lagstiftning som direkt inverkar på den gemensamma marknadens upprättande och funktion samt med beaktande av artikel 117 om förbättring av arbetstagarnas arbetsvillkor och levnadsförhållanden. Formen minimidirektiv har valts på arbetsmiljöområdet framförallt mot bakgrund av skillnaderna i såväl arbetsmiljöförhållanden som lagstiftning mellan de olika medlemsländerna. De övergripande målen för det svenska EU-arbetet på arbetsmiljöområdet är att kunna vidmakthålla och utveckla arbetsmiljöpolitiken nationellt som kraven på arbetsmiljön och arbetsmiljöarbetet kan förbättras och utvecklas i samtliga EU-länder. Det senare är viktigt för att uppfylla EU:s grundläggande sociala mål om fortgående förbättring av arbetsvillkoren. Utvecklingen i andra länder har också stor betydelse för utvecklingen av arbetsmiljökraven i . Alltför stora skillnader kan skapa ojämlika konkurrensförhållanden mellan oss och länder med lägre krav och därmed verka återhållande på den svenska arbetsmiljöpolitiken. Vi bör mot den här bakgrunden verka för gemenskapsregler som omfattar samtliga väsentliga aspekter av arbetsmiljön och som läggs på en godtagbar nivå. På produktområdet, med krav på totalharmonisering av de gemensamma reglerna, är det angeläget att verka för att de grundläggande säkerhetskraven får en sådan utformning att produkterna kan erbjuda en hög säkerhet vid användning i arbetslivet. Vidare är det viktigt att gemenskapsreglerna på det området inte kommer att inkräkta på området för minimidirektiv antagna med stöd av artikel 118a. Produktkrav med krav på totalharmonisering bör därför inte avse hur användningen skall ske. Detta skulle minska utrymmet för det nationella bestämmandet på arbetsmiljöområdet. Krav på användningen av produkter är viktiga men skall meddelas som minimikrav med stöd av artikel 118a. De gemenskapsregler som antas måste naturligtvis genomföras och tillämpas i medlemsländerna för att en harmonisering skall komma till stånd. bör därför stödja de initiativ som tas för att kontrollera och understödja genomförande och tillämpning av rättsakterna på arbetsmiljöområdet. De närmare prioriteringarna i EU-arbetet på arbetsmiljöområdet har angivits i en promemoria från (Ds 1995:64) Arbete i - svenska prioriteringar i EU-arbetet på arbetsmarknadsområdet. Framtida prioriteringar "Svenska visioner" bör fullfölja de prioriteringar som fastlagts. Det är viktigt att förstärka den sociala dimensionen av den inre marknaden bl.a. när det gäller hälsa och säkerhet. EU:s arbetsmiljöarbete sker mot en bakgrund med drygt 8 000 dödsfall i arbetet och uppskattningsvis ca 10 miljoner olycksfall och sjukdomar i samband med arbetet. Det är särskilt viktigt att den harmonisering som skett också genomförs i medlemsländerna samt att det tillväxt och produktivitetsskapande effekterna av arbetsmiljöförbättringar lyfts fram. stöder därför utvecklingen av konsekvensanalyser av regleringen inom området. Det är också ett angeläget svenskt intresse att få ett genomslag för en vidgad syn på arbetsmiljöfrågorna, utbildningspolitik och en aktiv arbetsmarknadspolitik. 5.12.3 Jämställdhet mellan kvinnor och män Att uppnå jämställdhet mellan kvinnor och män är ett av flera viktiga medel för att förverkliga det övergripande målet inom EU om bättre anställnings-, levnads- och arbetsvillkor på den inre marknaden. har också klassificerat rätten till likabehandling såsom en grundläggande rättighet inom gemenskapsrätten. De rättsakter som syftar till att genomföra likabehandlingsprincipen anses därför tillhöra kärnan av den inre marknaden. Jämställdhetsarbetet inom EU sker inte bara genom lagstiftning, utan också genom handlingsprogram för jämställdhet och genom olika verksamheter inom kommissionen. har kommit långt i frågor som rör jämställdhet mellan kvinnor och män i ett EU-perspektiv. Många EU-länder efterfrågar svenska erfarenheter på jämställdhetsområdet och ses ofta som en förebild. kan konstateras att det finns skillnader mellan länderna både i fråga om synen på jämställdhet och på vilka metoder som bör användas i jämställdhetsarbetet. När det gäller aktuellt lagstiftningsarbete inom gemenskapen, är frågan om positiv särbehandling mycket angelägen för . Från svensk utgångspunkt är det av stor betydelse att slå fast att positiv särbehandling fullt ut är förenlig med likabehandlingsprincipen och att alla former av sådan särbehandling är tillåten om medlemslandet så önskar. Rådets beslut om det fjärde handlingsprogrammet för jämställdhet (som gäller ), innebär ett förstärkt politiskt åtagande för jämställdhet och förbättrade villkor i riktning mot jämställdhet mellan kvinnor och män. Under beredningen av programmet lyfte fram frågan om integrering av jämställdhetsperspektivet i alla politikområden. fick gehör för sitt förslag och ett av programmets främsta syfte är således att finna och främja modeller och metoder för att integrera ett jämställdhetsperspektiv i alla politiska områden. Även kommissionen bedriver ett viktigt arbete för jämställdhetsfrågorna. antog kommissionen bl.a. ett meddelande benämnt "Att införliva jämställdheten mellan kvinnor och män i gemenskapens hela politik och i samtliga insatser (mainstreaming)". Kommissionen kommer att fortsätta arbetet med att integrera ett jämställdhetsperspektiv i alla områden inom EU. Det är ett arbete som fäster stor vikt vid och som kommer att fortsätta att driva på. Många EG-beslut som syftar till att genomföra den inre marknaden, t.ex. produktdirektiv, kan påverka tillgängligheten för funktionshindrande personer. Som beskrivits tidigare får harmoniserade rättsakter stort genomslag i medlemsstaterna. Regeringen anser därför att det är viktigt att handikappfrågorna integreras i alla relevanta områden, i enlighet med för att tillförsäkra människor med funktionshinder delaktighet och jämlikhet. En resolution med denna innebörd antogs på förslag av kommissionen.