prop · GK03150D2 · 1997-01-01 00:00:00 — Ett motsvarande avräkningsförfarande tillämpas också i fråga om anslag för bidrag till statliga myndigheter som i övrigt bedriver avgiftsfinansierad verksamhet. Exempel på detta är utgiftsområde 22 Kommunikationer anslag E5. Statsinkomster som inte är skatter i vid mening skall enligt bestämmelser i budgetlagen avräknas mot inkomsttitlar på inkomstmässig grund. I en del fall tillämpas dock av praktiska skäl en kassamässig avräkning. Detta görs t.ex. i fråga om vissa offentligrättsliga avgifter, återbetalningar av lån och ränteinkomster på studielån. 1994/95:40 om budgeteffekter av medlemskap i unionen behandlades principer för budgetering och redovisning av medel som betalar till respektive tar emot från EU. För att nå tydlighet och fullständighet i den ekonomiska redovisningen på statsbudgeten föreslog regeringen att bruttoredovisning skall tillämpas av såväl utgifterna som inkomsterna. anslöt sig till detta förslag (bet. 1994/95:FiU5, rskr. 1994/95:67). Denna ordning innebär att grundprincipen om bruttoredovisning i 17 § budgetlagen tillämpas när det i en del fall även vore möjligt med nettoredovisning på anslag eller i en del andra fall möjligt med redovisning utanför statsbudgeten. Bidrag m.m. från EU tillförs en rad inkomsttitlar. Exempel på detta är inkomsttitel Arealbidrag och trädesersättning, 6211 Bidrag från och 6411 Bidrag från . Dessa inkomster kan knappast sägas utgöra skatteinkomster ens i vid mening. Ändå är det naturligt att de avräknas mot inkomsttitlar på kassamässig grund, bl.a. eftersom avgiften till EU enligt de generella reglerna skall avräknas kassamässigt. - Bidrag från EU grundas i stor utsträckning på ett kassamässigt redovisat underlag. Detta kan göra det praktiskt för staten att för olika verksamheter som erhåller stöd från EU kunna använda kassamässig redovisning även om en utgiftsmässig redovisning i något fall kan anses följa av bestämmelser i budgetlagen. Med hänsyn till att äldre bemyndiganden att tillämpa vissa förfaranden är upphävda bör på nytt bemyndiga regeringen att även i fortsättningen tillämpa de särskilda avräkningsgrunder för bl.a. anslag till främst universitet och högskolor som tidigare beslutat om och som angetts i det föregående. Vidare bör den budgetmässiga hanteringen av EU-relaterade inkomster och utgifter även i fortsättningen ske enligt de grunder som tidigare beslutat om och som angetts i det föregående. Dessutom bör bemyndiga regeringen att besluta om sådana praktiskt motiverade avvikelser från de avräkningsgrunder som anges i 10 § budgetlagen och som angetts i det föregående. Regeringen föreslår således att med stöd av 10 § fjärde stycket lagen om statsbudgeten godkänner ett antal redan etablerade avräkningsförfaranden m.m. När regeringen i fortsättningen anser att en särskild eller avvikande avräkningsgrund bör tillämpas på något område, avser regeringen att ta upp detta i anslutning till förslag om anslag eller inkomsttitlar. 6.3 Utgiftsområde 1 E. Mediefrågor E 2. Presstöd I statsbudgeten för innevarande budgetår finns för detta ändamål uppfört ett ramanslag på . Enligt den prognos som gjort för anslaget E 2. Presstöd anslagsposten Driftsstöd till dagspressen kommer anslaget inte att utnyttjas helt . Regeringen föreslår därför att anslaget minskas med . 6.4 Utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och finansförvaltning A. Centrala myndigheter och nämnder A 15. Kostnader för vissa nämnder I statsbudgeten för innevarande budgetår finns för detta ändamål uppfört ett obetecknat anslag på . Från anslaget betalas främst arvoden till ledamöter och ersättare m.m. Den huvudsakliga faktorn som styr utgifterna är hur arbetsbelastningen påverkar antalet sammanträden i nämnderna eftersom de flesta arvoden utgår per sammanträde. Det är även svårt att förutsäga när utbetalningen på inkomna arvodesräkningar effektueras. Mot bakgrund av vad som anges ovan anser regeringen att ramanslag är en mer ändamålsenlig anslagsform för nämnda utgifter. Statens ägande i Ärendet och dess beredning förordnades justitierådet som särskild utredare med uppdrag att göra en översyn av clearing samt betalning och leverans på värdepappersmarknaden (Fi 91:10). I utredningens uppdrag ingick bl.a. att pröva om staten även i fortsättningen bör uppträda som ägare i ett system för kontoföring av aktier och andra fondpapper, dvs. avlämnade betänkandet Konto, clearing och avveckling (SOU 1993:114). Utredningen förordade att staten åtminstone borde avyttra sitt aktieinnehav i VPC. Betänkandet har remissbehandlats och en sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr Fi 284/94). På uppdrag av har vice riksbankschefen undersökt hur en effektiv och konkurrenskraftig framtida infrastruktur på den svenska finansmarknaden lämpligen kan se ut. Uppdraget har redovisats i en rapport som överlämnats till (dnr Fi 97/900). I rapporten behandlas bl.a. statens ägande av VPC. Bakgrund VPC bildades i samband med att lagstiftningen om förenklad aktiehantering trädde i kraft. Inledningsvis anförtroddes bolaget förhållandevis begränsade uppgifter i fråga om aktiehanteringen. Införandet av ett kontobaserat system för registrering av aktier och vissa finansiella instrument har medfört att VPC:s uppgifter har ökat väsentligt. bedriver VPC verksamhet huvudsakligen inom två områden, nämligen registerföring enligt aktiekontolagen (1989:827) och clearingverksamhet med stöd av tillstånd enligt lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet. Registerföringen är VPC skyldigt att tillhandahålla och bolaget har legalmonopol på verksamheten. Efter riksdagsbeslut har det successivt införts ett papperslöst, kontobaserat system för registrering av aktier och ensidiga skuldförbindelser avsedda för allmän omsättning på den svenska värdepappersmarknaden. utvidgades lagstiftningen till att omfatta vissa andra finansiella instrument. Lagstiftningen innebär att de rättsverkningar som annars är förknippade med innehavet av fysiska värdepapper såsom aktiebrev och obligationer har knutits till registrering av rättigheten på konto hos VPC. Registreringsåtgärderna utförs huvudsakligen av kontoförande institut som har fått tillstånd av VPC. Bolagets clearingverksamhet avser sådana aktier och andra finansiella instrument som är registrerade i VPC:s kontosystem. Denna verksamhet bedrivs i konkurrens med andra clearingorganisationer. Ursprungligen ägdes VPC av staten och fondhandeln i lika delar. Ägarkretsen utökades i samband med övergången till det kontobaserade systemet. äger staten , fondhandeln samt emittenterna genom och tillsammans av aktierna i . Förhållandena mellan ägarna regleras förutom i bolagsordningen, vilken bl.a. innehåller en s.k. hembudsbestämmelse, även i ett konsortialavtal mellan de tre ägargrupperna. aktiekapital uppgår till . Det egna kapitalet uppgick vid utgången av till . Därutöver har ägarna ställt ut garantier till VPC om , varav statens andel utgör . Bolagets nettovinst var . Avyttring av statens aktier i Regeringens förslag: Regeringen bemyndigas att sälja, byta eller på annat sätt helt eller delvis avyttra statens aktieinnehav i . Vidare bemyndigas regeringen att disponera ersättningen från en avyttring till förvärv av aktier i eller bildande av bolag som direkt eller indirekt driver verksamhet enligt lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet eller aktiekontolagen (1989:827). förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Frågan om statens ägarroll i VPC har diskuterats vid skilda tillfällen alltsedan VPC:s tillkomst. , vars betänkande (SOU 1968:59) Förenklad aktiehantering låg till grund för inrättandet av VPC, ansåg att det saknades anledning att rekommendera en statlig medverkan i en värdepapperscentral i form av direkt medverkan i dess verksamhet. Utredningen menade att säkerhets- och kontrollsynpunkter kunde tillgodoses genom auktorisation och tillsyn. Efter viss remisskritik kom riksdagsbeslutet att innebära att staten trädde in som hälftenägare i VPC. Föredragande statsrådet framhöll som skäl för detta ställningstagande att VPC skulle komma att få en mycket stark ställning på den svenska värdepappers-marknaden och karaktären av ett monopolföretag. Vidare framhölls att staten kunde komma att bli en stor kund hos . Även andra skäl åberopades, såsom det allmännas inflytande över börsverksamheten liksom statens fiskala intressen (prop. 1970:99 s. 76 f.). I samband med att emittenterna genom en nyemission gavs möjlighet att bli delägare i VPC diskuterades på nytt statens ägande (prop. 1987/88:108 s. 41 och 1988/89:152 s. 164 f.). Det uttalades därvid att staten borde behålla sin hälftendel av aktiekapitalet åtminstone under kontosystemets uppbyggnadsskede. anser i sitt betänkande att staten åtminstone bör avyttra sitt aktieinnehav i VPC. Ett visst statligt ägande i VPC som svarar mot statens intresse som emittent kan enligt utredningen motiveras utifrån VPC:s hantering av penningmarknadsinstrument, men synes inte nödvändigt. Enligt utredningen bör regeringen inhämta ett bemyndigande av att sälja statens aktier i . Beträffande statens ägande av VPC uttalar i sin rapport att det framstår som klart att säkerhets- och kontrollsynpunkter kan tillgodoses genom tillsyn och inte kräver statligt ägande. Ett eventuellt statligt ägande i VPC bör enligt hans uppfattning ske genom ett statligt institut som har ett direkt intresse av VPC:s verksamhet, i första hand . Förändringarna på den svenska finansmarknaden har varit stora och genomgripande. Några av de viktigaste kännetecknen är framstegen inom data- och informationsteknologin, avregleringarna av finansmarknaden, finansiella innovationer och en intensifierad internationell konkurrens. har den svenska finansmarknaden blivit en integrerad del av den internationella finansmarknaden. Det är mot denna bakgrund som de förändringar av den svenska finansmarknadens infrastruktur som har genomförts eller diskuteras skall ses. träffade ett samarbetsavtal med Oslobörsen och ingicks ett liknande avtal med börsen i . informerade (Fondbörsen) och OM Gruppen, som äger derivatbörsen , om att företagen fört diskussioner om samarbete och en eventuell sammanslagning av de två börserna. Diskussionerna har sin utgångspunkt i en gemensam omvärldsanalys som går ut på att den internationella konkurrensen om likviditet kommer att öka och att det endast kommer att finnas utrymme för ett begränsat antal finansiella centra i . Diskussioner pågår också mellan Fondbörsen och VPC om ett tekniskt samarbete. I debatten har även åsikten att VPC bör integreras i ett framtida samarbete mellan Fondbörsen och OM Gruppen förts fram. Det kan tilläggas att de nordiska fondbörserna fört diskussioner om ett samarbete. De pågående diskussionerna och de åtgärder som redan har vidtagits syftar bl.a. till att stärka marknadsplatsernas ställning i den ökade internationella konkurrensen. Sådana samarbetstendenser är inte något unikt för eller . En liknande utveckling kan ses i bl.a. , och . Statens ägande av VPC har med all sannolikhet spelat en betydande roll vid övergången från ett pappersbaserat till ett papperslöst system. Att staten genom sitt ägande har legitimerat och garanterat det papperslösa systemet har säkert bidragit till att det vunnit allmän acceptans, särskilt bland mindre placerare. är en av aktier och finansiella instrument en självklar och nödvändig del av finansiella infrastruktur. Detta medför att det finns särskilda säkerhets- och kontrollintressen att ta hänsyn till. Regeringen anser emellertid att dessa intressen kan och bör tillgodoses genom tillsyn och inte genom statligt ägande. En sådan ordning stämmer överens med vad som gäller för andra institut inom den finansiella infrastrukturen, såsom banker, börser och clearingorganisationer m.m. Enligt regeringens mening gäller inte längre de skäl som tidigare anförts för ett statligt ägande. Ett ägarengagemang från statens sida i VPC skulle kunna motiveras utifrån bolagets hantering av statsskuldsinstrument. Staten har som betydande emittent ett särskilt intresse av en väl fungerande penningmarknad inbegripet kontohållningen och clearingen av statspapper. Det bör därför övervägas om inte staten bör behålla ett visst ägande i det institut som ansvarar för kontohållningen av statspapper. Ett sådant ägande bör dock inte vara större än vad som svarar mot statens intresse som emittent. Det är emellertid för tidigt att nu ta ställning till om behov föreligger av ett framtida statligt ägarengagemang och hur stort det i så fall bör vara. Det finns dock anledning att förmoda att ett sådant engagemang bör vara mindre än . Det kan tilläggas att staten som betydande kund hos naturligtvis kan utöva inflytande på verksamheten utan att vara delägare. Regeringen har beslutat att staten bör inleda förhandlingar med övriga ägare av VPC rörande bolagets framtida verksamhet och ägande. En förändring av statens ägande i VPC förutsätter godkännande. För att möjliggöra för staten att genomföra förhandlingarna och att ingå de överenskommelser som dessa kan resultera i föreslås bemyndiga regeringen att sälja eller på annat sätt avveckla hela eller delar av statens aktieinnehav i VPC. Det är inte möjligt att bedöma vad förhandlingarna kan komma att leda till. Mot den ovan beskrivna bakgrunden kan det inte uteslutas att VPC kan komma att ingå i en koncern där även andra verksamheter, t.ex. börsverksamhet, bedrivs. Bemyndigandet bör därför vara flexibelt och även omfatta en möjlighet för regeringen att tillvarata statens intressen vid en sådan utveckling. Regeringen bör exempelvis kunna byta aktierna i mot aktier i ett annat bolag eller använda ersättningen från en försäljning av aktierna i till förvärv av aktier i ett annat bolag. En förutsättning bör emellertid vara att aktierna direkt eller indirekt förvärvas i ett bolag som har en central roll inom den svenska finansiella infrastrukturen. Det bör vara förvärv av aktier i en börs- eller en clearingorganisation eller i ett holdingbolag som äger aktier i ett företag som driver sådan verksamhet. Det bör också vara möjligt att byta eller på annat sätt förvärva aktier i ett eventuellt holdingbolag till VPC. Tidsbegränsade åtaganden B 6. Värdering m.m. av aktier i anslag för detta ändamål finns inte uppfört i statsbudgeten . Anslaget är avsett att användas till kostnader som uppkommer vid förberedelser för en eventuell försäljning av statens aktier i . Anslaget omfattar även åtgärder för förvärv av aktier i bolag som direkt eller indirekt driver börs- eller clearingverksamhet. Med indirekt ägande förstås därvid att staten förvärvar aktier i ett holdingbolag eller liknande som äger aktier i , en börs eller en clearingorganisation. Regeringens förslag: anvisas som ett ramanslag för kostnader som uppkommer i samband med värdering och försäljningsåtgärder som syftar till en avyttring av statens aktieinnehav i . Anslaget omfattar även kostnader vid förberedelse och genomförande av direkta eller indirekta förvärv för statens räkning av aktier i en börs eller clearingorganisation eller i samband med att ett särskilt bolag bildas eller förvärvas för detta ändamål. Regeringen föreslår i denna proposition att regeringen bemyndigas att sälja, byta eller på annat sätt avyttra statens innehav av aktier i . Vidare föreslår regeringen att ersättningen från en sådan försäljning får användas för förvärv av aktier i vissa typer av bolag. För värdering och försäljningsåtgärder som inleds eller genomförs med stöd av bemyndigandet budgeteras . Regeringen avser att återkomma budgetproposition om medel behöver tas i anspråk även det året eller därefter. beslutade statsbudget om som ett ramanslag för kostnader i samband med försäljningen av statens aktier i (prop. 1996/97:1, bet. 1996/97:FiU1, rskr. 1996/97:53). Aktierna såldes och kostnaderna för försäljningen understeg vad som anvisats för försäljningen. Av den del av ramanslaget som inte tagits i anspråk kan användas för värdering och andra försäljningsåtgärder som syftar till en avyttring av statens aktier i . I den mån kostnaderna vid en försäljning understiger detta belopp kan återstoden tas i anspråk i samband med att staten direkt eller indirekt förvärvar aktier i en börs eller clearingorganisation eller i ett holdingbolag eller liknande till VPC. Investeringar i infrastrukturen på den svenska finansmarknaden Något anslag för detta ändamål finns inte uppfört i statsbudgeten . Regeringens förslag: anvisas för investeringar i företag som har en central roll inom den svenska finansiella infrastrukturen. I tidigare behandlas frågan om en avyttring eller minskning av statens engagemang i . Av beskrivningen i det avsnittet framgår att en omstrukturering av den svenska finansiella infrastrukturen kan ske . Det är emellertid inte möjligt att bedöma vad denna process kommer att leda till eller vilken roll staten bör ha i den framtida svenska finansiella infrastrukturen. De förslag som lämnats i nämnda avsnitt syftar till att regeringen på ett flexibelt sätt skall kunna ta tillvara statens intressen oavsett hur utvecklingen blir. Som tidigare anförts bör staten reducera sitt ägande i VPC. Utvecklingen kan emellertid leda till att staten på annat sätt bör ha ett ägarintresse i någon av de centrala verksamheterna inom den svenska finansiella sektorn. Av det skälet har tidigare föreslagits att ersättningen från en eventuell avyttring av statens aktieinnehav i VPC får användas för förvärv av aktier i ett annat företag som bedriver betydelsefull verksamhet inom nu aktuellt område. För att regeringen skall ha ett tillfredsställande förhandlingsutrymme bör regeringen emellertid kunna förvärva så stor andel i ett sådant företag att staten får ett påtagligt ägarinflytande. Därmed ges staten möjlighet att även ha ett ägarinflytande på den svenska finansmarknaden. Det är givetvis svårt att med exakthet bedöma om ytterligare medel behövs för att staten skall få ett sådant inflytande. För att ge regeringen erforderligt förhandlingsutrymme bedömer regeringen att ett ramanslag om behövs. Det är inte säkert att de förhandlingar som avses kan slutföras . Regeringen avser därför att återkomma budgetproposition om medel behöver tas i anspråk även det året eller därefter. I kommande avsnitt behandlas frågan om AB:s slutliga avveckling. Regeringen har där bedömt att den utdelning staten kan förväntas få från kommer att uppgå till för . En del av detta belopp kan sägas användas för finansiering av nu avsedda investeringar. Vissa bolags- och fastighetsfrågor Bakgrund Utveckling av vissa försvarsfastigheter samt AB:s slutliga avveckling m.m. godkände regeringens förslag (prop. 1996/97:4, bet. 1996/97:FöU1, rskr. 1996/97:109) att vissa organisationsenheter inom Försvarsmakten läggs ner före med alla avvecklingsåtgärder genomförda före . Enligt regeringens förslag skall genomförandet av avvecklingen påbörjas direkt efter beslut och slutföras så snabbt som möjligt. Regeringen avsåg att lämna närmare anvisningar om genomförandet till Försvarsmakten. Följande organisationsenheter skall läggas ned enligt riksdagsbeslutet. Nedre Norra arméfördelningen i Västra arméfördelningen i Mellersta arméfördelningen i Försvarsområdesstaberna i , , , , , , , , och Livgrenadjärbrigaden i Älvsborgsbrigaden i Lapplandsbrigaden i i i Skånska luftvärnskåren i ingenjörkår i trängkår i flygflottilj i i . Byggnadernas kvadratmeteryta uppgår till ca 775 000, medan marken består av ca . Därutöver kan det finnas vissa fastigheter som inte är sålda eller avvecklade enligt tidigare riksdagsbeslut. Utveckling av vissa försvarsfastigheter Regeringens förslag: Ett aktiebolag bildas för att utveckla försvarsfastigheter som avvecklas genom försvarsbeslut. Regeringen avser att skapa förutsättningar för en utveckling av nämnda etablissemangs fastighetsbestånd, byggnader och mark. Erfarenheterna visar att det finns möjligheter att med rätt kompetens och resurser utveckla och anpassa de avvecklingsbara etablissemangen till andra affärsmässigt bärkraftiga enheter. I många fall kan värdet på fastigheterna öka mer än de kostnader som är förknippade med att utveckla fastighetsbeståndet. Det finns sannolikt hela eller delar av nämnda etablissemang som inte lämpar sig att utveckla i bolagets regi och som därför inte kommer att överföras. kan det finnas andra enstaka försvarsfastigheter som försvarsmakten har lämnat och som bör kunna överföras till bolaget. Satsningar kan ske inom exempelvis utbildningsområdet, affärscentra, kontorskomplex eller studentbostäder. Det viktigaste är att en professionell organisation för fastighetsutveckling ges finansiell uthållighet och affärsmässiga incitament för en utveckling av fastigheterna. Regeringen föreslår att ett aktiebolag bildas med syfte att äga fastigheterna eller tillfälligt inneha dessa. Ändamålet för bolaget skall vara att i samarbete med kommuner och lokalt näringsliv utveckla och förädla fastigheterna för att slutligen sälja dem på kommersiella villkor. Staten bör kvartstå som ägare tills dess områdena är utvecklade och anpassade för alternativ användning. Genom detta bedömer regeringen att avkastningen på fastigheterna, sedan Försvarsmakten lämnat dessa, blir högre än om de avyttras för snabbt och i befintligt skick. ansåg att det aktuella beståndets marknadsvärde uppgick till 250 - . Den bedömningen grundades på avyttring i befintligt skick. Det bokförda värdet uppgår till . Oavsett hur och när beståndet säljs kommer med största sannolikhet en nedskrivning av fastigheterna att behöva göras. är organiserat i verksamhetsgrenarna anskaffning, underhåll och drift samt avyttring. avyttringsverksamhet bygger på avyttring på affärsmässiga villkor av lokaler i befintligt skick. Denna avyttringsverksamhet skiljer sig väsentligt från ett tänkt uppdrag att utveckla fastighetsbeståndet. Det finns därför starka skäl att lägga ansvaret för projektet i ett för ändamålet lämpligt statligt bolag. Bolagsformen är vidare att föredra för att tydliggöra besluts- och ansvarsförhållanden samt för att skapa bättre förutsättningar för affärsmässighet i besluten. För att säkerställa den finansiella uthålligheten för det föreslagna bolaget anser regeringen att det är en fördel att inordna det i en större fastighetskoncern som dessutom har kompetens och erfarenhet av liknande utvecklingsprojekt. AB:s slutliga avveckling m.m. har i sitt arbete med avvecklingen av tillgångarna som övertagits i samband med bankkrisen (prop. 1991/92:153, bet. 1991/92:NU36, rskr. 1991/92:352) kommit så långt att det inte är försvarbart eller lämpligt att fortsätta med nuvarande organisation. Projektet med avvecklingen kommer enligt planerna att avslutas . Vid bildandet av överfördes tillgångar och krediter från Nordbanken på (brutto). tillfördes ett eget kapital om för att, , kunna avveckla dessa krediter och tillgångar med bästa ekonomiska resultat som mål. befinner sig , efter att ha gått igenom omvandlingsprocessen från en kreditorganisation till ett antal tillgångsförvaltande bolag, i slutet av avvecklingen. Regeringen bedömer att drygt hälften av det tillskjutna kapitalet om kommer att återvinnas. AB:s totala värde uppskattas till ca . De återstående tillgångarna i är, när projektet avslutas, huvudsakligen aktieposter i svenska fastighetsbolag, utländska fastigheter och dotterbolaget . Regeringens uppfattning är att alla fastighetsrelaterade tillgångar i bör överföras till . Övriga kvarvarande tillgångar i utgörs av finansverksamhet samt garantiförpliktelser från tidigare försäljningar av industriföretag m.m. Regeringen avser att föra dessa verksamheter till ett för ändamålet lämpligt annat statligt bolag. Överföringen av fastighetsrelaterade tillgångar till bör få ske till lägre värde än bokfört värde. Skillnaden bör få uppgå till högst .