prop · GK03150D2 · 1997-01-01 00:00:00 — Snarare handlar det här om ett kvardröjande av skillnader i bidragsvillkor, som en gång fanns mellan statligt arkivarbete och halvskyddad sysselsättning. Antalet anställda med lönebidrag är betydande vid vissa institutioner inom kulturområdet. Framförallt gäller detta arkiv och museer. Vidare är den genomsnittliga bidragnsnivån inom kulturområdet högre än vad som gäller generellt. Med hänsyn till den betydelse de lönebidragsanställda har för dessa institutioners verksamhet gör regeringen i likhet med den särskilde utredaren bedömningen att konsekvenserna för kulturinstitutionerna av ett förändrat lönebidragssystem måste analyseras i särskild ordning. Regeringen har för avsikt att skyndsamt låta utföra en sådan analys. I avvaktan på denna utredning skall sänkningen av den genomsnittliga bidragsnivån i lönebidragen för kulturinstitutioerna motsvara den genomsnittliga för andra arbetsgivare än allmännyttiga organisationer. Innebörden av detta är att minskningen för kulturinstitutionerna ska motsvara den som sker för andra, uttryckt i procentenheter. Regeringen anser att det finns skäl att aktivt agera för att sådana skillnader minskar och att det flexibla bidraget faktiskt bestäms av den arbetshandikappade personens förutsättningar och behov, som avsikten har varit och är. Regeringen återkommer till detta i det följande. Allmännyttiga organisationer Begreppet allmännyttig organisation Regeringens bedömning: Begreppet allmännyttig organisation definieras från utifrån reglerna om beskattning av ideella föreningar i enlighet med lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Det fåtal remissinstanser som berört frågan om en definition av begreppet allmännyttig organisation tillstyrker utredningens förslag. RA anser att även de uppgifter som utförs vid de statliga kulturmyndigheterna skall räknas till denna inom detta område. De problem som finns vid kulturinstitutionerna är i många fall jämförbara med de som finns vid de allmännyttiga institutionerna. Skälen för regeringens bedömning: Anställning med lönebidrag infördes efter det att hade beslutat om det nya stödet (prop. 1978/79:73, bet. 1978/79:AU 20, rskr. 1978/79:186). Lönebidraget utgick med olika nivåer beroende på arbetsgivarkategori, vilket gjorde det nödvändigt att definiera vad som avsågs med begreppet allmännyttig organisation. Den definition som vanligtvis har använts är den exempelsamling på statsunderstödda eller andra allmännyttiga organisationer som fanns i tilläggsdirektiv (dir. A 1974:02) till sysselsättningsutredning. bygger i huvudsak på 38 § i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt. Den mest omfattande förändringen av lönebidragssystemet genomfördes , då bidraget gjordes flexibelt och beroende av den arbetshandikappade personens förutsättningar och behov och inte som tidigare beroende av vilken kategori arbetsgivare som fick bidraget (prop. 1990/91:100 bil. 12, bet. 1990/91:AU12, rskr. 1990/91:165). Följden blev att man inte längre behövde definiera de olika arbetsgivarkategorierna som med det tidigare systemet. Utredarens förslag om en särbehandling av anställda med lönebidrag inom allmännyttiga organisationer ställer åter särskilda krav på en definition av vilka som avses ingå i denna arbetsgivarkategori. De fackliga organisationerna betraktas inte, i skatterättsligt hänseende, som ideella allmännyttiga organisationer efterom deras syfte är att stödja medlemmarnas ekonomiska intressen. Regeringen anser dock att de fackliga organisationerna även fortsättningsvis bör kunna betraktas som allmännyttiga organisationer. Det bör ankomma på AMS att utifrån den skatterättsliga definitionen utfärda närmare föreskrifter om vad som avses med allmännyttiga organisationer. Bidragsnivåer för allmännyttiga organisationer Regeringens förslag: En allmännyttig organisation får från vid nyanställning av en arbetshandikappad sökande efter en anvisning av af/, eller i samband med en förlängning av ett beslut om lönebidrag , beviljas bidrag av den bidragsgrundande lönekostnaden för den anställde. Den del av bidraget som överstiger av den bidragsgrundande lönekostnaden får dock bara beviljas om följande villkor är uppfyllda: - arbetet skall vara lämpligt utformat efter den sökandes behov och bidra till att den anställde kan utvecklas/rehabiliteras och förbättra sin arbetsförmåga, - arbetsmiljön skall vara tillfredsställande och uppfylla arbetsmiljölagens krav. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Ett kriterium för att allmännyttig organisation skall omfattas av en särbehandling är att organisationen eller föreningen skall kunna styrka att den har en låg betalningsförmåga. Detta bör kunna ske genom att organisationen vid anställningen eller vid omförhandlingar, med senaste deklaration/särskild uppgift till skattemyndigheten, visar en ekonomisk ställning som styrker att organisationen har en låg betalningsförmåga. För att kunna komma i åtnjutande av ett högre lönestöd skall det också vara utrett att de allmännyttiga organisationerna uppfyller arbetsmiljölagens krav på en god arbetsmiljö. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser som yttrat sig över förslaget om en särbehandling av de allmännyttiga organisationerna är positiva till utredningens förslag. AMS föreslår att även kulturinstitutionerna skall omfattas av en sådan särbehandling. AMS och HSO föreslår en alternativ särlösning för allmännyttiga organisationer med ett volymkrav kombinerat med en högsta eller genomsnittlig bidragsnivå på . Statskontoret avstyrker däremot förslaget om en särbehandling av denna arbetsgivarkategori. och LO ställer sig positiva till högre ställda krav på allmännyttiga organisationer när det gäller rehabilitering inom ramen för åtgärden. HSO påpekar att svårigheter att finna osubventionerade arbeten inte får vara ett skäl att avstå från rehabiliteringsåtgärder. påpekar däremot att det saknas tillräckligt med konkreta förslag i utredningen när det gäller att förbättra rehabiliteringen. menar att rehabilitering genom arbete kräver en särskilt utvecklad metodik och särskilda insatser som i sin tur medför merkostnader utöver vad den nedsatta arbetsförmågan i sig innebär. Samtliga handikapporganisationer utom HSO har varit kritiska till att utredningen betraktar anställning med stöd av lönebidrag som rehabilitering. , TCO och LO tillstyrker förslaget om högre ställda krav på de allmännyttiga organisationerna när det gäller arbetsmiljö och det grundläggande arbetsgivaransvaret. ASS påpekar att arbetsgivarens ansvar för de anställda och arbetsmiljön måste vara klarlagt innan beslut om lönebidrag fattas. Det åligger AMS att kontrollera att arbetsmiljön är godtagbar innan placering av en funktionshindrad sker. Det bör också framgå av beslutet. I tveksamma fall kan samråd med ske. HSO anser att nya arbetsmiljöprojekt bör stimuleras i samband med att det nya lönebidragssystemet införs. RF vill understryka att svårigheten för de mindre föreningarna att uppfylla de krav som ställs på arbetsgivaren. SAF menar att det i samband med en lönebidragsanställning bättre behöver framgå att arbetsgivaransvaret är detsamma som för anställningar utan lönestöd. AMS avstyrker att den positiva särbehandlingen av allmännyttiga organisationer grundas på en prövning av deras betalningsförmåga. AMS menar vidare att om erfarenheter önskas av utredningens förslag bör det inledningsvis övervägas att endast bedöma betalningsförmågan i samband med nya lönebidragsbeslut med en möjlighet för organisationen att kunna överklaga ett negativt beslut. Samtliga remissvar som kommit in från handikapprörelsen innehåller också kritiska synpunkter på förslaget om en prövning av en organisations betalningsförmåga. RRV påpekar att förslaget om tillkommande administrativa uppgifter såsom bedömning av allmännyttiga organisationers ekonomiska situation kräver ytterligare resurstillskott utöver utredningens förslag om en lönebidragssamordnare per län. RF menar att den utökade administrativa hanteringen inte får inkräkta på de särskilda åtgärdsmedlen för åtgärden lönebidrag. LO anser däremot att det är riktigt att se till arbetsgivarens betalningsförmåga, men även att allmännyttans ideella och samhälleliga ansvarstagande i jämförelse med den reguljära arbetsmarknaden beaktas. Skälen för regeringens förslag: Av historiska skäl finns en mycket stor andel av anställda med lönebidrag hos allmännyttiga organisationer. Ofta har organisationerna kunnat erbjuda lämpliga arbeten och utvecklande arbetsuppgifter. Därigenom har de medverkat till att människor med arbetshandikapp kunnat göra en aktiv och viktig arbetsinsats. Alternativet hade för många varit en förtida pensionering. finns det anledning att uppmärksamma de brister som också förekommer. Arbetsmiljön är inte alltid utformad på ett tillfredsställande sätt. Som utredaren har konstaterat finns ensamarbete med bristande arbetsledning eller dålig tillgång till annat stöd. Tillgång till företagshälsovård och andra personalsociala insatser är långt ifrån någon självklarhet. Dessa brister sammanhänger i hög grad med att arbetsgivarna har en svag ekonomisk situation. bör det understrykas att en svag ekonomi inte alltid behöver innebära brister i arbetsmiljön eller på något annat sätt otillfredsställande arbetsförhållanden. Inom bl.a. handikapprörelsen förekommer det ett aktivt arbete för att undanröja arbetsmiljöproblem och andra brister. En annan följd av organisationernas svaga ekonomi är att anställningarna med lönebidrag hos dessa arbetsgivare sällan leder till reguljära anställningar utan bidrag från AMV. Även om den anställde rehabiliteras och förbättrar sin arbetsförmåga i betydande mån, leder det sällan till en anställning på reguljära villkor eller någon påtaglig minskning av bidragsnivån. Den samlade bedömning som regeringen gör är att de allmännyttiga organisationerna utgör en betydelsefull arbetsmarknad för arbetshandikappade sökande, i den mån de kan erbjuda lämpliga arbetsuppgifter och goda arbetsförhållanden. Det finns därför skäl att särskilt stödja arbetstillfällen inom denna sektor. Det är i första hand den sökandes behov som skall stå i förgrunden. Avsikten är inte att generellt stödja en viss betalningssvag kategori av arbetsgivare. Sökandens möjligheter att få ett annat arbete, hans eller hennes behov av de arbetsuppgifter som organisationen erbjuder samt arbetsförhållandena i övrigt skall vara avgörande för om möjligheter ges till ett bidrag som överstiger den nivå, som gäller för andra kategorier av arbetsgivare. Utredningen har gjort en bedömning att ungefär fem sjättedelar av organisationerna kan komma i fråga för ett högre lönestöd. Mot bakgrund av att ca 1 400 beslut om nya lönebidrag till allmännyttiga organisationer fattas, eller 700 , innebär detta att mindre än 600 bidragsprövningar kan bli aktuella . Kostnaden för höjningen uppskattas till ca om samtliga beslut höjs maximalt . Följande år kommer ytterligare ett antal personer med arbetshandikapp att omfattas av ett förhöjt lönestöd, vilket kommer att innebära en fortsatt utgiftsökning. Kostnaderna för nästkommande budgetår beräknas uppgå till ytterligare ca . Den sammanlagda kostnaden för regeringens förslag om bibehållna nivåer för anställda med lönebidrag inom allmännyttiga organisationer efter , uppskattas till ca . Den särskilde utredaren har förutsatt att en successiv sänkning av bidragen inom övriga arbetsgivarkategorier skall ge utrymme för de högre bidragen till de allmännyttiga organisationerna och dessutom skapa utrymme för ett utökat antal anställningar med lönebidrag. Regeringens avsikt är inte att det skall öppnas en möjlighet att höja lönebidragsnivåer som ligger på högst av den bidragsgrundande lönekostnaden. Frågan om vad som skall ske i samband med en omprövning av bidrag, som ligger över denna nivå - dvs. flertalet av de personer som omfattats av den tillfälliga lösning som blev följden av beslut (bet. 1995/96:AU15, rskr. 1995/96:276) behandlas i det följande. En förutsättning för att en allmännyttig organisationen skall kunna få omfattas av en särbehandling och beviljas ett bidrag som överstiger av den bidragsgrundande lönekostnaden, är att organisationen ansöker om en dispens efter ett särskilt ansökningsförfarande. Regeringens förslag på en långsiktig lösning för anställda med lönebidrag inom allmännyttiga organisationer innebär att de som har blivit berörda av en omförhandling i enlighet med det ovan nämnda beslutet, har en möjlighet till fortsatt bibehållna bidragsniåver efter . De personer som efter denna tidpunkt varit anställda med lönebidrag och för vilket bidrag lämnas med av lönekostnaden i samband med en omförhandling, kommer också kunna få en möjlighet till ett oförändrat belopp framöver. Regeringen gör den bedömningen att det är de allmännyttiga organisationerna som har svårt att bära den kostnadsökning, som en högsta bidragsnivå på kan innebära, som främst skall omfattas av dispensen. Det är angeläget att de genomsnittliga bidragsnivåerna för denna arbetsgivarkategori sjunker så att fler personer med arbetshandikapp kan få del av åtgärden lönebidrag. Tränings- och rehabiliteringseffekter, en förbättrad anspassning av arbetsinnehåll eller arbetplatsutformning kan förbättra arbetsförmågan och motivera en sänkning av bidragsnivån. Även hos de allmännyttiga organisationer som har beviljats dispens från en högsta bidragsnivå på . Resultatuppföljning och ekonomiadministrativ hantering Uppföljning av bidragsnivåer Regeringens bedömning: AMS bör intensifiera sitt arbete med att minska de genomsnittliga bidragsnivåerna. Den genomsnittliga bidragsnivån som lämnas till andra arbetsgivare än allmännyttiga organisationer får uppgå till högst av den bidragsgrundande lönekostnaden. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Som tidigare nämnts har den särskilde utredaren räknat med en successiv neddragning av den genomsnittliga bidragsnivån till av lönekostnaden för de arbetshandikappade arbetstagarna . Därigenom skulle dels kostnaderna för det förhöjda bidraget till de allmännyttiga organisationerna betalas, dels skulle utrymme skapas för fler anställningar med lönebidrag. Vidare skulle det enligt utredarens förslag ge möjlighet att höja den högsta bidragsgrundande lönesumman från till . Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som lämnat synpunkter på förslaget om en högsta genomsnittlig bidragsnivå på , är negativa till utredningens förslag. AMS anser att om den angivna genomsnittliga bidragsnivån blir ett överordnat mål, riskerar bedömningen av den enskildes förutsättningar och möjligheter att bli en andrahandsfråga och avstyrker därför centralt uppsatta mål för hur och när vissa bidragnivåer skall uppnås. , , , , , och HSO menar att utredarens förslag om ett flexibelt lönebidragssystem kommer att innebära en risk för uppsägningar och minskat antal anställda med lönebidrag inom staten. anser att en nedtrappning av bidragsnivåerna i första hand bör genomföras i samband med att nya bidrag beviljas. RRV anser att det finns en betydande risk att utredarens förslag om en genomsnittlig bidragsnivå på leder till att gravt handikappade inte kommer i fråga vid nya beslut om lönebidrag. anser att det är viktigt för systemets trovärdighet och effektivitet att arbetsgivaren kompenseras för det produktionsbortfall som kan följa av en enskild anställds funktionsnedsättning. LO anser det vara av yttersta vikt att en nedtrappning av bidragsnivåerna sker kopplat till den arbetshandikappades handlingsplan. Skälen för regeringens bedömning: För att möjliggöra en finansiering av förslaget om en särbehandling av allmännyttiga organisationer är det nödvändigt med krav på en sänkning av den genomsnittliga bidragsnivån. AMS har också i sitt remissyttrande bedömt att det fortfarande finns ett visst utrymme för en fortsatt sänkning av bidragsnivåerna. Den genomsnittliga bidragsnivån som lämnas till andra arbetsgivare än allmännyttiga organisationer får därför uppgå till högst av den bidragsgrundande lönekostnaden. Regeringen avser att ge AMS i uppdrag att återkomma till regeringen med en rapport av arbetet med att sänka den genomsnittliga bidragsnivån. Regeringens förslag: Lönebidraget lämnas i form av ett belopp per dag. Vid deltidsarbete reduceras lönebidraget i proportion till arbetstiden. Rekvisitionerna av lönebidrag skall ske . Regelförändringarna avses att gälla från för nya beslut om anställning med lönebidrag och i samband med omprövning. Utredningens förslag: Rekvisition av lönebidrag bör vara AMS tillhanda och effektueras . Långa eftersläpningar bör inte tillåtas. Remissinstanserna: AMS tillstyrker utredningens förslag om att arbetsgivare skall åläggas att rekvirera bidrag . Därmed får verket ett säkrare underlag för prognoser. Skälen för regeringens förslag Regeringen föreslår att arbetsgivare får beviljas lönebidrag i form av ett dagbelopp som utbetalas i enlighet med bestämmelserna i förordning (1991:333) om lönebidrag. Förslaget ligger i linje med de ändrade utbetalningsregler som gäller åtgärden rekryteringsstöd i enlighet med beslut (prop. 1995/96:222, bet 1995/96:15, rskr 1995/96:307.) Den regelförändring som föreslås innebär att AMS får förutsättningar för att effektivisera sina administrativa rutiner i samband med att ett lönebidrag lämnas till en arbetsgivare. Förutom att en effektivisering kan leda till administrativa vinster, erhålls säkrare prognoser för kostnaderna av redan fattade lönebidragsbeslut. Det är dock regeringens uppfattning att stora krav dessutom måste ställas på att arbetet med att förbättra det ekonomiadministrativa uppföljningssystem prioriteras. Det omfattande belopp av allmänna medel som finansierar åtgärden lönebidrag i kombination med ett komplicerat regelsystem får ofta effekt . En bidragande orsak till att AMS har haft problem med kontrollen av kostnadseffekterna av redan fattade beslut om lönebidrag är att arbetsgivarnas rekvisitioner av lönebidrag har kunnat lämnats in till länsarbetsnämnden upp efter den period som stödet avser. Lönebidraget har däremot kunnat utbetalas av länsarbetsnämnden i efterskott. Det är regeringens uppfattning att långa eftersläpningar av rekvisitioner bör undvikas för att få en säkrare överblick av den ekonomiska utvecklingen. Regeringens bedömning: Lönebidragets rehabiliterande inriktning bör förstärkas från genom upprättandet av individuella och målinriktade handlingsplaner för alla anställda med lönebidrag i syfte att underlätta övergångar till osubventionerat arbete. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: , , , TCO samt LO anser att det är viktigt att handlingsplanerna får en fastare form och tydligare innehåll med tydliga mål och medel för rehabiliteringsinsatserna. och AV poängterar att det inte får gå mellan uppföljning och revidering av planerna. Statskontoret tillstyrker förslaget om handlingsplaner under förutsättning att det kan finansieras. AMS finner att det är uppenbart att den tid som behövs för arbetsplatsbesök för att tillsammans med alla berörda planera inför en anställning inte har kunnat avsättas i tillräcklig omfattning men fastslår att avtalade handlingsplaner skall följas. AMS föreslår att en introduktionsperiod kan införas inom ramen för en anställning under vilken underlaget till handlingsplan tas fram. SAF menar att upprättandet av handlingsplaner bidrar till en mer kvalitetssäker hantering av lönebidragen och mer träffsäkra placeringar med bidragsnivåer anpassade till personens arbetsförmåga. Skälen för regeringens bedömning: En förutsättning för att systemet med det flexibla lönebidraget skall fungera är att hanteringen av åtgärden sker på ett effektivt sätt. Genom en utarbetad strategi och ändrad organisation av hanteringen med lönebidrag genom målinriktade handlingsplaner förstärks den rehabiliterande inriktningen. Det ger också förutsättningar för ett större förtroende mellan den anställde, arbetsgivaren och af/. De fackliga organisationerna har också en viktig roll det gäller anställning, integrering och stöd till personer som anställs med ett lönebidrag. En utökad kompetens när det gäller fastställande av arbetsförmåga, förhandlingar med arbetsgivare och uppföljning av lönebidragsärenden är väsentligt för att det flexibla lönebidragssystemet skall fungera och ge ökade möjligheter att fler personer med arbetshandikapp skall kunna få del av åtgärden. Kvinnor och män med funktionshinder Regeringens bedömning: För att bättre kunna belysa villkoren för funktionshindrade kvinnor och män på arbetsmarknaden bör statistikredovisningen när det gäller de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna förbättras och fortsatta forsknings- och utvärderingssatsningar bör vidtas. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Remissinstanserna: och vill understryka vikten av att jämställdhetsfrågorna får ett större utrymme samt att AMS bör rikta större uppmärksamhet mot kvinnors möjligheter att få arbete med lönebidrag hos olika arbetsgivarkategorier. AMS tar fasta på utredningens erinringar och avser att fördjupa analysen av de faktorer som ligger bakom att kvinnor och män i olika omfattning får del av de arbetsmarknadspolitiska stöden till arbetshandikappade. och menar att utredningens formulering att AMV bör har förutsättningar att styra utvecklingen så att en utjämning kan ske mellan kvinnor och män är alltför vagt. och LO anser att det bör göras en särskild granskning och analys av den aktuella statistiken och bakomliggande faktorerna för att ta reda på orsakerna till den bristande jämställdheten. HSO anser att bör ta ett initiativ till en särskild utredning i syfte att förbättra situationen samt att prioritet bör ges åt forskning om funktionshindrade kvinnors arbetsmarknad. vill särskilt understryka behovet av insatser för kvinnor med arbetshandikapp. Skälen för regeringens bedömning: Särskilda satsningar bör göras för att belysa villkoren för funktionshindrade kvinnor och män på arbetsmarknaden. har inom ramen för sitt programarbete, stött forsknings- och utvecklingsinsatser rörande funktionshindrades villkor i arbetslivet. Det inrättade har som syfte att göra löpande utvärderingar av arbetsmarknadspolitiken. En ytterligare utveckling och prioritering av forsknings- och utredningsinsatser är nödvändig för att samla kunskap om kvinnor och män med funktionshinder på arbetsmarknaden. Regeringen avser att ge AMS i uppdrag att undersöka och analysera hur de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna används för arbetshandikappade kvinnor respektive män. Lönebidrag för invandrare med språksvårigheter samt äldre personer Regeringens bedömning: Lönebidrag är en åtgärd som skall vara förbehållen personer som har en funktionsnedsättning som leder till ett arbetshandikapp. Invandrare med enbart bristande kunskaper i det svenska språket skall inte kunna omfattas av anställning med lönebidrag. Den möjlighet som finns t.o.m. utgången av att lämna lönebidrag till personer som har fyllt , är långtidsarbetslösa, lokalt bundna och uppbär arbetslöshetsersättning förlängs inte efter den tidpunkten. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: , , , , , SRF instämmer i utredningens förslag att lönebidrag skall vara förbehållet personer med funktionsnedsättningar. AMS förordar i stället att en lönebidragsliknande åtgärd bör övervägas för invandrare med språksvårigheter och personer som är långtidsarbetslösa. betonar att andra lösningar bör prövas för invandrare och personer och långtidsarbetslösa. DHR och SRF anser att målgruppen för lönebidrag i stället behöver en tydligare definition och en klarare avgränsning . LO anser att lönebidrag i vissa fall bör kunna utgå för invandrare med språksvårigheter och långtidsarbetslösa personer som fyllt .