prop · GK0341 · 1997-01-01 00:00:00 — Regeringens skrivelse 1996/97:41 Regeringen överlämnar denna skrivelse till . I skrivelsen lämnar regeringen en redovisning av hur jämställdhetspolitiken har utvecklats och anger huvuddragen i den fortsatta inriktningen av insatserna. Vidare ges en beskrivning av deltagande i det internationella samarbetet på jämställdhetsområdet, inklusive frågor som hänger samman med uppföljningen av de åtaganden som gjordes vid i . I INLEDNING.................................................. 4 II REDOVISNING AV UTVECKLINGEN PÅ OLIKA OMRÅDEN............... 7 1 Makt och inflytande........................................ 7 Könsfördelningen i statliga styrelser och kommittéer....... 8 Kvinnor och män i ledande ställning........................ 9 Fortsatt arbete............................................ 11 2 Männen och jämställdhetsarbetet............................ 13 3 Våld mot kvinnor........................................... 18 4 Jämställdhetslagen och JämO................................ 19 5 Arbetsmarknads- och arbetslivspolitik...................... 24 Inledning.................................................. 24 Arbetsmarknadsfrågor....................................... 27 Lönefrågor................................................. 31 Arbetslivsfrågor........................................... 33 6 Närings- och regionalpolitik............................... 36 7 Utbildningspolitik......................................... 41 Det offentliga skolväsendet................................ 41 Högre utbildning och forskning............................. 45 8 Socialpolitik.............................................. 48 9 Ungdomsfrågor m.m.......................................... 54 10 Idrottsfrågor.............................................. 55 11 Jämställdhet inom försvaret m.m............................ 56 III NYA FORMER FÖR JÄMSTÄLLDHETSARBETET........................ 58 Inledning.................................................. 58 Ett nytt arbetssätt........................................ 59 Insatser på central nivå................................... 61 Insatser på regional nivå.................................. 64 Insatser på lokal nivå..................................... 65 Fortsatt arbete............................................ 67 IV DET INTERNATIONELLA JÄMSTÄLLDHETS- ARBETET.......................................................... 68 1 Europeiska Unionen......................................... 68 2 Det nordiska jämställdhetssamarbetet....................... 74 3 i .............................. 75 4 Genomförandet av åtagandena vid ............................................ 78 5 Övrigt internationellt jämställdhetsarbete................. 83 FN:s kvinnokommission...................................... 83 FN:s konvention om avskaffande av all slags diskriminering av kvin- nor................................................. 83 ................................................ 84 .................................................... 85 Bilaga 1 Fördelning av ekonomiska resurser mellan kvinnor och män 86 Bilaga 2 Könsfördelningen i statliga lekmannastyrelser 96 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ..............................................105 Könstillhörigheten präglar oss alla, vare sig vi är arbetstagare, arbetsgivare, chefer, politiker, barn, patienter, funktionshindrade eller tillhör en etnisk minoritet. Det betyder inte att alla kvinnor är lika. Inte heller alla män. Generellt sett prioriterar dock kvinnor och män, flickor och pojkar, olika frågor och organiserar sina liv på olika sätt. De väljer olika utbildning och olika yrken. De fördelar sin tid olika mellan förvärvsarbete och obetalt hemarbete, vilket medför att de har olika tillgång till ekonomiska resurser. De har också olika fritidsintressen och olika konsumtionsmönster. Makt och inflytande är också ojämnt fördelat mellan kvinnor och män, i samhället liksom i familjen. En stor del av samhällets strukturer är uppbyggda efter en manlig norm. Denna norm, som är synlig eller osynlig, präglar i stor utsträckning även det sätt på vilket kvinnor och män organiserar sitt familjeliv. Denna i modern kvinnoforskning ofta kallade könsmaktordning, som innebär mäns relativa överordning och kvinnors relativa underordning, upprätthålls och återskapas fortfarande i vårt samhälle. Det sker medvetet eller omedvetet genom beslut och handlingar i vardagen, arbetslivet, politiken och i näringslivet. Dessa beslut och handlingar leder ofta till att kvinnor på de flesta områden generellt sett får sämre villkor än män. Att förändra denna ordning är jämställdhetspolitikens viktigaste utmaning. En sådan förändring sker dock inte över . Det är ett långsiktigt arbete som kräver vilja, tålamod, engagemang och inte minst, kunskap. En förutsättning för att åstadkomma en omfördelning av makt och resurser mellan kvinnor och män är att se och erkänna de olika villkor som kvinnor och män lever under i vårt samhälle, och att förstå hur dessa förhållanden påverkar organisationen av samhällets institutioner och människors vardagsliv. Det kan också handla om att sätta frågetecken för traditionella uppfattningar om vad som är kvinnligt och manligt. Ett nödvändigt villkor för en varaktig och djupgående förändring är därför att synliggöra båda könens förutsättningar, behov och intressen samt att omsätta den kunskap som erhålls i konkreta åtgärder på alla områden. Ett sådant synliggörande kan bara åstadkommas genom att frågor analyseras ur ett jämställdhetsperspektiv och genom att hänsyn tas till konsekvenserna för kvinnor och män i olika beslut som fattas i samhället. Att anlägga ett jämställdhetsperspektiv på alla samhällsfrågor innebär ett i många avseenden nytt och förändrat arbetssätt. Ett sådant arbetssätt är dock, enligt regeringens uppfattning, den mest effektiva metoden för att förändra de strukturer som vidmakthåller och återskapar mäns överordning och kvinnors underordning. Regeringen har därför i sin förklaring till angivit att ett jämställdhetsperspektiv skall genomsyra alla delar av regeringens politik. I avsnitt III redogörs närmare för detta arbete. Målen för jämställdhetspolitiken ligger fast. Det innebär att kvinnor och män skall ha samma möjligheter, rättigheter och skyldigheter inom alla väsentliga områden i livet. Vidare innebär det en jämn fördelning av makt och inflytande mellan kvinnor och män, samma möjligheter till ekonomiskt oberoende, lika villkor och förutsättningar i fråga om företagande, arbete, arbetsvillkor samt utvecklingsmöjligheter i arbetet. Det innebär också lika tillgång till utbildning och möjligheter till utveckling av personliga ambitioner, intressen och talanger delat ansvar för hem och barn samt frihet från sexualiserat (könsrelaterat) våld. Dessa mål redovisades för i propositionen Delad makt, delat ansvar (prop. 1993/94: 147, bet. 1993/94:AU17, rskr. 1993/94:290). Som redovisas i denna skrivelse har framsteg gjorts när det gäller att uppnå de uppsatta målen. Redovisningen bygger på underlag som har lämnats från respektive departement. Kvinnor har stärkt sina positioner på många områden där de är underrepresenterade och har en världsledande ställning i fråga om kvinnorepresentation. Det gäller inte minst i riksdag och regering, men även på andra områden. Kvinnors ställning på arbetsmarknaden har ytterligare befästs och deras ekonomiska oberoende har ökat. På utbildningsområdet har ett stort antal åtgärder för jämställdhet genomförts. Det könsspecifika våldet mot kvinnor har synliggjorts, bl.a. genom arbete. har medvetenheten ökat om betydelsen av männens roll i jämställdhetsarbetet, inte minst när det gäller deras ansvar för hem och barn. Många verksamheter pågår runt om i landet i frågor om jämställdhet mellan kvinnor och män. Som exempel kan nämnas de strategier för länens jämställdhetsarbete som utarbetats av länsstyrelserna och ett aktivt arbete för att analysera och följa upp resultaten från i , liksom för att öka kunskaperna om EU:s medelfristiga jämställdhetsprogram. Sammantaget har dessa och andra verksamheter lett till ökad bredd, kunskap och medvetenhet vilket i sin tur kan sägas bidra till framsteg för jämställdhetsarbetet, även om dessa framsteg på kort sikt inte alltid går att mäta i statistiska eller andra termer.Emellertid återstår mycket att göra innan kvinnor och män åtnjuter samma möjligheter, rättigheter och skyldigheter på alla områden i samhället. Arbetet för ett jämställt samhälle kommer därför att fortsätta med oförminskad styrka, inte minst när det gäller kvinnors villkor på arbetsmarknaden. Målet att halvera den öppna arbetslösheten kommer att ha avgörande betydelse för att kvinnor skall kunna stärka sin ställning på arbetsmarknaden. Löneskillnaderna mellan kvinnor och män kommer även fortsättningsvis att uppmärksammas, liksom sexuella trakasserier. Det föreslagna ökade stödet för arbete när det gäller könsdiskriminering och aktiva åtgärder för jämställdhet på arbetsplatsen är ett uttryck för den betydelse som regeringen fäster vid dessa frågor. Kvinnors och mäns tillgång till ekonomisk makt och ekonomiska resurser kommer att uppmärksammas, inte minst genom (dir. 1994:102) arbete som är banbrytande och unikt i ett såväl nationellt som internationellt perspektiv. Arbetet med att underlätta för både kvinnor och män att kunna kombinera förvärvsarbete och föräldraskap fortsätter. Mäns uttag av föräldraledighet är här av avgörande betydelse. kommer regeringen att lägga fram en samlad proposition om våld mot kvinnor. Propositionen kommer att beröra insatser inom ramen för rättsväsendet, , hälso- och sjukvården m.m. Förslag kommer också att läggas fram i fråga om prostitution. Framöver kommer frågor om metoder för att införliva ett jämställd- hetsperspektiv på alla politikområden att få ökad betydelse. Resurser kommer att avsättas för att intensifiera detta arbete på både central och regional nivå. För att stimulera till ökad kunskap om kvinnors och mäns skilda villkor och om de metoder som krävs för att utjämna dessa skillnader kommer också särskilda satsningar på information om aktuella jämställdhetsfrågor att genomföras. Slutligen kommer det även fortsättningsvis att krävas stora insatser inom ramen för det internationella jämställdhetssamarbetet. Den svenska jämställdhetspolitiken är föremål för ett stort intresse inom FN, , och, inte minst, inom EU. och övriga har här en viktig roll att spela som föregångare och inspiratörer i arbetet med att främja jämställdhet mellan kvinnor och män också i andra länder. II REDOVISNING AV UTVECKLINGEN PÅ OLIKA OMRÅDEN 1 Makt och inflytande Att uppnå en jämn fördelning av makt och inflytande mellan kvinnor och män är ett viktigt jämställdhetspolitiskt mål. Det gäller såväl mellan enskilda kvinnor och män som mellan kvinnor och män som grupper. I ett internationellt perspektiv har kommit långt när det gäller att fördela och omfördela makt mellan könen och betraktas av många länder som föregångare på detta område. Den jämna könsfördelningen i regeringen och den 40- procentiga andelen kvinnor i väcker ett mycket stort intresse internationellt, inte minst i andra EU-länder, för de metoder som används i arbetet för kvinnors ökade inflytande. måste det konstateras att, trots framgångar t.ex. i direktvalda politiska organ, stora brister fortfarande finns när det gäller kvinnors inflytande och maktförhållandet mellan könen. Dessa brister är starkt förknippade med de formella och informella strukturer i samhället som på många områden upprätthåller och i vissa fall förstärker mäns överordning och kvinnors underordning. Denna maktens könssegregering har beskrivits av i betänkandet Demokrati och Makt i (SOU 1990:44), liksom av kvinnoforskningen. presenterade teorier och beskrivningar av det s.k. genussystemet och den kulturellt nedärvda relation mellan könen som skapar och återskapar sociala mönster, där t.ex. kvinnorna får huvudansvaret för hem och barn och männen får huvudansvaret för arbetslivet. Den av regeringen tillsatta utredningen om fördelningen av ekonomisk makt och ekonomiska resurser mellan kvinnor och män (dir. 1994:102), som beräknas avsluta sitt arbete före utgången av 1997, kommer att ytterligare öka kunskaperna i dessa frågor. Fem forskare har knutits till utredningen som experter. Utredningen skall bl.a. göra statistiska kartläggningar, sammanfatta tidigare forskning och även genomföra ny forskning. kommer ett antal rapporter att publiceras, bl.a. om ekonomisk makt på olika områden och om ekonomiska regelsystem och ekonomiska resurser samt om ekonomisk makt i familjen. Att bryta det ojämna maktförhållandet mellan könen är ett långsiktigt arbete som kräver insatser på en rad områden. Det gäller inte bara andelen kvinnor på olika områden, utan också förändringar av sådana strukturer i samhället som bidrar till eller förstärker den manliga företräde. Jämställdhets- eller "kvinnofrågor" kan inte ses som isolerade politikområden. Frågor om kvinnors och mäns skilda villkor måste ställas och besvaras på i stort sett varje område som är föremål för politiska eller andra insatser. Först då erhålls ett beslutsunderlag som speglar förutsättningar och möjligheter för befolkningen i sin helhet. Det aktiva arbete som regeringen bedriver för att se till att ett jämställdhetsperspektiv integreras på alla områden kommer också att leda till en ökning av andelen kvinnor i beslutsfattandet (se avsnitt III). I det följande redogörs för insatser som rör könsfördelningen i statliga styrelser och kommittéer samt kvinnor och män i ledande ställning. Könsfördelningen i statliga styrelser och kommittéer Den höga kvinnorepresentationen i , , överträffas inte av något annat land. Närmast inom EU kommer och vardera. har 31 och , medan har nio och . har kvinnliga parlamentsledamöter. Också i kommuner och landsting har svenska kvinnor stärkt sin ställning avsevärt och utgör . Ett målinriktat arbete för att öka andelen kvinnor i statliga styrelser och kommittér har också gett resultat. Som redovisas i bilaga 2 var andelen kvinnliga ordinarie ledamöter i de statliga centrala och regionala styrelserna . Andelen kvinnor som ordförande i de centrala styrelserna var . har könsfördelningen inom statliga myndighetsstyrelser på central och regional nivå redovisats för . siffror redovisades översiktligt av jämställdhetsministern vid regeringens information till (riksdagsprotokoll 1995/96:52). Fördelningen mellan kvinnor och män i kommittéerna redovisas i Kommittéberättelsen. Mellan ökade andelen kvinnliga (ordinarie) ledamöter i kommittéerna från . Andelen kvinnor som kommittéordförande var . Syftet med de årliga redovisningarna är att synliggöra utvecklingen mot de mål för kvinnorepresentationen i statliga styrelser och kommittéer som sattes upp i propositionen om jämställdhetspolitiken inför 90-talet (prop. 1987/88:105, 1987/88:AU17, rskr. 1987/88:364). Arbetet för att nå dessa mål - , år - har i stort gett mycket positiva resultat . För de centrala statliga styrelserna har målen kunnat nås . Den 42- procentiga andelen kvinnor innebar att målet t.o.m. överskreds. För de regionala styrelserna har utvecklingen gått mer långsamt och målen har inte kunnat nås fullt ut. Mellan ökade dock andelen kvinnor som ordinarie ledamöter i de regionala styrelserna från . Den mindre positiva utvecklingen när det gäller de regionala styrelserna ledde till att mål om kvinnor i de statliga styrelserna sammantaget inte kunde uppnås, utan stannade på . De åtgärder som vidtagits för att driva på utvecklingen mot en jämn könsfördelning i statliga styrelser m.m. kan indelas i tre kategorier: stramare interna rutiner vid beredning av ärenden om uppdrag, synliggörande av befintlig könsfördelning genom att sprida statistik samt olika stimulansåtgärder för att öka andelen kvinnor. Enligt interna rutiner anmäls, som redovisats tidigare (prop. 1990/91:113 samt 1993/94:147), fackdepartementens förslag till uppdrag för godkännande till jämställdhetsenhet innan ärendet tas upp för beslut i regeringen. De organisationer eller myndigheter m.fl. som erbjuds en plats i en statlig styrelse eller kommitté ombeds att lämna förslag på två namn, en man och en kvinna, för varje erbjuden plats. Dessa rutiner kommer även fortsättningsvis att användas, vilket efter överläggningar mellan regeringen och riksdagspartiernas gruppledare också har bekräftats av statsrådsberedningen i ett brev till gruppledarna . Regeringen kommer även fortsättningsvis att redovisa fördelningen mellan kvinnor och män i de statliga styrelserna och kommittéerna för . De stimulansåtgärder som varit aktuella för att öka andelen kvinnor i de statliga styrelserna m.m. har främst rört stöd till organisationer, myndigheter m.fl. för projekt och andra insatser från anslaget UO14C2. Under innevarande mandatperiod har tonvikten legat på projekt riktade till unga kvinnor. En särskild satsning har bl.a. gjorts i för att underlätta för unga kvinnliga politiker att delta i fullmäktige- och nämndarbete. Därutöver kan nämnas att och dåvarande har lämnat bidrag till ett flertal projekt i syfte att öka ungdomars - i synnerhet flickors - möjligheter till inflytande. I sammanhanget kan det också erinras om att statsbidraget till kvinnoorga- nisationernas centrala verksamhet fr.o.m. innevarande budgetår delvis ändrar karaktär. Den rörliga delen av bidraget, som var medlemsbaserat, har gjorts om till ett projektbidrag för förnyelse och utveckling av kvinnoorganisationernas arbete (SFS 1982:865, ändrad senast 1995:673). Regeringens förhoppning är att denna förändring kan bidra till att kvinnoorganisationerna engagerar nya grupper av kvinnor och därmed också stärker kvinnors inflytande på olika områden. Kvinnor och män i ledande ställning Att uppnå en jämn könsfördelning mellan kvinnor och män på beslutsfattande poster inom den offentliga sektorn, liksom i det privata näringslivet, är en viktig demokrati- och maktfråga. En jämn könsfördelning på alla nivåer gynnar dessutom effektivitet och lönsamhet. På regeringens uppdrag publicerade () en studie, Man är chef, av kvinnor och män i ledande ställning inom både privat och offentlig sektor. Studien visade bl.a. att av cheferna i den privata sektorn och i den offentliga sektorn var kvinnor. Siffrorna i studien baserade sig på uppgifter . Någon senare heltäckande statistik på området finns inte. Men vissa tecken tyder dock på att utvecklingen mot en jämn könsfördelning inte har gått i den takt som är önskvärd. Vissa mindre undersökningar publiceras ibland i media. En sådan undersökning visade t.ex. att av personerna i företagsledningen för 168 börsnoterade företag var kvinnor. Det hävdas i bland i den offentliga debatten att har få kvinnliga chefer, inte minst i näringslivet, jämfört med andra länder som t.ex. och . Det finns dock ingen internationell statistik som möjliggör en sådan jämförelse, och därför går det inte att dra slutsatsen att på detta område ligger efter andra länder. presenterade Utredningen om kvinnor och chefskap betänkandet Mäns föreställningar om kvinnor och chefskap (SOU 1994:3). Betänkandet, som bl.a. innehåller intervjuer med företagsledare, potentiella kvinnliga chefer inom näringslivet samt chefsrekryterare, har mötts av ett mycket stort intresse både i och utomlands. Utredningens huvudförslag var inrättandet av en ledarskapsakademi. bildades stiftelsen efter samråd mellan regeringen och företrädare från näringslivet och efter att , på regeringens förslag, hade anvisat som stöd för stiftelsens uppbyggnadsarbete. Stiftelsens verksamhet i övrigt finansieras huvudsakligen genom avgifter för årsabonnemang från företag och enskilda. I stiftelsens styrelse ingår företagsledare från näringslivet. För att man ska kunna tillgodogöra sig de teoretiska kunskaper som forskning inom området organisation och ledarskap genererar, har ett vetenskapligt råd knutits till styrelsen. Huvudsyftet med akademin är att bidra till utvecklingen av ett ledarskap i svenskt näringsliv som kännetecknas av en förmåga att identifiera, utveckla och ta tillvara den samlade kompetensen och potentialen hos såväl kvinnor som män. Detta sker huvudsakligen genom ledarfora och temaseminarier riktade till företagsledare, chefer i företagsledning samt övriga chefer i näringslivet på olika nivåer. Akademin initierar även viss forskning. Som SCB:s studie Man är chef visade är andelen kvinnor på chefsnivå högre i offentlig än i privat sektor. Ändå återstår mycket att göra inom stat, kommun och landsting för att öka andelen kvinnor på ledande befattningar. Staten bör, enligt regeringens uppfattning, vara föregångare i detta arbete. Som redovisades budgetproposition (prop. 1994/95:100, bil. 8 sid 12) är regeringens mål att kvinnor ska utgöra minst hälften av de nya myndighetschefer inom den civila statsförvaltningen som regeringen utser . utsågs 16 kvinnliga verkschefer, dvs. Antalet nyanställda kvinnliga verkschefer har mer än fördubblats i jämförelse med 1993 och 1994. har kvinnliga verkschefer anställts vid t.ex. , , , och Alkoholinspektionen. Arbetet med att ytterligare öka antalet kvinnliga verkschefer kommer att fortsätta prioriteras. Regeringen angav i förra årets budgetproposition utgångspunkten att de statliga myndigheterna, på samma sätt som regeringen själv i fråga om de regeringsutnämnda myndighetscheferna, skulle sätta upp tmotsvarande mål för andelen kvinnor och män på chefsnivå. Statens förnyelsefond har under 1995-1996 genomfört ett chefsutveck- lingsprogram för kvinnliga chefer inom statsförvaltningen. Programmet skall bl.a. stimulera och stödja myndigheterna i deras ansträngningar att föra fram fler kvinnliga chefer och uppmuntra kvinnor att söka anställningar som chef. En utvärdering av programmet pågår . Avsikten är att en liknande verksamhet skall kunna genomföras . planerar ett s.k. mentorsprogram för nya och blivande kvinnliga chefer inom den statliga sektorn. Ett stort antal insatser behövs för att öka kvinnors makt och inflytande på alla områden och nivåer i samhället, inom såväl privat som offentlig sektor. Regeringens möjligheter att detaljstyra och direkt påverka utvecklingen på detta område är begränsat, utom i de fall där regeringen själv utser personer till statliga uppdrag eller i de fall regeringen beslutar om anställning. Insikten om att ökad makt för kvinnor i vissa fall endast kan åstadkommas genom omfördelning av makt från män till kvinnor måste spridas och vinna acceptans i samhället i stort. När det gäller uppdrag i statliga styrelser och kommittéer fortsätter arbetet med att åstadkomma en jämn könsfördelning. Metoderna i detta arbete har, som redovisats tidigare, gett positiva resultat och det finns därmed ingen anledning att förändra arbetssättet. Självfallet kommer dock särskilda ansträngningar att göras för att målet om en jämn könsfördelning skall kunna uppnås . Ökad uppmärksamhet kommer att ägnas åt kommittéväsendet, inte minst när det gäller andelen kvinnor som ordförande. Uppmärksamhet skall även ägnas åt könsfördelningen i de regionala statliga styrelserna. Det ankommer dock i huvudsak på de politiska partierna och de regionala myndigheterna att intensifiera insatserna i detta avseende. Regeringen har avsatt medel från anslaget UO14C2. Särskilda jämställdhetsåtgärder till och projekt som syftar till att stimulera ett mer aktivt jämställdhetsarbete för bl.a. ökad kvinnorepresentation i kommunala nämnder och styrelser i tre kommuner och två landsting. Erfarenheterna från projektet skall spridas över landet och en utvärdering skall redovisas års riksdagsval. När det gäller frågan om kvinnor på chefsposter, välkomnar regeringen näringslivets initiativ att bilda en ledarskapsakademi och ser detta som ett uttryck för en vilja att åstadkomma förändring i frågor som rör kvinnors och mäns makt och inflytande i arbetslivet.