prop · GK03116 · 1997-01-01 00:00:00 — En större differens som innebär att företaget lämnat högre löneuppgifter till än till skattemyndigheten kan vara ett skäl att inleda en utredning. Sjukpenninggrundande inkomst av annat förvärvsarbete Den som är försäkrad och inskriven hos allmän försäkringskassa har enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring rätt till sjukpenning om hans eller hennes sjukpenninggrundande inkomst uppgår till . Sjukpenninggrundande inkomst är den årliga inkomst i pengar som en försäkrad kan antas komma att tills vidare få för eget arbete, antingen som arbetstagare (inkomst av anställning) eller på annan grund (inkomst av annat förvärvsarbete). Med inkomst av annat förvärvsarbete avses bl.a. inkomst av näringsverksamhet. En egenföretagare anmäler således inkomst av annat förvärvsarbete till för att få sjukpenning om han blir sjuk. Har en person anmält till att han har sjukpenninggrundande inkomst av annat förvärvsarbete indikerar det att personen bedriver näringsverksamhet. Uppgift om datum för registrering av sådan inkomst kan användas vid jämförelse med förekomsten av debiterad skatt, anmälan om registrering för mervärdesskatt och eventuell arbetsgivarregistrering. I det fall uppgifter om registrering saknas går ärendet vidare för utredning. För denna kontroll behöver skattemyndigheten uppgifter om egenföretagarens personnummer och datum för anmäld sjukpenninggrundande inkomst av annat förvärvsarbete. Uppgifterna är tillgängliga för skattemyndigheten i taxeringsarbetet, dvs. efter inkomstårets slut. lämnar uppgifterna på medium för automatisk databehandling och de används vid skattemyndighetens arbete med skönstaxeringar. Om uppgifterna i stället togs in under inkomståret skulle det vara möjligt att i ett tidigt skede fånga upp företagare som inte anmält sig för registrering och eventuellt åsätta dem en debitering av preliminär skatt. Enligt regeringens bedömning kan det förhållandet att uppgifterna även hämtas in under beskattningsåret inte anses utgöra ett sådant intrång i den personliga integriteten att hinder mot inhämtandet föreligger. Regeringen föreslår därför att uppgifterna får registreras i det centrala skatteregistret. Bestämmelser om detta tas in i en ny punkt 29 i 7 § skatteregisterlagen. för register med ifrågavarande uppgifter med stöd av olika tillstånd från Datainspektionen. Tillstånden är tidsbegränsade till och avses ersättas med författningsreglering. har påpekat att det är lämpligt att avvakta med regleringen av utlämnandet tills dess att författningsregleringen av registren är beslutad. Regeringen delar denna bedömning. Regeringens förslag: En bevakningsmarkering skall få tas in i det centrala skatteregistret. förslag överensstämmer delvis med regeringens. har föreslagit att det även bör vara möjligt att skriva och spara en kortfattad beskrivning av syftet med markeringen. Remissinstanserna: Flertalet av de remissinstanser som yttrat sig i denna fråga tillstyrker eller har inte något att erinra mot förslaget. Företagens uppgiftslämnardelegation (FUD), , och avstryrker dock förslaget. FUD är särskilt kritisk till att bevakningsmarkeringar med fri text får föras in i registret eftersom det innebär en alldeles oreglerad utvidgning av innehållet i registret. Skälen för regeringens förslag: I samband med bl.a. urval av kontrollobjekt avses en bevakningsmarkering i vissa fall registreras på de företag som valts ut (uppfyller urvalskriterierna). Bevakningsmarkering skall vara knuten till ett visst företag och innebär att företaget automatiskt genereras som en urvalsträff inom den tid som anges när markeringen registreras. Markeringen kommer inte att sättas dit automatiskt utan först sedan en handläggare gjort en bedömning av förhållandena i ärendet. En markering kan föras in i skatteregistret t.ex. om ett företag fått sin F-skattesedel återkallad och skattemyndigheten vill kontrollera att företaget inte fortsätter att åberopa den trots att den är återkallad. Bevakningsmarkeringen kan t.ex. innebära att företaget genererar en urvalsträff. Ett system med bevakningsmarkeringar kan enligt regeringens mening på ett enkelt sätt effektivisera skattemyndigheternas kontrollarbete. Enligt regeringens bedömning kan en sådan markering inte anses leda till otillbörligt intrång i de registrerades personliga integritet. Enligt 7 § 6 skatteregisterlagen får de administativa och tekniska uppgifter som behövs för beskattningen registreras. Med administrativa uppgifter förstås bl.a. sådana uppgifter som i första hand hänför sig till myndighetens verksamhet och inte till den skattskyldige. Hit hör bl.a. uppgifter om planerad och verkställd behandling av ett ärende men också uppgifter om sådan klassificering av de skattskyldiga som sker för verksamheten (prop. 1997/80:146 s. 45). Bevakningsmarkeringarna i sig kommer inte att innehålla några subjektiva bedömningar utan innebär endast att en granskning av den skattskyldige planeras. Enligt vår mening innebär markeringen inte att registret tillförs någon ny typ av uppgift. Markeringen utgör enligt regeringens bedömning en sådan admini- strativ uppgift som avses i 7 § 6 skatteregisterlagen. Någon ändring i skatteregisterlagen behövs därför inte. har föreslagit att bevakningsmarkeringarna skall kunna kompletteras med en beskrivning av syftet med markeringen. Regeringen har förståelse för att en sådan text skulle innebära att arbetet underlättas väsentligt. Fri text i det centrala skatteregistret skulle emellertid, som också påtalats av FUD, innebära att vilka uppgifter som helst skulle kunna föras in i registret. Genom ändringar i skatteregisterlagen som trädde i kraft (prop. 1994/95:93, bet. 1994/95:SkU15, rskr. 1994/95:158) har införts en möjlighet att ha s.k. elektroniska akter i de regionala skatteregistren. I dessa akter får finnas både handlingar som upprättats i elektronisk form och handlingar som scannats in. Detta innebär att fri text kan tas in i akterna. För att tillgodose skyddet för den enskildes personliga integritet är åtkomsten till uppgifterna starkt begränsad och det är inte heller möjligt att söka på uppgifter i handlingarna i registret. Dessa begränsningar finns inte såvitt gäller det centrala skatteregistret. Enligt regeringens mening bör därför en möjlighet att införa fri text i det centrala skatteregistret inte införas. Skattemyndigheterna får i stället på annat sätt tillgodose de behov som finns av att enkelt kunna ta fram vad markeringen avser. 4.2.9 Uppgifter från m.m. Regeringens bedömning: Uppgifter om misstanke om brott, domar i brottmål och uppgifter från skattemyndigheternas diarier rörande anmälningar om misstänkta brott, företrädaransvar och anmälan avseende auktoriserade eller godkända revisorer skall inte få registreras i det centrala skatteregistret. har föreslagit att uppgifter om misstanke om brott, domar i brottmål och uppgifter från skattemyndigheternas diarier rörande anmälningar om misstänkta brott, företrädaransvar och anmälan avseende auktoriserade eller godkända revisorer skall få hämtas in och registreras i det centrala skatteregistret. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har avstyrkt förslaget. Skälen för regeringens bedömning: föreslag om att även uppgifter om misstanke om brott, domar i brottmål och uppgifter från skattemyndigheternas diarier rörande anmälningar om misstänkta brott m.m. skall få hämtas in och registreras i det centrala skatteregistret har kritiserats av flertalet remissinstanser. Remissinstanserna har fram-hållit bl.a. att det är fråga om mycket integritetskänsliga uppgifter som inte är tillgängliga för vare sig åklagare eller domstolar, trots att de har ett behov av uppgifterna i sitt arbete. Några överväganden rörande det principiellt lämpliga i att registrera uppgifter om brott och brottsmisstanke i det centrala skatteregistret har inte redovisats. Enligt regeringens mening måste de risker från integitetssynpunkt som registreringen av de aktuella uppgifterna kan medföra noga övervägas innan ställning kan tas till om uppgifterna skall få registreras i det centrala skatteregistret. Några sådana överväganden har inte redovisats i promemorian. Regeringen delar därför remissinstansernas bedömning att det inte går att ta ställning till förslag i dessa delar. Något förslag i denna del läggs därför inte fram. 4.3.1 Åtkomst till de nya uppgifterna Regeringens förslag: Samtliga skattemyndigheter skall få ha terminalåtkomst till de uppgifter som skall hämtas in från . I fråga om övriga uppgifter skall en skattemyndighet endast ha terminalåtkomst till uppgifterna i den mån de avser en skattskyldig som beskattas i länet. förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inte något att erinra mot förslaget. Företagens uppgiftslämnardelegation, , och avstyrker förslaget. Skälen för regeringens förslag: Frågan om terminalåtkomst till uppgifter i det centrala skatteregistret regleras i 10 § skatteregisterlagen. Samtliga skattemyndigheter får ha terminalåtkomst till vissa basuppgifter i det centrala skatteregistret, s.k. riksåtkomst. Till det stora flertalet uppgifter i registret får terminalåtkomst emellertid finnas endast i den mån uppgifterna hänför sig till länet eller rör skattskyldig som beskattas i länet. När det gäller de uppgifter som föreslås få hämtas in från har samtliga skattemyndigheter behov av att få tillgång till uppgifterna. Uppgifterna kan inte anses integritetskänsliga och skattemyndigheterna har tillgång till samtliga dessa uppgifter. Enligt regeringens mening bör därför uppgifterna omfattas av riksåtkomst. Åtkomsten till övriga uppgifter som föreslås få registreras i skatteregistret bör däremot i likhet med flertalet av de uppgifter som finns i skatteregistret vara begränsad till skattemyndigheten i det län som har att handlägga ärendet. 4.3.2 Åtkomst till uppgifter som behövs för revision Regeringens förslag: skall få möjlighet att vid och inför revision ha terminalåtkomst till uppgifter om ett företags delägare som är bosatt i annat län än det där det reviderade företaget beskattas. Regeringen skall få föreskriva om vilka uppgifter som skall omfattas av terminalåtkomsten. förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inte något att erinra mot förslaget. Företagens uppgiftslämnardelegation, , och avstyrker förslaget. Skälen för regeringens förslag: Skattemyndigheterna får, som nämnts i avsnitt 4.3.1, ha terminalåtkomst till flertalet av de uppgifter som finns i registret endast i den mån de rör skattskyldiga som beskattas i länet. Inför revision av ett företag har revisorn behov av att kunna granska även bolagets delägare, i syfte att undersöka eventuella transaktioner mellan bolaget och dess delägare. Om delägarna är bosatta i ett annat län än det där bolaget har sitt säte har revisorn inte terminalåtkomst till samtliga uppgifter om bolagets delägare. Revisorn måste då kontakta skattemyndigheten i det andra länet och be personal ta fram uppgifterna om delägaren och skicka över dessa på papper. Det är av vikt att skattemyndigheterna har ett informationsstöd som medger en effektiv kontroll och som gör det möjligt att upptäcka brister i uppgiftslämnandet med en rimlig arbetsinsats. Genom att utöka terminalåtkomsten vid revisioner till att omfatta även delägare som är bosatt i annat län än det där bolaget beskattas kan arbetet med revisioner underlättas. Begränsningen i åtkomsten kan utnyttjas av näringsidkare som har för avsikt att missbruka systemet. ADB-system har ett behörighetssystem som utnyttjas på så sätt att man begränsar åtkomsten till uppgifterna i registret till endast de tjänstemän som har behov av uppgifterna. Regeringen anser att något hinder från integritetssynpunkt inte kan anses föreligga mot att tillåta revisorer att få terminalåtkomst även till uppgifter om ett bolags delägare som är bosatt i annat län. Med hänsyn härtill och det behov av uppgifterna som revisorerna har anser regeringen att terminalåtkomsten kan utökas när det behövs för revisioner. Vilka uppgifter som skall omfattas bör överlämnas till regeringen att bestämma. För- slaget föranleder ändringar i 10 § skatteregisterlagen. Regeringens förslag: Uppgifter om företagsledare i fåmansföretag samt de uppgifter som avses hämtas från skall gallras enligt vanliga regler. Övriga uppgifter skall gallras när gått efter utgången av det år då de registrerades. förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inte något att erinra mot förslaget. Datainspektionen, Företagens uppgiftslämnardelegation, , och avstyrker förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt 19 § skatteregisterlagen skall flertalet av uppgifterna i det centrala skatteregistret som hänför sig till viss beskattningsperiod gallras när gått från utgången av det kalenderår under vilket perioden gått ut. Uppgifter om styrelseledamöter, verkställande direktör, m.m. som skall hämtas in från samt uppgifter om företagsledare i fåmansföretag bör enligt regeringens mening gallras som gäller för övriga uppgifter i registret, t.ex. uppgift om delägare i fåmansföretag. Uppgifterna kan enligt regeringens mening inte anses vara av sådan art att det finns skäl att ha kortare gallringstid. När det gäller övriga uppgifter som föreslås få registreras i det centrala skatteregistret finns det enligt regeringens mening skäl att ha en kortare gallringstid. har föreslagit att uppgifter om trafiktillstånd och biluthyrningstillstånd skall gallras . Regeringen anser emellertid att dessa tillstånd bör behandlas på samma sätt som tillstånd enligt alkohollagen. har i sin framställning anfört att skattemyndigheterna har behov av att ha tillgång till de uppgifter som gäller aktuellt år samt de två föregående åren. Uppgifter för tid som inte avser aktuellt år kan behövas om förhållandena ändras, t.ex. kan nya avstämningar behöva göras om en arbetsgivare kommer in med en ändrad kontrolluppgift. I likhet med anser regeringen att det inte kan finnas behov av att ha uppgifterna i registret utöver innevarande år. Bestämmelser om detta bör tas in i 19 § skatteregisterlagen. 5 Vissa justeringar i bestämmelserna om beskattning av sjömän Regeringens förslag: Bestämmelserna om sjöinkomst förtydligas så att det klart framgår att med sjöinkomst avses inkomst från anställning ombord på svenskt handelsfartyg med en bruttodräktighet av minst 100 som huvudsakligen används i närfart eller fjärrfart samt att skattelättnaderna beräknas med utgångspunkt i det fartområde där fartyget huvudsakligen används. Skälen för regeringens förslag: Enligt beslut (prop. 1995/96:227, bet. 1996/97:SkU3, rskr. 1996/97:66) upphör lagen (1958:295) om sjömansskatt att gälla vid utgången av 1997. Sjömännen kommer därefter att beskattas enligt be- stämmelser i kommunalskattelagen (1928:370), KL, och lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, SIL. Enligt nuvarande bestämmelser i sjömansskattelagen erläggs sjömansskatt av för inkomst ombord på svenskt handelsfartyg med en bruttodräktighet av minst 100, som huvudsakligast nyttjas i närfart eller fjärrfart. Sjömansskatt skall däremot inte erläggas av ombord på svenskt handelsfartyg som går i s.k. inre fart, dvs. fart inom landet huvudsakligen i hamnar eller på floder, kanaler eller insjöar eller inomskärs vid kusterna eller i . Sjömansskatt betalas enligt olika tabeller beroende på om inkomsten kommer från anställning ombord på fartyg som går i närfart eller i fjärrfart. Det åligger att lämna besked om på vilka fartyg de anställda skall betala sjömansskatt och enligt vilken tabell skatten skall beräknas, dvs. om sjömansskatten för fartygets ombordanställda skall beräknas för närfart eller för fjärrfart. Dessa s.k. klassificeringsbeslut skall tas in i . Till ledning för klassificeringen skall redare före lämna uppgift - redaruppgift - om bl.a. den fart som fartygen är avsedda att användas i. Ett och samma fartyg kan gå i både fjärrfart, närfart och inre fart. För att t.ex. inte olika skattetabeller skall vara tillämpliga på ett och samma fartyg beroende på i vilken fart det går i, används vid klassificeringen av fartyg ett huvudsaklighetskriterium. För att sjömansskatt över huvud taget skall erläggas för inkomst av anställning ombord på fartyget skall fartyget huvudsakligast nyttjas i närfart eller fjärrfart. Ett fartyg skall vidare anses gå i fjärrfart, om det huvudsakligast används i sådan fart. Används fartyget för inre fart är, som sagts tidigare, sjömansskattelagens bestämmelser normalt inte tillämpliga. Enligt de bestämmelser i som börjar gälla skall skattskyldig som uppburit sjöinkomst medges sjöinkomstavdrag med vid anställning på ett svenskt handelsfartyg som går i närfart och med , om fartyget går i fjärrfart (49 § KL). Den som uppburit sjöinkomst skall vidare medges skattereduktion med om fartyget går i närfart och med om fartyget går i fjärrfart (2 § 4 mom. uppbördslagen [1953:272]). Om sjöinkomst uppburits under del av skall sjöinkomstavdraget och skattereduktionen proportioneras och beräknas utifrån det antal dagar av som sjöinkomst uppburits (en trehundrasextiofemtedel av resp. belopp för ). Vad som avses med sjöinkomst anges i punkt 1 av anvisningarna till 49 § KL. Där sägs bl.a. att som sjöinkomst räknas inkomst av lön m.m. till den som anses som enligt sjömanslagen (1973:282), om denne är anställd i redarens tjänst ombord på svenskt handelsfartyg. I anvisningarna till 49 § KL anges vidare vad som avses med anställning på svenskt handelsfartyg och vad som skall likställas med sådan anställning (punkt 2) samt vad som menas med inre fart, närfart och fjärrfart (punkt 3). Bestämmelser om klassificering och om skyldighet att lämna redaruppgifter finns i punkt 4 av anvisningarna till 49 § KL. Där sägs också att skall lämna besked om bl.a. vilket fartområde fartyget går i. I KL och flera andra författningar finns bestämmelser som är tillämpliga på skattskyldig som uppbär sådan sjöinkomst som avses i punkt 1 av anvisningarna till 49 § KL eller är sådan arbetstagare som avses i anvisningspunkten, dvs. ombordanställda på svenskt handelsfartyg. T.ex. gäller bestämmelsen om att förmån av fri resa till och från fartyg inte skall tas upp till beskattning sådan arbetstagaren som avses i punkt 1 av anvisningarna till 49 § (punkt 7 av anvisningarna till 32 § KL). Definitionen av sjöinkomst och av arbetstagare som uppbär sjöinkomst har således betydelse för tillämpningen av dessa bestämmelser. Upphävandet av sjömansskattelagen har inneburit att en stor del av bestämmelserna i den lagen har förts över till KL med sakligt oförändrat innehåll. En grundtanke har därvid varit att reglerna om klassificering av fartyg och om fartområden skall ha samma betydelse för tillämpningen av bestämmelserna om bl.a. sjöinkomst som de har för sjömansskatten enligt sjömansskattelagens bestämmelser. T.ex. bör som sjöinkomst endast räknas inkomst av anställning ombord på svenskt handelsfartyg med viss storlek som huvudsakligen används i närfart eller fjärrfart. Utformningen av bestämmelserna i som träder i kraft vid årskiftet har uppfattats som otydliga på dessa punkter. Vi föreslår därför ett förtydligande av punkt 1 av anvisningarna till 49 § KL. Det bör vidare i punkt 4 av anvisningarna göras ett förtydligande om att ett fartyg som används i både närfart och fjärrfart skall anses gå i fjärrfart, om det huvudsakligen går i sådan fart. En justering behöver också göras beträffande skyldigheten att lämna redaruppgifter. 6 Ställande av säkerhet för harmoniserade punktskatter Regeringens förslag: Upplagshavare skall ställa säkerhet för betalning av skatt i samband med tillverkning, bearbetning och lagring. Storleken av säkerheten skall framgå av lag. Detsamma skall gälla de säkerheter som upplagshavare, registrerade varumottagare och skatterepresentanter enligt nuvarande bestämmelser är skyldiga att ställa. Skälen för regeringens förslag: Enligt bestämmelser i lagen om skatt på energi (1994:1776), lagen om alkoholskatt (1994:1564) och lagen (1994:1563) om tobaksskatt skall upplagshavare ställa säkerhet för betalning av skatt i samband med transport av obeskattade varor. får bestämma att upplagshavare även skall ställa säkerhet för betalning av skatt i samband med tillverkning, bearbetning eller lagring samt, vad gäller lagen om skatt på energi, även återförsäljning eller för- brukning av metan. Dessa bestämmelser grundar sig på artiklarna 13 och 15 i rådets direktiv /12/EEG av om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor (EGT nr L 076, 23.3.1992 s. 1, Celex 392L0012). Av bestämmelser i lagarna om skatt på energi, alkohol och tobak följer att registrerade varumottagare och skatterepresentant skall ställa säkerhet för betalning av skatt i enlighet med vad beskattningsmyndigheten bestämmer. Bestämmelserna grundar sig på artiklarna 16 och 17 i rådets direktiv /12/EEG. Enligt nuvarande bestämmelser är det alltså beskattningsmyndigheten som bestämmer om upplagshavare skall ställa säkerhet för betalning av skatt i samband med tillverkning, bearbetning eller lagring. Det finns inga i lag angivna omständigheter till ledning för beskattningsmyndighetens bedömning. Enligt uppgift från kräver beskattningsmyndigheten att upplagshavare ställer säkerhet i enlighet med vissa schablonbelopp. Beloppen anses täcka både transport och lagring av obeskattade varor. kräver alltså regelmässigt att upplagshavare skall ställa säkerhet även för lagring av obeskattade varor. Enligt regeringens mening är det en brist att kraven på säkerhet i samband med tillverkning m.m. inte utryckligen regleras i lag. För att öka förutsebarheten bör det därför införas en generell skyldighet för upplagshavare att ställa säkerhet även i dessa fall. Även hur stort belopp säkerheten skall uppgå till bör regleras i lag. Av praktiska skäl bör säkerhetens storlek beräknas enligt en schablonregel. För att undvika att upplagshavare avkrävs en mer omfattande säkerhet än vad som kan anses nödvändigt i det enskilda fallet bör beskattningmyndigheten ges möjlighet att sätta ned säkerhetsbelopp som beräknats enligt schablon. Några av de instanser som har beretts tillfälle att yttra sig över lag- förslagen efterlyser en bestämmelse i energiskattelagen som anger att det vid beräkning av säkerhetsbelopp avseende tillverkning m.m. får bortses från bränslen som beredskapslagras enligt lagen (1984:1049) om beredsskapslagring av olja och kol. En bestämmelse av sådan innebörd har tagits in i 4 kap. 4 § tredje stycket lagen om skatt på energi. Svenska anser att man även bör bortse från flygbränslen och bränslen som är avsedda för export eftersom skatt inte skall tas ut i dessa fall. Syftet med att kräva säkerhet i samband med tillverkning m.m. är att säkerställa att skatt betalas när bränsle försvunnit från skatteupplag genom t.ex. stöld och dylikt. Regeringen anser därför inte att det finns skäl att bortse från flygbränslen eller bränslen avsedda för export vid beräkning av säkerhetsbelopp avseende tillverkning m.m. anser mot bakgrund av sina medlemmars varierande behov av att lagra bränslen att det vid sidan om möjligheten att få jämkning bör införas ett maximibelopp för den säkerhet som skall ställas i samband med tillverkning m.m. Regeringen anser att en sådan bestämmelse skulle kunna leda till för låga säkerheter i vissa fall och att syftet med kravet på säkerhet därför inte skulle uppnås. och ifrågasätter om det behövs krav på säkerhet i samband med tillverkning m.m. De anser nämligen att den omfattande tillsyn som Alkoholinspektionen och andra myndigheter utövar över alla med partihandelstillstånd gör att risken för stölder och annat okontrollerat svinn är förhållandevis liten. anser vidare att det föreslagna säkerhetsbeloppet är för högt.