prop · GK0361 · 1997-01-01 00:00:00 — En hänvisning till di- rektivet bör därför göras i definitionen av begreppet. En definition av samtrafik införs i lagen. Samtrafik innebär dels att te- lenät sammankopplas, dels att sammankopplingen medger att teletjänster fungerar mellan alla användares nätanslutningspunkter, såväl fasta som mobila, och att alla användare har möjlighet att nå tjänster som till- handahålls i de olika näten. Det sistnämnda innebär exempelvis att i samtrafiken ingår utväxling av telemeddelanden i båda riktningarna, så- väl till som från den samtrafikerandes nät. Sammankoppling från ett tele- nät till ett annat nät sker vid en hopkopplingspunkt mellan näten vars tekniska egenskaper definieras genom ett s.k. gränssnitt. Att alla skall ges möjlighet att få tillgång till de tjänster som erbjuds i näten och att tjäns- terna skall fungera kan dessutom innebära ett krav på tillhandahållande av administration och driftsmässiga aktiviteter och funktioner såsom en del av samtrafikskyldigheten. Exempel på sådana aktiviteter är fakture- ring och avräkning. Se närmare om samtrafikskyldigheten under kom- mentaren till 20 §. 2 § Paragrafen ansluter till de telepolitiska målen, vilka behandlas under av- snitt 5.3. Där anges att tre specifika mål bör lyftas fram inom ramen för det övergripande målet om effektiva telekommunikationer. Detta har kommit till uttryck i lagtexten. Statens ansvar för telefonitjänsten föreslås omfatta även att tillhandahållandet skall ske till ett rimligt pris. Innebörd- en härav berörs i avsnitt 6.4. 4 a § Paragrafen är ny. Den föreskriver att den som inom ett allmänt tillgäng- ligt telenät tillhandahåller telefonitjänst till fast nätanslutningspunkt, mo- bil teletjänst, nätkapacitet eller teletjänst som kräver tilldelning av kapa- citet ur en nummerplan för telefoni enligt 21 § får bedriva sådan verk- samhet först efter anmälan hos tillsynsmyndigheten. Skälen för att en anmälningsplikt införs behandlas i avsnitt 7.1. Regeringen föreslår att den ansvariga myndigheten på området skall benämnas tillsynsmyndig- heten för att bättre beskriva myndighetens samlade verksamhet inom ra- men för telelagen. De tre förstnämnda verksamheterna har sin motsva- righet i 5 § och är således tillståndspliktiga om de tillhandahålls i en om- fattning som avses där. Den sistnämnda verksamheten omfattar t. ex. be- talteletjänster som tillhandahålls utan att det tillhandahålls fast eller mobil telefonitjänst. En anmälan kan ske på flera olika sätt. Exempelvis borde en verksam- het som har angetts i en ansökan om tillstånd enligt 5 § i allmänhet anses anmäld enligt 4 a §. Någon prövning av förutsättningarna för att kunna bedriva den an- mälda verksamheten skall inte ske från myndighetens sida i samband med att en anmälan tas emot. En annan sak är att en ansökan om tillstånd eller nummertilldelning kräver den prövning en sådan ansökan föranled- er. får dock anledning när den tagit emot en anmä- lan att inom ramen för sin tillsynsverksamhet bl.a pröva om verksamhe- ten kräver tillstånd enligt 5 § och underrätta företaget om så är fallet. 4 b § Företag med ett betydande inflytande på den svenska marknaden åläggs enligt 20 b § vissa ytterligare skyldigheter i fråga om samtrafik. Enligt förslaget till samtrafikdirektiv skall den nationella regleringsmyndighe- ten hos anmäla de företag som har ett sådant bety- dande inflytande. Direktivet innehåller viss ledning för bedömningen om vad som avses med betydande inflytande. Om ett företag har av en relevant telekommunikationsmarknad i det geografiska område i en medlemsstat inom vilket företaget får vara verksamt föreligger enligt direktivet en presumtion för att företaget i fråga har ett betydande inflytande på mark- naden. Ett sådant inflytande kan dock anses föreligga även om andelen av den relevanta marknaden är lägre än . Förhållandena kan även vara sådana att företaget inte skall anses ha ett betydande inflytande trots att det har av den relevanta marknaden. Vid bedömningen skall beaktas bl.a. företagets möjlighet att påverka förhållandena på den aktuella marknaden, företagets omsättning i för- hållande till marknadens storlek, företagets inflytande över slutanvän- darnas möjlighet att få tillgång till den aktuella tjänsten, samt dess eko- nomiska resurser och erfarenhet på marknaden. Av ingressen till direkti- vet framgår att myndigheten bör ta hänsyn även till bl.a. företagets inter- nationella anknytning och till den situation som råder på den berörda marknaden. Det omfattningskriterium som avses här är sålunda ett annat än det som enligt 5 § föranleder krav på tillstånd. Vid bedömningen av vad som skall anses som relevant marknad kan ledning hämtas från konkurrenslagstiftningen. 5 § Paragrafen har genomgått vissa redaktionella förändringar, bl.a. för att anpassa den till ny terminologi. Inga förändringar i sak är åsyftade. 6 7 §§ Ändringarna föranleds av att tillståndsmyndigheten nu benämns till- synsmyndigheten. Se närmare kommentaren till 4 a §. Förhandsbesked kan avse endast tillståndsskyldighet, inte anmälningsplikt. 8 § Enligt första stycket får tillsynsmyndigheten liksom tidigare i enskilda fall meddela undantag från tillståndsplikten. Enligt andra stycket får till- synsmyndigheten meddela föreskrifter om upplysningsskyldighet för viss televerksamhet om det behövs från allmän synpunkt för att följa utveck- lingen på telekommunikationsområdet. Det gäller verksamhet som inte omfattas av anmälningsplikten enligt 4 a §. 10 § Enligt nuvarande lydelse kan återkallelse av tillstånd ske endast om verk- samheten bedrivs i strid med lagen. Enligt det nya tredje stycket föreslås att ett tillstånd kan återkallas även när förutsättningarna för att meddela tillstånd enligt lagen inte längre föreligger. Detta innebär att tillsyns- myndigheten kan återkalla ett tillstånd om verksamheten inte längre i något av de avseenden som anges i 5 § är betydande. Ett tillstånd bör dock inte återkallas om inte verksamhetens omfattning bedöms ligga be- tydligt under vad som enligt 5 § är betydande. Återkallelse bör inte heller komma i fråga om minskningen av verksamhetens omfattning bedöms vara av endast tillfällig natur. Ett tillstånd kan med stöd av tredje stycket återkallas även när förut- sättningarna för att meddela tillstånd enligt 11 resp. 12 §§ inte längre föreligger. Tillstånd skall enligt 11 § meddelas om inte den sökan-de saknar förutsättningar att bedriva verksamheten varaktigt och med god kapacitet och kvalitet. Utrymmet för att med stöd enbart av detta förhåll- ande återkalla ett tillstånd torde emellertid vara ganska begränsat. I fråga om 12 § torde förhållandena i huvudsak regleras av tillståndsvillkoren. får även möjlighet att återkalla ett tillstånd om till- ståndshavaren begär det. Flera remissinstanser har tagit upp frågan om väsentliga förändringar hos den som meddelats tillstånd, t.ex. en ändrad ägarbild. Ett tillstånd enligt telelagen meddelas en viss fysisk eller juridisk person. Det innebär att ett tillstånd inte kan överlåtas. Den som avser att förvärva en rörelse som bedriver tillståndspliktig verksamhet måste därför ansöka om till- stånd. Om det däremot är fråga om en ändrad ägarbild eller om andra väsentliga förändringar hos tillståndshavaren åvilar det tillsynsmyndig- heten att i sin tillsynsverksamhet bedöma vilka följder denna förändring får för tillståndshavarens förutsättningar att bedriva televerksamheten framgent. Detta underlättas genom att tillståndshavare föreslås genom tillståndsvillkor bli skyldiga att tillhandahålla information om verksam- hetens ägare. Den bedömning som därvid skall göras är i princip den- samma som vid tillståndsprövning enligt 11 § eller i förekommande fall 12 § jämte de vid tillståndet knutna villkoren. Enligt fjärde stycket kan tillsynsmyndigheten vid behov bestämma hur verksamheten skall av- vecklas. 12 § I bemyndigandet anges nu att det är till tillsynsmyndigheten som reger- ingen kan delegera möjligheten att meddela föreskrifter. 13 § Det kommande tillståndsdirektivet medför att paragrafen måste anpassas i flera avseenden. Det måste framgent uttömmande anges vilka frågor som får regleras i form av villkor. Flera av de områden som är upp- räknade i paragrafen kan enligt förslaget till direktiv inte längre regleras enbart genom tillståndsvillkor. Det gäller punkterna 3 7. Dessa frågor kommer i stället att regleras direkt av lagen och de föreskrifter som med- delas med stöd av lagen. Se härtill kommentaren till 17 a §. Direktivet medger dock att samma frågor även regleras genom tillståndsvillkor. Punkterna 3 5 följer av förslaget till tillståndsdirektiv. I punkt 6, vil- ken delvis motsvaras av punkt 9 enligt nu gällande lydelse, behålls kravet på publicering av telekatalog. Nummerupplysningsskyldigheten och nu- varande punkt 8 rörande tillståndshavares skyldighet att lämna ut upp- gifter till annan tillståndshavare förs över till 17 a §. Se närmare avsnitt 7.4. Enligt punkt 7 ges tillsynsmyndigheten möjlighet att ställa upp som villkor för tillstånd att telefonautomater skall upprätthållas i viss ut- sträckning. Se närmare härom under avsnitt 6.3. I tredje stycket har befogenheten att meddela föreskrifter förtydligats. 15 § Enligt bestämmelsen skall den som inom ett allmänt tillgängligt telenät tillhandahåller teletjänster eller nätkapacitet se till att verksamheten upp- fyller rimliga krav på god funktion och teknisk säkerhet. Därigenom ges utrymme för tillsynsmyndigheten att meddela föreskrifter om tekniska planer, servicekodplaner, vissa standarder för gränssnitt och andra frågor som rör funktionen i nätet. Se i övrigt avsnitt 7.5. 16 § Bestämmelsen föreslås utvidgas så att inte bara den som bedriver verk- samhet som kräver tillstånd utan även den som bedriver annan anmäl- ningspliktig verksamhet enligt 4 a § omfattas. 17 § Se kommentaren till 12 §. 17 a § Paragrafen är ny. I denna upptas sådant som tidigare enbart reglerades genom tillståndsvillkor med stöd av 13 §. I enlighet med det kommande tillståndsdirektivet omfattas alla som driver verksamhet som är anmäl- ningspliktig enligt 4 a § av bestämmelserna i denna paragraf. Genom skyldigheten för operatörerna att för statistikändamål lämna upplysningar om verksamheten får tillsynsmyndigheten möjlighet att uppfylla krav på årlig rapportering till regeringen avseende bl.a. regionala konsekvenser av konkurrensen på teleområdet och de klagomål från allmänheten som framförts. I andra stycket anges att närmare föreskrifter kan meddelas om i vilken utsträckning krav enligt första stycket skall fullgöras och det sätt på vil- ket detta skall ske. 17 b § Paragrafen är ny. Enligt denna får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriva att den som har tillstånd enligt 5 § och har en dominerande ställning på den svenska marknaden skall redovisa viss del av den verksamhet som berörs av tillståndet avskild från annan verksamhet. Begreppet dominerande ställning på marknaden avses ha samma innebörd som inom konkurrenslagstiftningen. Endast har en sådan ställning på den svenska telemarknaden. Genom bestämmelsen blir det möjligt att ställa krav på särredovisning av intäkter och kostnader som har samband med det s.k. accessnätet. Förslaget är motiverat i avsnitt 7.2.3. 18 § Paragrafen innehåller bestämmelser om krav på kostnadsbasering av taxor för användning av telefonitjänst mellan fasta nätanslutningspunkter och för tillhandahållande av nätkapacitet. Ingen ändring i sak är avsedd. 19 § Paragrafen har utan ändring i sak anpassats till den nya terminologin. 20 § Bestämmelserna i paragrafen reglerar den s.k. samtrafikskyldigheten. Definitionen på samtrafik finns i 1 §. Som framgår där innefattar skyldig- heten att bedriva samtrafik en skyldighet att förmedla telemeddelanden såväl till som från egna nät och även mellan egna nät. Skyldigheten om- fattar bl.a. ett krav på att träffa samtrafikavtal på vissa villkor. Detta är emellertid inte tillräckligt. För att tillgodose kraven på ett sammanhållet telesystem av telenät, där alla kan nå varandra och alla kan tillhandahålla teletjänster, får inte heller utnyttjandet av samtrafiken motverkas eller förhindras genom andra åtgärder sedan avtal har ingåtts. Exempelvis kan den som vägrar eller ställer upp orimliga villkor för att medverka i eller tillhandahålla administration eller driftsmässiga aktiviteter och funktio- ner såsom fakturering eller avräkning i allmänhet inte sägas uppfylla sin samtrafikskyldighet. Ett annat sätt att motverka utnyttjandet av samtrafi- ken kan vara att särbehandla vissa samtalsslag, t.ex. samtal till andra ope- ratörers nät. Huruvida sådana förfaranden innebär ett avsteg från samtra- fikskyldigheten får avgöras från fall till fall av tillsynsmyndigheten. Samtrafikskyldigheten innebär i vissa fall även en skyldighet att tillgo- dose rimliga krav på s.k. särskild nätanslutningspunkt enligt art. 10 i tal- telefonidirektivet (95/62/EG), se även under 20 a §. Skyldigheten att bedriva samtrafik, som regleras i första stycket, har utvidgats till att gälla den som tillhandahåller teletjänst som är anmäl- ningspliktig enligt 4 a §. Enligt det förslag som remitterades till Lagrådet gällde skyldigheten i förhållande till den som bedriver motsvarande verk- samhet, om denna är anmäld hos tillsynsmyndigheten. Regeringen delar Lagrådets uppfattning att det med den föreslagna lydelsen kan upp- komma viss tvekan om vad som åsyftas med uttrycket motsvarande verk- samhet. Föreskriften bör därför som Lagrådet förordat förtydligas. Med den lydelse som Lagrådet föreslagit blir dock samtrafikskyldigheten allt- för vidsträckt. Skyldigheten att på begäran bedriva samtrafik bör gälla endast i förhållande till den som tillhandahåller teletjänst som är anmäld enligt 4 a §, dvs. sådan verksamhet som anges i första till tredje punkten i paragrafen. Samtrafikskyldigheten gäller även den som inom ett allmänt tillgäng- ligt telenät tillhandahåller annan teletjänst än telefonitjänst i en betydande omfattning. Den senare förpliktelsen, som tidigare reglerades i tredje stycket, omfattar efter ändringen de teletjänster som inte kräver kapacitet i nummerplan för telefoni, t.ex. datakommunikationstjänster och tilläggstjänster som t.ex. nummerpresentation. I andra stycket regleras frågan om ersättning för samtrafik. Ändringen innebär att kravet på att taxor för samtrafik avseende förmedling av tele- fonitjänst skall vara rättvisa och skäliga med hänsyn till kostnaderna för prestationen utvidgas till att gälla även samtrafik avseende telefonitjänst till mobil nätanslutningspunkt, om den bedrivs av någon som är anmäld enligt 4 b §. Se avsnitt 7.2.2. På förslag av Lagrådet har en föreskrift lagts till om att marknadsmässiga villkor får bestämmas för samtrafik avseende andra teletjänster än telefonitjänsten. Föreskriften har sin mot- svarighet i nuvarande tredje stycket. får därmed viss hållpunkt för sådana förvaltningsbeslut som kan meddelas enligt 33 § andra stycket. Detta innebär inte att myndigheten skall fastställa vad som är marknadsmässigt. Detta ankommer på marknadens aktörer genom avtal. Myndigheten får dock ett visst utrymme att vidta åtgärder för att förhindra krav på ersättning eller andra villkor som ter sig uppenbart oskäliga från marknadsmässiga utgångspunkter. Begränsningen av samtrafikskyldigheten enligt tredje stycket behålls men görs uttryckligen beroende av tillsynsmyndighetens beslut i varje enskilt fall. Se även avsnitt 7.1.1. 20 a § Paragrafen är ny. I bestämmelsen föreskrivs att den som bedriver samtra- fik skall anmäla sådana tekniska förändringar i nätet som påverkar sam- trafiken till tillsynsmyndigheten före genomförandet. Vad som kan anses som god tid får avgöras i det enskilda fallet med hänsyn till arten och omfattningen av de planerade förändringarna. 20 b § Paragrafen är ny och innehåller mot bakgrund bl.a. av det kommande EG-direktivet på samtrafikområdet ytterligare skyldigheter i fråga om samtrafik för den som har ett betydande inflytande på marknaden. Så- dana företag skall enligt förslaget till 4 b § anmälas till EG-kommissio- nen. Utöver den grundläggande skyldigheten enligt 20 § att på begäran be- driva samtrafik skall dessa företag enligt första punkten i första stycket tillgodose varje rimlig begäran om sammankoppling med telenät. Med detta avses att även mera speciella önskemål om sammankoppling vad gäller exempelvis hopkopplingsnivå och hopkopplingspunkter skall till- godoses om begäran är rimlig. Detta krav anses med stöd av uttalanden telelagsproposition i princip gälla även . Det föreslås nu få uttryckligt lagstöd. Företag med betydande inflytande åläggs vidare enligt andra punkten att publicera sina standardprislistor för samtrafik. Av tredje stycket fram- går att tillsynsmyndigheten kan besluta att ändring skall ske i den publi- cerade listan om den innehåller villkor som inte överensstämmer med lag. I tredje punkten fastslås att principen om icke-diskriminering måste iakttas när villkor om samtrafik erbjuds. Detta innebär bl.a. att för en lik- värdig tjänst sämre villkor inte får erbjudas konkurrenter än t.ex. egna dotterbolag. Genom fjärde punkten införs för denna kategori operatörer en skyldig- het att på begäran lämna sådan information som är nödvändig för över- enskommelser om samtrafik. Det kan gälla tekniska specifikationer, nät- struktur, nätgränssnitt, hopkopplingspunkter m.m. Skyldigheten omfattar även administrativa funktioner såsom faktureringsrutiner. Vidare blir enligt femte punkten dessa företag skyldiga att lämna in de avtal om samtrafik som ingås till tillsynsmyndigheten. Krav ställs enligt sjätte punkten på separat redovisning av samtrafik- verksamheten. Se i övrigt avsnitt 7.2.3. I andra stycket av paragrafen intas en särskild regel om bevisbördans placering för samtrafikersättning avseende telefonitjänst till fast och mo- bil nätanslutningspunkt i enlighet med förslaget till samtrafikdirektiv. Den omfattar endast operatörer med ett betydande inflytande på markna- den. I direktivförslaget sägs att bevisbördan för att samtrafikavgifterna härrör från verkliga kostnader skall ligga hos den organisation som till- handahåller samtrafik och att den nationella regleringsmyndigheten kan ålägga en organisation att fullständigt styrka sina samtrafikavgifter (art. 7.2). Se närmare härom under avsnitt 7.2.2. Bestämmelsen är utformad i enlighet med Lagrådets förslag. 20 c § Paragrafen är ny och följer av förslaget till samtrafikdirektiv. Bestäm- melsen är behandlad i avsnitt 7.2.4. Tillämpningsområdet för bestäm- melsen är begränsat och den torde sällan komma att tillämpas. 20 d § Enligt förslaget till samtrafikdirektiv räknas även sammankoppling av nätkapacitet in under begreppet samtrafik. En sådan sammankoppling är naturligtvis nödvändig som grund för att bedriva samtrafik. Det finns emellertid anledning att hålla isär dessa begrepp. Samtrafik har nämligen inte samma innebörd när det gäller tillhandahållande av nätkapacitet som i fråga om teletjänster. Vad gäller nätkapacitet är det fråga om att fysiskt sammankoppla egen överföringskapacitet med sådan som disponeras av en annan teleoperatör och därmed erbjuda möjlighet till förmedling av telemeddelanden, snarare än att aktivt förmedla sådana meddelanden. Den sammankoppling som avses här syftar till att endast tillhandahålla nätkapacitet. Skyldigheten att medverka till en sådan sammankoppling regleras därför särskilt i lagen. Andra stycket hänvisar till att tillämpliga bestämmelser om samtrafik gäller även sammankoppling av nätkapacitet. 21 § Paragrafen har sammanförts till ett stycke. Nummerplaner kan upprättas antingen genom föreskrift eller genom förvaltningsbeslut. Enligt nuva- rande lydelse skall planerna upprättas i syfte att främja effektiva tele- kommunikationer. Av 2 § framgår dock att bestämmelserna i lagen syftar till att enskilda och myndigheter skall få tillgång till effektiva telekom- munikationer till lägsta möjliga samhällsekonomiska kostnad. Detta syfte skall naturligtvis alltid beaktas vid tillämpning av lagen. Någon särskild föreskrift härom behöver därför inte tas in i denna paragraf. 23 § Paragrafens första stycke innehåller bestämmelser om möjlighet att ta ut avgifter för att finansiera tillsynsmyndighetens verksamhet. Beträffande andra stycket hänvisas till avsnitt 6.5. 27 § Paragrafen innehåller bestämmelser som bryter tystnadsplikten enligt 25 §. Enligt förslaget får polismyndighet och åklagarmyndighet utöver vad som följer av 1 3 punkterna tillgång till uppgift rörande hemligt tele- abonnemang när den behövs för att myndigheten skall kunna fullgöra sådana uppgifter som anges i punkterna 6 och 7. Härutöver har vissa re- daktionella ändringar vidtagits i punkterna 1 och 2. 31 § Enligt den nuvarande lydelsen av andra stycket torde inte kronofogde- myndigheten ha någon befogenhet att utöva tvång. Genom hänvisningen till utsökningsbalken blir bl.a. dennas bestämmelser om tvång i 2 kap. 17 § tillämpliga. Av 37 § följer att beslut enligt denna paragraf gäller om inte annat har bestämts. 32 § Enligt nuvarande lydelse av paragrafens andra stycke skall tillsynsmyn- digheten om tvist uppkommer som rör tillämpning av lagen skyndsamt undersöka förhållandena och, om inte särskilda skäl talar för annat, medla mellan parterna. Myndigheten har härutöver en möjlighet att yttra sig i tvisten på begäran av en part. Denna yttrandemöjlighet är dock in- skränkt till om erbjudet villkor för samtrafik eller uthyrning av nätkapa- citet är godtagbart. Genom ändringen har tillsynsmyndigheten på begäran av en part möjlighet att yttra sig i tvisten i samtliga medlingsfall enligt lagen. Paragrafen har i övrigt anpassats till ny terminologi. 32 a § Paragrafen är ny. Den innehåller särskilda bestämmelser om samtrafik föranledda av det kommande samtrafikdirektivet. Pågår förhandling om villkor för samtrafik skall tillsynsmyndigheten på begäran av en part be- stämma en tidsgräns inom vilken förhandlingen skall vara avslutad. En tidsgräns medför en viss press på parterna att driva förhandlingarna ef- fektivt i syfte att snabbt komma överens. Vilken tid som skall bestäm- mas får bedömas mot bakgrund av omständigheterna i det enskilda fallet. Om tidsgränsen passeras utan att parterna har kommit överens om alla villkor för avtalet är tillsynsmyndigheten skyldig att medla mellan parter- na. Om myndigheten har satt en tidsgräns skall den normalt avvakta att denna löpt ut innan medling inleds. Med stöd av den allmänna bestäm- melsen om medling vid tvister i 32 § har myndigheten emellertid möjlig- het att, om förhållandena påkallar det, inleda medling trots att tidsfristen inte löpt ut. Det kan exempelvis vara fallet om det är uppenbart att en av parterna obstruerar förhandlingen. 33 § Vitesbestämmelsen i första stycket överförs till 36 §. En utgångspunkt på samtrafikområdet är att sådana avtal sluts efter sedvanliga kommersiella förhandlingar mellan operatörerna. Avtalsfri- heten är emellertid inskränkt genom tvingande regler i olika avseenden. Ersättning för samtrafik avseende såväl fast som mobil telefonitjänst skall vara kostnadsbaserad och tillsynsmyndigheten har vid tvist möjlig- het att medla. Regeringen föreslår nu regler särskilt beträffande dem som har ett betydande inflytande på marknaden som ytterligare be- gränsar parternas avtalsfrihet. I paragrafens andra stycke ges sålunda tillsynsmyndigheten en befogenhet att vid tvist om samtrafikvillkor eller villkor om sammankoppling av nätkapacitet enligt 20 d § på ansökan av part meddela ett förvaltningsbeslut som reglerar förhållandet mellan par- terna i de avseenden som parterna själva inte lyckats avtala om. Förvalt- ningsbeslutet träder i stället för avtalsvillkor i den utsträckning det är nödvändigt för att samtrafik skall kunna bedrivas enligt lagen. Myndig- heten skall därvid tillämpa telelagens regler och meddela det beslut som behövs för efterlevnaden av lagen, i förekommande fall förenat med ett vitesföreläggande. Vid beslutet är myndigheten inte bunden av parternas yrkanden.