prop · GK0370 · 1997-01-01 00:00:00 — Kan inte sådant tal fastställas för kandidater till ett antal motsvarande antalet mandat som partiet fått skall ledamöterna enligt 39 § utses efter storleken på kandidaternas jämförelsetal uträknat enligt heltalsmetoden. Hur beräkningen av personligt röstetal och jämförelsetal enligt heltalsmetoden går till framgår av reglerna i 20 kap. som behandlar beräkningsgrunderna. 38 § Paragrafen innebär en anvisning om att det i förslaget i första hand är de särskilda personrösterna som avgör vilken kandidat som blir utsedd till ledamot. Förslaget bygger helt på i betänkandet Ökat personval (SOU 1993:21) presenterade modifierade danska modell (se kapitel 6). Första stycket anger att det i första hand är det personliga röstetalet som är avgörande. Det personliga röstetalet räknas fram enligt 20 kap. 3 § förslaget. Den enkla utgångspunkten är att de särskilda personmarkeringarna på valsedeln räknas samman. Endast särskilda personröster för ett och samma parti beaktas vilket framgår av förevarande paragraf. För att balansera väljarinflytandet har en spärr införts (se avsnitt 6.2). Spärrnivån framgår av första stycket och är satt till av rösterna för partiet i valkretsen. Utgångspunkten för beräkning av spärren är här som annars i valsammanhang att endast partiets giltiga röster beaktas. Det behövs ingen särskild föreskrift om detta. Ett personligt röstetal fastställs endast för kandidater som kommit över spärren. Spärren måste beräknas inom varje parti för sig. Om ett parti fått 25 821 röster i en valkrets är spärren i absoluta tal 2 065,68. Eftersom inga delade personröster kan ges enligt den modifierade danska modellen blir spärren i absoluta tal, efter en avrundning uppåt, 2 066 särskilda personröster, vilket utgör av rösterna. Om lika röstetal uppstår skall som annars inom valrätten avgöra ordningen vilket intagits en bestämmelse om i andra stycket. Framräkning av personligt röstetal behandlas också under 20 kap. 3 §. 39 § Första stycket motsvarar delar av 14 kap. 6 § i den nuvarande vallagen. I förevarande paragraf har föreskrifter givits om vilken beräkningsmetod som skall tillämpas för det fall inte tillräckligt antal ledamöter kan utses enligt 38 §. Detta kan bli fallet i två situationer. Den ena är att inga kandidater får särskilda personröster till ett antal som motsvarar spärren. Den andra är när några kandidater visserligen kommit över spärren men inte så många som partiet vunnit mandat i valkretsen. I sådan fall skall den använda heltalsmetoden (också kallad den d Hondt-Phragménska metoden vid sin fulla tillämpning) tillämpas för att beräkna ett jämförelsetal för kandidaterna. Ledamöter utses sedan efter storleken på jämförelsetalen. Dessa uträknas enligt 20 kap. 4 § förslaget. För det fall kandidater utsetts på grundval av sina personliga röstetal uppkommer fråga hur dessa skall påverka beräkningen av jämförelsetalen. stannade för att helt bortse från dem vilket innebär att nästa namn på valsedeln får ett oreducerat röstetal vid beräkningen enligt den nämnda paragrafen. Också Nomineringsrätts- och valkretskommittén behandlade frågan och lämnade exempel på tillämpningen av regeln (SOU 1996:66 avsnitt 4.6.2). Förevarande regel har utformats i enlighet med de överväganden som de nämnda kommittéerna företog (se avsnitt 6.3). Andra stycket motsvarar 14 kap. 6 § sista stycket i den nuvarande vallagen. Om lika jämförelsetal uppstår skall avgöra ordningen. Som framgår finns det vid en sammanställning av 38 och 39 §§ två olika metoder för att utse ledamöter. Detta är fallet också när ersättare skall utses. Detta gör systemet mer komplext från sammanräkningssynpunkt men genom de av Nomineringsrätts- och valkretskommittén föreslagna förenklingarna, som inarbetats i förslaget till ny vallag, kommer det ändå som helhet att förenklas. 40 § Reglerna motsvarar utan personvalsinslag 14 kap. 10 § tredje stycket i den nuvarande vallagen. I paragrafen behandlas den s.k. dubbel-valsavvecklingen vid riksdagsval. Paragrafen, som utformats i enlighet med förslag i Ökat personval (SOU 1993:21), behandlar tre olika frågor som i förslaget delats upp i var sitt stycke. I första stycket anges vilket av flera mandat som en ledamot skall tillträda för det fall han blivit vald i flera än en valkrets. Samma reglering ges för det fall en ledamot blivit vald för flera partier. Teoretiskt kan det också hända att en ledamot blir vald i flera valkretsar för olika partier . Förslaget löser hithörande problem genom att ledamoten skall tillträda det mandat där väljarstödet är starkast. Bestämmelsen utgår, i enlighet med utgångspunkten att personvalsinslaget skall stärkas, från att ett mandat som erövrats med personligt röstetal skall tillträdas före ett som erövrats på grundval av kandidatens jämförelsetal uträknat enligt den tillämpade heltalsmetoden. Om en kandidat erövrat ett mandat i t.ex. län på grundval av sina personliga röster där, skall det tillträdas före ett mandat som erövrats i på grundval av jämförelsetalet. Vid en jämförelse mellan de personliga röstetalen enligt första stycket skall inte det absoluta röstetalet vara avgörande. Ett sådant förfarande kan nämligen innebära att en mindre valkrets missgynnas. I stället skall det relativa personliga röstvärdet användas. Detta beräknas genom att en ledamots personliga röstetal i valkretsen divideras med partiets totala röstetal i valkretsen. Kandidat A ställer upp för Y-partiet och får 3 000 personliga röster i N-läns valkrets. Y-partiet får 30 000 röster i den valkretsen. I A-läns valkrets får Y- partiet 180 000 röster. Kandidat A får här 15 000 personliga röster. A skall utses till ledamot och frågan är vilket mandat som skall tillträdas. A får som relativt röstvärde i N-läns valkrets 0,1 och i A-län 0,08. A skall tillträda mandatet i N-läns valkrets eftersom andelen av partiets röstvärde är störst för A i den valkretsen. Skulle det absoluta röstvärdet läggas till grund för bedömningen om störst väljarstöd uppkommer ett annat resultat. Andra stycket behandlar vem som skall efterträda den kandidat som lämnat ett mandat obesatt enligt vad som ovan sagts. Detta regleras genom en hänvisning till reglerna om utseende av ersättare i 52 §. Detta kommer att behandlas vid det nämnda lagrummet. I tredje stycket lämnas föreskrifter för det fall en ledamot enligt första stycket blivit utsedd så att två eller fler mandat blivit obesatta. Föreskriften gäller oavsett om ledamoten utsetts i samma valkrets eller i olika valkretsar. Fråga uppstår då i vilken ordning mandaten skall besättas. Detta avgörs i första hand av de relativa personliga röstetalen för mandaten. Om ledamoten , vid avveckling enligt första stycket, tillträtt sitt mandat genom beräkning av ett personligt röstetal, skall annan ledamot tillsättas på ett mandat som fått genom beräkning av ett jämförelsetal, först sedan samtliga lediga mandat tillsatts där utsetts på personliga röster. Det kan här vara fråga om t.ex. att en kandidat erövrat tre mandat för ett parti (X). Kandidaten tillträder då ett av dessa och för de två mandat som inte tillträtts måste nya ledamöter utses. Om samma ledamot också utsetts till ledamot på två mandat för ett annat parti (Y) skall kandidaten i och för sig tillträda det mandat där väljarstödet är störst, oavsett för vilket parti kandidaten valts. Däremot blir det i det nämnda fallet inte fråga om att tillämpa första stycket för att bestämma i vilken ordning de fyra obesatta mandaten skall tillsättas. Till skillnad från första stycket tillämpas förevarande stycke endast inom ett parti. För parti X tillsätts således de båda obesatta mandat i den ordning som väljarstödet anger. På samma sätt tillsätts Y- partiets båda obesatta mandat efter hur väljarstödet är för dessa båda mandaten. Tillämpningen av paragrafen där en kandidat valts för två partier är ovanlig. Den kan förutses bli än mindre använd enligt förslagets ordning med förhandsanmälda kandidater för de partier som registrerat partibeteckning. De beskrivna reglerna skall tillämpas också för det fall två eller flera kandidater inom samma parti lämnat mandat obesatta på grund av inval i mer än en valkrets. 41 § Första stycket motsvarar 14 kap. 15 c § första meningen i den nuvarande vallagen. Den anger endast att en ledamot skall utses för varje mandat som partiet får samt att detta skall ske enligt en viss ordning mellan kandidaterna. Andra stycket saknar motsvarighet i den nu gällande vallagen. I stycket föreskrivs att det personliga röstetalet i första hand är avgörande för vilken kandidat som tar mandatet. Regeln har utformats i överensstämmelse med regeln för riksdagsval i 38 §. Ledning för tillämpningen kan då hämtas från vad som anförts i kommentaren till den paragrafen. Spärren vid val till är dock utformad på ett annorlunda sätt i två avseenden. Spärren är utformad dels så att nivån är lägre än för riksdagsval, dels finns en spärr i absoluta tal. Nivån på spärren kunde enligt inte sättas endast till viss andel av rösterna för kommunalvalen. För att förhindra mycket små grupper att avgöra namnordningen är det nödvändigt att för de kommunala valen också ha en spärr i absoluta tal. För valen till sattes denna till 100 särskilda personröster. I tredje stycket har intagits en lottningsregel. Om lika röstetal uppstår skall som annars inom valrätten avgöra ordningen. 42 § Första stycket motsvarar 14 kap. 15 § i den nuvarande vallagen. Den har utformats i överensstämmelse med vad som gäller enligt valet till enligt 39 §. Jämförelsetal enligt heltalsmetoden skall räknas ut endast om kandidaterna inte fått personröster eller inte tillräckligt många kandidater fått personröster som överstiger spärren. Andra stycket motsvarar 14 kap. 15 b § sista stycket i den nuvarande vallagen och anger att skall avgöra vid lika jämförelsetal. Dubbelvalsavveckling vid val till 43 § Paragrafen motsvarar 14 kap. 16 § i den nuvarande vallagen. Dubbelvals- avvecklingen vid val till har utformats på ett sätt som överensstämmer med reglerna för riksdagsval. Vad som sägs i kommentaren till 40 § gäller därför också vid tillämpning av denna paragraf. 44 § Första stycket motsvarar 14 kap. 15 d § andra stycket första meningen i den nuvarande vallagen. Andra stycket saknar motsvarighet i den nu gällande vallagen och är en följd av det ökade personvalsinslaget. I stycket föreskrivs att det personliga röstetalet i första hand är avgörande för vilken kandidat som tar mandatet. Regeln har utformats i överensstämmelse med regeln för riksdagsval i 38 § och val till i 41 §. Ledning för tillämpningen kan då hämtas från vad som anförts i kommentaren till dessa paragrafer. Spärren vid val till kommunfullmäktige är liksom motsvarande regel för val till utformad på ett annorlunda sätt i förhållande till riksdagsvalet dels vad gäller nivån på spärren, dels i det att det finns en spärr i absoluta tal om 50 särskilda personröster. I tredje stycket har intagits en lottningsregel. Om lika röstetal uppstår skall avgöra ordningen. 45 § Första stycket motsvarar 14 kap. 15 d § andra stycket andra meningen jämfört med 15 § i den nuvarande vallagen. Den har utformats i överensstämmelse med vad som gäller valet till enligt 39 § och till enligt 42 §. Jämförelsetal enligt heltalsmetoden skall räknas ut endast om kandidaterna inte fått personröster eller inte tillräckligt många kandidater fått personröster som överstiger spärren. Andra stycket motsvarar 14 kap. 15 d § sista stycket i den nuvarande vallagen och anger att skall avgöra vid lika jämförelsetal. Dubbelvalsavveckling vid val till kommunfullmäktige 46 § Paragrafen motsvarar 14 kap. 16 § i den nuvarande vallagen. Dubbelvalsavvecklingen vid val till kommunfullmäktige har utformats på ett sätt som överensstämmer med reglerna för riksdagsval och landstingsval. Vad som sägs under 40 och 43 §§ gäller därför också vid tillämpning av denna paragraf. Det skall uppmärksammas att det inte är den ordning av ersättare till kommunfullmäktige vilken det stadgas om i 55 § som direkt tillämpas vid dubbelvalsavvecklingen i valet till kommunfullmäktige. Genom hänvisningen till 20 kap. 5 § i förevarande paragraf tillämpas dock samma grunder för ersättarordningen som för dubbelvalsavvecklingen. Vid såväl valet till som valet till tillämpas 20 kap. 5 § vid beräkningen av såväl ersättarordning som dubbelvalsavveckling. Att de ersättarregler som gäller för val till kommunfullmäktige enligt 20 kap. 7 § inte tillämpas direkt beror på de särregler beträffande antalet ersättare som gäller för detta val. Förutom det ökade inslaget av personval innebär utformningen ingen saklig förändring i förhållande till den gällande ordningen. 47 § Bestämmelserna motsvarar 34 § i lagen om val till . Den bygger på samma principer som gäller för utseende av ledamöter till . Vad som sagts beträffande detta gäller i tillämpliga delar för valet till . skall således ordna och utse kandidaterna. Sammanräkningen genomförs av länsstyrelserna och resultatet läggs in på formulär enligt 8 §. 48 och 49 §§ Paragraferna motsvarar delar av 35 § i lagen om val till . Beräkningsgrunderna är även för valet till intagna i 20 kap. Regleringen bygger helt på reglerna om utseende av ledamöter vid valet till . Vad som sagts angående detta behöver inte upprepas här. Enda skillnaden är att spärren vid val till är satt till av rösterna eftersom hela landet utgör en valkrets. Dubbelvalsavveckling vid val till 50 § Bestämmelserna motsvarar vissa av bestämmelserna 36 § i lagen om val till . De har utformats enligt samma mönster som reglerna om val till . Vid val till saknas dock valkretsindelning varför det endast kan bli dubbelval för två eller flera partier. I övrigt kan hänvisas till vad som anförs beträffande dubbelvalsavveckling vid riksdagsval. Hur ersättare skall utses 51 § Reglerna motsvarar 14 kap. 11 § första och del av andra stycket i den nuvarande vallagen. Enligt paragrafen är det som utser ersättare. Som berörts i 2 § är den tidigare uppdelningen av arbetsuppgifter mellan och länsstyrelserna vid utseende av ersättare och namnordnande av ersättare inte längre aktuell. Hur ersättare skall namnordnas framgår av 52 § som i sin tur hänvisar till 20 kap. 5 §. De i andra stycket intagna stadgandet om ersättare för det fall inte huvudregeln i första stycket kan tillämpas får sitt materiella innehåll genom en hänvisningen till 20 kap. 6 §. 52 § Motsvarar delar av 14 kap. 7 § i den nuvarande vallagen. Ändringen hänför sig till den nya arbetsfördelningen mellan valmyndigheterna som behandlats under 2 §. Hur ersättarordningen beräknas behandlas närmare i 20 kap. 5 §. 53 och 54 §§ Motsvarar 14 kap. 18 § i den nuvarande vallagen. Reglernas utformning överensstämmer med vad som gäller för riksdagsvalet. Vad som sagts där gäller i tillämpliga delar också för landstingsvalet. till kommunfullmäktige 55 § Vissa delar av paragrafen motsvarar 14 kap. 18 a § i den nuvarande lagen. Hänvisningen till kommunallagen (1991:900) är en följd av att reglerna om antalet ersättare som kommunfullmäktige skall bestämma flyttats till kommunallagen. Detta framgår av förslaget till lag om ändring i kommunallagen. Resterande regler utgör hänvisningar till de materiella reglerna i 20 kap. om beräkningsgrunder där de materiella reglerna för ersättarordningen behandlas. 56 och 57 §§ Bestämmelserna motsvarar 37 § lagen om val till . Ersättare utses enligt samma principer som vid riksdagsval. Vad som sagts beträffande detta behöver inte upprepas här. När ledamöter, företrädare och ersättare avgår 58 § Reglerna motsvarar 14 kap. 13 § första stycket i den nuvarande vallagen. 59 § Motsvarar 14 kap. 13 § andra stycket i den nuvarande vallagen. 60 § Motsvarar 14 kap. 14 § i den nuvarande vallagen. 61 § Reglerna motsvarar 14 kap. 22 § första stycket vallagen. 62 § Motsvarar 14 kap. 22 § andra och tredje styckena i den nuvarande vallagen. 63 § Motsvarar 14 kap. 23 § i den nuvarande vallagen till den del lagrummet behandlar . 64 § Motsvarar 14 kap. 22 § första stycket vallagen. 65 § Motsvarar 14 kap. 22 § andra och tredje styckena vallagen. 66 § Motsvarar 14 kap. 23 § i den nuvarande vallagen med den ändring som vallagskommitté föreslog (SOU 1994:30), att det i en viss situation blir möjligt att utse ersättare också i de fall det kvarvarande antalet ersättare uppgår till minst det antal fullmäktige bestämt. Den situation som avses är att en ledamot saknar en egen ersättare eller, mer egentligt, en ersättare som vid sammanräkningen utsetts just för henne eller honom. Det nya personvalsinslaget i valsystemet kan mot den skisserade bakgrunden inte sägas medföra några komplikationer. Ersättarsystemet med personvalsgenomslag innebär nämligen att listtroheten frångås i vissa situationer. För det fall en tidigare ersättare utsetts till ny ledamot har redan kännedom om att ersättare skall utses. behöver då givetvis inte avvakta anmälan från kommunen för att påbörja sammanräkningen för att utse ny ersättare. 67-69 §§ Paragraferna motsvarar 39 § lagen om val till . De bygger på samma principer som riksdagsvalet med de modifieringar som valet till kräver. Ledighet för företrädare i 70 § Reglerna i paragrafen motsvarar 42 a § i lagen om val till . De innebär att de svenska företrädarna i skall ha samma rätt som ledamöter att fullgöra sitt uppdrag utan hinder av tjänsteuppgift. Motsvarande regler för riksdagsledamöter finns i riksdagsordningen. Förevarande stadgande saknar systematisk samhörighet med reglerna i den nya vallagen men har tagits in här eftersom tjänstgöringsregler för företrädare inte finns någon annanstans i svensk rätt. Överklagande av val och utfärdande av bevis om vem som valts I kapitlet regleras överklagande av val. Dessutom regleras överklagande av sammanräkning för utseende av nya ledamöter, nya företrädare eller ersättare enligt 18 kap. 58-69 §§. Slutligen gäller kapitlet för överklagande av beslut som kan överklagas endast i samband med överklagande av val, dvs. överklagande av beslut om rättelse av röstlängd. 1 § Bestämmelsen motsvarar 15 kap. 4 § första stycket i den nuvarande vallagen. Den myndighet som skall pröva överklagandet, den s.k. prövningsmyndigheten, är . Vem får överklaga? 2 § Motsvarar 15 kap. 4 § andra stycket i den nuvarande vallagen. Den anger kretsen av klagoberättigade. 3 § Enligt allmänna regler uppställs tre formella krav på överklagande av förvaltningsbeslut. Överklagandet skall vara skriftligt, det överklagade beslutet skall anges samt skälen för överklagandet skall anges i skrivelsen om överklagandet. Dessa bestämmelser framgår av 23 § första stycket förvaltningslagen (1986:223) och upprepas inte i den nya vallagen. Första stycket första meningen av förevarande paragraf motsvarar del av 15 kap. 4 § tredje stycket första meningen i den nuvarande vallagen. I bestämmelsen anges att skrivelsen med överklagandet skall ges in till den myndighet som beslutat, den s.k. beslutsmyndigheten. Med beslutsmyndighet avses såvitt avser val till och val till samt såvitt avser val till landstings- och kommunfullmäktige. Första stycket andra meningen motsvarar resterande del av 15 kap. 4 § tredje stycket första meningen i den nuvarande vallagen. I bestämmelsen behandlas tiden för överklagande av val och beslut som får överklagas endast i samband därmed. Vad som är nytt i bestämmelsen är att det lämnas en möjlighet att överklaga valet innan det blivit formellt fastställt. Se avsnitt 12.2. I förslaget anges både klagotidens startpunkt och slutpunkt vilket innebär att vallagen vid överklagande av val arbetar med en annan överklagandetid än vad som annars gäller inom förvaltningsrätten. Ett förslag med detta innehåll är lätt att förstå. Reglerna om besvärsrättens omfattning, överklagandeskrift och besvärsprövning m.m. blir automatiskt tillämpliga. Såvitt gäller inlagans utformning är att märka att klaganden enligt 23 § förvaltningslagen skall ange vilket beslut som överklagas och vilken ändring som begärs. Då inlagan avges före det att valutgången fastställts formellt kan man naturligtvis inte uppställa något krav på preciserade uppgifter i dessa avseenden. I de allra flesta fall torde det dock vara möjligt att utläsa vad klaganden avser. Som nämnts tidigare bör första dag för att ge in överklaganden vara dagen efter valdagen. Överklaganden som kommer in har således inte kommit in inom överklagandetiden. Dagens praxis beträffande sådana överklaganden är inte avsedd att ändras. Den föreslagna regeln får också som följd att beslut om rättelse av röstlängd kan överklagas tidigare än . 4 § Paragrafen motsvarar del av 15 kap. 4 § tredje stycket vallagen. I stycket tas en regel upp som motsvarar vad som gäller inom övrig förvaltningsprocessrätt. Om ett överklagande inom den överklagandetid som nämns i 3 § lämnas in till prövningsmyndigheten i stället för till beslutsmyndigheten skall överklagandet prövas även om det inte kommer till beslutsmyndigheten inom den angivna tiden. 5 § Paragrafen motsvarar del av 15 kap. 4 § tredje stycket i den nuvarande vallagen. Till skillnad från vad som gäller inom den allmänna förvaltningsprocessrätten skall prövningsmyndigheten, dvs. , pröva om överklagande av val kommit in i rätt tid. Klagandens rätt att få del av uppgifter 6 § I bestämmelsen anges det självklara att den som avser att överklaga har rätt att få utdrag ur protokollet eller annan handling över sammanräkningen. Den motsvarar 15 kap. 5 § i den nuvarande vallagen. 7 och 8 §§ Paragraferna motsvarar del av 15 kap. 4 § fjärde stycket i den nuvarande vallagen. I dessa föreskrivs att överklagande skall kungöras och vad som skall iakttas i samband med kommunikation i samband med ett överklagande. Förklaringar kommer i stort sett aldrig in efter kungörandet. Reglerna bör dock stå kvar med hänsyn till att ett överklagande av ett val kan ses som en form av medborgartalan. 9 § Paragraferna motsvarar del av 15 kap. 4 § fjärde stycket i den nuvarande vallagen och behandlar vissa frågor som anknyter till beslutsmyndighetens yttrande över överklagandet. Övriga bestämmelser om överklagandet 10 § I första och andra stycket paragrafen, som motsvarar 3 kap. 11 § regeringsformen och del av 15 kap. 8 § i den nuvarande vallagen, regleras vad som händer med de utsedda ledamöterna och ersättarna när ett val överklagas. Det följer av reglerna att beslutet om att utse en ledamot eller ersättare inte påverkas av överklagandet och att ledamöterna och ersättarna skall utöva sina uppdrag. I fjärde stycket föreskrivs följaktligen att inhibitionsreglerna i 29 § förvaltningslagen inte är tillämpliga. Tredje stycket är hämtat från 42 § lagen om val till . För valet till gäller enligt artikel 11 valrättsakten att prövar företrädarnas behörighet. Detta innebär att de företrädare som valts i det valet tillträder först sedan utsett dem och utfärdat bevis för dem samt prövat deras behörighet. Ett överklagande kan således inte påverka deras ställning så länge de inte tillträtt. Om det vid ett överklagande skulle förordnas om ny sammanräkning så att mandatfördelningen förändras kan det hända att en tidigare utsedd företrädare inte blir utsedd vid den nya mandatfördelningen. Det finns då en företrädare utsedd. Ingen av företrädarna har dock tillträtt eftersom inte prövat behörigheten. Det kan inte bli fråga om inhibition i något av dessa fall vilket också framgår av fjärde stycket. 11 och 12 §§ Paragraferna motsvarar 15 kap. 1 § i den nuvarande vallagen. Bevis skall utfärdas för ledamöter, företrädare och ersättare vid val till och . Bevisen har utformats på ett sådant sätt att de numera utgör ett slags diplom. Framställningen av bevisen tar vid riksdagsval i anspråk vilket förskjuter sammanräkningen. Eftersom reglerna om granskning av bevis också finns i 1 kap. 5 § riksdagsordningen och inte kan modifieras till val har reglerna i vallagen överförts i den nya vallagen. 13 och 14 §§ Motsvarar 15 kap. 2 § i den nuvarande vallagen. De behandlar utfärdande av bevis för val till landstings- och kommunfullmäktige. Partier skall underrättas om vissa beslut