prop · GK03130 · 1997-01-01 00:00:00 — Övergår i fall som avses i tredje stycket förvärvarens eller överlåtarens rätt till någon annan, skall vad som sägs där och vad som i övrigt föreskrivs i detta kapitel om inskrivning av förvärv och verkan därav tillämpas. I första stycket har andra meningen kompletterats med en föreskrift om att ett alternativ till inskrivningsansökan i fråga om registrerade, ej registreringspliktiga, skepp är anmälan om avregistrering. I tredje meningen har hänvisningen till 2 § tagits bort för att inte oklarhet skall råda om att både registrerade och registreringspliktiga skepp omfattas. Dessutom har en redaktionell ändring gjorts i fjärde meningen. 6 § Ett registrerat skepp skall avregistreras om det 1. förolyckats, huggits upp eller annars förstörts, 2. försvunnit eller övergetts till sjöss och sedan inte hörts av , 3. är registreringspliktigt, 4. registrerats enligt 1 § andra stycket 1 eller 2 och förutsättningarna som anges där är uppfyllda eller ägaren begär avregistrering, eller 5. på grund av ombyggnad eller annan sådan ändring upphört att vara skepp eller, utan att ändring inträtt, inte anses utgöra skepp. Ett registrerat skeppsbygge skall avregistreras om det som skepp förs över till skeppsregistret eller ägaren anmäler bygget för avregistrering. Dessutom har första stycket 5 motsvarande tillämpning i fråga om skeppsbyggen. I fall som avses i första stycket 1, 2 eller 5 eller andra stycket andra meningen skall ägaren inom en månad anmäla egendomen för avregistrering hos registermyndigheten. Detsamma gäller när ett skepp upphört att vara registreringspliktigt, om inte skeppet trots detta kan vara registrerat i . Om ett skepp till följd av överlåtelse inte kan vara registrerat i , svarar den tidigare ägaren jämte förvärvaren för att anmälan görs. Första stycket punkten 3 har ändrats. Ett skepp som är registreringspliktigt skall avföras ur registret. Bestämmelsen blir tillämplig om skeppet genom överlåtelse är svenskt. Det kan t.ex. vara fråga om överlåtelse till utomeuropeiska rättssubjekt som gör att det inte längre finns någon svensk ägarövervikt. Bestämmelsen blir också tillämplig, när ett skepp med svensk ägarövervikt förlorar sin svenska nationalitet enligt 1 kap. 1 § andra stycket. Punkten 4 i första stycket har fått en ny lydelse. Nuvarande punkt 4 har flyttats och blir en ny punkt 5. Hänvisningarna i andra stycket andra meningen och i tredje stycket första meningen har därmed ändrats från punkt 4 till punkt 5. I vissa fall kan ett skepp befrias från registreringsplikten som det finns en möjlighet att ha skeppet registrerat här, om ägaren så önskar. Ett exempel på detta är att skeppet har varit svenskägt och registreringspliktigt enligt 1 kap. 1 § första stycket. Om skeppet säljs till ett rättssubjekt från Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, kan fartyget ändå vara infört i skeppsregistret under de förutsättningar som anges i 1 kap. 1 § andra stycket 1 eller 2. I ett sådant fall skall skeppet inte avföras automatiskt. Det kommer i stället an på den nya ägaren att ta ställning till om en avregistrering skall ske. En avregistrering kan bli aktuell också om skeppet ägs av ej svenska rättssubjekt från samarbetsområdet. Så blir fallet exempelvis om skeppet säljs till någon som inte kan åberopa sig på gemenskapsrättens regler om fri etablering eller om arbetskraftens fria rörlighet. Tredje stycket har också ändrats. Enligt första meningen är ägaren ansvarig för anmälan om avregistrering. Genom ändringen kommer den första meningen inte längre att hänvisa till den nya lydelsen av punkten 3, som rör avregistrering i de fall där skeppet är registreringspliktigt. För de fallen införs en ny andra mening i tredje stycket. Den tillämpas när ett skepp varit infört i registret på grund av en registreringsplikt, men där plikten upphört. Det kan t.ex. vara fråga om ett näringsskepp med en svensk ägarövervikt som säljs till rättssubjekt från andra länder. I ett sådant fall gäller som huvudregel att ägaren skall ansöka om avregistrering inom en månad. Tiden räknas från det att skeppet upphört att vara registreringspliktigt, t.ex. från en försäljning av skeppet. Andra meningen innebär emellertid att det inte finns någon skyldighet att ansöka om avregistrering i ett fall där skeppet visserligen inte är registreringspliktigt men ändå kan registreras, t.ex. om skeppet säljs till utländska rättssubjekt från Europeiska ekonomiska samarbetsområdet som har etablerat ekonomisk verksamhet för skeppet här i . I sådana fall kan skeppet vara kvar i registret, men ägaren kan också välja att avföra skeppet ur det svenska registret med påföljd att skeppet är svenskt. Detta är alltså en frivillig åtgärd från ägarens sida, och någon tidsfrist gäller inte i den situationen. Att som Lagrådet föreslagit införa någon särskild tidsspärr skulle kunna få till följd att ett fartyg avregistreras från det utan att vara registrerat i något annat lands register och då bli statslöst. Regeringen har därför inte följt Lagrådets förslag på denna punkt. En annan sak är inskrivning av den nya ägarens förvärv. Denna fråga regleras i 4 § och innebär i princip att en anmälan därom skall ske inom en månad. Av den paragrafen följer också att om ett registrerat skepp inte är registreringspliktigt kan i stället anmälan för avregistrering ske enligt förevarande paragraf, dvs. Om inskrivning av den nya ägarens förvärv inte sker inom förekriven tid skall registermyndigheten enligt 20 § förelägga vederbörande att fullgöra sin skydlighet. Tredje meningen tar sikte på det fallet att skeppet kan vara registrerat i , exempelvis om skeppet överlåtits till en amerikansk medborgare. 7 § Om ett skepp skall avregistreras enligt 6 § första stycket 3, får skeppet ändå inte avföras ur skeppsregistret, om 1. skeppet ägs av flera, 2. delägare har lösningsrätt enligt 5 kap. 13 eller 16 §, och 3. en lösen skulle medföra att skeppet kan registreras i skeppsregistret. Om lösen sker i ett sådant fall, skall skeppet inte avföras ur registret. I stället skall det förvärv skrivas in som föranlett anmälan för avregistrering. Om lösningsrätten förfaller, skall skeppet avföras ur registret. Gäller inteckning i ett skepp eller skeppsbygge som skall avregistreras, får egendomen inte avföras ur registret förrän borgenär, för vars fordran pantbrev på grund av inteckningen utgör säkerhet, ger in pantbrevet och skriftligen samtycker till åtgärden. Ett skeppsbygge får dock avregistreras för att föras över till skeppsregistret utan samtycke enligt andra stycket. För avregistrering av ett skepp enligt 6 § första stycket 5 eller av ett skeppsbygge enligt 6 § andra stycket andra meningen fordras inte heller samtycke av en inteckningsborgenär som inte har sökt betalning ur egendomen inom en månad från det att registermyndigheten underrättat honom om avregistreringsgrunden. Första stycket har ändrats som en följd av ändringarna i 1 § som innebär en uppdelning mellan skepp som skall registreras och skepp som kan registreras. Förevarande stycke reglerar i grunden samma situation som . Det är alltså fråga om situationer där en andelsöverlåtelse i sig innebär att förutsättningar för en registrering i är för handen men där delägare har lösningsrätt och där möjligheterna att ha kvar skeppet i skeppsregistret kan bevaras genom att delägare utövar sin rätt. I de situationerna skall skeppet inte avregistreras så länge lösningsrätten fortfarande gäller. De ändrade förutsättningarna för registrering medför emellertid att stycket måste ges ett delvis nytt innehåll. Första meningen blir tillämplig bara om en avregistrering skall ske eller med andra ord när både rätt och skyldighet att registrera skeppet saknas. Uppräkningen i första stycket motsvarar omständigheter som har funnits redan tidigare. Punkten 3 har dock anpassats till den nya utformningen av 1 §. Avregistrering skall inte ske, om registreringsplikt är för handen enligt 1 § första stycket, dvs. när en inlösen skulle innebära att skeppet är registreringspliktigt. Men avregistrering skall inte heller ske när en inlösen för med sig att en rätt till registrering finns enligt 1 § andra stycket. Om inlösen sker och skeppet kan vara infört i registret, skall det inte avregistreras. Det kan visserligen tänkas att ägarna efter inlösen inte vill ha skeppet registrerat i och inte heller behöver det enligt 1 §. Men i så fall får de ansöka om avregistrering enligt 6 §. Om lösningsrätten förfaller, skall skeppet avregistreras. Förutsättningarna för inlösen anges i 5 kap. 13 och 16 §§. I tredje stycket har hänvisningen till punkten 4 ändrats till punkten 5. 25 § Om ett utländskt skepp har blivit svenskt eller begärts registrerat här, får det föras in i skeppsregistret endast om det visas att skeppet inte är infört i motsvarande register i sitt tidigare hemland eller att det kommer att avföras ur ett sådant register med verkan från den dag då det registreras här i landet. Är skeppet nybyggt utomlands skall det dessutom visas att rätt till skeppet inte är inskriven i skeppsbyggnadsregister i vederbörande främmande stat eller att sådan rätt kommer att avföras med verkan från den dag då skeppet registreras här i landet. Detta gäller också i fråga om införing i det av skepp under byggnad som har förvärvats från utlandet. Om ett skepp eller skeppsbygge skall avregistreras för att registreras utomlands, skall på sökandens begäran beslutas att egendomen skall avföras ur registret den dag då den förs in i det utländska registret. Avregistreringen får verkan för den nya registreringen. Ändringen är föranledd av de nya bestämmelserna i 1 kap. sjölagen 5 kap. 2 § För ett partrederi får en huvudredare väljas. Till huvudredare får utses 1. en fysisk person som är medborgare i ett land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, 2. en svensk juridisk person, eller 3. en juridisk person som har bildats enligt lagstiftningen i ett land inom samarbetsområdet och som har sitt säte, sitt huvudkontor eller sin huvudsakliga verksamhet inom samarbetsområdet. Paragrafen har ändrats så att alla rättssubjekt från samarbetsområdet kan vara huvudredare för ett partrederi, jfr avsnitt 10. 13.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1979:377) om registrering av båtar för yrkesmässig sjöfart m.m. 4 § I båtregistret skall föras in varje båt som anges i andra stycket, om båten används yrkesmässigt till befordran av gods eller passagerare, till bogsering eller bärgning, till fiske eller annan fångst eller till uthyrning till allmänheten och båtens skrov har en största längd av . Även mindre passagerarbåtar skall föras in i båtregistret, om de är konstruerade så att de kan föra fler än tolv passagerare. Första stycket gäller varje båt som 1. skall anses som svensk enligt 1 kap. 1 § eller 1 b § första stycket sjölagen (1994:1009), 2. vanligen finns i och vars ägare är bosatt här, eller 3. uppfyller de förutsättningar som anges för skepp i 2 kap. 1 § andra stycket 1 sjölagen och vars ägare anmäler båten för registrering. Regeringen får efter överenskommelse med främmande makt förordna om registreringsplikt även för annan fiskebåt än som avses i första stycket. Paragrafen har ändrats som en följd av sjölagens nya regler om fartygs nationalitet. De reglerna innebär att vissa fartyg med en svensk ägarövervikt är svenska. kan vissa utlandsägda fartyg vara svenska. Paragrafen motsvarar 2 kap. 1 § sjölagen och de bestämmelser som där finns angående registrering av skepp. Ledning kan därför hämtas ur kommentaren till den författningsbestämmelsen. Av andra stycket punkt 1 följer en registreringsplikt för båtar med ett svensk majoritetsägande, om de är svenska enligt 1 kap. 1 § eller 1 b § första stycket sjölagen. Av andra stycket punkt 2 följer vidare en registreringsplikt oavsett båtens nationalitet och oavsett ägarförhållandena, om båten vanligen finns i och ägaren är bosatt här. Det bör observeras att det gäller en viss tidsfrist enligt 6 § för att anmäla båten till registrering. Den tiden skall iakttas, om båten är registreringspliktig enligt förevarande paragraf. Det saknar i och för sig betydelse att båten under vissa omständigheter kan falla utanför registreringsplikten. Ett fartyg som anges i 1 kap. 1 § andra stycket 1 eller 2 sjölagen kan under vissa omständigheter betraktas som icke-svenskt. Så länge de förutsättningarna inte är uppfyllda är båten registreringspliktig här i landet. Om förutsättningarna inte uppfylls innan tiden enligt 6 § löper ut, måste båten registreras i . Skulle båten sedermera förlora sin svenska nationalitet, skall den avföras ur registret enligt 7 § 2. Det är också möjligt att båten inte varit svensk på grund av reglerna i 1 kap. 1 § andra stycket 1 eller 2 men sedan blir svensk (igen), därför att någon av förutsättningarna i de reglerna är uppfylld. Båten skall i så fall registreras i inom den tid som anges i 6 §. På motsvarande sätt skall man tillämpa rekvisiten att båten vanligen finns i och att ägaren bor här i landet. Så länge de förutsättningarna är för handen gäller en skyldighet att ha båten registrerad i . Registreringsplikten förutsätter - liksom tidigare - att båten används yrkesmässigt och har viss storlek. Andra stycket punkt 3 innehåller en ny bestämmelse om registrering av båtar i det svenska registret. Bestämmelsen omfattar båtar som kan bli svenska genom att ägaren utnyttjar den frihet till etablering av ekonomisk verksamhet som gäller enligt gemenskapsrätten. Däremot gäller den inte beträffande sådana båtar (fritidsbåtar) som kan vara svenska enligt 1 kap. 1 a § sjölagen. Registrering av fritidsbåtar med en utländsk ägarövervikt regleras i 5 a § förevarande lag. Andra stycket bygger på de grundläggande förutsättningar om båtens användning och storlek som anges i första stycket. Om de förutsättningarna inte är uppfyllda, saknas det en möjlighet att få båten registrerad. Det finns inte någon registreringsplikt enligt punkten 3, och tidsfristen enligt 6 § är inte tillämplig. Det är alltså ägaren som själv avgör om båten skall föras in i registret, och han kan begära att båten skall avföras ur registret utan att ange något skäl för sin begäran (7 § 4). 5 § En båt som skall anses som svensk enligt 1 kap. 1 § eller 1 b § första stycket sjölagen (1994:1009) eller som uppfyller de förutsättningar som anges för skepp i 2 kap. 1 § andra stycket 1 sjölagen får även i andra fall än som anges i 4 § föras in i båtregistret, om dess skrov har en största längd av eller om det med hänsyn till båtens typ och användning, dess tilldelning av anropssignal för radiostation eller annars finns särskilda skäl att den registreras. Ändringarna är en följd av de nya reglerna om svenska fartyg i 1 kap. sjölagen. Förevarande paragraf tar sikte på två kategorier av båtar. Det är dels fråga om båtar som är svenska med stöd av den huvudregel för fartyg med svensk ägarövervikt som finns i 1 kap. 1 § första stycket sjölagen, dels båtar som genom anmälan om registrering kan bli svenska enligt 1 kap. 1 a § sjölagen. Paragrafen gäller både båtar som används yrkesmässigt och fritidsbåtar, när det är fråga om ett svenskt majoritetsägande. När båten till hälften eller mer ägs av utländska rättssubjekt gäller paragrafen bara båtar som ingår i en ekonomisk verksamhet. Ägaren har en rätt men ingen skyldighet att ansöka om registrering. Liksom tidigare gäller dock att registrering skall ske bara, om båten har den storlek som anges i paragrafen eller om de andra förutsättningar som anges där är uppfyllda. 5 a § En båt som uppfyller de förutsättningar som anges för skepp i 2 kap. 1 § andra stycket 2 sjölagen (1994:1009) skall föras in i båtregistret, om ägaren anmäler båten för registrering. Paragrafen är ny. Den tar sikte på fritidsbåtar. Båtar som ingår i en ekonomisk verksamhet omfattas i stället av 4 och 5 §§. Enligt 1 kap. 1 a § sjölagen kan fartyg som ägs av rättssubjekt från Europeiska ekonomiska samarbetsområdet anses som svenska under vissa förutsättningar. En sådan är att båten är införd i båtregistret, jfr 1 kap. 2 § och 2 kap. 1 § andra stycket 2 sjölagen. Förevarande paragraf ger möjlighet till sådan registrering. Tidsfristerna i 6 § gäller inte i detta fall, och ägaren kan låta avregistrera båten med stöd av 7 § 4. Beträffande båtar med svensk ägarövervikt finns det inte någon skyldighet att registrera båten för att den skall anses som svensk. 7 § En registrerad båt skall avregistreras, om den 1. förolyckats, huggits upp eller annars förstörts, 2. på grund av överlåtelse eller av andra skäl kan vara införd i båtregistret, 3. försvunnit eller övergetts till sjöss och sedan inte hörts av , 4. inte är registreringspliktig och ägaren anmäler båten för avregistrering hos registermyndigheten. Paragrafen har ändrats redaktionellt för att den språkliga utformningen skall stämma överens med den motsvarande bestämmelsen om skepp i 2 kap. 6 § sjölagen. Dessutom har punkten 2 ändrats i förtydligande syfte. Avregistrering enligt den punkten skall nämligen ske bara om det varken finns en rätt eller en skyldighet att registrera båten. Är det så, att båten inte är registreringspliktig men kan vara införd i registret enligt ägarens önskemål, skall avregistreringen i stället följa föreskriften i punkten 4. Det betyder att avregistrering bara sker för det fall att ägaren begär detta hos registermyndigheten. 13.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1958:566) om ersättning för krigsskada å egendom 2 § Ersättning lämnas även för krigsskada som utanför riket tillfogats a) fartyg som skall anses som svenskt enligt 1 kap. 1 § eller 1 b § första stycket sjölagen (1994:1009) eller svenskt luftfartyg på resa mellan orter här i riket utan anlöpande av utrikes ort och egendom som medförs på resan; samt b) fartyg som anges i a) under yrkesmässigt bedrivet fiske och egendom som därvid medförs. 3 § 2 mom. Från lagens tillämpning undantas också fartyg som inte skall anses som svenskt enligt 1 kap. 1 § sjölagen (1994:1009) och egendom som medförs ombord, utländska luftfartyg och egendom som medförs ombord, främmande stat tillhörig egendom. Regeringen får förordna, att det från lagens tillämpning skall undantas annan utländsk egendom som direkt eller genom förmedling av juridisk person helt eller till större delen ägs av medborgare eller juridisk person i viss främmande stat. Bestämmelsen har utformats enligt Lagrådets förslag. Ändringarna innebär att lagen skall tillämpas på fartyg som är svenska enligt sjölagen (1994:1009) och betyder i princip att den rådande ordningen vid krigsskadeersättningar behålls. Föreskrifterna har ändrats även i redaktionellt hänseende. 13.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:1331) om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) till 49 § punkt 2 Med anställning på ett svenskt handelsfartyg avses anställning på ett fartyg som skall anses som svenskt enligt sjölagen (1994:1009) och som används till handelssjöfart eller resandes fortskaffande eller till annat ändamål som har gemenskap med handelssjöfarten. Med anställning på ett svenskt handelsfartyg likställs a) en anställning på ett utländskt handelsfartyg som en svensk redare hyr i huvudsak obemannat, om anställningen sker hos redaren eller någon av redaren anlitad arbetsgivare, b) anställning på ett svenskt handelsfartyg som hyrs ut till utländsk redare i huvudsak obemannad om anställningen sker hos fartygets ägare eller någon av ägaren anlitad arbetsgivare. Ändringen är föranledd av de nya bestämmelserna i 1 kap. sjölagen (1994:1009). I promemorian behandlas förhållandet mellan etableringsrätten inom Europeiska unionen (EU) och de nationella svenska reglerna om registrering av fartyg. Utgångspunkten för analysen bildas av den s.k. Factortame II-domen som meddelades . Där slog fast att en rätt till etablering inom fiskenäring och sjöfart inte kan särskiljas från möjligheten att registrera fartyg. Medlemsländernas bestämmelser om registrering får därför inte leda till att någon blir diskriminerad på grund av sin nationalitet, och domstolen underkände brittiska föreskrifter som för en registrering direkt eller indirekt krävde att fartygets ägare eller redare var medborgare i . Även ett krav på bosättning och hemvist i ansågs oförenligt med etableringsrätten. Den svenska sjölagen innebär att det bara är svenska skepp som kan registreras i det skeppsregister som förs här i landet. Ett skepp räknas som svenskt, om det till mer än hälften ägs av svensk medborgare eller svensk juridisk person. Även andra fartyg kan anses som svenska med stöd av ett särskilt beslut som meddelas av . Ett sådant beslut förutsätter att fartygets drift står under avgörande svenskt inflytande eller att ägaren har fast hemvist här i landet. För båtar gäller enligt en särskild lag att de skall registreras, om de är av viss storlek och används yrkesmässigt till befordran av gods eller passagerare, till bogsering eller bärgning, till fiske eller annan fångst eller till uthyrning till allmänheten. Detta gäller generellt för svenska båtar, men reglerna omfattar också utländsk båt, om den vanligen är förlagd till svensk hamn och om ägaren är bosatt här i landet. Svenska båtar kan registreras också i andra fall än de som har nämnts. Det förutsätter bl.a. att det finns särskilda skäl för en registrering. En motsvarande rätt saknas beträffande utländska båtar. I promemorian dras den slutsatsen att de nationella svenska reglerna om registrering av fartyg inte är förenliga med gemenskapsrätten. Kopplingen till fartygets nationalitet och därmed indirekt till ägarnas medborgarskap eller den juridiska personens svenska anknytning strider mot regler om etableringsrätt, sådana reglerna har uttolkats i Factortame-domen. I belysning av praxis bedöms också den nuvarande möjligheten att hos utverka ett särskilt beslut om svensk nationalitet som otillräcklig. En lagändring är alltså nödvändig för att svensk rätt skall motsvara gemenskapens regler. Ändringarna bör ta sikte på hela Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), eftersom omfattar bestämmelser om etableringsrätt. Förslagen i promemorian innebär att reglerna om nationalitetsbestämning av fartyg ändras. Ett fartyg skall anses som svenskt, om det till mer än hälften ägs av fysiska eller juridiska personer från samarbetsområdet. För rättssubjekt som inte är svenska skall det dock gälla ett krav på att skeppet används i en ekonomisk verksamhet som har etablerats här i landet. Genom ändringen blir det alltså möjligt för dem som driver sjöfart eller fiske inom samarbetsområdet att i utnyttja etableringsrätten enligt och . Fysiska och juridiska personer från något annat land än inom samarbetsområdet skall dock inte vara skyldiga att registrera fartygen här i landet. Om de låter bli att registrera fartyget, kommer det inte att anses som svenskt. Den andra sidan av etableringsrätten är att också svenskar skall kunna etablera sig inom hela samarbetsområdet. Det får förutsättas att de andra länderna anpassar sina regler till gemenskapsrätten och tillåter registrering, när svenska rättssubjekt etablerar en sjöfartsnäring i något av de länderna. För att göra en sådan etablering möjlig är det emellertid nödvändigt att ändra den svenska sjölagen i ytterligare ett hänseende. I sjölagen anges det att svenska skepp måste vara registrerade i det . Detta kan hindra att registrering sker i det land där näringsverksamheten etableras, eftersom dubbel registrering strider mot den internationella konvention som finns på området. I promemorian föreslås det att ett fartyg som ägs av svenska rättssubjekt inte behöver registreras i , om det etableras en verksamhet för fartygets drift i något annat land inom samarbetsområdet och fartyget registreras där. Fartygsregistreringen berörs också av och regler om arbetskraftens fria rörlighet. Enligt gemenskapsrätten har varje medborgare i en medlemsstat rätt att bege sig till en annan medlemsstat för att arbeta där som löntagare eller egenföretagare. Det finns också en rätt att bo kvar i det landet därefter.