prop · GK03111 · 1997-01-01 00:00:00 — Regeringen är likväl beredd att låta frågan bli föremål för närmare överväganden i i samband med kommande nordiska tjänstemannaöverläggningar. En fråga som är av stor betydelse inom hela immaterialrätten är vilka regler om spridningsrätt som skall gälla beträffande överlåtna exemplar av verk. Det är ett spörsmål som i anslutning till andra frågor har tagits upp vid flera av de hearingar som har anordnat på immaterialrättens område . Det är regeringens uppfattning att det nu aktuella direktivets genomförande bör föranleda en ändring beträffande inskränkningen av upphovsmannens rätt att hindra vidare spridning av exemplar av datorprogram som har överlåtits med upphovsmannens samtycke. I enlighet med vad som fastställts i avsnitt 5.3 och 5.4.6 innebär direktivets reglering att upphovsmannens sprid- ningsrätt avseende exemplar av sammanställningar inte får användas för att hindra fri rörlighet för sådana varor inom gemenskapen, men direktivet tar inte någon ställning i frågan huruvida spridningsrätten kan upphöra även när överlåtelsen skett utanför gemenskapen (se artikel 5 c). Denna bedömning av direktivets innebörd stämmer överens med den uppfattning som kom till uttryck i promemorian och har delats av samtliga remissinstanser. Emellertid har motsvarande och likalydande bestämmelse i datorprogramdirektivet tolkats och genomförts på ett annat sätt, nämligen så att spridningsrätten endast upphör i de fall där exemplaret av datorprogrammet har överlåtits inom EES och alltså inte i de fall där överlåtelsen skett utanför EES, vilket i praktiken medför att rättighetshavaren kan hindra import från länder utanför EES, s.k. regional konsumtion (19 § första stycket andra meningen, se artikel 4 c i datorprogramdirektivet). I detta avseende skiljer sig svensk rätt helt från vad som gäller inte bara i , , och utan också från vad som gäller i andra av EU:s medlemsstater. Redan det förhållandet att svensk lag inte är i samklang med de andra nordiska ländernas lagar är olämpligt, än mer som det rör sig om en konsumentpolitiskt betydelsefull fråga. Det är naturligtvis också angeläget att samma regel gäller för datorprogram som för sammanställningar i digital form. Regeringen föreslår att lagen bringas i överensstämmelse med vad som gäller i de andra nordiska länderna och att exemplar av datorprogram således skall få spridas vidare om de överlåtits med upphovsmannens samtycke oavsett var i världen överlåtelsen har skett. En sådan ordning innebär att rättighetshavaren inte kan använda spridningsrätten för att dela upp världsmarknaden, vilket är till fördel för konkurrensen och därmed också för konsumenterna. 6 Användning av verk i rättsvårdens eller den allmänna säkerhetens intresse -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Upphovsrätten hindrar inte att verket an- | | vänds i rättsvårdens eller den allmänna säkerhetens intresse. Samma| | inskränkning gäller för övriga rättighetshavare på området. Justitiekanslerns förslag: En rättsvårdande instans skall få använda verk om det behövs för att kunna fullgöra en rättsskipningsuppgift. Deltagarna i hearingen: Samtliga deltagare tillstyrkte Justitiekanslerns förslag eller lämnade det utan någon invändning. Skälen för regeringens förslag: Enligt upphovsrättslagen innefattar upphovsrätten, med vissa inskränkningar, uteslutande rätt för upphovsmannen att förfoga över sitt verk genom att framställa exemplar av det och genom att göra det tillgängligt för allmänheten (se 2 § och 2 kap.). Den bestämning av upphovsrättens innehåll som gjorts i upphovsrättslagen utesluter dock inte tillämpning av annan lagstiftning. I linje med vad som gäller för äganderätt, panträtt, hyresrätt och andra rättigheter kan begränsningar i upphovsmannens förfoganderätt följa av annan lagstiftning än upphovsrättslagen. Uppstår det en konflikt mellan upphovsmannens rätt enligt upphovsrättslagen och hans skyldighet enligt annan lag, får denna i vanlig ordning lösas genom lagtolkning och då tas hänsyn till bl.a. bestämmelsernas syfte. En sådan tolkning kan leda till att upphovsmannens skyldighet enligt annan lag har företräde. Ett exempel på detta är bestämmelsen om syn i 39 kap. 5 § . I paragrafen sägs att den som innehar föremål som kan antas ha betydelse som bevis är skyldig att tillhandahålla föremålet för syn. Bestämmelsen innebär att innehavarens rätt att förfoga över föremålet oavsett om hans rätt grundas på äganderätt, upphovsrätt eller annat förhållande - temporärt få vika för tillgodoseende av rättskipningens intressen. Upphovsrättsliga aspekter utgör sålunda inte grund för avsteg från regleringen i (jfr rättsfallet NJA 1981 s. 791). Vid genomförandet av den numera upphävda lagen (1960:730) om rätt till fotografisk bild gjordes bedömningen att det i lagen borde upptas en bestämmelse om att fotografiska bilder fritt, utan stöd i annan lag, fick utnyttjas i rättsvårdens och den allmänna säkerhetens intresse. I motiven angavs att bestämmelsen tillät t.ex. polisen att mångfaldiga och publicera fotografier av efterspanade personer oavsett vem som framställt bilderna men att den var tillämplig både då myndigheterna själva använde fotografierna och i ett sådant fall som att pressen på begäran av polisen publicerade bilder av efterspanade (jfr prop. 1960:17 s. 340). Det ansågs inte behövligt att införa motsvarande reglering i upphovsrättslagen. I slutbetänkande diskuterades huruvida det fanns ett behov att utvidga bestämmelsen till att omfatta även andra verk, men utredningen fann för sin del inte något sådant behov (jfr SOU 1990:30 s. 133 och 605). I samband med integreringen av fotografilagen i upphovsrättslagen överfördes bestämmelsen till 2 kap. om inskränkningar i upphovsrätten där den togs in som ett nytt andra stycke i 26 b § (se prop. 1993/94:109). Som en inskränkning i upphovsrätten gäller således nu att upphovsrätten till ett fotografiskt verk inte hindrar att verket används i rättsvårdens eller den allmänna säkerhetens intresse. I upphovsrättslagarna i andra nordiska länder finns liknande bestämmelser. I är det tillåtet att återge verk i förbindelse med rättssaker och saker i administrativa nämnder och liknande i den omfattning som betingas av ändamålet (28 § i den danska lagen). I får verk utnyttjas när rättsvården eller den allmänna säkerheten så kräver (25 d § i den finska lagen). I får verk användas i förbindelse med efterlysning, efterforskning eller som bevismedel (27 § i den norska lagen). Justitiekanslern har i sin framställning anfört bl.a. följande. I sin verksamhet som åklagare på det tryck- och yttrandefrihetsrättsliga områdena har Justitiekanslern att i anledning av gjorda anmälningar eller eljest granska t.ex. filmer, videogram, ljudkassetter och CD-skivor i syfte att pröva om deras innehåll är förenligt med gällande bestämmelser i grundlagarna och i . Det kan röra sig om sådana brott som barnpornografibrott, olaga våldsskildring och hets mot folkgrupp. kan det bli aktuellt att granska även andra informationsbärare om pågående utredningsarbete ger anledning att föra in nya medier under grundlagarnas områden. De nämnda filmerna, ljudupptagningarna m.m. torde i allmänheten omfattas av regleringen i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk (upphovsrättslagen). Det har satts i fråga om Justitiekanslern inom ramen för sin nyssnämnda verksamhet kan ta kopior av upphovsrättsligt skyddade verk eller prestationer i syfte att underlätta granskningen av huruvida de innehåller brottsliga yttranden och om så är fallet föranstalta om åtal m.m. För att belysa det anförda kan nämnas att det i ett här handlagt ärende rörande ifrågasatt hets mot folkgrupp i en ljudupptagning (dnr 1865-96-5) uppkommit behov av att överföra innehållet på en CD-skiva till ett ljudkassettband för att möjliggöra en noggrannare granskning av innehållet i ljudupptagningen än som eljest varit möjligt. Kopieringen föranleddes alltså närmast av tekniska skäl eftersom en CD-skiva, åtminstone inte med standardapparatur, kan avlyssnas med samma exakthet som ett ljudkassettband i en bandspelaranläggning. Det kan också finnas andra skäl att låta kopiera en framställning t.ex. en film eller ett videogram. Ett sådant skäl kan vara att flera myndigheter kan behöva utföra visst granskningsarbete vid sidan av Justitiekanslern, t.ex. . Med beaktande av de mycket korta tidsfrister som råder innan beslut om tvångsåtgärder eller åtal måste fattas kan en sådan parallell granskningsmöjlighet vara av stort värde. Också arbetet inom myndigheten kan ofta underlättas av att flera handläggare eller justitiekanslern själv kan utföra aktuella granskningsuppgifter. Vidare kan säkerhetskopior behöva tas i vissa fall. Vad Justitiekanslern har anfört ger vid handen att det kan uppstå situationer av olika slag där ett verk behöver användas i rättsvårdens eller den allmänna säkerhetens intresse men där användningen inte har stöd i lag. Det finns således goda skäl att utvidga upphovsrättslagens inskränkning för sådan användning till att avse verk i allmänhet. Utvidgningen kan inte anses oskäligt inkräkta på upphovsmannens legitima intressen och bör enligt regeringen genomföras. Utvidgningen bör även gälla för övriga rättigheter på området. 7 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Lagändringarna träder i kraft den 1 | | . De nya bestämmelserna tillämpas även på verk och | | prestationer som har kommit till före ikraftträdandet. I fråga om| | arbeten som har framställts före ikraftträdandet | | gäller katalogskyddet till . Särskilda över- | | gångsregler skyddar tredje man. Promemorians förslag stämmer överens med regeringens förslag (se promemorian s. 43 f.). Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt förslagen eller lämnat dem utan någon invändning. Skälen för förslaget: Direktivet om rättsligt skydd för databaser innehåller bestämmelser om dess tillämpning i tiden. Direktivet skall vara genomfört (artikel 16). Bestämmelserna om upphovsrätt skall tillämpas på sådana databaser som skapats före den dagen och som då uppfyller förutsätt- ningarna för sådant skydd (artikel 14.1). Ett särskilt undantag gäller för data- baser som är upphovsrättsligt skyddade då direktivet offentliggörs men inte upp- fyller villkoren för upphovsrättsligt skydd enligt direktivet; undantaget tar sikte på rättspraxis enligt vilken t.ex. en investering är tillräcklig för upphovsrättsligt skydd (artikel 14.2). När det gäller rätten av sitt eget slag så skall reglerna tillämpas på de databaser som har framställts före och som då uppfyller förutsättningarna för sådant skydd (artikel 14.3). Skyddstiden i dessa fall uppgår till från som följer på detta datum, dvs. från (artikel 14.5). Detta gäller även om skyddstiden för en viss databas redan hade gått ut på grund av att en annan och kortare skyddstid gällde enligt nationell rätt, t.ex. i efter utgivningen. De nya bestämmelserna skall inte påverka de avtal som slutits eller rättigheter som förvärvats före ikraftträdandet (artikel 14.4). Som en grundläggande rätts-princip inom gemenskapen gäller att hänsyn alltid skall tas till förvärvade rättigheter och berättigade förväntningar. De nya bestämmelserna bör träda i kraft . Direktivets övergångsreglering innebär att de nya bestämmelserna skall tilläm- pas på sådana verk och prestationer som har kommit till före ikraftträdandet. Vidare följer av direktivet att de nya bestämmelserna om katalogskyddet skall tillämpas på de arbeten som har framställts före ikraftträdandet och då alltid gälla till . Eftersom giltighetstiden för katalogskyddet enligt de äldre bestämmelserna var endast , kommer skyddet därmed att återupplivas för sådana arbeten där giltighetstiden hade gått ut enligt äldre bestämmelser. Det kan inträffa att någon börjat förfoga över ett arbete, genom att framställa exemplar av det eller genom att göra det tillgängligt för allmänheten. Som framhölls i promemorian är det nödvändigt med rimliga övergångsregler som skyddar tredje man i dessa fall. Reglerna bör utformas efter mönster av övergångsbestämmelserna till de lagänd- ringar som förlängde upphovsrättens giltighetstid (se SFS 1995:1273), be- stämmelser som är vedertagna inom immaterialrätten när ensamrätter återupplivas. Regeringen delar promemorians och remissinstansernas bedömning att en lämplig övergångstid kan vara . 8 Kostnader och resursbehov -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: Förslagen medför inte några ökade kostnader| | eller något ökat resursbehov för det allmänna. Promemorians bedömning stämmer överens med regeringens bedömning (se promemorian s. 45). Remissinstanserna: har påpekat att det är fullt tänkbart att användare får vidkännas ökade kostnader för att säkerställa licenser som motväger det ökade skyddet. I övrigt har bedömningen godtagits. Skälen för regeringens bedömning: Förslagen, som inte utgör någon större ändring av gällande rätt, medför inte i sig några ekonomiska konsekvenser för det allmänna. Med anledning av universitets påpekande kan framhållas att den som väljer att förfoga över ett verk eller ett katalogskyddat arbete på ett sätt som omfattas av ensamrätt enligt de föreslagna bestämmelserna givetvis kan drabbas av en kostnad som annars inte skulle ha aktualiserats. Det ligger emellertid i sakens natur att omfattningen av sådana indirekta kostnader inte kan beräknas, eftersom de beror på vilka avtal som träffas och vilken användning som faktiskt sker. Det bör vidare anmärkas att förslaget om begränsning av inskränkningen för offentligt framförande vid undervisning får betydelse endast i de fall där framförandet sker i förvärvssyfte. Undervisning sker för övrigt normalt under sådana förhållanden att de verk som framförs inte kan anses framförda offentligt, varför förfogandet över huvud taget inte innefattas i upphovsrätten. Det sker inte heller några förändringar av betydelse för de myndigheter som har att tillämpa bestämmelserna, t.ex. vid intrång i ensamrätterna. Det finns således inte skäl att anta att ändringarna kommer att leda till några ökade insatser av polis eller åklagare eller medföra någon ökning av måltillström- ningen till domstolarna. Följaktligen kan den bedömningen göras att förslagen inte medför några ökade kostnader eller något ökat resursbehov för det allmänna. 9.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk 12 § Var och en får framställa enstaka exemplar av offentliggjorda verk för enskilt bruk. Exemplaren får inte användas för andra ändamål. Första stycket ger inte rätt att 1. uppföra byggnadsverk, 2. framställa exemplar av datorprogram, eller 3. framställa exemplar i digital form av sammanställningar i digital form. Första stycket ger inte heller rätt att för eget bruk låta en utomstående 1. framställa exemplar av musikaliska verk eller filmverk, 2. framställa bruksföremål eller skulpturer eller 3. genom konstnärligt förfarande efterbilda andra konstverk. Paragrafen innehåller regler om inskränkning i upphovsrätten för framställning av exemplar för enskilt bruk. Andra stycket har ändrats så att inskränkningen inte ger rätt att framställa exemplar i digital form av sammanställningar i digital form. Med bestämmelsen genomförs artikel 6.2 a i direktivet. Paragrafen har vidare ändrats redaktionellt. Ändringarna har behandlats främst i avsnitt 5.4.6. Andra stycket Med stöd av första stycket får var och en framställa enstaka exemplar av offentliggjorda verk för enskilt bruk. För att inskränkningen skall vara tillämplig krävs alltså att verket har offentliggjorts, dvs. lovligen gjorts tillgängligt för allmänheten (se 8 § första stycket). Enligt bestämmelsen i an- dra stycket 3 ger första stycket dock inte rätt att framställa exemplar i digital form av sammanställningar i digital form. Med "sammanställningar" avses sammanställningar som är verk, dvs. sammanställningar för vilka upphovsrätt grundlagts genom en självständig och originell samling av verk, uppgifter eller annat material och som sålunda i sig själva utgör verk och därmed är föremål för upphovsrätt (jfr SOU 1956:25 s. 67 och s. 138). Med "sammanställningar i digital form" avses återgivningar av verken, sammanställningarna, i digital form. Med "digital form" avses att sammanställningarna finns elektroniskt i form av binära koder, vanligen bestående av ettor och nollor. Som framställning av exemplar anses även att sammanställningen förs över på en anordning genom vilken den kan återges (2 § andra stycket). Med exemplar förstås varje föremål i vilket sammanställningen är fixerad (jfr SOU 1956:25 s. 93). Enbart det förhållandet att en sammanställning i digital form kommer upp på en bildskärm innebär inte att ett exemplar framställs, eftersom sammanställningen inte fixeras på bildskärmen (jfr prop. 1988/89:85 s. 23). Om en sammanställning i digital form fixeras inne i en dator, t.ex. på dess hårddisk, men fixeringen är osjälvständig, t.ex. försvinner eller när datorn stängs av, framställs inte heller något exemplar av sammanställningen. Om man däremot gör en självständig fixering av sammanställningen, t.ex. genom att lagra denna i digital form på en dators hårddisk eller på en datadiskett, framställs ett exemplar av sammanställningen. Det krävs dock ett aktivt handlande av användaren (jfr 2 § och rättsfallet NJA 1996 s. 79). Bestämmelsen innebär att exemplar i digital form av en sammanställning i digi- tal form inte får framställas ens för enskilt bruk. Bestämmelsen gäller endast exemplar i digital form och hindrar inte att exemplar i annan form framställs av sammanställningar i digital form. Upphovsrätten hindrar således inte att man för enskilt bruk tar en papperskopia av en sammanställning som finns lagrad i en dator. Bestämmelsen träffar endast kopiering från digital till digital form, dvs. fall där förlagan för kopieringen är en återgivning i digital form och där kopian är i digital form. Att sammanställningar i digital form inte får mångfaldigas för enskilt bruk utesluter inte att exemplar för enskilt bruk får framställas av de verk eller delar av verk som ingår i sammanställningen. Upphovsrätt för sammanställningar gäller endast sammanställningen som sådan, dess struktur. Skyddet avser således inte de särskilda bidragen (se prop. 1960:17 s. 79). Det innebär att upphovsmannen till sammanställningen inte med stöd av den rätten kan hindra att någon framställer exemplar av de verk, uppgifter e.d. som har samlats i verket. Inskränkningen i första stycket ger således inte rätt att framställa ett exemplar i digital form av ett samlingsverk i digital form i vilket t.ex. en poets dikter har samlats med hänsyn till vissa motiv men rätt att framställa exemplar i digital form av de dikter som ingår i samlingen liksom att samla dem i en annan struktur, t.ex. efter litterära perioder. Framställning av exemplar i digital form av sammanställningar i digital form kan ske med stöd av andra inskränkningar i upphovsrätten än 12 §. Sålunda får den som har rätt att använda en sammanställning alltid förfoga över den på det sätt som är nödvändigt för att han eller hon skall kunna använda sammanställningen för dess avsedda ändamål (se § femte stycket). En särskild bestämmelse om ansvarsfrihet finns i 53 § andra stycket. 19 § När ett exemplar av ett litterärt eller musikaliskt verk eller ett konst-verk med upphovsmannens samtycke har överlåtits, får exemplaret spridas vidare. Första stycket ger inte rätt att tillhandahålla allmänheten 1. exemplar av verk, utom byggnader och brukskonst, genom uthyrning eller andra jämförliga rättshandlingar, eller 2. exemplar av datorprogram i maskinläsbar form genom utlåning. Paragrafen innehåller regler om inskränkning i upphovsrätten för spridning av exemplar. Den särskilda regeln om exemplar av datorprogram i första stycket har utgått. Samma regel om spridning gäller för exemplar av datorprogram som för exemplar av andra verk. När ett exemplar av ett datorprogram har överlåtits med upphovsmannens samtycke får exemplaret spridas vidare, även om överlåtelsen gjorts utanför EES, med de begränsningar som följer av andra stycket. Ändringen har behandlats i avsnitt 5.5. 21 § Var och en får framföra utgivna verk offentligt 1. vid tillfällen där framförandet av sådana verk inte är det huvudsakliga, tillträdet är avgiftsfritt och anordnandet sker utan förvärvssyfte samt 2. vid undervisning eller gudstjänst. Första stycket gäller inte sceniska verk och filmverk och ger inte rätt att sända ut verk i ljudradio eller television. Första stycket 2 ger inte rätt att i förvärvssyfte framföra sammanställningar vid undervisning. Paragrafen innehåller regler om inskränkning i upphovsrätten för offentliga framföranden. Ett nytt tredje stycke har införts så att inskränkningen inte ger rätt att i förvärvssyfte framföra sammanställningar vid undervisning. Med be- stämmelsen tillgodoses artikel 6.2 b i direktivet. Ändringen har behandlats i avsnitt 5.4.6. Normalt sker undervisning under sådana förhållanden att de verk som framförs inte kan anses framförda offentligt och förfogandet omfattas då inte av upphovs- rätten enligt 2 §, varför tillämpning av inskränkningen över huvud taget inte är aktuell (jfr prop. 1992/93:214 s. 88). Tredje stycket Med stöd av första stycket 2 får var och en framföra utgivna verk offentligt vid undervisning. Enligt bestämmelsen i tredje stycket ger första stycket 2 dock inte rätt att i förvärvssyfte framföra sammanställningar vid undervisning. Be- stämmelsen gäller oavsett i vilken teknisk form sammanställningen föreligger eller framförandet sker. Med "förvärvssyfte", som har samma innebörd som i första stycket 1, avses att framförandet görs i vinstsyfte. Det är för tillämpningen av bestämmelsen ovidkommande huruvida framförandet sker vid sådan undervisning som sker i förvärvsverksamhet. För att bestämmelsen skall vara tillämplig krävs således att själva framförandet görs i förvärvssyfte. Begreppet tar inte heller sikte på situationer där syftet med framförandet mera allmänt är att främja en viss förvärvsverksamhet, t.ex. då ett framförande sker vid undervisning på arbetsplatser. Ett exempel på när tredje stycket är tillämpligt är om en antologi som är ett samlingsverk läses upp i förvärvssyfte vid undervisning som är tillgänglig för allmänheten. Ett annat exempel är om ett verk som är en sammanställning framförs på databildskärmar i förvärvssyfte vid sådan undervisning. I dessa fall gäller alltså inte inskränkningen i första stycket 2 utan upphovsmannen måste ge sitt samtycke till förfogandet, om detta inte får ske med stöd av någon annan inskränkning. Angående innebörden av "sammanställningar" och upphovsrättens omfattning i dessa fall, se kommentaren till 12 §. Av 11 § andra stycket följer att källan i vissa fall skall anges när sammanställningen återges offentligt. 26 b § Allmänna handlingar skall oavsett upphovsrätten tillhandahållas enligt 2 kap. tryckfrihetsförordningen. Upphovsrätten hindrar inte att ett verk används i rättsvårdens eller den allmänna säkerhetens intresse. Paragrafen innehåller regler om inskränkning i upphovsrätten till förmån för rättsvård m.m. Inskränkningen i andra stycket för användning av verk i rättsvårdens eller den allmänna säkerhetens intresse har utvidgats till att avse inte endast fotografiska verk utan alla verk. Exempelvis får ett verk användas i rättsvårdens intresse genom att en åklagare i en förundersökning låter kopiera en CD-skiva till kassettband för att lättare kunna bedöma huruvida insjungna texter kan misstänkas innebära hets mot folkgrupp. Ändringen har behandlats i avsnitt 6. § Den som har förvärvat rätt att använda ett datorprogram får framställa sådana exemplar av programmet och göra sådana ändringar i programmet som är nödvändiga för att han skall kunna använda programmet för dess avsedda ändamål. Detta gäller även rättelse av fel.