prop · GK0312 · 1997-01-01 00:00:00 — Näringslivets skattedelegation har i sitt remissvar efterlyst en genomgång av hur bidragen beskattas i andra medlemsstater. Enligt vad regeringen inhämtat från andra medlemsstater synes principen vara att EU-bidragen beskattas på ett sätt som i stort sett motsvarar de svenska näringsbidragsreglerna. Ingen medlemsstat tycks generellt betrakta bidragen som skattefria intäkter och medge avdrag för de kostnader eller den värdeminskning som bidragen avser att täcka. Regeringen föreslår således att stöd från Europeiska gemenskaperna skall räknas som näringsbidrag på motsvarande sätt som stöd från t.ex. staten till näringsidkare för näringsverksamheten. För att ett EU-stöd skall räknas som näringsbidrag måste givetvis krävas att förutsättningarna för att ett näringsbidrag skall föreligga även i övrigt är uppfyllda. Ett stöd kan, som framgår av bakgrundsbeskrivningen, betraktas som näringsbidrag endast om det inte är förenat med återbe- talningsskyldighet eller om återbetalningsskyldighet kan uppkomma endast för det fall näringsidkaren brutit mot något villkor eller någon föreskrift som uppställts för stödet eller om något oväntat inträffat som rubbar förutsättningarna för stödet. I promemorian konstateras att EU-stöd i förekommande fall behandlas som stöd med villkorlig återbetalningsskyldighet. Utifrån det standardavtal som tillämpas analyseras huruvida stödet, bortsett från kravet på stödgivare, uppfyller definitionen på näringsbidrag. Slutsatsen är att EU:s FoU-stöd uppfyller villkoren för näringsbidrag. Återbetalningsskyldighet kan upp- komma endast om mottagarna av stödet inte uppfyller sina förpliktelser. Visserligen kan avtalet sägas upp om allvarliga tekniska eller ekonomiska skäl föreligger som på ett grundläggande sätt påverkar projektet eller om möjligheterna att utnyttja projektet väsentligt har minskat. En sådan uppsägning får dock anses ha sin grund i att något oväntat inträffat som uppenbarligen rubbar förutsättningarna för stödet. Uppsägningsmöjligheten ändrar alltså inte stödets karaktär av näringsbidrag. Dessutom är upp- sägningstiden och kommissionen är skyldig att under vissa förutsättningar ge bidrag till kostnader även för projekt som avbrutits. Med undantag av förskott sker de löpande betalningarna efter det att stöd- mottagarna gett in en periodisk rapport där de mot bidraget korres- ponderande kostnaderna finns upptagna. Det betyder att det knappast kan bli aktuellt med återbetalningar i de fall avtalet sägs upp av andra skäl än att parterna inte följer sina åtaganden. Förslaget föranleder en ändring av punkt 9 av anvisningarna till 22 § KL. 7 Begränsning av avdragsramen för representation Regeringens förslag: Avdrag för måltidsutgifter i samband med representation skall medges med högst ett belopp motsvarande per person. Skälen för regeringens förslag: Utgifter för representation och liknande ändamål utgör omkostnader i en förvärvskälla endast om de har samband med verksamheten, såsom då fråga uteslutande är om att inleda eller bibehålla affärsförbindelser och liknande eller då utgifterna avser jubileum för företaget, invigning av en mer betydande anläggning för verksamheten eller jämförliga händelser eller då utgifterna avser personalvård. Avdrag medges i det enskilda fallet inte med större belopp än som kan anses skäligt. Avdrag för måltidsutgifter som avser lunch, middag eller supé medges inte med större belopp än per person. Belopps- gränsen infördes och gäller fr.o.m. . Beloppet avser kostnader exklusive mervärdesskatt. Den som inte är skattskyldig till mervärdesskatt får öka avdragsramen med mervärdesskatten. I samband med kompletteringspropositionen (prop. 1995/96:150) och i propositionen om ekonomisk-politiska åtgärder på skatte- och avgifts- området (prop. 1995/96:198) aviserades ett antal åtgärder på skatteområdet med syfte att förstärka statens inkomster. Enligt ett av förslagen skall företagens rätt till avdrag för representationskostnader fr.o.m. reduceras till hälften av den nivå som gäller för . Avdragsramen för måltidsutgifter skall således sättas ned från till . Förslaget föranleder en ändring i punkt 1 av anvisningarna till 20 § kommunalskattelagen (1928:370). De i avsnitt 4-6 lämnade förslagen kan inte antas medföra några märkbara statsfinansiella effekter annat än i fråga om den föreslagna behandlingen av tillskott till verksamheten vid beräkning av fördelningsunderlaget och takbeloppet. Effekten av den föreslagna ändringen är dock mycket svår att bedöma. Budgeteffekterna av förslaget i avsnitt 7 har redovisats i prop. 1995/96:198. Där anges den varaktiga effekten av sänkt representations- avdrag uppgå till . 9.1 Förslaget till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) punkt 1 I tredje stycket reduceras avdragsramen för representation från till per person och måltid. punkt 9 Ändringen i andra stycket innebär att bestämmelserna om näringsbidrag blir tillämpliga även på bidrag från kommissionen eller annat EG-organ utan förmedling av svensk myndighet. Genom pluralformen (Europeiska gemenskaperna) klargörs att bestämmelsen omfattar inte bara stöd från Europeiska gemenskapen (EG) utan även stöd från Europeiska kol- och stålgemenskapen (EKSG) och Europeiska atomgemenskapen (Euroatom). 9.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1536) om räntefördelning vid beskattning 3 § Tidpunkten för bestämmande av räntesatsen för räntefördelning ändras från utgången av november månad året före beskattningsåret till utgången av november månad andra året före taxeringsåret. Ändringen kommer i praktiken endast att påverka räntesatsen för skattskyldiga med nystartad verksamhet med förlängt första räkenskapsår. För skattskyldiga som har räkenskapsår som sammanfaller med kalenderåret, vilket så gott som undantagslöst är fallet, innebär ändringen inte någon förändring mot vad som gäller . Ändringen syftar till att förenkla skattemyndigheternas granskning genom att endast en räntesats blir aktuell för varje taxeringsår. 10 § Ändringen innebär att expansionsmedelsskatt varken kommer att räknas som tillgång eller skuld vid beräkning av fördelningsunderlaget enligt räntefördelningslagen. Detsamma gäller beträffande särskild löneskatt enligt 1 § lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader. I och med sistnämda ändring är det obehövligt med en reglering av enligt vilket lagrum den särskilda löneskatten skall utgå. 12 § Ändringen föranleds dels av att begreppet kapitaltillskott utmönstras ur lagtexten, dels av att tillskott till näringsverksamheten föreslås få ingå i fördelningsunderlaget redan det år tillskottet skett. Undantag görs för till- skott som skett i annat syfte än att varaktigt öka kapitalet i verksamheten. Med varaktigt avses inte att tillskottet skall förbli i verksamheten permanent. Däremot måste det vara fråga om som åtminstone sträcker sig . Det är sålunda syftet som är avgörande vid bedömningen även om oförutsedda händelser senare medför att tillskottet måste tas ut . Den skattskyldige bör ha bevisbördan för syftet med transaktionen. Tillskott vars syfte inte är att varaktigt öka kapitalet skall minska fördelningsunderlaget. En förutsättning härför är givetvis att tillskottet i fråga fortfarande finns kvar i verksamheten, dvs. ingår i fördelningsunderlaget, vid utgången av det beskattningsår som fördelningsunderlaget hänför sig till. Till sådana tillskott som bör minska fördelningsunderlaget hör t.ex. pengar som näringsidkaren satt in privat i verksamheten i slutet av t.ex. vid tillfällig likviditetskris och sedan får tillbaka när likviditeten förbättrats. Har tillskott och återbetalning i stället skett under samma beskattningsår skall tillskottet inte minska fördelningsunderlaget eftersom det inte ingår i detta. För det fall näringsidkaren skulle skjuta till pengar i slutet av vilka sedan används för privata uttag lär det knappast gå att hävda att medlen tillskjutits i syfte att varaktigt öka kapitalet i verksamheten varför även sådana tillskott skall minska fördelningsunderlaget. 14 a § Paragrafen har arbetats om redaktionellt i förhållande till lagrådsremissen. Utformningen följer i huvudsak Lagrådets förslag. Bestämmelsen syftar till att ge skattskyldiga som förvärvar en näringsfastighet genom ett fång som inkomstskattemässigt är att betrakta som benefikt, trots att vederlag utgått i samband med förvärvet, en möjlighet att slippa negativ räntefördelning på grund av den skuldsättning han ådragit sig genom förvärvet. Paragrafens tillämpningsområde framgår av första stycket. Förutsättningen är att en näringsfastighet som utgör anläggningstillgång har förvärvats genom arv, testamente, bodelning med anledning av makes död eller äktenskapsskillnad eller genom gåva och att förvärvarens fördelningsunderlag till den del som hänför sig till förvärvet är negativt vid förvärvstillfället. Är detta uppfyllt får en särskild post beräknas. Beräknandet av den särskilda posten är således frivilligt. Den särskilda posten är lika stor som det negativa fördelningsunderlaget vid förvärvstillfället och får öka fördelningsunderlaget i förvärvskällan och till den del detta är negativt. Den särskilda posten får dock inte vara större än spärrbeloppet som motsvarar summan av dels skillnaden mellan vederlaget och det högsta av fastighetens värde enligt 13 § 4 eller 14 § lagen (1993:1536) om räntefördelning vid beskattning, dels av de expansionsmedel som övertagits i samband med förvärvet. När fördelningsunderlaget i förvärvskällan blir positivt upphör den särskilda posten. Detta innebär att någon särskild post inte får öka för- delningsunderlaget om det därefter blir negativt. Hur fördelningsunderlaget beräknas framgår av 2 § räntefördelningslagen. I tredje stycket regleras den situationen att fastigheten och driften av denna är att hänföra till skilda förvärvskällor. I sådant fall skall kapitaltillskott som görs före förvärvet eller utan tidsbegränsning efter förvärvet av förvärvaren eller denne sådan närstående person som avses i punkt 14 sista stycket av anvisningarna till 32 § KL till den förvärvskälla där driften bedrivs, minska den särskilda posten. Detta gäller dock endast om det rör sig om tillskott av mer än obetydlig omfattning. Regeln föreslås träda i kraft men tillämpas i fråga om fastighetsöverlåtelser som skett efter . 17 § Ändringen motsvarar ändringen i 12 § och beror bl.a. på att begreppet kapitaltillskott utmönstras ur lagtexten. punkt 1 Lagen träder i kraft . Punkt 2 Den äldre lydelsen av 3 § tillämpas vid taxering om verksamheten startat före . Punkt 3 Den nya bestämmelsen i 14 a § får tillämpas på fastighetsöverlåtelser som skett efter utgången av . 9.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1537) om expansionsmedel 7 § Ändringen beror dels på att begreppet kapitaltillskott utmönstrats ur lagtexten, dels på att tillskott till verksamheten under beskattningsåret skall få ingå i takbeloppet redan det beskattningsår då tillskottet skett. Undantag görs för sådana tillskott som skett i annat syfte än att varaktigt öka kapitalet i verksamheten. Beträffande innebörden av detta, se författningskommentaren till 12 § räntefördelningslagen. 7 a § Paragrafen har fått sin utformning i enlighet med Lagrådets förslag. I bestämmelsen ges skattskyldiga, som förvärvar en näringsfastighet genom ett fång som inkomstskattemässigt är att betrakta som benefikt, trots att vederlag utgått för förvärvet, möjlighet att undvika att behöva lösa upp dels egna expansionsmedel dels sådana som övertagits i samband med förvärvet. Lagrummet är i princip uppbyggt på samma sätt som dess motsvarighet i 14 a § räntefördelningslagen. Den särskilda posten enligt räntefördelningslagen syftar till att motverka att förvärvaren drabbas av negativ räntefördelning efter förvärvet. Däremot skall den inte leda till positiv räntefördelning. På samma sätt skall den särskilda posten enligt expansionsmedelslagen inte medföra att någon ytterligare avsättning till expansionsmedel kan göras utan endast motverka att expansionsmedel måste lösas upp på grund av förvärvet. Det blir således endast aktuellt att beräkna en särskild post enligt expansionsmedelslagen om förvärvaren övertagit expansionsmedel i samband med fastighets- förvärvet eller om han redan har egna expansionsmedel. Regeln föreslås träda i kraft men får tillämpas ifråga om överlåtelser som skett efter . 8 § Ändringen motsvarar ändringen i 7 § och beror på att begreppet kapital- tillskott utmönstras ur lagtexten. 10 § Ändringen är närmast av rättelsekaraktär och syftar till att möjliggöra en överlåtelse av expansionsmedel i samband med benefik överlåtelse av samtliga realtillgångar i en näringsverkamhet från en fysisk person till en annan. Situationen regleras i 10 § men det har uppmärksammats att regeln har fått en allt för snäv utformning. Genom den nu föreslagna ändringen skall expansionsmedel få övertas till den del de inte överstiger värdet av av realtillgångarna i verksamheten. Övertagandet får avse högst ett belopp motsvarande värdet av av realtillgångarna i verksamheten vid utgången av det tredje beskattningsåret före beskattningsåret ökat med en tredjedel. Övergångsbestämmelser punkt 1 Lagen träder i kraft . Punkt 2 Den nya regeln i 7 a § får tillämpas på överlåtelser som skett efter utgången av . 9.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt 2 § Ändringarna är föranledda av att handelsbolag resp. europeiska ekonomiska intressegrupperingar föreslås bli skattskyldiga för statlig fastighetsskatt. 9.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel 2 § Ändringen är föranledd av att handelsbolag resp. europeiska ekonomiska intressegrupperingar föreslås bli skattskyldiga för avkastningsskatt på pensionsmedel. Förslaget har kompletterats med en övergångsbestämmelse i enlighet med Lagrådets förslag. 9.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader 1 § Ändringen är föranledd av att handelsbolag resp. europeiska ekonomiska intressegrupperingar föreslås bli skattskyldiga för särskild löneskatt på pensionskostnader. 9.7 Förslaget till lag om ändring i uppbördslagen (1953:272) 3 § 1 mom. Enligt första stycket skall skattskyldig betala preliminär skatt med belopp vilket så nära som möjligt kan antas motsvara den slutliga skatten minskad med överskjutande ingående mervärdesskatt. Handelsbolag skall enligt tredje stycket betala preliminär A-skatt trots att slutlig skatt inte skall påföras. Detta skall gälla även fortsättningsvis. Ändringen i tredje stycket är av redaktionell karaktär och hänger samman med att handelsbolag skall vara skattesubjekt för vissa skatter. 13 § 1 mom. I lagrummet regleras hur preliminär F-skatt skall beräknas. Sådan preliminär skatt skall tas ut med ett belopp motsvarande av den skatt enligt 3 mom. som har bestämts för den skattskyldige vid den årliga debiteringen året före inkomståret. För det fall denna skatt understiger den ursprungligen debiterade F-skatten tas preliminär skatt i stället ut . Förslaget att göra handelsbolag till skattesubjekt för vissa skatter bör föranleda att de handelsbolag vilka kommer att påföras skatt enligt lagen om statlig fastighetsskatt, lagen om avkastningsskatt på pensions- medel eller lagen om särskild löneskatt på pensionskostnader och har tilldelats en F- skattesedel skall bli skyldiga att betala preliminär F-skatt. Beräkningsprinciperna kommer emellertid i regel att medföra ett för högt uttag av preliminär F-skatt för handelsbolagen. Reglerna bör därför inte gälla för handelsbolag. För handelsbolagen har i stället införts en särskild bestämmelse i första stycket som reglerar uttaget av preliminär F-skatt för dessa bolag. Bestämmelsen har placerats som en sista mening i detta stycke på förslag av Lagrådet. Enligt den nya bestämmelsen skall preliminär F-skatt för handelsbolag utgå med ett belopp motsvarande den skatt som enligt 13 § 3 mom. har bestämts för bolaget året före inkomståret. Av andra stycket framgår att preliminär F- skatt dock inte får tas ut med ett lägre belopp än som motsvarar den preliminära F-skatt som har debiterats året före inkomståret. Bestämmelserna i första och andra styckena gäller inte när preliminär F-skatt skall beräknas med ledning av preliminär taxering enligt 2 mom. eller när annars särskilda omständigheter finns. 27 b § I 27 § 2 mom. regleras vad den skattskyldige skall gottskrivas vid debitering av slutlig skatt. Lagrummet kommer att bli tillämpligt i fråga om de handelsbolag som efter de föreslagna ändringarna kommer att påföras slutlig skatt. Beträffande övriga handelsbolag skall alltjämt nuvarande bestämmelser i 27 b § gälla. Ändringen i första stycket markerar detta förhållande. 33 § Såsom framgår redan av 2 § 1 mom. andra stycket likställs handelsbolag med skattskyldig om inte annat framgår av sammanhanget. Nuvarande hänvisning i sista stycket tillför inte något i sak och behövs inte heller av redaktionella skäl när handelsbolag gjorts till skattesubjekt. Den har därför slopats. Någon ändring vad avser utfärdande av skattsedlar för handelsbolag föreslås inte utan A-eller F-skattesedel skall alltjämt kunna utfärdas för handelsbolag. Bestämmelser om detta finns i 33 a och 33 b §§. 33 a § I lagrummet regleras utfärdandet av A-skattesedlar. Handelsbolag som är skattskyldigt enligt någon av de tre föreslagna lagarna och som inte har tilldelats en F-skattesedel enligt 33 b § skall tilldelas en A-skattesedel enligt bestämmelserna i första stycket. För handelsbolag som inte skall påföras någon slutlig skatt och som inte har tilldelats en F-skattesedel får en A-skattesedel utfärdas endast efter ansökan enligt andra stycket. Kravet på att handelsbolag skall vara registrerat i handelsregistret har slopats. Denna ändring är föranledd av lagen (1993:760) om ändring i lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag. Av 1 kap. 1 § nämnda lag framgår att ett handelsbolag uppkommer först om det införs i handelsregistret. Av punkten 3 av övergångsbestämmelserna till lagen framgår att handelsbolag är upplöst om det inte vid utgången av 1995 förts in i handelsregistret. Någon reglering vad gäller registreringen är därför inte längre behövlig i UBL. 33 b § I lagrummet regleras utfärdandet av F-skattesedlar. En F-skattesedel får efter ansökan utfärdas för skattskyldig som bedriver eller kan antas komma att bedriva näringsverksamhet om inte annat följer av 33 c §. Lagrummet äger tillämpning på handelsbolag och behöver inte ändras med anledning av de nu framlagda förslagen. Precis som tidigare skall F-skattesedel kunna utfärdas för handelsbolag som uppfyller kriteriet att bedriva eller kan antas komma att bedriva näringsverksamhet . Detta gäller oavsett om handelsbolaget är skyldigt att betala skatt eller inte. Ändringen i sista stycket beror på att någon särreglering i UBL vad gäller handelsbolagens registering är nödvändig, se kommentaren under 33 a §. 52 a § Ändringen i sista stycket är av redaktionell karaktär och innebär att lagrummet anpassas till det förhållandet att handelsbolag i vissa fall kan komma att påföras slutlig skatt. 9.8 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter 2 kap. 25 § Förslaget innebär en ändring av handelsbolagens uppgiftsskyldighet. Eftersom handelsbolag föreslås bli skattskyldiga för statlig fastighetsskatt, avkastningsskatt på pensionsmedel samt särskild löneskatt på pensionskostnader skall bolagen inte längre lämna några uppgifter beträffande underlaget för dessa skatter till ledning för delägarnas taxering. För det fall en handelsbolaget tillhörig fastighet som är anläggnings- tillgång avyttrats under beskattningsåret föreslås att bolaget, och inte delägaren, skall lämna de uppgifter till ledning för delägarens taxering som behövs för att beräkna skattepliktig realisationsvinst. Detsamma gäller då fastigheten överförts eller upplåtits under sådana förhållanden att över- låtelsen eller upplåtelsen enligt 25 § 2 mom. SIL skall jämställas med avyttring. Förslaget innebär i denna del en utvidgning av handelsbolagens uppgiftsskyldighet. 9.9 Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200) Registrering samt deklaration och periodisk sammanställning 3 § Ändringen i första stycket innebär att beskattningsunderlagen för möjligheten att redovisa mervärdesskatten i en självdeklaration skall beräknas exklusive gemenskapsinterna förvärv och import. Vissa handelsbolag och europeiska ekonomiska intressegrupperingar kommer att vara skyldiga att lämna självdeklaration. Detta gäller dock inte alla. Genom ändringen i 3 § andra stycket kommer dock alla handelsbolag och europeiska ekonomiska intressegrupperingar att vara skyldiga att redovisa mervärdesskatten i särskild deklaration, oavsett om de lämnar självdeklaration eller inte. Det innebär också att den preliminära skatt som beslutas för dessa inte kommer att beräknas med hänsyn tagen till mervärdesskatten. Skatten skall betalas i samband med att den särskilda deklarationen lämnas. 8 § En möjlighet att redovisa och betala mervärdesskatt införs för dem som redovisar mervärdesskatt i särskild deklaration, på grund av att de inte är skyldiga att lämna självdeklaration. Det innebär att skattemyndigheten kan besluta att t.ex. ett konkursbo skall ha en redovisningsperiod omfattande ett helt beskattningsår. Helårsredovisning skall också kunna göras av handelsbolag och europeiska ekonomiska intressegrupperingar. Möjligheten skall dock begränsas till skattskyldiga med ett årligt beskattningsunderlag exklusive gemenskapsinterna förvärv och import på högst . Regeln kan inte tillämpas av den som lämnar självdeklaration men valt att i stället redovisa mervärdesskatten i särskild deklaration. Den kan inte heller tillämpas av den som skattemyndigheten på grund av särskilda skäl beslutat skall redovisa skatten i särskild deklaration. Förteckning över de remisssinstanser som avgett yttrande över departementspromemorian (Ds 1996:41) Vissa justeringar i lagen om räntefördelning vid beskattning m.m. (), , Kammarrätten i , (), , , Nä- rings- och teknikutvecklingsverket (), vid , Byggentreprenörerna, Föreningen (), , , , , , , (), , , (), , , , Redovisningskonsulenters För- bund (SRF). och har avgett ett gemensamat yttrande. har åberopat ett yttrande från . har inhämtat yttranden från skattemyndigheterna i , , , . Yttrande har också inkommit från . Förteckning över remissinstanser som avgett yttrande över departementspromemorian (Ds 1996:10) Beskattning av vissa EU-bidrag Efter remiss har yttrande avgetts av (), Hovrätten för Nedre , Kammarrätten i , , (), , , , i , vid , , EU/, , , Skogs- och jordbrukets forskningsråd, Kommunikationsforskningsberedningen, Föreningen , , , i (LO), , , , , () och . , , och har åberopat ett yttrande från Näringslivets Skattedelegation. har inhämtat yttranden från skattemyndigheterna i , , och . Kommunikationsforskningsberedningen har inhämtat och åberopat ett yttrande från . 2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:1536) om räntefördelning vid beskattning Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:1536) om räntefördelning vid beskattning dels att 3, 10, 12 och 17 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny bestämmelse, 14 a §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 §1 ------------------------------------------------------- Ett p o s i t i v t Ett p o s i t i v t f ö r d e l- n i n g s b e l f ö r d e l - n i n g s b e o p p utgörs av stats- låne-l o p p utgörs av stats- räntan vid utgången av novem-låneräntan vid utgången av ber året före beskattningsåretnovember andra året före ökad taxeringsåret ökad med tre multiplicerad med ett procentenheter positivt för- multiplicerad med ett delningsunderlag. Ett negativt fördelningsbelopp utgörs av statslåneräntan ökad med en procentenhet multiplicerad med ett negativt fördelningsunderlag.