prop · GK031 · 1997-01-01 00:00:00 — Om kraften produceras i anläggningar som tagits i drift uppgår skatten till per kWh. För anläggningar som tagits i drift senare utgår ingen skatt (prop. 1995/96:198, bet. 1995/96:SkU31, rskr. 1995/96:305, SFS 1996:689). Efter utgången av gäller att skatten är per kWh för anläggningar som tagits i drift och per kWh för dem som tagits i bruk 1973-1977. Vattenkraftsskatten har varit föremål för översyn av utredningen om kraftföretagens vinster vars förslag presenterades i betänkandet SOU 1991:8, Beskattning av kraftföretag. Betänkandet har remissbehandlats. En remissammanställning finns tillgänglig i ärendet (dnr 457/91). 7.3.2 Beskattning av vattenkraft Den som producerar elkraft bedriver näringsverksamhet och inkomsterna härav beskattas enligt de regler som gäller för sådana inkomster. Härut-över utgår ytterligare skatter. En av dem är den särskilda skatt som utgår enligt den ovan nämnda lagen om skatt på viss elektrisk kraft. Beskattning av vattenkraft motiveras ofta av läges- eller knapphetsräntor, vilka uppkommer från ekonomiskt värdefulla naturresurer som finns i begränsad mängd. När den nuvarande vattenkraftsskatten infördes motiverades den bl.a. av behovet att förhindra en alltför snabb prisutveckling vid försäljning av äldre vattenkraftstillgångar. Anläggningarna förändras emellertid gradvis genom nyinstallationer. Till följd av ökande förnyelseinvesteringar kommer allt fler anläggningar att behöva omklassificeras åldersmässigt. Denna omständighet, tillsammans med att skatten tas ut med samma nominella belopp, innebär realt sett en minskad skattebelastning på kraftföretagen. Den nuvarande skillnaden i beskattningen av gamla och nya anläggningar kan ge upphov till betungande långsiktiga och kortsiktiga effektivitetsförluster. Exempel på sådana förluster kan vara att kraftföretagen bygger om anläggningar för tidigt och i allt för stor omfattning och att skatten snedvrider kostnadsrangordningen mellan anläggningar inom sektorn. Enligt utredningen bör en skatt ur samhällsekonomisk synpunkt ha så liten inverkan på produktions- och investeringsbeslut som möjligt. Detta innebär att skatter som påverkar de rörliga produktionskostnaderna bör undvikas. Regeringen delar också utredningens bedömning att det finns grund för påståendet att nuvarande beskattningsmodell innebär risk för ineffektivitet i utnyttjandet av landets vattenkrafttillgångar. Särskilt stor är risken för att handeln med el inom påverkas. Den av regeringen föreslagna avregleringen av elmarknaden skapar förutsättningar för en ökad integrering av de nordiska elmarknaderna. Därigenom skall konsumenternas ställning på elmarknaden stärkas och de samlade produktionsresurserna i utnyttjas så effektivt som möjligt. Det är angeläget att inte beskattningen av kraftproduktionen motverkar dessa syften. Det finns därför starka skäl för att ändra beskattningsmodellen från den nuvarande, som är begränsad till vissa årgångar av vattenkraftanläggningarna, till en mer generell sådan. 7.3.3 Markvärdet som bas för en fastighetsskatt Regeringens förslag: Nuvarande beskattning av vattenkraftverk med en skatt baserad på producerade kWh ersätts med en fastighetsskatt baserad på markvärdet. Utredningens förslag: Överensstämmer i sak med regeringens. En förutsättning är dock att markvärdena fastställs enligt nu gällande principer för fastighetstaxering. Remissinstanserna: Bland remissinstanserna syns det inte finnas någon avvikande mening från utredningens slutsats om vattenkraftsskattens långsiktiga brister i effektivitetsavseende. Däremot redovisas delade meningar om för- och nackdelarna med en särskild beskattning av just vattenkraftsindustrin. Bland de remissinstanser som är för en fortsatt särskild beskattning åberopas möjligheterna till en direkt regional återföring av vattenkraftens vinster. , , är av principiella skäl mot en fortsatt särskild beskattning. Om emellertid budgetskäl talar för en särskild beskattning anser NO att utredningens förslag om skatt på lägesräntor är att föredra. anser att det inte finns anledning till ytterligare skatt utöver bolagsskatt, mervärdesskatt och vissa riktade avgifter. Om ytterligare skatteintäkter behövs bör detta i så fall inte drabba kraftföretagen speciellt. anser vidare inte att det finns några lägesräntor att beskatta men finner att förslaget som sådant uppfyller de krav som bör ställas på en skatt som har till uppgift att beskatta lägesräntor. Även , , avstyrker en särskild beskattning och framhåller att frågan om beskattning av elektrisk kraft hör till området för den allmänna energibeskattningen och miljöavgiftsuttaget. , , ser inget hinder från skatteadministrativ synpunkt att använda markvärdena vid beskattning men anser det dock vara svårt att utläsa om utredningen avsett att anläggningar med samma produktionsförmåga men med olika återanskaffningskostnad kommer att få olika markvärden och därmed även olika beskattning. , , finner att skatteförslagets principiella konstruktion måste underkastas en utförligare analys innan det genomförs och befarar att det kan vara svårt att i praktiken ta fram ett taxeringsunderlag som på ett tillförlitligt sätt återspeglar anläggningarnas fallränta. vid finner att den föreslagna skatten teoretiskt skulle kunna inverka på kostnaderna hos ett anhängiggjort vattenföretag och därigenom påverka domstolens bedömning av dess lönsamhet. Emellertid anser domstolen att beskattningens inverkan är så marginell att man torde kunna bortse från den. i anser det olämpligt att basera skatt på markvärdet eftersom detta fastställs genom ett starkt schabloniserat värderingsförfarande. Skälen för regeringens förslag: Den nuvarande vattenkraftsskatten innebär risk för ineffektivt utnyttjande av landets vattenkrafttillgångar. Av denna anledning har fråga uppkommit om det går att finna lämpliga alternativa baser för skatten som inte medför nämnda negativa effekter. De tänkbara alternativ som utredningen anser står till buds är skatt per kW, vinstskatt och fastighetsskatt. Utredningen har utförligt beskrivit dessa skattemodellers respektive effekter från effektivitets- och för- delningssynpunkter på både kort och lång sikt. Utredningens slutsats efter genomgången av de olika alternativen är att fastighetsskatt är den modell som bäst uppfyller önskemålet om att begränsa skatternas effektivitetskostnader. Som utredningen påvisat kan den nuvarande utformningen av skatten leda till effektivitetsförluster . Skatten är inte förenlig med effektivitet på en konkurrensutsatt elmarknad. Den teoretiskt mest tilltalande skattebasen är lägesräntorna inom kraftproduktionen. Fördelarna med en beskattning av lägesräntorna i förhållande till nuvarande skatteuttag kan sammanfattas enligt följande: - följsamhet gentemot elpriserna - följsamhet gentemot anläggningarnas avkastningsförmåga - ingen påverkan på de rörliga produktionskostnaderna - ingen ökad övervältring mot konsumentledet jämfört med andra modeller. De principiella utgångspunkterna för utredningens slutsatser har inte ifrågasatts av remissinstanserna. Vattenkraften är en begränsad naturresurs. Beskattningen av denna knappa naturresurs bygger på det förhållandet att ägaren kan tillgodogöra sig ett överskott vid nyttjandet av naturresursen. Det uppstår en s.k. knapphetsränta, i detta fall benämnd lägesränta eller fallränta. Förekomsten av lägesräntor vid kraftproduktion lämpar sig särskilt väl för beskattning. Sådan beskattning är nämligen förenad med låga samhällsekonomiska effektivitetskostnader. I jämförelse med den nuvarande vattenkraftsskatten framstår lägesräntan som den teoretiskt mest tilltalande skattebasen beträffande vattenkraftproduktionen. Den del av avkastningen eller överskottet som är hänförlig till just lägesränta går dock inte att utläsa i kraftföretagens årsredovisningar vilket omöjliggör en direkt skatt på lägesräntor. Lägesräntan går dock att härleda genom en indirekt metod. Vid fastig- hetstaxeringen av sådana elproduktionsenheter som utgörs av vattenkraftverk används en avkastningsmetod för att få fram enhetens marknadsvärde. Metoden bygger på en beräkning av nuvärdet av de framtida överskott som anläggningen förväntas ge. En del av överskottet avser rimligtvis en avkastning på det investerade realkapitalet, vilket i kapitaliserad form motsvarar byggnadsvärdet. är således markvärdet och representerar därmed den del av den kapitaliserade avkastningen som utgörs av lägesräntan. Nuvärdet av de årliga lägesräntorna motsvaras alltså av det markvärde som framkommer vid fastighetstaxeringen. Eftersom det taxerade markvärdet således från teoretiska utgångspunkter utgör en lämpligare skattebas än nuvarande åldersdifferentierade skatt per kWh, återstår för regeringen att ta ställning till om det markvärde som erhålls vid fastighetstaxeringen i praktiken står i överensstämmelse med resonemanget om lägesränta. Värderingen av elproduktionsenheter regleras i 15 kap. fastighetstaxe- ringslagen (1979:1152, FTL). I begreppet elproduktionsenhet innefattas bl.a. vattenkraftverk, outbyggt som enligt verkställbart tillstånd får byggas ut samt värmekraftverk. Den övergripande värderingsmodellen Produktionen av elkraft i sker både genom vattenkraft och olika slag av värmekraft. Värderingen av vattenkraftverken grundas års allmänna fastighetstaxering på en renodlad avkastningsmetod. För värmekraftverken tillämpas i stället en produktionskostnadsmetod, dvs. värderingen görs med ledning av anläggningskostnaderna (återanskaffningskostnaderna) varvid hänsyn tas till värdeminskning. Vad avser kraftproduktionen fungerar den svenska elmarknaden i stora drag så att värmekraftanläggningarna bidrar till att vattenkraften kan utnyttjas på ett optimalt sätt. Detta har att göra med att vattenkraften måste dimensioneras för att säkra produktionen även under vattenfattiga år. Värderingsmodellen beaktar att värmekraften således faktiskt innebär förhöjda avkastningsvärden för vattenkraften. Därför jämkas vattenkraftens avkastningsvärden så att det sammanlagda värdet av landets vatten- och värmekraftverk motsvarar det avkastningsvärde som erhålls om landets samlade krafttillgångar skulle värderas med ledning av gällande tariffer. Således utförs först en avkastningsvärdering för kraftproduktionen som helhet. Därefter sker en reduktion med det åsatta värde som ansetts som rimligt för värmekraften. Återstoden fördelas sedan på vattenkraften. Taxeringen av taxeringsenhet med vattenkraftverk inleds med att det totala värdet i nybyggt skick bestäms. För ett nybyggt vattenkraftverk bestäms värdet med utgångspunkt från dess utbyggnadseffekt. Denna betecknas taxeringseffekt och bestäms efter skilda förhållanden beträffande utnytt-jandetid, regleringsmöjlighet och belägenhet. Taxeringseffekten i kilowatt multipliceras med ett riktvärde som i sin tur bestäms genom en kapitalisering av de årsnetton som kan beräknas med ledning av gällande tariffer. Hänsyn tas därvid till att årskostnaderna varierar med anläggningskostnaderna. Efter det att taxeringsenhetens totalvärde har erhållits uppdelas detta i ett byggnadsvärde och ett markvärde. För ett vattenkraftverk bestäms byggnadsvärdet till det tekniska nuvärdet enligt vissa närmare föreskrifter. Härvid får dock inte av återanskaffningskostnaden överstiga enhetens totala värde. Vidare beaktas den värdeminskning som har skett efter nybyggnadsåret. Markvärdet å andra sidan bestäms till skillnaden mellan enhetens totala värde och av återanskaffningskostnaden för enhetens byggnader. Skulle av återanskaffningskostnaden överstiga det totala värdet skall markvärdet bestämmas till . Enligt den prisnivå som tillämpades vid den senaste allmänna fastig- hetstaxeringen av elproduktionsenheter skall markvärdet sättas till vid en återanskaffningskostnad om /kW. I finns 1 096 elproduktionsenheter som utgör bebyggda . Deras totala taxeringsvärde uppgår till ca , varav markvärdet utgör ca . Som framgår av redogörelsen av reglerna för fastighetstaxeringen tas numera hänsyn till skillnaderna i lönsamhet mellan olika vattenkraftanläggningar. Förekommande olikheter i årskostnaderna blir nämligen beaktade genom de varierande anläggningskostnaderna. Mindre lönsamma anläggningar är således de med större andel återanskaffningskostnad. Vidare har framgått att det taxerade markvärdet varierar med anläggningens återanskaffningskostnad. Ju högre återanskaffningskostnaden är desto lägre blir markvärdet. För nyare anläggningar som har de högsta återanskaffningskostnaderna hänför sig naturligtvis den övervägande delen av, eller t.o.m. hela avkastningen till det investerade realkapitalet som byggnader och andra produktionsmedel. En relativt mindre del eller ibland ingen del alls återspeglar då lägesräntan genom markvärdet. En annan fördel med att utnyttja det taxerade markvärdet som skattebas är att förändringar i relativpriset på el, som innebär förändrad lönsamhet för befintliga anläggningar, får genomslag i taxeringsunderlaget. På så sätt anpassas skatteuttaget till förändringar i elprisnivån. Det är mot bakgrund av ovanstående som regeringen anser att det taxerade markvärdet på ett tillfredsställande sätt kan anses återspegla fallräntan i respektive vattenkraftverk. Förutsättningen är dock, som utredningen påpekar, att anläggningarnas byggnadsvärden beräknas på grundval av återanskaffningskostnaden och inte efter bokföringsmässigt värde. Genom att metoden beaktar återanskaffningskostnaden differentieras skatten med hänsyn till vad anläggningen såsom ny hade kunnat avkasta. Skatten baseras således på den potentiella avkastningsförmågan. Utredningen har i ett särskilt avsnitt i betänkandet behandlat frågan om skatt på installerad effekt. Till skillnad mot vad , , anfört finner regeringen därför att utredningen beaktat att enheter med samma produktionsförmåga kan få olika beskattning. Utredningen har ansett att berörda företag bör få möjlighet att granska markvärdena eftersom värdena inte tidigare beskattats. I ett särskilt yttrande till utredningens förslag anser en expert att nya taxeringsvärden måste inväntas innan markvärdet beskattas, eftersom gällande taxeringsvärden inte åsatts med tanke på att de skulle ligga till grund för beskattning. Även några remissinstanser har berört frågan. Regeringen utgår från att kvalitéten på taxeringsvärdena inte påverkas av att en fastighetskategori är undantagen från uttag av fastighetsskatt. De vid allmänna fastighetstaxering fastställda markvärdena måste anses utgöra en, även från dessa synpunkter sett, tillfredsställande bas för uttag av fastighetsskatt. 7.3.4 Omläggning till fastighetsskatt på vissa elproduktionsenheter Regeringens förslag: Den nuvarande vattenkraftsskatten avskaffas. Fastighetsskatt skall tas ut med sammanlagt av markvärdet på sådan elproduktionsenhet som utgörs av vattenkraftverk och till sådana hörande andelar i utbyggda regleringsanläggningar, taxeringsenhet med outbyggt som enligt verkställbart tillstånd får byggas ut samt taxeringsenhet vars huvudsakliga värde utgör värde av andels- eller ersättningskraft. Utredningens förslag: Överensstämmer i sak med regeringens.Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissinstanser har yttrat sig över förslagen i lagtekniskt och administrativt avseende. RSV anser att förändringen från elproduktionsskatt till fastighetsskatt inte medför någon nämnvärd skillnad. i befarar att skatt kommer att tas ut på alla slag av elproduktionsenheter utom värmekraftverken, t.ex. vindkraftanläggningar, om inte en tydligare avgränsning görs av vad som avses med elproduktionsenhet. Skälen för regeringens förslag: Av skäl som redovisats i det föregående bör beskattningen av vattenkraft läggas om från nuvarande åldersdifferentierade skatt per kWh till en fastighetsskatt. Regeringen föreslår därför att den nuvarande lagen om skatt på viss elektrisk kraft upphävs och ersätts med bestämmelser som tas in i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt. tas fastighetsskatt ut på taxeringsvärdet på alla industrienheter inklusive elproduktionsenheter. Riksdagsbeslutet om fastighetsskatt på industrienheter bygger på förslagen i prop. 1994/95:203, Finansiering av medlemskapet i Europeiska unionen. Detta innebär att bestämmelser om skatteplikt för elproduktionsenheter redan införts i 1, 3 och 4 §§ lagen om statlig fastighetsskatt. Vad gäller den närmare utformningen av lagtexten i 3 § fastighetsskattelagen har regeringen valt att liksom utredningen anknyta till den definition av elproduktionsbegreppet som återfinns i FTL. Begreppet är där uttömmande reglerat och man kan utan svårighet ange vilka taxeringsenheter som omfattas av den nu föreslagna fastighetsskatten och vilka taxeringsenheter som endast omfattas av den redan beslutade fastighetsskatten om . De elproduktionsenheter som bör komma i fråga är dels taxeringsenhet med vattenkraftverk och till detta hörande andelar i utbyggda reglerings- anläggningar, dels taxeringsenhet med outbyggt som enligt verkställbart tillstånd får byggas ut, dels slutligen taxeringsenhet vars huvudsakliga värde utgör värde av andels- eller ersättningskraft. Som framgår utgör de uppströms belägna regleringsanläggningarna inte egna taxeringsenheter utan de beaktas vid taxeringen av det kraftverk som har nytta av anläggningen. Vidare bör de outbyggda vattenfallen omfattas om de har taxerats. Taxering av dessa sker nämligen endast om de med säkerhet kan bebyggas. I den nu nämnda kretsen av elproduktionsenheter har även tagits med de taxeringsenheter som har rätt till andels- eller ersättningskraft. Vad som avses med andels- eller ersättningskraft framgår av 9 kap. vattenlagen (1983:291). Den vars fallhöjd tas i anspråk i samband med utbyggnad av ett får under vissa förutsättningar del i kraftproduktionen genom erhållande av kraft. Härtill är också knuten en skyldighet att bidra till anläggningens utförande, drift och underhåll, allt i förhållande till andelens storlek. Rätten till andelskraften är förenad med viss fastighet. Andelskraften ersätter det tidigare institutet ersättningskraft, vilket var en ersättningsform som kom i fråga när någons vattenkraft togs i anspråk. Ersättningen kunde då utges i form av kraftöverföring. Det föreligger ett intimt samband mellan dessa rättigheter och de kraftverk vilka belastas med leveransskyldighet av sådan kraft. I den mån det förekommer skyldighet för ett kraftverk att leverera andels- eller ersättningskraft skall detta beaktas när man bestämmer kraftverkens värde. Belastningen av andelskraft skall i så fall dras av från både kraftstationens markvärde och byggnadsvärde medan belastningen av ersättningskraft endast dras av från kraftstationens markvärde. Förmåner av detta slag skall motsatsvis läggas till den taxeringsenhet till vilken förmånen hör. Rätten till andelskraft torde främst tillkomma dem som själva är kraftpro- ducenter men även stora konsumenter av kraft, t.ex stora industrier och kommunala eldistributionsföretag innehar sådana rätter. Att så är fallet torde bero på att det krävs ett betydande mått av resurser för att ta emot kraften. Eftersom det således förekommer taxeringsenheter vars huvudsakliga värde utgör värde av erhållen andels- eller ersättningskraft med viss del av värdet fastställt som markvärde, bör även elproduktionsenheter som utgör sådana taxeringsenheter omfattas av förslaget. Värmekraftverken omfattas inte av det framlagda förslaget. Den nivå för uttaget av fastighetsskatt som föreslås, , motiveras närmare i avsnitt 7.2.3. Förslaget föranleder en ändring i 3 § lagen om statlig fastighetsskatt och att lagen om skatt på viss elektrisk kraft upphävs. Ändringarna föreslås träda i kraft och tillämpas års taxering. Ur praktisk synpunkt innebär omläggningen till fastighetsskatt följande. Redovisningen av vattenkraftsskatt sker i deklaration avseende redovis- ningsperioder om en månad. Sådan deklaration skall ha kommit in till beskattningsmyndigheten senast den tjugofemte efter redovis- ningsperiodens slut. Kraftföretagen debiteras preliminär F-skatt särskilt, vilket enligt huvudregeln sker enligt schablon. Skatten skall avse den slutliga skatten, i vilken fastighetsskatten ingår, med de justeringar som anges i 3 § 1 mom. uppbördslagen (1953:272, UBL). En F-skattesedel skall översändas till den skattskyldige under inkomståret. Preliminär F-skatt skall beräknas med ledning av preliminär taxering, om det med sannolikhet kan antas, att den skatt som avses i 13 § 3 mom. UBL enligt den årliga taxeringen året efter inkomståret kommer att avvika från motsvarande skatt enligt den årliga taxeringen året före inkomståret med minst en femtedel av sistnämnda skatt, dock . Preliminär F-skatt får beräknas på grundval av preliminär taxering även i annat fall, om det är fråga om mer betydande skillnad mellan annars utgående preliminär skatt och beräknad slutlig skatt eller det finns andra särskilda skäl. Vid den preliminära taxeringen skall hänsyn tas till de förhållanden som kan antas komma att ligga till grund för taxering efter inkomståret. Preliminär taxering åsätts med ledning av preliminär självdeklaration. Sådan taxering får också åsättas med stöd av annan uppgift eller upplysning. Skattskyldig skall utan anmaning lämna preliminär självdeklaration om han har debiterats preliminär F-skatt och den skatt som avses i 13 § 3 mom. UBL enligt den årliga taxeringen året efter inkomståret, såvitt kan bedömas , kommer att överstiga motsvarande skatt enligt den årliga taxeringen året före inkomståret med minst en femtedel av sistnämnda skatt, dock . Preliminär självdeklaration enligt nämnda bestämmelse skall avlämnas året näst före inkomståret. Hade skattskyldig varit skyldig att utan anmaning avge preliminär självdeklaration men inte avlämnat någon sådan inom föreskriven tid, får skattemyndigheten anmana den skattskyldige att avge sådan deklaration. Antalet skattskyldiga som berörs av omläggningen till fastighetsskatt uppgår till ca 100. De av dessa som har lämnat en preliminär självdeklaration får inför debiteras preliminär F- skatt enligt preliminär taxering. I de fall någon preliminär självdeklaration inte har lämnats utgår regeringen från att skattemyndigheterna genom tillämpning av bestämmelsen i 13 § 1 mom. tredje stycket sista ledet UBL i möjligaste mån förebygger ett för lågt uttag av preliminär skatt. Förslaget föranleder ingen författningsändring i denna del. För att skiftet från produktionsskatt till fastighetsskatt skall ge ett varaktigt budgetneutralt utfall krävs en bedömning av intäkterna av produktionsskatten, som uppgår till 5 resp. /kWh. Vid kalibreringen av fastighetsskatten bör följaktligen beaktas det första steget av de skattehöjningar som efter förslag i prop. 1995/96:198 beslutades av . Som framgår av avsnitt 7.4 föreslår regeringen att höjningen i det andra steget återtas och att skattebortfallet kompenseras genom höjningar av energiskatten på el och fossila bränslen. Frågan är då vilka skatteintäkter som kan förväntas av produktionsskatten på dess nuvarande nivå. uppgick inkomsterna från den särskilda skatten till i genomsnitt . Om hänsyn tas till förändringar av skattesatserna efter , med en höjning från 2 resp. /kWh till 5 resp. /kWh, erhålls inkomster på . ligger visserligen den beräknade inkomsten något lägre, , men kraven på en ansvarsfull finansiering gör att skattesatsen i fastighetsskatten bör baseras på den högre av dessa nivåer. Enligt allmänna fastighetstaxering uppgick det samlade markvärdet för taxeringsenheterna vattenkraft, anläggnings- och ersättningskraft till , varav avsåg vattenkraft. För att omläggningen skall vara budgetneutral krävs sålunda att fastighetsskattesatsen sätts till . Med den föreslagna skattebasen uppnås ingen följsamhet gentemot den allmänna prisutvecklingen, men däremot kommer prisutvecklingen inom elmarknaden att påverka skattebasen. Vid en prisökning kommer en del av denna det allmänna till godo, eftersom markvärdet kommer att öka. Omläggningen av skatteuttaget innebär en större stabilitet både för staten och de skattskyldiga.