prop · GK0385 · 1997-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1996/97:85 Frågor om mätning m.m. på elmarknaden Regeringen överlämnar denna proposition till . (Närings- och ) I propositionen redovisas förslag till åtgärder för att öka möjligheterna för konsumenter med låg elförbrukning att delta i handeln med el. Systemet med timvis mätning och avräkning behålls för de kunder som köper el från annan än leveranskoncessionären. Det är viktigt för elmarknadens utveckling att sänka kostnaderna för mätning så att fler konsumenter kan delta i elhandeln. Genom en ny regel i ellagen föreskrivs ett tak på högst för de kostnader som nätföretagen får debitera konsumenter med låg elförbrukning för timregisterande mätutrustning och dess installation (takpris). 1 Förslag till riksdagsbeslut................................ 3 2 Lagtext.................................................... 4 2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar 4 3 Ärendet och dess beredning................................. 6 4 Utvecklingen på elmarknaden................................ 8 4.1 Elreformen.......................................... 8 4.2 Utvecklingen ................................ 9 5 Åtgärder för att öka möjligheterna förkonsumenter med låg elförbrukning att delta ielhandeln......................... 12 5.1 Allmänna förutsättningar för att delta i handeln med el 12 5.2 Takpris för timregistrerande mätutrustning m.m...... 16 6 Författningskommentar...................................... 19 6.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar 19 Bilaga 1 Sammanfattning av Närings- och teknikutvecklingsverkets och svenska kraftnäts rapport elmarknad för alla............ 21 Bilaga 2 Förslag till lag om ändring i lagen (1902:71 s.1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar........................................ 25 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde .... 26 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1902:71 s.1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar. Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar Härigenom föreskrivs att 2 § 10 mom. lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar1 skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 § 10 mom. -------------------------------------------------------------------- Kostnaden för en mätare med Kostnaden för en mätare med tillhörande tillhörande insamlingsutrustning insamlingsutrustning och för och för dess installation i dess installation i uttagspunkten hos en uttagspunkten hos en elkonsument skall av elkonsument skall av nätkoncessionshavaren debiteras nätkoncessionshavaren debiteras elkonsumenten. vars konsumtion mäts genom direktmätning får dock inte debiteras mer än . En elkonsument som är En elkonsument som är lågspänningskund och vars lågspänningskund har vid konsumtion inte mäts genom flyttning rätt att av direktmätning har vid flyttning nätkoncessionshavaren få rätt att av nätkoncessionshavaren tillbaka den del av erlagd få tillbaka den del av erlagd kostnad som motsvarar värdet av kostnad som motsvarar värdet av mätaren med tillhörande mätaren med tillhörande in- insamlingsutrustning med samlingsutrustning med beaktande av dess återstående beaktande av dess återstående tekniska livslängd. Belopp tekniska livslängd. Belopp under behöver dock behöver dock inte å- inte återbetalas till terbetalas till elkonsumenten. En elkonsument vars elförbrukning mäts på annat sätt än enligt de föreskrifter som meddelats med stöd av 2 § 4 mom. sjunde stycket skall debiteras merkostnaden för denna mätning och för rapporteringen av mätresultaten. Andra kostnader för mätning än de som nämns i första och tredje styckena får inte debiteras enskilda elkonsumenter. Första - tredje styckena gäller inte elkonsumenter som köper sin el från innehavaren av leveranskoncession enligt 6 § lagen (1994:618) om handel med el, m.m. Frågor om nätkoncessionshavarens skyldigheter enligt detta moment prövas av nätmyndigheten. Denna lag träder i kraft . De äldre föreskrifterna i andra stycket tillämpas i de fall en elkonsument har debiterats kostnader enligt första stycket före lagens ikraftträdande. **FOOTNOTES** 1 Lagen omtryckt 1996:79. 3 Ärendet och dess beredning beslutade om ny ellagstiftning (prop. 1994/95:222, bet. 1995/96:NU1, rskr. 1995/96:2). Beslutet innebar omfattande ändringar i bl.a. lagen (1902:71 s.1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar, den s.k. ellagen. Genom beslutet infördes vidare en ny lag, lagen (1994:618) om handel med el, m.m. Det nya regelverket trädde i kraft . Genom den nya lagstiftningen ges alla konsumenter formell möjlighet att välja leverantör av el. I propositionen konstaterades att för konsumenter med låg elförbrukning, främst hushållskonsumenter, kunde möjligheterna att vända sig till annan elleverantör vara begränsade till följd av bl.a. de krav på mätning som då förutsattes. Tillgången till billig mätutrustning bedömdes därför vara en viktig förutsättning för att konsumenter med låg elförbrukning skulle kunna utnyttja de nya villkoren på elmarknaden. informerades om att regeringen avsåg att utreda möjligheterna att sänka kostnaderna för mätutrustning. Regeringen uppdrog åt () och () att utreda och föreslå åtgärder för att åstadkomma billiga mätsystem, m.m. och redovisade sitt uppdrag i rapporten elmarknad för alla. En sammanfattning av rapportens förslag redovisas i bilaga 1. Rapportens lagförslag redovisas i bilaga 2. Rapporten har remissbehandlats. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i Närings- och (dnr. N95/2762). Vikten av en skärpt uppföljning och övervakning av elmarknadens utveckling i samband med den nya lagens ikraftträdande underströks av (bet. 1995/96:NU1) vid behandlingen av regeringens proposition (1994/95:222) Ny ellagstiftning. Regeringen har uppdragit åt att i samråd med och redovisa sina erfarenheter av utvecklingen på elmarknaden. och har redovisat sina erfarenheter av reformen i rapporten på elmarknaden. har lämnat en motsvarande uppföljning i rapporten elmarknaden? har i en skrivelse som kom in till Närings- och redovisat sina erfarenheter av arbetet med balansavräkning och angett vissa utgångspunkter för det fortsatta arbetet med schablonavräkning i syfte att ge fler konsumenter möjlighet att delta i en öppen handel. Den nuvarande lagstiftningen innebär att nätägaren skall debitera elkonsumenten för kostnaderna för en mätare och dess installation i uttagspunkten hos en elkonsument. Det förslag som regeringen nu lägger fram innebär att ett visst maximibelopp för denna debitering fastställs beträffande vissa elkonsumenter. Kostnader som överstiger detta belopp kommer därmed i fortsättningen att ingå i den gemensamma nättariffen i stället för att debiteras den enskilde elkonsumen- ten. Vidare föreslår regeringen att en föreskrift om återbetalning av vissa belopp till en elkonsument i samband med att han flyttar inte skall omfatta de elkonsumenter som endast får debiteras nämnda maximibelopp. Förslagen är, enligt regeringens uppfattning, av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Yttrande av Lagrådet har därför inte inhämtats. 4 Utvecklingen på elmarknaden En tryggad elförsörjning förutsätter att regelverket för produktion och överföring av el är utformat så att konsumenternas behov av el kan tillgodoses kostnadseffektivt och till stabila och rimliga priser. beslut om elreformen har till syfte att säkerställa sådana förutsättningar. Den nya lagstiftningen trädde i kraft . Förutom ett nytt regelverk innebär reformen också betydande institutionella förändringar som påverkar såväl elmarknadens funktionssätt som producenter, leverantörer och konsumenter. Lagstiftningen innebär att konkurrens införs i handeln med el, vilket skapar förutsättningar för en ökad pris- och kostnadspress i elförsörjningen och i princip ökar valfriheten för elkonsumenterna. Förbrukare och återförsäljare av el kan välja mellan konkurrerande leverantörer av el. Producenter och andra leverantörer är på samma sätt fria att välja sina kunder. Det är också möjligt för nya aktörer såsom återförsäljare, mäklare m.fl. att etablera sig på marknaden. En huvudprincip i den nya lagstiftningen är att det skall vara en klar boskillnad mellan å ena sidan produktion och försäljning av el, och å andra sidan överföring av el (nätverksamhet). Produktionen och försäljningen av el skall ske i konkurrens, medan nätverksamheten, som i praktiken är ett naturligt monopol, också i fortsättningen måste regleras och övervakas. För att dessa två funktioner inte skall blandas samman har i lagstiftningen införts krav på organisation och ekonomisk redovisning av nätverksamhet. En juridisk person som bedriver produktion av och handel med el får inte bedriva nätverksamhet. All nätverksamhet skall ekonomiskt redovisas åtskild från annan verksamhet. Den som har nätkoncession är skyldig att ansluta alla som önskar det till nätet, och att överföra el på skäliga och icke-diskriminerande villkor. Skäligheten i nättariffer och andra överföringsvillkor kan granskas av nätmyndigheten vid () och slutligen prövas i domstol. Ellagstiftningens bestämmelser om leveranskoncession syftar till att ge konsumenter med låg elförbrukning ett särskilt skydd. I enlighet med lagstiftningen finns i varje område en leverantör av el som har leveranskoncession. Den som har leveranskoncession är skyldig att leverera el för normala förbrukningsändamål till alla konsumenter inom området som inte väljer en annan leverantör av el. Konsumenten är således garanterad leverans av el till priser som kan prövas av en myndighet (). Elreformen har medfört en ändrad roll- och ansvarsfördelning inom det nationella elsystemet. hade kraftföretagen både kommersiella uppgifter och ansvar för driften av hela elsystemet. Ansvaret för dessa uppgifter i det nationella elsystemet har preciserats i enlighet med den nya lagstiftningen. har som systemansvarig myndighet det övergripande ansvaret för att elektriska anläggningar samverkar driftsäkert inom landet, och att nätet utnyttjas på ett rationellt sätt, så att det kontinuerligt råder balans mellan produktion och förbrukning av el. Det är också en uppgift för att förvalta och driva det svenska stamnätet och utlandsförbindelserna. Även om ansvarar för att det alltid råder balans mellan tillförsel och uttag av el är det elproducenterna, återförsäljarna och elanvändarna som ekonomiskt är ansvariga för att inte mer el tas ut än vad som tillförs systemet. För varje uttagspunkt finns en s.k. balansansvarig, som i ett avtal med har åtagit sig att det för specifika leveransavtal råder balans mellan tillförsel och uttag av el. Den nationella balansavräkningen, som sköts av , reglerar det ekonomiska förhållandet mellan de cirka 30 företag som är balansansvariga på den svenska marknaden. Balansavräkningen är nödvändig för att säkerställa att de balansansvariga fullgör sina skyldigheter. Vid de nordiska energiminstrarnas möte i enades ministrarna om vissa principer för den nordiska elhandeln. Principerna syftar till att skapa förutsättningar att ta tillvara de ömsesidiga ekonomiska, energimässiga och miljömässiga fördelar som den nordiska elhandeln innebär.I enlighet med den s.k. Louisianakommunikén, som lämnades vid mötet, etablerades den gemensamma svensk-norska elmarknaden, huvudsakligen genom tre åtgärder. Gränsavgifterna på utlandsförbindelserna till har tagits bort. Vidare äger och det norska stamnätsföretaget, Statnett S.F., gemensamt en elbörs för organiserad handel med el, . har också ingått ett avtal med Statnett om systemsamarbete. För energibalanseringen av kommer också att ingå systemavtal med företag i och . I har vissa förändringar skett när det gäller ansvaret för det nationella elsystemet. Staten och de de två kraftföretagen, och , har bildat ett gemensamt ägt bolag, Finska stamnät AB, med uppgift att förvalta stamnätet och utlandsförbindelserna. Dess verksamhet inleds . I bolagets uppgifter ingår vidare att utöva systemansvar för det finska elsystemet och ansvaret för den nationella balanstjänsten. I pågår en översyn av ellagstiftningen med syftet att anpassa regelverket till det antagna direktivet (96/92/EG) om gemensamma regler för den inre marknaden för el, det s.k. elmarknadsdirektivet. Det har skett betydande strukturella förändringar på den svenska elmarknaden . Inom elproduktionen kan noteras en viss koncentration av ägandet, bl.a. som en följd av ökat korsägande. Fyra företagsgrupper svarar för av landets totala produktion. Den utländska ägarandelen i svensk kraftindustri har ökat. har några svenska kraftföretag förvärvat andelar i utländska företag. Detaljdistributionen av elkraft har genomgått stora förändringar. De tidigare eldistributionsföretagen har upphört som en följd av den nya lagstiftningen och branschen kan numera indelas i produktions-, elhandels- och nätföretag. fanns cirka 250 nätföretag och 230 elhandelsföretag registrerade. Majoriteten av dessa företag har sitt ursprung i den tidigare distributionsverksamheten. De flesta elhandelsföretagen är bolag som bedriver verksamhet med stöd av leveranskoncession. På elmarknaden finns också elhandelsbolag som har bildats gemensamt av exempelvis kommunala företag, industrin eller intresseorganisationer med syftet att säkerställa en effektiv inköpsorganisation. Dessa företag köper el från flera producenter, både för eget behov och för vidareförsäljning. Större delen av elleveranserna sker fortfarande i enlighet med avtal som ingicks före lagändringarna . med det nya regelverket har av den svenska elkonsumtionen upphandlats i konkurrens. Dessa inköp har främst genomförts av större elförbrukare, exempelvis industriföretag och återförsäljare av el. Flera industriföretag och företag inom tjänstesektorn har slutit kontrakt om koncernleveranser, vilket innebär att elleveranserna sker till skilda uttagspunkter ofta över hela landet. Industrin och servicenäringen svarar för av landets elkonsumtion. På denna del av elmarknaden finns därmed ett stort utrymme för ökad elhandel, särskilt när äldre långfristiga leveransavtal har löpt ut.Även konsumenter med låg elförbrukning har visat ett intresse för att kunna att delta i en öppen elhandel. Det gäller exempelvis större fastighetsägare, jordbruksföretag och andra småföretag samt elvärmekunder. Förutsättningarna för konsumenter med låg elförbrukning att dra nytta av de nya förhållandena i elhandeln är dock begränsade av ekonomiska skäl. För dessa kunder motsvarar kostnaderna för elenergin normalt knappt en tredjedel av de totala elkostnaderna. Nätavgifter och skatter svarar för resterande del. Utrymmet för att göra besparingar på totalkostnaderna är därför mindre för dessa kundgrupper än för konsumenter med större elförbrukning där elenergins andel av totalkostnaderna är större. Vidare utgör kraven på mätning ett hinder för småkunder att delta i en öppen handel med el. En orsak är att elförbrukningen enligt ellagen måste kunna mätas timvis och rapporteras dygnsvis för de konsumenter som inte köper el från den leverantör som innehar leveranskoncession (prop. 1993/94:162). Uppgifterna om uttag av el används bl.a. som ett nödvändigt underlag för den nationella balansavräkningen. Enligt ellagen skall kostnaden för mätutrustning och dess installation debiteras den enskilda konsumenten. Med dagens mätkostnader är det i allmänhet inte lönsamt för små kunder att upphandla el i konkurrens. Tillgången till billiga mätsystem är därför en förutsättning för att konsumenter med låg elförbrukning skall ha något ekonomiskt utbyte av att utnyttja de förutsättningar som ges genom den nya ellagstiftningen. I propositionen (1994/95:222) Ny ellagstiftning framhölls betydelsen av att tekniken inom mätningsområdet utvecklas och att kostnaderna pressas för att säkerställa en väl fungerande elhandel. Regeringen uppdrog åt och att utreda och föreslå åtgärder för att åstadkomma billiga mätsystem. Myndigheterna redovisade uppdraget i rapporten elmarknad för alla.I rapporten föreslås att avräkningen av elleveranser till hushållskunder och andra konsumenter med låg elförbrukning inte längre skall grundas på timvis mätning. Enligt förslaget skall avräkningen mellan elleverantörerna i stället beräknas med hjälp av s.k. typkurvor (schablonavräkning). Ett liknande system för avräkning till små kunder tillämpas i . och behandlar även frågan om småkundernas situation i rapporten på elmarknaden. Myndigheterna konstaterar att hushållskonsumenterna i praktiken är hänvisade till att köpa el från innehavaren av leveranskoncession även om de har formella möjligheter att byta leverantör. skulle lägre kostnader för mätning bidra till ökad konkurrens mellan leverantörerna av el. Ett annan fråga som enligt har vållat vissa problem vid övergången till det nya regelverket gäller nätföretagens rapportering av mätvärden till den nationella balansavräkningen. Antalet rapporterande företag och informationsmängderna har ökat kraftigt som en följd av omregleringen. Försenad, felaktig eller utebliven rapportering från ett enda av de företag som skall rapportera till medför att det inte kan ske någon korrekt avräkning mellan leverantörerna. har i en skrivelse till regeringen redovisat erfarenheterna av arbetet med balansavräkning och angett vissa förutsättningar för det fortsatta arbetet med schablonavräkning.I skrivelsen framhålls att det har tagit betydande tid att utveckla den nationella balansavräkningen för den omreglerade elmarknaden. Många av de nya nätföretagen bildades först /96. Även en stor del av de balansansvariga företagen etablerades . I inledningsskedet fanns därför inte etablerade kommunikationsvägar mellan nätägare, balansansvariga företag och . Det ledde till förseningar i rapporteringen av mätvärden till och balansansvariga företag. rapporterar att avräkningsprocessen har kunnat påskyndas , och att man nu kunnat reglera balansavräkning. Enligt skrivelsen räknar med att uppnå en stabilisering av balansavräkningen med acceptabel kvalitet för samtliga berörda parter. 5 Åtgärder för att öka möjligheterna förkonsumenter med låg elförbrukning att delta ielhandeln 5.1 Allmänna förutsättningar för att delta i handeln med el -------------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: Systemet med timvis mätning och avräkning bör | | behållas för de kunder som köper el från annan än leveranskoncessionären.| | Det är viktigt för elmarknadens utveckling att sänka kostnaderna för | | mätning så att fler konsumenter kan delta i elhandeln. | | Kostnaderna för timregisterande mätutrustning har sjunkit de senaste | | åren, och de bedöms sjunka ytterligare som en följd av bland annat den| | tekniska utvecklingen. Teknikutvecklingen bör påskyndas genom åtgärder| | som leder till ökade försäljningsvolymer och ökad konkurrens mellan | | tillverkare av mätutrustning. och bör ges i | | uppdrag att särskilt följa utvecklingsarbetet inom detta område. och Svenska kraftnäts rapport elmarknad för alla: Överensstämmer delvis med regeringens bedömning. Myndigheterna har föreslagit att ett schablonavräkningssystem införs för konsumenter med låg elförbrukning. Förslaget innebär att dessa kunder skulle kunna köpa el från en annan leverantör än leveranskoncessionären utan krav på timvis mätning. Systemet med schablonavräkning skulle enligt myndigheternas förslag omfatta kunder med ett säkringsabonnemang på högst 25 A. För att undvika en tröskeleffekt och ge kunder med ett säkringsabonnemang över 25 A och upp till 80 A ekonomiska möjligheter att upphandla el i konkurrens har föreslagits att ett takpris införs för timvis mätning. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna är i huvudsak positiva till utredningens förslag. Förslaget om schablonavräkning för småkunder har kritiserats av bl.a. , Riksförbundet Energileverantörerna (REL), och . Som skäl för kritiken anges bland annat att effekterna av schablonavräkning för nätföretagen och för de leverantörer som har leveranskoncession inte har analyserats tillräckligt. Vidare påpekas att ett införande av schablonavräkning riskerar att hämma den tekniska utvecklingen på mätområdet. Skälen för regeringens bedömning: Omregleringen av elmarknaden är en av efterkrigstidens största energipolitiska reformer. Den innebär en ändrad ansvars- och rollfördelning inom elförsörjningen och påverkar såväl elmarknadens funktionssätt som säljare och köpare av el. Det ligger i sakens natur att det tar det tid innan den nya marknadsorganisationen har funnit sina former. Följaktligen är det ännu för tidigt att göra en samlad utvärdering av reformen. Ett mål för reformen är att öka valfriheten för elkonsumenterna. Detta är grundläggande för att åstadkomma en ökad pris- och kostnadspress inom elförsörjningen. Även om alla konsumenter numera har formella möjligheter att fritt välja elleverantör är det ekonomiska värdet av att delta i elhandeln fortfarande litet för de flesta konsumenter. Enligt och Svenska kraftnäts rapport är det pris som nätföretagen debiterar kunden för timvis registrerande mätutrustning inklusive installation i genomsnitt . Prisskillnaderna mellan nätföretagen är dock betydande, särskilt när det gäller installationskostnaden. Med lägre priser för mätutrustning kan fler konsumenter delta i en öppen elhandel. Det kan bidra till att öka konkurrensen mellan elleverantörerna, främst på den del av lågspänningsmarknaden som utgörs av de något större eller organiserade kunderna. Det är därför viktigt för elmarknadens utveckling att sänka kostnaderna för mätning. Frågan om småkundernas möjligheter att delta i en öppen elhandel behandlades särskilt inför omregleringen av elmarknaden (prop. 1993/94:162, bet. 1993/94:NU22, rskr. 1993/94:358). I propositionen konstaterades att det inledningsvis kommer att finnas konsumenter som varken kan eller vill byta elleverantör, på grund av bl.a. kostnaderna för mätning blir för höga. De mindre elförbrukarna kommer i praktiken att vara hänvisade till den leverantör som svarade för leveranserna i området före reformens ikraftträdande. Då leverantören därmed kommer att behålla en monopolliknande ställning, trots att konsumenterna har formella möjligheter att byta leverantör, måste de skyddas genom regler om leveranskoncession. Reglerna innebär att konsumenten är garanterad leverans av el för normala förbrukningsändamål till priser som kan prövas av . beslöt att förlänga giltighetstiden för systemet med leveranskoncession från tre till (prop. 1994/95:222, bet. 1995/96:NU1, rskr. 1995/96:2). har i sitt betänkande (1995/96:NU20) betonat att bästa hushållning och största möjliga effektivitet uppnås i systemet vid mätning av den verkliga förbrukningen. Genom kravet på timvis mätning och dygnsvis rapportering av elförbrukningen skapas förutsättningar för ett effektivt utnyttjande av elsystemet. En väl fungerande balansavräkning har central betydelse för elhandeln på den omreglerade marknaden. Den nationella balansavräkningen bygger på att mätning sker timvis. I rapporten elmarknad för alla framhålls att det pågår ett omfattande tekniskt utvecklingsarbete på kommersiella grunder hos tillverkare av timregistrerande och fjärravläsbar mätutrustning. Tekniken baseras ofta på dubbelriktad kommunikation mellan nätföretaget och kunden, vilket ger möjlighet till bl.a. laststyrning och en tariffsättning som ger incitament för kunden att hushålla med energi. Den snabba tekniska utvecklingen inom mätområdet innebär enligt myndigheterna att kostnaderna för timregisterande mätutrustning kan förväntas sjunka inom några års sikt. En relativt stor andel av de mätkostnader som debiteras kunden utgörs av kostnaden för installation.