prop · GK031D5 · 1997-01-01 00:00:00 — | |- Åklagarväsendet och polisen skall i ökad omfattning samverka på det| |kriminalpolitiska området genom att utveckla sina samarbetsformer| |och arbetet med prioriteringar. Åklagarväsendet skall aktivt med-| |verka till att kompetens, arbetsmetoder och samarbetsformer| |utvecklas inom närpolisen. | |- Strafföreläggande skall kunna innefatta villkorlig dom i vissa| |fall. Central förvaltningsmyndighet för åklagarväsendet är Riksåklagaren. Hos myndigheten finns enheter för bl.a. åklagarverksamhet, tillsyn och metodutveckling. Chef för myndigheten är riksåklagaren, som också är högste åklagare under regeringen. Åklagarväsendets organisation i övrigt består av åklagarmyndigheterna i , , , , , och , var och en under ledning av en överåklagare. Vid dessa myndigheter finns sammanlagt 42 åklagarkammare. Härutöver finns för speciella mål. Vid denna myndighet, som också den leds av en överåklagare, handläggs främst mål om kvalificerad ekonomisk brottslighet som har nationell utbredning eller internationell anknytning. 5.1 Förändringar inom åklagarväsendet 5.1.1 Ny åklagarorganisation m.m. Sedan åklagarväsendet förstatligades har dess organisation, bortsett från en regional reform och smärre förändringar i distriktsindelningen, varit i stort sett oförändrad fram till . Efter godkännande av nya riktlinjer för åklagarväsendets organisation (prop. 1995/96:110, bet. 1995/96:JuU13, rskr. 1995/96:172) har åklagarväsendet fått en i grunden ny organisationsstruktur. Den närmare regleringen framgår av åklagarförordningen (1996:205). är landet indelat i sju åklagardistrikt med en åklagarmyndighet i varje distrikt. Vid varje sådan myndighet finns ett antal åklagarkammare, till vilka den brottsbeivrande verksamheten är koncentrerad. Riksåklagaren bestämmer om åklagarkamrarnas antal och lokalisering och på vilka övriga orter åklagarverksamhet skall bedrivas. Dessutom finns liksom tidigare för speciella mål. Nyordningen har inneburit att åklagarväsendets organisation nu är effektivare, mer flexibel och mindre sårbar . Den nya organisationen möjliggör en effektivare åklagarverksamhet till lägre kostnader. De åtgärder som en arbetsgrupp inom föreslog i promemorian Tjänstestrukturen för åklagare, m.m. (Ds 1994:95) har, såvitt avser åklagarutbildningen och därtill hörande frågor, genomförts under innevarande budgetår. Regeringen avser att ta ställning till övriga frågor i promemorian i samband med att bestämmelserna om åklagare i 7 kap. ses över och kapitlets utformning moderniseras. 5.1.2 Åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten inrättade regeringen en särskild arbetsgrupp, regeringens ekobrottsberedning, för att under chefen för samordna regeringens åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten. I gruppen ingår företrädare för Justitie-, Finans- och Näringsdepartementen. Med bl.a. ekobrottsberedningens inledande arbete som grund beslutade regeringen en strategi för samhällets samlade åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten. Strategin bygger till stora delar på de iakttagelser och förslag i fråga om ekobrottsbekämpningen som revisorer hade redovisat i sin rapport Den ekonomiska brottsligheten och rättssamhället (1993/94.6). Regeringens strategi redovisades i en skrivelse till (skr. 1994/95:217). En av huvudpunkterna i strategin är att effektivisera myndigheternas verksamhet när det gäller att förebygga och ingripa mot ekonomisk brottslighet. Detta skall ske bl.a. genom att utveckla myndigheternas kompetens och samarbete. Vidare uttalas i strategin att en översyn skall göras av myndighetsstrukturen för ekobrottsbekämpning. Därvid skall bl.a. övervägas om det bör inrättas en särskild myndighet för ekobrottsbekämpning, en fråga som hade förts fram bl.a. av revisorer. hade ingen erinran mot vad regeringen uttalade i skrivelsen (bet. 1994/95:JuU25, rskr. 1994/95:412). Som ett resultat av ekobrottsberedningens arbete avser att bl.a. tillsätta en arbetsgrupp med uppgift att övervaka frågor om åtgärder mot internationell ekonomisk brottslighet. Ekobrottsberedningen har utrett frågan om myndighetsstrukturen för eko- brottsbekämpning. Som direktiv för utredningsarbetet har tjänat vad regeringen uttalade i skrivelsen till om den framtida myndighetsstrukturen på området samt vad som anfördes vid behandling av skrivelsen. Arbetet redovisades i rapporten ekobrottsbekämpning (Ds 1996:1). Rapporten har remissbehandlats. En ny organisation för ekobrottsbekämpning Ekobrottsberedningens rapport och de synpunkter som har kommit fram vid remissbehandlingen ger en god grund vid utformningen av framtidens organisation för bekämpning av ekonomisk brottslighet. Flertalet av remissinstanserna ställer sig bakom ekobrottsberedningens allmänna utgångspunkter för hur ekonomisk brottslighet skall bekämpas. Det handlar bl.a. om att rikta in verksamheten med utgångspunkt i en för ekobrotts- bekämpningen gemensam strategi, att bygga upp och säkra kompetens och resurser, att utveckla ett nära operativt samarbete mellan olika slags specialister, att arbeta problemorienterat och brottsförebyggande, att satsa på metodutveckling, att utveckla underrättelseverksamheten samt att samordna ekobrottsbekämpningen med annan brottsbekämpande verksamhet. Ett förslag som också har vunnit allmänt stöd är att ekobrottsutredningar som huvudregel skall bedrivas i fasta åklagar- ledda arbetsgrupper, i vilka poliser, ekonomer och andra specialister ingår. Den framtida organisationen bör enligt regeringens mening byggas upp med dessa principer som utgångspunkt. Regeringen delar ekobrottsberedningens uppfattning att det bör inrättas en ny myndighet för bekämpning av ekonomisk brottslighet. En sådan lösning inrymmer avgörande fördelar när det gäller att ta ett samlat grepp om ekobrottsbekämpningen, både i operativt hänseende och i fråga om samordningen med övriga aktörer inom det vidsträckta fält som ekobrottsbekämpningen utgör. Däremot anser inte regeringen att det är nödvändigt att ge den nya myndigheten ställning som kombinerad åklagarmyndighet och polismyndighet. En sådan organisatorisk lösning skulle medföra en rad lagtekniska problem och därmed försena den angelägna reformen. De fördelar i fråga om gemensam operativ ledning och långsiktig resurssäkring som skulle kunna utgöra motiv för en sådan lösning bör i allt väsentligt kunna åstadkommas med andra organisatoriska lösningar. Reformarbetet bör inriktas på att tillskapa en ny organisation för ekob- rottsbekämpning enligt följande. Inom åklagarväsendet inrättas en ny myndighet, . Myndigheten svarar för all åklagarverksamhet inom ekobrottsområdet, såväl på central som på regional nivå. På regional nivå skall myndigheten finnas etablerad i landets samtliga sju åklagardistrikt. Förutom att svara för dessa operativa uppgifter skall som stabsorgan i frågor om ekobrottsbekämpning även ha uppgifter när det gäller nationell samordning, central redovisning och analys, brottsförebyggande verksamhet, information m.m. för speciella mål upphör och dess verksamhet övertas av . Arbetet inom skall som huvudregel bedrivas i åklagarledda arbetsgrupper enligt vad som anförts ovan. All personal som ingår i den nya organisationen skall vara samlokaliserad och arbeta under åklagarledning. De poliser som ingår i organisationen skall dock vara anställda inom polisen och inte vid . Denna får inte ställning som polismyndighet men väl som åklagarmyndighet. Specialisterna kan antingen vara anställda inom polisen eller direkt vid . De sju distrikt i vilka åklagarväsendet är indelat skall utgöra den geografiska basen också för den nya organisationens polisiära beståndsdelar på regional nivå. Med en sådan organisa- tion kommer ekobrottsbekämpningen såväl centralt som regionalt att kunna bedrivas under enhetlig ledning och med full integrering av olika specialist- kompetenser, vilket bör leda till en väsentlig höjning av ekobrottsbekämpningens effektivitet. Inom ramen för den nya organisationen skall en hög specialistkompetens byggas upp och organisationen skall ha tillgång till resurser för spaning och under- rättelseverksamhet inom ekobrottsområdet. Personal från skatteförvaltningen och exekutionsväsendet samt vid behov från andra myndigheter skall placeras vid . Den nya organisationen utformas så att det där kan föras en sammanhållen och konsekvent personalpolitik som säkerställer en långsiktig personalförsörjning. Detta kan innefatta att Riksåklagaren och kommer överens om vilka polisiära resurser som skall ställas till utredningsorganisationens förfogande och att av regeringen ges de befogenheter som behövs för att genomföra överenskommelsen för polisens del. I arbetet med att bygga upp den nya organisationen kommer därför utarbetandet av ett effektivt resursstyrningssystem att utgöra en viktig del. En central samrådsgrupp för berörda verkschefer inrättas med riksåklagaren som ordförande (). Den nya organisationen bör inrättas . Avarbetning av balanserade ekobrottsärenden m.m. inventerade Riksåklagaren och på regeringens uppdrag förekomsten av balanserade ekobrottsärenden vid åklagarmyndigheterna och polismyndigheterna. Inventeringen visade att det fanns en stor mängd sådana ärenden vid myndigheterna och att handläggningstiderna, framför allt i storstadsområdena, kunde förväntas bli långa. Regeringen uppdrog därför åt Riksåklagaren, och samtliga länsstyrelser att gemensamt genomföra ett projekt i syfte att väsentligt minska antalet balanserade ekobrottsärenden. uppdrogs åt att halvårsvis redovisa bl.a. utvecklingen av domstolarnas handläggningstider i fråga om ekobrottmål. Uppdragen skall slutredovisas . Vidare har regeringen uppdragit åt , Riksåklagaren, , , och att i samverkan höja myndighetskompetensen i fråga om ekobrottsbekämpning. I enlighet med uppdraget har en omfattande kompetensutveckling inletts inom bl.a. åklagarväsendet och polisen. En utförlig redovisning av regeringens åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten kommer att lämnas i en skrivelse till . 5.1.3 Utvecklad samverkan mellan åklagarväsendet och polisen För att förverkliga det kriminalpolitiska målet att minska brottsligheten och öka människors trygghet krävs insatser från såväl myndigheter som enskilda. Rättsväsendets myndigheter intar i detta sammanhang en central roll. Effektiviteten i myndigheternas samlade insatser för att förebygga och lagföra brott måste dock höjas betydligt. Regeringen har därför beslutat mål och riktlinjer för hur åklagarväsendet och polisen skall utveckla sina samarbetsformer, utveckla arbetet med prioriteringar inom den brottsutredande verksamheten och i övrigt utveckla åklagarväsendets roll i det kriminalpolitiska arbetet. Målen och riktlinjerna tar i första hand sikte på en utökad samverkan myndigheterna emellan vid planeringen av verksamheten, men berör även frågor om hur prioriteringar skall göras samt frågor om närpolisverksamhet, utbildning och metodutveckling. Bland annat skall åklagarväsendet aktivt medverka till att kompetens, arbetsmetoder och samarbetsformer inom närpolisens brottsutredande verksamhet utvecklas. Samverkansarbetet skall följas upp av Riksåklagaren och var för sig och redovisas i samband med myndigheternas årsredovisningar. 5.1.4 Utökad användning av strafföreläggande Regeringen föreslår i proposition 1996/97:8 bl.a att vissa bestämmelser i 48 kap. ändras så att åklagare får möjlighet att utfärda strafföreläggande i de fall det är uppenbart att rätten skulle döma till villkorlig dom eller sådan påföljd i förening med böter. I propositionen föreslås vidare att denna möjlighet begränsas till att omfatta endast misstänkta som fyllt då brottet begicks. Enligt regeringens bedömning kommer reformen att medföra endast marginella besparingar för åklagarväsendets del, medan större besparingar kan förväntas på domstolsväsendets område. Reformen avses träda i kraft . 5.1.5 Åtgärder för att öka säkerheten och skyddet för anställda inom rättsväsendet Riksåklagaren har på regeringens uppdrag och i samverkan med och undersökt behovet av att stärka säkerheten och skyddet för anställda inom rättsväsendet. Uppdraget redovisades i form av en rapport, i vilken föreslås olika åtgärder för att öka kunskaperna om risker och skyddsmöjligheter. I rapporten föreslås vidare åtgärder av förebyggande slag och åtgärder för det fall att en anställd har blivit utsatt för hot eller våld. Regeringen har därefter uppdragit åt Riksåklagaren att efter remissbehandling av rapporten redovisa en analys av kostnadskonsekvenserna av förslagen samt att därvid ange de åtgärder som bör vidtas av berörda myndigheter och av regeringen. Även detta arbete skall ske i samverkan med och . De uppgifter som åligger de allmänna åklagarna, såsom att leda förundersök- ningar, fatta beslut i åtalsfrågor och föra talan i domstol, skall fullgöras på ett rättssäkert sätt, inom rimlig tid och med ett effektivt resursutnyttjande. Riksåklagaren skall genom att bl.a. bedriva tillsyns- och metodutvecklingsarbete skapa förutsättningar för detta. Under /95 minskade såväl antalet inkommande som avslutade ärenden inom åklagarväsendet. minskade antalet balanserade ärenden. Vad gäller ärenden om brott enligt eller specialstraffrättsliga bestämmelser med fängelse i straffskalan har utvecklingen emellertid vänt och antalet inkommande ärenden ökat . är dock antalet inkommande ärenden betydligt lägre än under tidigare budgetår. Den ökning som skett bedöms inte vara tillfällig utan ett tecken på att polisens brottsutredande verksamhet tagit ny fart efter omorganisationen. Hur antalet ärenden framöver kommer att utvecklas är svårt att bedöma. Personalresurserna är svåra att påverka på kort sikt. I en situation där antalet ärenden har minskat och resurser frigjorts är det därför särskilt viktigt att de frigjorda resurserna används på ett effektivt sätt. För åkla- garväsendets del bör då i första hand resursinsatsen i fråga om förunder- sökningsledning öka, vilket kan antas förbättra förundersökningarnas kvalitet. I vilken omfattning åklagarna bedriver förundersökningsledning framgår inte av den nuvarande resultatredovisningen, varför det heller inte går att göra några jämförelser mellan olika budgetår i detta avseende. De åtgärder som regeringen har vidtagit för att höja effektiviteten i bekämpningen av den ekonomiska brottsligheten redovisas i avsnitt 5.1.2. Den resultatinformation som finns ger enligt regeringens uppfattning inte tillräckligt underlag för en bedömning av om åklagarväsendet uppfyllt det övergripande målet. Resultatinformationen behöver därför förbättras. För att åstadkomma detta har arbetet med att formulera relevanta verk- samhetsmål och återrapporteringskrav intensifierats. Bland annat har Riksåklagaren på regeringens uppdrag föreslagit en modell för mål- och resultatstyrning inom åklagarväsendet. Regeringen bedömer att detta arbete kommer att leda till en bättre resultatinformation, av vilken exempelvis resursinsatsen när det gäller förundersökningsledning kan utläsas. -------------------------------------------------------------------- 1994/95 Utgift 603 281 Anslagssparande 21 914 1)2) Utgiftsprognos 955 800 2) 1995/96 därav 1996 662 800 2) Anslag 905 073 2) 1997 Förslag 627 237 1998 Beräknat 621 655 1999 Beräknat 645 025 1 Beloppen anges i tusental kr 2 Anslagen C1. Riksåklagaren och C2. En jämförelse mellan budget och utfall /95 visar att förbrukningen översteg anslaget med ca . Dessutom visar pro- gnosen för anslagsbelastningen under innevarande budgetår att förbrukningen kommer att överstiga anslaget med ca . har inte haft några invändningar i revisionsberättelsen avseende åklagarväsendet för /95. -------------------------------------------------------------------- |Övergripande mål | | | |Åklagarväsendet skall se till att den som har begått brott lagförs.| |Åklagarverksamheten skall bedrivas rättssäkert, effektivt och i nära| |samarbete med polisen. Beivrande av våldsbrott, narkotikabrott och| |ekonomisk brottslighet skall prioriteras. Särskild uppmärksamhet| |skall ägnas brott med rasistiska inslag. | | | |Resurser | | | |Ramanslag 627 237 tkr | -------------------------------------------------------------------- Det kriminalpolitiska målet är att minska brottsligheten och öka människors trygghet. För skall åklagarväsendets övergripande mål vara att se till att den som har begått brott lagförs. Åklagarverksamheten skall bedrivas rättssäkert, effektivt och i nära samarbete med polisen. Beivrande av våldsbrott, narkotikabrott och ekonomisk brottslighet skall prioriteras. Särskild uppmärksamhet skall ägnas brott med rasistiska inslag. Förutom att betydelsen av ett nära samarbete med polisen uppmärksammas, innebär den modifierade formuleringen enligt regeringens uppfattning ett förtydligande av målet jämfört med innevarande budgetår. För /96 beräknas åklagarväsendets medelsförbrukning överstiga tilldelade medel med . För att inte anslagskrediten om skall överskridas krävs kostnadssänkningar. Riksåklagaren har därför bl.a. infört anställningsstopp för hela åklagarväsendet, vilket beräknas minska antalet anställda med i storleksordningen 70 personer till följd av att personal som slutar genom s.k. naturlig avgång inte ersätts. Därutöver kommer ca 190 kanslianställda att ha sagts upp under innevarande budgetår, vilket dock leder till sänkta kostnader först . Det ansträngda budgetläget beror bl.a. på att den tidigare organisationen utgjort ett hinder mot att genom rationaliseringar möta vissa kostnadsökningar, bl.a. till följd av relativt kostsamma löneavtal. Under kommer ytterligare kostnadssänkande åtgärder att vidtas i form av personalneddragningar och avveckling av lokaler. Trots detta beräknas anslagskrediten även detta år behöva utnyttjas fullt ut, främst beroende på vissa kvardröjande omställningskostnader i samband med övergången till den nya organisationen. Detta i kombination med det förhållandet att antalet inkommande ärenden verkar vara på väg att öka igen efter en minskning , gör att regeringen anser att åklagarväsendet inte bör åläggas någon besparing för . Anslaget har därför beräknats till . För beräknas den nya organisationen och andra ratio- naliseringsåtgärder möjliggöra kostnadssänkningar som motiverar att åklagarväsendet med i storleksordningen bidrar till det besparingsbeting om som ålagts område. beräknas utgifterna uppgå till 621 655 000 respektive . -------------------------------------------------------------------- |- Genom reformer och rationaliseringsåtgärder skapas ett mer flexi-| |belt och effektivt domstolsväsende. är central förvaltningsmyndighet för de allmänna domstolarna, de allmänna förvaltningsdomstolarna, arrendenämnderna, hyresnämnderna, Rätts- hjälpsmyndigheten och de allmänna advokatbyråerna. Allmänna domstolar är de 97 tingsrätterna, 6 hovrätterna och . Allmänna förvaltningsdomstolar är de 24 länsrätterna, 4 kammarrätterna och Rege- ringsrätten. minskar antalet tingsrätter i och med sammanläggningen av och tingsrätter. Under förutsättning att godkänner regeringens prop. 1995/96:224 kommer antalet länsrätter att minska då länsrätterna i och läggs samman till Länsrätten i län, med kansliort i (prop. 1995/96:38, bet. 1995/96:Bou9, rskr. 1995/96:206). handlägger ärenden om rättshjälp. Rättshjälps- myndighetens beslut överklagas till . 6.1 Förändringar inom domstolsväsendet För att möta de ökande kraven som ställs på domstolarna och säkerställa en hög kvalitet samt göra domstolsverksamheten mer kostnadseffektiv pågår ett omfattande reformarbete. 6.1.1 En renodlad domstolsverksamhet med tyngdpunkt i första instans förslag är i stora delar genomförda (SOU 1991:106). Beredningen av resterande förslag fortsätter inom med siktet inställt på att genomföra de flesta förslag som rör processrättsliga frågor. Reformerna syftar till att domstolsverksamheten skall renodlas och koncentreras på de dömande uppgifterna. Tyngdpunkten i rättskipningen skall ligga i första instans. Ett par viktiga reformer som har sitt ursprung i betänkande har avslutats. Det gäller införandet av tvåpartsprocess och en ny instansordning i de allmänna förvaltningsdomstolarna samt införandet av en ny lag (1996:242) om domstolsärenden. Genomförandet av instansordningsreformen har lett till att länsrätt nu har ersatt kammarrätt som första domstolsinstans för i stort sett alla måltyper i de allmänna förvaltningsdomstolarna. Reformen innebär vidare att krav på prövningstillstånd införts i ledet mellan länsrätt och kammarrätt i flertalet måltyper. Reformen har lett till att fem kammarrättsavdelningar har kunnat avvecklas under innevarande budgetår. Ytterligare tre avdelningar kommer att kunna avvecklas /97. Regeringen följer givetvis noga effekterna av instansordningsreformen med avseende på kammarrätternas och länsrätternas arbetssituation. I det syftet har reformen fortlöpande diskuterats vid sammanträffanden med kammarrättspresidenterna. Vidare har på regeringens uppdrag gjort en första utvärdering av reformens effekter (DV rapport 1996:4). Utvärderingen kommer att följas upp med en analys av hur kammarrätternas och länsrätternas personalbehov har förändrats till följd av de reformer som genomförts . Den nya lagen om domstolsärenden innehåller bestämmelser som gör det möjligt att hantera mer kvalificerade ärenden på ett effektivare sätt. Det blir t.ex. möjligt för tingsrätterna att oftare än tidigare avgöra ärenden med endast en lagfaren domare i stället för med flera sådana och det ges utvidgade möjligheter att avgöra ärenden utan skriftväxling. Vidare utvidgas möjligheterna att delegera arbetsuppgifter till kanslipersonal vid domstolarna till att även omfatta enkla ärenden om bouppteckning och arvsskatt. Bland förslag finns också frågor som rör domstolarnas organisation och administration, exempelvis frågorna om den organisatoriska hemvisten för bouppteckningsverksamheten och inskrivningsmyndigheterna. I betänkandet föreslogs att hanteringen av bouppteckningar och arvsskatt skulle föras över till skattemyndigheterna. En särskild utredare har fått i uppgift att ta ställning till ett flertal frågor som rör bouppteckningsverksamheten. Ett första betänkande skall redovisas . Beträffande inskrivningsmyndigheterna har regeringen gett i uppdrag att i samråd med lämna förslag till inskrivningsmyndigheternas framtida organisation. skall redovisa uppdraget . 6.1.2 En ny, effektivare och mer flexibel domstolsorganisation Uppdragen angående boupptecknings- och inskrivningsverksamhetens framtida organisation har samband med domstolskommittés uppgift att göra en översyn av den organisatoriska strukturen inom domstolsväsendet. Enligt direktiven skall kommittén nämligen utgå från att bl.a. inskrivningsväsendet och bouppteckningsverksamheten inte skall ligga kvar hos tingsrätterna (dir. 1995:102). Kommittén skall också utgå från att hyres- och arrendenämndernas verksamhet kommer att integreras med tingsrätternas. Den frågan bereds inom . I övrigt anges i direktiven till domstolskommittén att översynen skall göras med utgångspunkt i de ökande kraven på domstolarnas, främst underrätternas, kompetens och förmåga att handlägga allt svårare mål samt kraven på rationaliseringar inom domstolsväsendet. Domstolsväsendet skall vara organiserat så att det kan uppfylla högt ställda krav på kvalitet i rättskipningen och kompetens hos domstolspersonalen. Domstolarna måste också ges personalmässiga och organisatoriska förutsättningar att utforma sin beredningsorganisation på ett sätt som i högre grad än kan medverka till att domarrollen renodlas mot de dömande uppgifterna. Enligt regeringens bedömning är det omöjligt för domstolsväsendet att i sin nuvarande organisation med ett stort antal mycket små domstolar möta de ökande kraven. Domstolsväsendet måste därför omorganiseras. Att en sådan omorganisation kommer att leda till ett minskat antal domstolar är ofrånkomligt. En annan övergripande utgångspunkt för utredningen är att samverkan mellan olika slag av domstolar på samma nivå skall utvecklas betydligt.