prop · GK0350 · 1997-01-01 00:00:00 — Rennäringen skall enligt förslaget bedrivas så att natur-betesmarkernas långsiktiga produktionsförmåga upprätthålls och att mar-kerna uthålligt ger en god avkastning som den biologiska mångfalden bevaras. Miljömålet innebär att samebyarnas betesuttag, renantal och hjord- sammansättning skall vara anpassade till betesmarkernas långsiktiga produktionsförmåga och bevarande av den biologiska mångfalden. Att detta miljömål uppfylls är en mycket viktig fråga för såväl rennäringens framtid som för den biologiska mångfalden. Därigenom bidrar detta miljömål också till att stärka en verksamhet som är av central betydelse för att långsiktigt säkra den samiska kulturen. Miljömålet innebär sam-tidigt att kraven på hänsyn till miljön vid rennäringens utövande görs tydliga. Hänsynen gäller inte enbart själva renbetet utan även påverkan på naturmiljön av rennäringens anläggningar och driftsformer. Av hänsyn till den faktiska betestillgången över en längre tidsperiod är det viktigt att det fastställda renantalet inte överskrids. infördes ett antal bestämmelser i rennäringslagen som ger förbättrade möjligheter att kontrollera samebyns renantal. Vidare har berörda länsstyrelser i samråd med berörda samebyar getts i uppdrag att upprätta åtgärdsprogram för överbetade områden i fjällen. Regeringen har i den nämnda propositionen uttalat att samebyarnas markanvändningsredovisningar skall kompletteras med information om speciellt värdefulla eller känsliga områden för renskötseln, naturvården och kul- turminnesvården. Detta gör redovisningarna mer operativa för samebyns egen planering av driften liksom för samråd och planering. bör enligt propositionen endast fordon som uppfyller särskilda krav vad gäller marktryck vid barmarkskörning vara tillåtna. har fått i uppdrag att efter samråd med utforma föreskrifter för terrängfordon om högsta marktryck. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens sammanfattning: All användning och tillförsel av | | energi innebär miljöpåverkan. Det gäller bl.a. påverkan på klimatet,| | försurning och katastrofrisker. | | Utsläpp av koldioxid, som är den viktigaste klimatpåverkande | | gasen, härrör till övervägande del från förbränning av fossila | | bränslen. Detta innebär att en verkningsfull strategi för | | begränsning av koldioxidutsläppen måste inriktas på | | energianvändningen. Förbränning ger även upphov till utsläpp av | | svavel- och kväveföreningar, vilket är en grundläggande orsaken | | till försurning. | | energisystem har blivit mer effektivt | | och utsläppen av luftföroreningar har minskat avsevärt. En | | fortsatt utveckling och omställning av energisystemet är dock | | nödvändig för att ytterligare minska dess negativa miljöeffekter.| | Förutom en vidareutveckling av de nationella styrmedlen krävs en| | internationell samordning för att åtgärda miljöproblem av regional| | och global karaktär. | | För att åtgärda problemen är det bl.a. viktigt | | - att driver på i arbetet med att formulera EU:s | | klimatstrategi. Syftet med arbetet bör vara att ett protokoll | | till kan antas | | innehållande bindande åtaganden om begränsningar av utsläpp och | | gemensamma åtgärder för att minska dess utsläpp. | | - att agerar pådrivande för att arbetet med EU:s | | försurningsstrategi slutförs, i syfte att utsläppen av försurande| | ämnen inom EU kan minskas till den kritiska belastningsnivån. | | - att ytterligare åtgärder vidtas för att minska svenska utsläpp| | av försurande ämnen. All användning och tillförsel av energi innebär miljöpåverkan. Det gäller bl.a. påverkan på klimatet, försurning, katastrofrisker, oljespill från tank-fartyg och lokalt eller regionalt betingade mïljöstörningar från exempelvis vatten- och vindkraftverk. Inom klimatområdet är ett stort problem befarade klimatförändringar som en följd av den s.k. växthuseffekten Jordens klimat förändras som en följd av utsläpp av växhusgaser som koldioxid, metan, kvävedioxid, ozon samt olika stabila klorflourkarboner. Ungefär fyra femtedelar av de nuvarande koldioxidutsläppen från mänsklig verksamhet härrör från förbränning av fossila bränslen. Detta innebär att en verkningsfull begränsning av koldioxidutsläppen måste inriktas på användningen av fossila bränslen och drivmedel. Utsläpp av försurande ämnen från energisystemet för med sig problem med försurning av mark och vatten. Detta beror dels på utsläpp av svavel, där utsläppen till kommer från länder i närhet, dels på egna utsläpp av framför allt kväveoxid där inte ännu har uppnått sitt nationella utsläppsmål. Småskalig vedeldning ger i många fall upphov till stora utsläpp av oförbrända ämnen. och har lämnat förslag till åtgärder. beslutade om riktlinjer för energipolitiken (prop. 1990/91:88, bet. 1990/91:NU40, rskr. 1990/91:373). Beslutet grundade sig i allt väsentligt på en överenskommelse mellan Socialdemokraterna, liberalerna och . Riktlinjerna omfattar bl.a. vissa program för omställning och utveckling av energisystemet. Den svenska energipolitikens mål är att trygga tillgången på el och annan energi på med omvärlden konkurrenskraftiga villkor. Härigenom främjas en god ekonomisk och social utveckling i . Energipolitiken skall utgå från vad natur och miljö kan bära. Landets elförsörjning skall tryggas genom ett energisystem som i största möjliga utsträckning grundas på varaktiga, helst inhemska och förnybara, energikällor samt en effektiv energihushållning. Stränga krav skall ställas på säkerhet och omsorg om miljön vid användning och utveckling av all energiteknik. En parlamentarisk kommission - - tillsattes (dir.N1994:67, dir.N1994:120). Kommissionens uppgift var bl.a. att granska de pågående programmen för omställning och utveckling av energisystemet samt att analysera behovet av förändringar och ytterligare åtgärder. redovisade sitt slut-betänkande Omställning av energisystemet (SOU1995:139) som remitterades . pågår överläggningar om energipolitiken mellan riksdagspartierna. Syftet med överläggningarna är att på grundval av överenskommelse, betänkande och remissvaren på detta nå en bred parlamentarisk överenskommelse om den framtida energipolitiken. Regeringen avser att återkomma till med en proposition om energipolitiska riktlinjer m.m. I anslutning till undertecknades FN:s ramkon-vention om klimatförändring. Konventionen kom till för att förhindra globala klimatförändringar till följd av utsläpp av s.k. växthusgaser, detta kan utgöra ett allvarligt hot mot ekosystemens överlevnad och världsekonomins utveckling - bl.a. genom befarade ändrade förutsätt-ningar för odling och näringsidkande. Konventionen syftar till att minska klimtförändringarna genom att reglera utsläppen av växthusgaser, framför allt vad gäller användning av fossila bränslen. Från klimatsynpunkt spelar det ingen roll varifrån utsläppen sker. I- länderna har svarat för den största delen av utsläpp från fossila bränslen, men andel förväntas dominera . Klimatpolitiken förutsätter därför ett globalt samarbete, som grundas på effektivitet och rättvisa. Jämfört med övriga länder har en låg andel fossila bränslen i ener- gisystemet. av den svenska energitillförseln utgörs av fossila bränslen. Genomsnittet för är . Inom den svenska elproduktionen utgör de fossila bränslena endast . beslutade om riktlinjer för den svenska klimatpolitiken (prop.1992/93:JoU19, rskr.1992/93:361). Där fastlades den nationella strategin att koldioxidutsläppen från fossila bränslen stabiliseras nivå för att därefter minska. Beslutet omfattar en klimatstrategi för energiområdet. Inför FN:s klimatkonventions nästa partsmöte är EU:s positioner under utarbetande. Parallellt bedrivs även ett arbete för en EU-strategi för klimatfrågorna. De svenska klimatpolitiska insatserna inom energiområdet koncentreras, utöver koldioxidbeskattningen av fossila bränslen, till två områden: dels forskning och utveckling samt tillämpning i av energieffektiv teknik och teknik för att utnyttja förnybara energikällor, dels insatser för energieffektivisering och övergång till förnybara energikällor i och . En utgångspunkt för den svenska klimatstrategin är att klimatpolitiken bör utformas i ett internationellt perspektiv och innefatta ett aktivt internationellt arbete. Kraven på länderna bör ställas så att åtgärder kan vidtas på ett kostnadseffektivt och rättvist sätt med hänsyn till kostnads- ansvar, nuvarande utsläpp per invånare och tidigare åtgärder. Inom ramen för FN:s konvention för klimatförändringar pågår just nu ett arbete för att förstärka konventionen. Protokollet, som förväntas antas i Kyoto , skall innefatta såväl åtgärder som kvantitativa åtagande om utsläppsbegränsningar för . deltar aktivt i den arbetsgrupp under som har tillsatts för att förbereda dessa förhandlingar och för att utforma EU:s interna klimatstrategi. Programmet för effektivare energianvändning m.m. i de baltiska staterna m.fl. har till huvudsakligt syfte att bidra till minskade globala koldioxidemissioner och ge underlag för en bedömning av möjligheterna till s.k. gemensamt genomförande (joint implementation) inom ramen för klimatkonventionen. Programmet administreras av (). Totalt har anslagits för detta program. Närmare 50 projekt har genomförts, främst avseende energihushållning och konvertering från oljeeldning till biobränslen. Insatserna har huvudsakligen gjorts i de baltiska staterna. Förändring av utsläppen över tiden De svenska utsläppen av koldioxid från energisektorn minskade kraftigt . första år ökade utsläppen något, delvis på grund av en ökad industriell produktion. Även industrins användning av förnybara bränslen ökade . Preliminära siffror för visar dock att koldioxidutsläppen från energisektorn återigen är nere nivå. En bedömning av de framtida utsläppen av koldioxid blir beroende av vilka antaganden som görs om den ekonomiska utvecklingen och framtidens energisystem. Av särskild betydelse är hur en avveckling av kärnkraften genomförs. har bedömt att det mål som har ställt upp, om att utsläppen av koldioxid skall stabiliseras och därefter minska, inte kommer att kunna uppnås med dagens styrmedel. Det gäller särskilt minskningen . Ytterligare åtgärder för att begränsa utsläppen är enligt kommissionen nödvändiga om målen skall nås. Samma slutsatser drar i sin utredning nr 4634. pekar på kostnadseffektiva åtgärder för att minska utsläppen av koldioxid. föreslår också begränsning av HFC/FC- föreningar. har i rapporten (R 1996:57) Internationellt klimatarbete - Ur ett svenskt perspektiv diskuterat konsekvenserna för av tänkbara framtida bindande åtaganden inom ramen för klimatkonventionen, med tonvikt på särskilda förutsättningar i förhållande till andra . beräkningar visar att kostnaderna för samhället är kraftigt beroende av hur åta- gandena formuleras. Utsläppen av försurande ämnen från energisystemet har minskat kraftigt under . Utsläppen av svavel från förbränning i fasta anläggningar minskade . minskade utsläppen av kväveoxider från dessa anläggningar med . En rad styrmedel finns för att begränsa utsläppen av försurande ämnen från energisystemet. Det gäller bl.a. skatt på utsläpp av svavel, avgift på utsläpp av kväveoxider från förbränningsanläggningar, reglering av högsta tillåtna svavelhalt i bränslen och riktlinjer för utsläpp vid prövning enligt miljöskyddslagen. Enligt regeringens bedömning har dessa styrmedel varit effektiva. Överväganden sker nu om ytterligare åtgärder för att reducera försurande utsläpp. Liksom vad gäller utsläppen av koldioxid är det betydelsefullt hur en avveckling av kärnkraften genomförs. energisystem har effektiviserats. Denna utveckling är till stor del ett resultat av styrmedel såsom lagstiftning, regleringar, skatter, avgifter och åtgärder för att främja utveckling av ny teknik med mindre skadlig påverkan på miljön. En fortsatt utveckling av energisystemet är nödvändig för att minska dess negativa miljöeffekter. Förutom en vidareutveckling av de nationella styrmedlen för energieffektivisering och förnybar energi krävs ett inter- nationellt samarbete för att åtgärda miljöproblem av regional och global karaktär. För att åtgärda problemen är det bl.a. viktigt att agerar pådrivande i det internationella arbetet, vilket bl.a. omfattar , samt de kommande protokollen om kväveoxider, tungmetaller och persistenta ämnen under FN:s konvention för lång- väga gränsöverskridande luftför-oreningar. Vidare bör ytterligare åtgärder vidtas för att minska egna utsläpp av försurande ämnen. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens sammanfattning: Den varuproducerande sektorn | | bidrar till många olika typer av miljöpåverkan, varav de allvar-| | ligaste är linjära materialflöden, ineffektiv resursanvändning | | samt spridning av skadliga ämen till luft, mark och vatten. En | | stor del av det avfall som deponeras utgörs av gruv- och | | industriavfall. Näringslivet kan därför bidra till en hållbar | | utveckling på ett avgörande sätt genom att kretsloppsanpassa | | produktionsprocesserna, utveckla nya, miljöanpassade produkter, | | minska mängden avfall samt reducera avfallets farlighet och | | åter-ställa förorenade områden. Detta ger också näringslivet en god| | och långsiktig ekonomisk utveckling samt är positivt för | | konkurrens-kraft och sysselsättning. | | Regeringens arbete är dels inriktat på att utveckla och | | förstärka lagstiftningen, dels på att förbättra förutsättningarna för| | marknadens möjligheter att driva på utvecklingen av | | miljöanpassade processer och produkter. En varaktig samverkan | | mellan närings- och miljöpolitiken syftar bl.a. till att | | fokusera och stimulera efterfrågan på miljöanpassad teknik och | | miljöanpassade produkter, och till att öka tillgången till | | miljörelaterad information hos olika aktörer på marknaden. | | Producenterna av varor måste i ökad utsträckning ta ansvar för den| | miljöpåverkan som varorna orsakar under hela deras livscykel | | inkl. transporter och energiförbrukning. Arbetet med | | kretsloppsanpassning fortsätter därför genom att | | producentansvaret utökas till fler produktgrupper. Miljölagarna | | förstärks och samlas i en miljöbalk. Kemikaliepolitiken liksom | | avfallshanteringen ses över. Allmänt om "sektorns" miljöpåverkan Industriell verksamhet påverkar miljön på många sätt, genom t.ex. råvaru- utvinning, utsläpp till luft, mark och hav, liksom avfall, markexploatering och buller. Gränsdragningen för vad som är varuproduktion är inte självklar, då varuproduktion sker i viss mening även i andra sektorer än den rent industriella, såsom inom jord- och skogsbruksektorerna och i energisektorn. Dessutom orsakar konsumtionen av varor och tjänster liknande, men även andra, miljöproblem. I ett kretsloppsperspektiv blir det därför angeläget att koppla samman varu- och tjänsteproduktion med konsumtion och avfall. har analyserat miljöpåverkan av varuproduktion-konsumtion ur ett kretsloppsperspektiv. Med ett sådant perspektiv blir sektorns största miljöproblem linjära materialflöden, överkonsumtion och spridning av skadliga ämnen via produkter och sektorn bidrar därför till flera miljöproblem i relativt hög grad. Synen på miljöarbetet har i hög grad förändrats över tiden. Från början stod punktutsläppen i centrum för uppmärksamheten och många förbättringar har skett inom industrin under . Utsläppen har på vissa områden mer än halverats, t.ex. vad gäller utsläpp av svaveldioxider och klorerade organiska ämnen. Allt fler företag övergår till att se mer på användningen av resurser, hur produktionsprocesser kan förändras och vilka miljöegenskaper produkter-na har i användnings-, avfalls- och återvinningsleden. Det gäller dock att inte begränsa sig till inverkan av enskilda processer eller produkter utan snarare se på hur hela ekologiska system påverkas av mänsklig verksamhet. Trots en delvis förändrad inställning till miljöarbetet visar utsläppsstatistik från att industrin eller industrins processer svarar för fortsatt stora andelar av de totala utsläppsmängderna, med av svaveldioxidutsläppen, av koldioxid-utsläppen och av utsläppen av flyktiga organiska kolväten. Av utsläppen till kommer t.ex. av kväve, samt av fosforutsläppen, från industrin. Av det avfall som går till deponering är den helt övervägande viktandelen gruvavfall, följd av avfall från skogsindustrin, "övriga metaller och metallvaror" samt "livsmedels-, dryckes- och tobaksindustrin". Avfallet skapar också efter-behandlingsbehov. Det är påfallande att det inte finns något enkelt samband mellan hur mycket miljöpåverkan samhället utövar och vilket genomslag detta får i form av faktiska effekter. Ett ekologiskt system kan utsättas för en kraftig belastning utan att några egentliga effekter uppstår, tack vare att buffertmekanismer träder i funktion och förhindrar genom-slag. Plötsligt kan man emellertid nå en punkt där gränsen är nådd vars omfattning och exakta inträffande i tiden är svåra eller rent av omöjliga att förutsäga på förhand. Mot denna bakgrund kan och får vårt agerande med avseende på miljöproblemen inte baseras enbart på vad som kan förutsägas med säkerhet. Arbetet måste i högre grad inriktas på att kunna förebygga risker och förbättra förutsättningarna för marknadens möjligheter att driva på utvecklingen av miljöanpassade produkter och processer, sett ur ett kretsloppsperspektiv. Eftersom denna sektor påverkar miljön på en rad olika sätt är de flesta mål antagna av riksdag och regering tillämpbara på sektorn. Miljömålen har emellertid i begränsad grad brutits ner till mål som riktas särskilt till varuproduktionsssektorn. Många av miljömålen riktar sig mer eller mindre explicit till den producerande industrin, t.ex. sägs att "åtgärder inom... och industrin skall inriktas mot ett resurssnålt kretsloppssamhälle". Ett exempel där både varor och tjänster inkluderas är miljömål för konsumentpolitiken "att sådana konsumtions- och produktionsmönster skall utvecklas som minskar påfrestningarna på miljön och bidrar till en långsiktigt hållbar utveckling" (se vidare avsnitt 9 Konsumentfrågor). Därtill hör en mängd begränsningsmål för olika utsläpp och kemikalier samt många mål om avfall och återvinning, t.ex. att "utsläppen av svaveldioxid från processindustrin skall halveras " och "utsläppen av kväveoxider till luft skall minska ". För den första typen av övergripande mål är det svårt att utvärdera hur långt sektorn har uppfyllt sina åtaganden. För den andra typen av mål, som är mer avgränsade och lättare att följa upp har varierande resultat uppnåtts, t.ex har ovannämnda svaveldioxid- och kväveoxidmål mer eller mindre uppfyllts (se delavsnittet om förändring av utsläppen över tiden). Industriutsläpp - omprövning av villkor Regeringen gav i uppdrag att upprätta ett tioårigt program för översyn av industrins utsläppsvillkor. Målet för programmet är att det för varje miljöstörande anläggning skall finnas moderna och ändamålsenliga villkor. Vidare skall utsläppen till ha begränsats till sådana nivåer att miljön inte tar skada och hälsan inte påverkas av de aktuella utsläppen. Emellertid måste man normalt räkna med att det i närområdet runt en större anläggning finns någon form av negativ påverkan. I ett regionalt perspektiv bidrar många anläggningar till de skador som t.ex. eutrofiering, försurning, oxidantbildning samt utsläpp av metaller och stabila organiska ämnen ger. I ett globalt perspektiv kan utsläppen bidra till de problem som finns med t.ex. klimatpåverkan och ozon-uttunning. Varje enskild anläggnings bidrag är ofta litet men för att nå många av de uppsatta miljömålen är det nödvändigt att minska utsläppen från ett stort antal punktkällor. har avlämnat en lägesrapport om prövningen (rapport 4587 Miljöstörande anläggningar). Utsläppen från de aktuella anläggningarna har jämfört med minskat. Speciellt framträdande är detta för utsläppen av klorerad organisk substans från skogsindustrin. Vidare har utsläppen av metaller, svavel- och kväveoxider samt lösningsmedel reducerats betydligt. Bidragen från större svenska anläggningar till olika miljöhot såsom försurning, eutrofiering, oxidant-bildning och påverkan från persistenta organiska ämnen har därigenom minskat. Även utsläppen i vår omvärld har minskat och därmed belastningen på . Den positiva trenden med minskad belastning av flertalet luft- och vattenföroreningar till trots återstår det i de flesta fall mycket arbete innan utsläppen når nivåer som inte innebär skada på biologisk mångfald, naturresurser och på konstruktioner eller konstföremål. Påverkan på hälsan på grund av utsläpp från större anläggningar är begränsad jämfört med den som andra aktiviteter i samhället ger upphov till, t.ex. trafiken. I närheten av de flesta anläggningar är påverkan på hälsan liten. Alla lokala hälsoproblem är dock inte lösta, bl.a. kan man notera att bullret från vissa anläggningar är högre än riktlinjer och att lukto- lägenheter förekommer. Det kan vidare finnas ett bidrag till regional påverkan på hälsan även om det är litet jämfört med bidraget från vägtrafikens utsläpp. Även om svenska punktkällor bara bidrar till en viss del av våra miljöproblem måste arbetet fortsätta med att begränsa dessa utsläpp. Det är bl.a. viktigt att föregår med gott exempel för att i det internationella arbetet kunna vara pådrivande för att minska utsläpp från andra länder som påverkar oss. Planerade och pågående åtgärder För att kunna skapa en miljöanpassad utveckling av näringslivet krävs insatser från många olika håll. Avsikten är inte att detaljreglera en sådan utveckling utan att stimulera och katalysera processer som ger företagen möjligheter att hantera miljöfrågor på ett effektivt sätt. Arbetet syftar bl.a. till att fokusera och stimulera efterfrågan på miljöanpassad teknik och miljöanpassade produkter, och till att öka tillgången till miljörelaterad in-formation hos olika aktörer på marknaden. Det är också angeläget att utforma styrmedel som främjar dynamik i såväl själva produktionen som beträffande tillskapandet av nya användningsområden för återvunnet material. Regeringen är inriktad på en varaktig samverkan mellan näringspolitik och miljöpolitik präglad av en helhetssyn på miljö och tillväxt. Arbetet omfattar kunskapsökning om "miljösektorn", en offentlig upphandlings-politik för varor, tjänster och teknik som instrument i miljö- och näringspolitiken och förbättrade förutsättningar för informationssystem om miljöpolicy och miljöpåverkan. Vidare omfattar arbetet producent-ansvar, en drivande svensk insats för teknologispridning och investeringar för bättre miljö och tillväxt i . Förbättring av marknadens möjligheter att driva på utvecklingen av miljöanpassade produkter och processer För att öka kunskapen om miljösektorn, inkluderande verksamhet både i den renodlade miljötekniksektorn (avfallshantering, återvinning, renings-teknik och emissionsmätningar) och verksamhet där miljöfrågorna är en drivkraft för utvecklingen, gav regeringen () ett uppdrag som resulterade i rapporten . Flera internationella studier visar på tillväxttakter på i miljötekniksektorn. Storleken på den svenska renodlade miljöteknik-sektorn är liten (runt 15 000 anställda och 15 miljarder i omsättning) och effekten av en sådan utveckling blir totalt därför inte så stor på syssel-sättning och tillväxt. IVA:s kartläggning visar dock att svenskt näringsliv har goda förutsättningar att bli ledande på miljöområdet i stort och att den största potentialen till teknikutveckling och tillväxt finns i miljö-drivna företag i vid bemärkelse. Myndigheternas miljökrav är fortsatt den främsta drivkraften för företagen att miljöanpassa sin verksamhet, enligt . Ett resultat som även program för teknologi och miljö kom fram till . Det ökade miljömedvetandet bland konsumenterna har dock blivit en allt starkare drivkraft för företagen att miljöanpassa produkter och produktionsprocesser (se vidare avsnitt 9 Konsumentfrågor). Denna bild återfinns också i MiljöBarometer, en enkätundersökning av svenska företags miljöstrategier som genomförs .