prop · GK03149 · 1997-01-01 00:00:00 — Regeringens skrivelse 1996/97:149 1996/97:149000 Skr. 1996/97::000000 1996:97 9611991996/97:000 Regeringen överlämnar denna skrivelse till . I skrivelsen redogör regeringen för det nordiska samarbetet mellan de nordiska ländernas regeringar, med huvudsaklig inriktning på verksamheten inom ramen för . Innehållsförteckning 1 Inledning..............................................................3 2 Nordiskt samarbete i en ny tid.........................................3 2.1 Nya förutsättningar..................................................3 2.2 Samarbetet inom - prioriteringar, koncentration, besparingar 8 2.3 och /EU/EES.............................................9 2.4 och dess närområden..........................................10 3 Nordiskt samarbete på sektorsnivå.....................................12 3.1 Kultur..............................................................12 3.2 Utbildning och forskning............................................14 3.3 Miljö...............................................................17 3.4 Ekonomi och näring..................................................19 3.4.1 Energi............................................................19 3.4.2 Näringspolitiskt samarbete........................................22 3.4.3 Regionalpolitik...................................................23 3.4.4 Jord- och skogsbruk; fiske........................................24 3.4.5 Bygg- och bostadssamarbete........................................27 3.4.6 Transport, infrastruktur och trafiksäkerhet.......................28 3.4.7 Ekonomi och finanspolitik.........................................29 3.5 Medborgarpolitik....................................................30 3.5.1 Arbetsmarknad och arbetsmiljö.....................................30 3.5.2 Socialpolitik och hälsovård.......................................33 3.5.3 Livsmedelsfrågor..................................................35 3.5.4 Konsumentpolitik..................................................37 3.5.5 Jämställdhet......................................................38 3.5.6 Lagstiftningssamarbete............................................40 3.5.7 Migrations- och flyktingpolitiska frågor; .....42 3.5.8 Ungdomsfrågor.....................................................45 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 47 I denna skrivelse till redogör regeringen för samarbetet mellan de nordiska ländernas regeringar, med huvudsaklig inriktning på verksamheten inom ramen för . I en inledande översikt speglas vissa övergripande utvecklingslinjer, med några sidoblickar på samnordiskt regeringssamarbete utanför Nordiska ministerrådets ram. Redovisningen lämnas sedan, sektorsvis, för verksamheten , med vissa utblickar såväl framåt som bakåt i tiden. Redogörelsen avses, så långt möjligt, ge en bild av hur samarbetet fördelas efter de tre huvudlinjer längs vilka nordiskt samarbete nu förs vidare: inom-nordiskt samarbete, Norden-EU/EES och Norden-närområdena. Nordiskt samarbete i en ny tid Nya förutsättningar präglades av fullföljande och konsolidering av de reformer som och beslutade om . När resultatet av förhandlingar och folkomröstningar om medlemskap i unionen (EU) för , och förelåg , inleddes ett intensivt översynsarbete som präglat verksamheten . De intensiva förändringar som det nordiska samarbetet nu genomgår kan sägas ha inletts . Två händelser/utvecklingar i omvärlden medförde - redan innan och EU-medlemskap blev ett faktum - helt nya förutsättningar för det nordiska samarbetet: och , och återvunna självständighet skapade nya utrikes- och säkerhetspolitiska förutsättningar för och nordiskt samarbete, och beredde vägen för en ökad internationalisering av verksamheten i de nordiska samarbetsorganen. När mellan dåvarande Europeiska gemenskaperna och EFTA-sidan, inkluderande , , och , trädde i kraft, ställdes krav på att anpassa samnordisk verksamhet till de nya spelregler som kom att gälla för vissa dittills traditionellt "inom-nordiska" samarbetsområden, främst samarbete kopplat till handelspolitiken och de fyra friheterna. De nordiska statsministrarna engagerade sig starkt för att intensifiera det nordiska samarbetet i europeiska frågor. skulle en koncentration av det nordiska samarbetet ske med särskild tonvikt på kultur, utbildning och forskning. Denna process har fullföljts under det verksamhetsår som denna skrivelse avhandlar. Till dessa två avgörande omvärldsförändringar lades så två nya EU-med-lemskap, ett utfall som alltså lämnade två nordiska länder utanför medlems-kretsen i EU, men likafullt med starka intressen att, i egenskap av EES-partners, följa och så långt möjligt kunna påverka dagordning och beslutsfattande i EU. Förhållandet att ytterligare två nordiska länder fått säte och stämma inom EU utgjorde alltså den nya dimension som förde det nordiska förändringsarbetet in i en ny fas, en förändringsprocess som också väl motiveras av ett allmänt behov av vitalisering och förnyelse. Tre dimensioner av nordiskt samarbete Enligt de beslut som togs är det nordiska samarbetet nu inriktat på tre huvudområden: Samarbete inom : Samarbete som bygger på den värdegemenskap som finns mellan de nordiska folken och som får sitt främsta uttryck i kulturell och språklig gemenskap och en likartad syn på demokrati och grundläggande sociala rättigheter. Hit hör också samverkan kring samhällsuppgifter där samnordiska lösningar ger fördelar och ett mervärde framför nationella arrangemang eller bredare internationella lösningar. och /EU/EES: Samverkan i frågor av betydelse för arbetet inom EU/EES, där de nordiska länderna har en värdegemenskap och sammanfallande intressen. och dess närområden: Samverkan till förmån för utvecklingen i närområden - , och - som bidrag till stabilitet och demokrati i regionen och till en utveckling i harmoni med miljöhänsyn och urbefolkningarnas intressen. Inom dessa tre dimensioner av nordiskt samarbete skall och Nordiska ministerrådets verksamhet utvecklas. På den grunden har delvis nya mål och prioriteringar formulerats, och till detta har arbetsformer och institutionella arrangemang anpassats. Konkretiseringen av reformarbetet sker under statsministrarnas övergripande ledning och med principen om "nordisk nytta" som ledstjärna. Under reformarbetets gång formulerades begreppet "nordisk nytta" som ett sammanfattande begrepp för ambitionen att säkra ett genuint nyttovärde för all samnordisk verksamhet. Begreppet definierades av tre grundläggande kriterier. Nordiska samarbetsaktiviteter förutsätts uppfylla åtminstone något av följande syften: - avse verksamhet som annars skulle ske i nationell regi, men där påtagliga positiva effekter uppnås genom gemensamma nordiska lösningar; - manifestera och utveckla nordisk samhörighet; - öka nordisk kompetens och konkurrenskraft. gjordes en bred genomlysning av de nordiska institutionernas verksamhet mot bakgrund av dessa kriterier. omsattes de beslut som fattats i praktisk handling. En slutsats från reformarbetet är att det inte finns någon motsättning mellan nordiskt samarbete å ena sidan och engagemang i den europeiska integrations- processen å den andra - vare sig man kopplas till den via EU-medlemskap eller . Det är de nordiska regeringarnas ambition att använda sig av det nordiska samarbetet som en plattform för inomnordiskt samråd, i syfte att dels gemensamt påverka dagordningen inom EU/EES, dels förhindra att det genom disharmonisk tillämpning av EU/EES-rätt skapas olikheter inom . I syfte att förverkliga denna ambition har ministerrådet fortsatt att utveckla rutiner för att regelmässigt sätta aktuella EU-/EES-frågor på dagordningen. Under verksamhetsåret har de nordiska medlemsländernas agerande inom ramen för stått särskilt i fokus. arrangerade en temakonferens om förutsättningarna för samnordiskt uppträdande inför förhandlingarnas början. Under 48:e session hölls en särskild utfrågning av europaansvariga ministrar från de nordiska länderna och från de självstyrande områdena, delvis på samma tema. En uppföljning av temakonferensen genomfördes i regi. Det samlade intrycket av denna granskning är att de nordiska EU-medlems-länderna i de flesta frågor agerat på en gemensam värdegrund, men utan att - annat än i några specifika frågor - lägga helt gemensamma förslag. Förhandlarna har gjort bedömningen att detta förfaringssätt gett nordiska synpunkter större genomslagskraft än om alla tre länderna talat med en röst. Förhandlingen ser ut att kunna krönas med relativ framgång i flera frågor där de nordiska länderna har tydliga gemensamma hållningar och mål. Detta gäller inte minst sysselsättningen och miljön. Tiden får utvisa hur det slutliga förhandlingsresultatet gagnar gemensamma nordiska intressen. Nordiska ministerrådets kontakter med , och och nordvästra har fortsatt under verksamhetsåret, med primär inriktning på att på olika sätt bidra till demokrati, stabilitet och ekonomisk omställning och utveckling. Inom en rad av ministerrådets sektorer har samarbetet utvecklat en närområdesdimension, som resulterat i verksamhet till förmån för våra samarbetspartners i närområdet. Detta har också tjänat som exempel på att regionalt samarbete kan vara fruktbart trots att deltagande länder har skilda utgångspunkter och tillhör olika mellanstatliga gemenskaper/grupperingar. Samhörighet med andra länder t.ex. för säkerhetspolitiska syften utgör således inte nödvändigtvis något hinder för multilateral samverkan i andra konstellationer inom andra samarbetsfält. i de tre baltiska länderna och har spelat en viktig katalyserande roll, ofta i samverkan med de nordiska ländernas utlandsmyndigheter i respektive land. S:t rättsliga status har trots nordiska ansträngningar ännu inte kunnat slutligt fastställas. Särskilda samarbetsprogram utarbetades under verksamhetsåret för ministerrådets verksamhet visavi och nordvästra liksom för samnordiska insatser inom det arktiska samarbetet. Nordiska ministerrådets samverkan med fortsatte på den grund som lagts . Företrädare för regeringssidan deltog vid det gemensamma mötet mellan och i , och vid den femte parlamentariska i . Nordiskt samarbete i bredare internationellt perspektiv Sedan den nordiska samarbetsöverenskommelsen, det s.k. , ändrades och man öppnade för att i debattera även utrikes- och säkerhetspolitiska frågor, har det internationella inslaget i nordiskt samarbete fått ökad betydelse och större utrymme. Vid session lämnar numera utrikesministrarna en utrikes- och säkerhetspolitisk redogörelse, som åtföljs av en debatt. konferens om i FN - det första större evenemanget under världsorganisationens jubileumsår - illustrerar väl den utvecklingen. Internationaliseringen och breddningen av det nordiska samarbetet understryks nu ytterligare genom den konferens om säkerhetspolitik som planerar . Det nordiska samarbetet inom FN bygger på ett engagemang som manifesterats bl.a. i det första Nordiska vars slutrapport presenterades 1991. Detta engagemang kommer också till uttryck i det omfattande finansiella stöd de nordiska länderna ger till FN:s fonder och program. presenterade de nordiska länderna ett gemensamt förslag om effektivisering av FN:s verksamhet. Syftet är bl.a. att samla FN:s verksamheter till gemensamma landprogram för mottagarländerna. gjorde de nordiska utrikesministrarna, som ett led i reformarbetet, en bedömning av de nordiska ländernas möjligheter att agera gemensamt i globala utrikespolitiska frågor, sett i ljuset av tre länders förpliktelser inom EU. Det konstaterades då att EU genom och medlemskap fått en starkare nordlig dimension, och att detta i utgångspunkten skulle bli till gagn för bredare genomslag för nordiska synpunkter. Utrikesministrarna deklarerade också sin ambition att föra den nordiska samrådstraditionen vidare i den nya situation som uppstått. De återkommande nordiska stats- och utrikesministermötena - som fortsätter med minst samma intensitet och insats som förut - ger länderna förutsättningar att förverkliga den ambitionen. Samma roll spelar de många, informella samråd som äger rum mellan nordiska regeringsföreträdare i multilaterala organisationer, liksom de nära kontakter som odlas mellan nordiska diplomatiska representationer världen runt. Såvitt gäller innehållet i politiken, är det ofrånkomligt att de nordiska länderna i enstaka frågor kan komma fram till olika slutsatser och handlingslinjer, när de tre länder som är EU-medlemmar fullföljer de beslut som fattas inom unionen. Exempelvis i frågor där det inte föreligger någon enhetlig EU-position eller där denna inte är särskilt detaljerad, kan det finnas gott om utrymme för samnordiskt agerande. Motsvarande kan vara fallet i lägen där gemensamma nordiska markeringar kan tydliggöra och understödja en EU-linje som alla nordiska länder omfattar. I detta sammanhang bör uppmärksammas att det norska ordförandeskapet i ministerrådet aviserat sin ambition att tydliggöra den allt närmare nordiska samverkan som äger rum kring fredsbevarande operationer och konfliktlösning. De nordiska självstyrande områdenas praktiska erfarenheter av autonomi inom nationalstatens ramar berikar möjligheter att spela en konstruktiv internationell roll härvidlag. Förhoppningsvis kan den uppmärksamhet som ställning inom väckt t.ex. i samband med de internationella ansträngningarna för att lösa konflikten om fortplantas till andra liknande situationer. Det nordiska samarbetet bygger i grunden på en genuin värdegemenskap mellan fem länder och tre självstyrande områden i . Nordiskt samarbete bedrivs på många nivåer: mellan parlament, regeringar, myndigheter, organisationer och företag. Den djupa folkliga förankringen ger det en unik legitimitet. Nordisk samverkan har blivit en närmast självklar del av samhällslivet. Den folkliga förankringen är en tradition att bygga vidare på. har stöttat den verksamhet som utvecklats av folkliga församling vilken omfattar ett stort antal nordiska frivilliga organisationer. folkliga församling samlades senast till möte i . har funnit att nya former för kontakter mellan de nordiska samarbetsorganen och nordiskt föreningsliv bör utvecklas, för att de rätt skall kunna uppfatta och kanalisera enskilda nordbors behov och önskemål och därmed säkerställa samarbetets förankring också för framtiden. På det nationella planet är regeringen mån om att utveckla kontakterna med de frivilliga organisationer, särskilt , som är engagerade i att föra nordiskt samarbete vidare. Samarbetet inom - prioriteringar, koncentration, besparingar 1995 underströks att det nordiska samarbetet behövde förnyas, moderniseras och rationaliseras och att innehållet skulle koncentreras. En politisk värdering av verksamheten vid de nordiska institutionerna skulle göras och nordiska projekt skulle prövas mer kritiskt. Huvudsaklig tyngdpunkt skulle fortsatt ligga på kultur- och utbildningssamarbetet. har aktivt verkat för att följa upp reformbesluten och få till stånd tydligare politiska prioriteringar och en ökad effektivitet. Från svensk sida har drivits linjen att rationaliseringar och besparingar skall göras på den verksamhet som finansieras över Nordiska ministerrådets budget. Efter överenskommelser i har besparingar på sammanlagt gjorts i budgetarna . Nordiska ministerrådets budget uppgick till . Budgetens viktigaste satsningsområde var kultur-, utbildnings- och forskningssamarbetet som svarade för nära hälften av utgifterna. Andra stora samarbetsområden inom budgetens ram var ekonomi- och näringsområdet, medborgarpolitik, miljö och närområdessamarbetet. Den svenska andelen av Nordiska ministerrådets budget var enligt den nordiska fördelningsnyckeln , en minskning med från föregående år. Fördelningsnyckeln beräknas på basis av respektive lands andel av den samlade nordiska bruttonationalinkomsten. En stor uppgift under verksamhetsåret var att fullfölja översynen av de inemot 50 nordiska institutioner som finansieras över budgeten. Avsikten var att pröva om institutionerna fyller de aktuella politiska målsättningarna för samarbetet eller om verksamheten kan avvecklas eller fortsätta i andra former. Ett omfattande utrednings- och remissarbete genomfördes och 1996. fick genom sina organ ta del av utredningsförslagen och lämna sina synpunkter. Efter beredningsprocessen beslutade samarbetsministrarna att 13 institutioner skulle läggas ned, medan tre institutioner skulle få en ny verksamhetsprofil och tre helt nya institutioner inrättas. Detta arbete har påbörjats. Flera institutioner som finns i berörs av förändringarna. Nordiska ekonomiska forskningsrådet () och för hushållsvetenskap () avvecklas. En ny institution grundas för forskning och vidareutbildning inom regionalpolitik och samhällsplanering, NORDREGIO. Den skall ersätta för regionalpolitisk forskning och för samhällsplanering (båda i ) och den verksamhet som bedrivits inom Nordiska gruppen för regional analys (NOGRAN, ). En institution som omorganiserats är för handikappfrågor (). Ytterligare ett resultat av reformarbetet är den breda genomlysning av nordisk språkförståelse som manifesterats i rapporten Det umistlige som lämnades . Rapporten, som ingående belyser den nordiska språkgemenskapen som fenomen och förutsättning för samarbetet, är föremål för uppföljning inom ministerrådet. I samband med granskningen av Nordiska ministerrådets budget påtalade det danska vissa brister i administration och styrning av verksamheten. De nordiska samarbetsministrarna har följt upp kritik och beslutat om skärpta rutiner. Bland annat inrättas en särskild kontrollfunktion vid Nordiska ministerrådets sekretariat. Efter behandling i organ fastställde ministerrådet - utan att helt tillmötesgå rådets önskemål - budgeten för som efter löne- och prisomräkning uppgår till . Det största satsningsområdet är kultur-, utbildnings- och forskningssamarbetet som tar knappt hälften av resurserna. Budgeten präglas i övrigt mycket av resultat av institutionsöversynen. Den svenska budgetandelen minskar ytterligare till . och /EU/EES Europafrågorna har spelat en framträdande roll i arbetet i de nordiska samarbetsorganen . Den europeiska integrationsprocessen var, som nämnts i det föregående, utgångspunkten för den reformering av det nordiska samarbetet som statsministrarna inledde . Genom att och sedan blivit medlemmar i är nu tre nordiska länder medlemmar i unionen. och har ett nära samarbete genom EES- avtalet. Därmed har de nordiska länderna fått en mycket nära och likartad anknytning till det europeiska samarbetet. Nya möjligheter har öppnats för ett intensifierat nordiskt samarbete i viktiga politiska frågor. Det nordiska samarbetet skall utgöra en plattform för initiativ i frågor där länderna har en önskan att påverka den europeiska dagordningen. Det nordiska samarbetet skall också kunna medverka till att göra uppföljningen av direktiv och andra EU/enhetlig. Vidare bör det nordiska samarbetet spela en roll som bro mellan de nordiska länder och självstyrande områden som är medlemmar av Europeiska unionen och de som knyts till det europeiska samarbetet via eller andra avtal. I det löpande arbetet har vissa rutiner lagts fast för att säkra att Europafrågor av nordiskt intresse skall behandlas i de nordiska samarbetsorganen. EU/EES-frågorna har blivit en stående punkt på dagordningen vid nordiska ministermöten. En kontaktgrupp har bildats med tjänstemän från de nordiska representationerna i , i syfte att underlätta försörjningen av information i EU/EES-frågor till och Nordiska ministerrådets sekretariat. I deltog de nordiska statsministrarna, parlamentariker samt nordiska ledamöter av och företrädare för nationella parlamentsutskott med ansvar för Europafrågor. Konferensen blev en värdefull träffpunkt för diskussion av gemensamma intressen inför . Stort intresse väckte också den utfrågning av ministrar ansvariga för Europafrågor, som arrangerade i samband med session , liksom den uppföljningskonferens som utskottet arrangerade . Nordbors möjlighet att fritt röra sig över de nordiska gränserna genom den nordiska passfriheten är en av grundstenarna i det nordiska samarbetet. Nödvändigheten att behålla den nordiska passfriheten i ett större europeiskt perspektiv har starkt understrukits i de diskussioner som förts om en anslutning av de nordiska länderna till . De överenskommelser som nåddes i Schengenförhandlingarna innebär att den nordiska passfriheten kan bestå som den fria rörligheten utsträcks till ett betydligt större område i . Inom det nordiska samarbetet har utvecklingen i närområdet tilldragit sig stort intresse, både från och Nordiska ministerrådets sida. Intresset riktades inledningsvis i första hand mot de baltiska länderna. har även nordvästra , och det arktiska området blivit prioriterade inslag i närområdessamarbetet. har konstaterat att olika regionala samarbetsorganisationer och initiativ i närområden, främst , och , delvis styrs av likartade politiska målsättningar. verkar, bland annat genom sitt ordförandeskap i , för att samnordiska insatser inom dessa samverkansformer skall vara nyttiga komplement till vad som görs nationellt/bilateralt och inom andra internationella organ. beslutade om sitt första arbetsprogram för närområdet. Det var helt inriktat på och på några avgränsade åtgärder. Det innebar bl.a. att man inrättade nordiska informationskontor i , och . Kontoren skulle utgöra kontaktpunkter för kultur- och informationsutbytet mellan och . Man upprättade också stipendieordningar för universitets- och yrkesutbildning, samt senare även för tjänstemannautbyte. utvidgades närområdesprogrammet till att omfatta nordvästra . etablerades ett informationskontor i . Huvudmålsättningen för arbetsprogrammet är att främja den demokratiska utvecklingen och övergången till marknadsekonomi. anslog för verksamheten. Medlen fördelades i första hand till stipendie- och utbytesordningar och informationskontoren. En översyn av närområdesprogrammet gjordes . Översynen utmynnade i en koncentration av de nordiska insatserna till områden där de ger ett speciellt mervärde och till en bättre samordning med andra insatser. I ministerrådets budget , där närområdesprogrammet omfattar , följs detta upp, bl.a. genom att stärka verksamheten vid informationskontoren och mer systematiskt satsa på åtgärder som skall främja utvecklingen av demokrati. De olika formerna av stipendieordningar är fortsatt ett av de viktigaste inslagen i närområdesprogrammet som instrument för ökat folkligt utbyte. Ett politiskt centralt inslag i programmet är den projektverksamhet som skall syfta till att stödja de baltiska ländernas närmande till den europeiska integrationen och deras förberedelser för eventuellt EU-medlemskap. Närområdesprogrammet förverkligas i dialog med respektive samarbetspartner. Överläggningar på ministernivå äger rum efter behov. De nordiska statsministrarna hade i samband med session ett möte med sina kollegor från , och . Vid sidan av de insatser som finansieras över Nordiska ministerrådets budget beslutade finansministrarna om ett program för att främja investeringar i små och medelstora företag i , och . Det baltiska investeringsprogrammet omfattade ca 100 miljoner ecu för . Efter en utvärdering och efter konsultation med de baltiska länderna beslutades att förlänga programmet . I och med detta kommer beloppet upp till sammanlagt ca 170 miljoner ecu. inrättas dessutom en särskild ordning för lån på särskilt förmånliga villkor under Nordiska investeringsbanken till finansiering av miljöprojekt i närområden. Låneramen uppgår till 100 miljoner ecu. Härutöver finns möjligheter att via Nordiska miljöfinansieringsbolaget (NEFCO) få lån för miljöinsatser i närområden. Den vikt som fäster vid samarbetet med närområdet, och särskilt med , manifesterades vid det gemensamma möte mellan företrädare för och som hölls i . Parlamentariker och regeringsföreträdare från både och hade då ett första tillfälle att gemensamt diskutera de nordiska närområdessatsningarna och andra gemensamma angelägenheter.