prop · GK033 · 1997-01-01 00:00:00 — Kulturutbudet skall vara brett och rymma allt från populärkultur till experimentella kulturyttringar. Värlsdskulturhuset skall kunna samarbeta med bl.a. föreningar, radio och TV, kulturinstitutioner, skolor och folkrörelser. Världskulturhuset skall också kunna utveckla ett internationellt samarbete med andra Världskulturhus och kulturinstitutioner i för erfarenhetsutbyte. I det sammanhanget är det särskilt viktigt att i sprida utomeuropeisk kultur. Världskulturhuset skall vara öppet för alla. Barn, ungdomar och vuxna, skall ha möjlighet att komma i kontakt med egna och andras kulturella rötter, inte bara som publik, utan också genom att delta i bl.a. kurser och verkstäder arrangerade i samarbete med bl.a folkbildningen. Ett utrymme måste även skapas för den unga och nya tväretniska och tvärkulturella generation som växer fram i och som inte känner sig hemma i våra traditionella kategoriseringar av etnicitet, kultur, religion och identitet. Andra viktiga uppgifter för Världskulturhuset är att förmedla internationella gästspel i landet och att upprätthålla ett nätverk för kulturellt utbyte med andra kommuner i . Regeringen kommer att tillsätta en utredning för att se över ett antal frågor som rör inrättandet av ett Världskulturhus. Som regeringen redovisat ovan (se avsnitt 8.7) bedömer regeringen att finansieringen av Världskulturhuset kan möjliggöras om lokaler används. En förutsättning för inrättandet av Världskulturhuset är vidare att det finansieras gemensamt av staten och m.fl. intressenter i . Utöver inriktning och finansiering skall utredningen också ta ställning till bl.a organisationsform. Regeringen avser att lämna ett förslag om inrättandet av Världskulturhuset till . Avsikten är att Världskulturhuset skall kunna tas i anspråk till . har tagit initiativet till inrättandet av ett internationellt ateljécentrum IASPIS (International Artists Studio Program in ). Inrättandet av IASPIS möjliggör ett permanent konstnärsutbyte som tidigare, i stort sett saknats i . (Regeringens förslag avsnitt 6.5.2) Genom IASPIS kan ett utbyte med de internationella ateljécentrum som står öppna för svenska konstnärer utvecklas. IASPIS skall också erbjuda stipendier till utländska konstnärer för vistelse i ateljéerna, men även svenska konstnärer får möjlighet att tillbringa arbetsperioder i IASPIS ateljéer. Ateljécentrumet skall inte endast vara en arbetsplats för konstnärerna utan fungera som en inspirerande mötesplats mellan svenskt och internationellt konstliv. För att skapa denna miljö kommer programverksamhet med bl.a. utställningar, föreläsningar och seminarier att ingå som ett viktigt inslag i verksamheten. För att ytterligare vidga kontaktytorna mellan svenska och utländska konstnärer kommer samarbete med andra institutioner inom det svenska konstlivet att etableras. Genom dessa kan de gästande konstnärerna ges möjlighet att delta i utställningar, föreläsa vid konsthögskolorna, delta i workshops eller arbeta vid exempelvis Konstnärernas kollektivverkstad. Regeringen anser att etableringen av IASPIS är väl ägnat att vitalisera det internationella utbytet på bildkonstområdet och föreslår därför att särskilda medel anvisas för att utveckla ateljécentrumet IASPIS. Internationellt utställningssamarbete Regeringen föreslår (avsnitt 13.5) att Statens konstmuseer, , förstärks för att driva den verksamhet som av Nutida Svensk Konst i Utlandet (NUNSKU) haft ansvaret 1965. Verksamheten är i första hand koncentrerad till de stora biennalerna. Den nya verksamheten kommer att komplettera Moderna museets etablerade internationella samarbete på ett positivt sätt. Partnerskap för kultur och , i samarbete med , avser att initiera ett internationellt samarbete, kallat Partnerskap för kultur. Avsikten är att få till stånd ett förstärkt kultursamarbete mellan olika länder. Partnerskap för kultur skall samla bl.a. kulturarbetare från öst och väst i seminarier, teater och musik. Utgångspunkten för seminarierna skall vara kulturens och kulturpolitikens möjligheter att långsiktigt bidra till gemensam säkerhet. ministerkonferens bildades med målet att skapa förutsättningar för fred genom intellektuellt samarbete inom utbildning, vetenskap, kultur och media. Den av FN och tillsatta för kultur och utveckling har avlämnat sin . I rapporten, som formulerar ett nytt och mycket brett kulturbegrepp, föreslås en internationell handlingsplan för en utveckling av den nationella kulturpolitiken, det internationella kultursamarbetet och roll och uppgifter. Rapporten har remitterats till samtliga medlemsländer och är i på bred remiss i hela landet till såväl institutioner som frivilligorgansationer. har erbjudit att under stå värd för en internationell konferens som ett led i uppföljningen av rapporten. Europeiskt samarbete Svenskt kulturliv har länge kännetecknats av ett omfattande engagemang över gränserna. De formella och informella nätverk som har skapats genom det internationella kulturutbytet har varit av avgörande betydelse för vår kulturella utveckling. har , och varit viktiga arenor för det kulturella samarbetet på internationell nivå. I och med medlemskap i unionen (EU) har det internationella arbetet förändrats och intensifierats. EU Inom EU är kulturpolitik i princip varje medlemsstats suveräna angelägenhet. Ett viktigt undantag gäller medieområdet, där det bl.a. finns ett gemensamt regelverk, t.ex. TV-direktivet TV utan gränser. Någon gemensam kulturpolitik på europeisk nivå har aldrig varit aktuell. I artikel 128 slås fast att EU skall bidra till kulturens utveckling i medlemsstaterna med respekt för deras nationella och regionala mångfald som det gemensamma kulturarvet skall framhävas. De kulturella aspekterna skall beaktas då EU handlar enligt andra bestämmelser i fördraget. Kulturprogram stödja det europeiska kulturlivet och uppmuntra samarbete mellan olika medlemsländer på det kulturella området har EU olika program och s.k. pilotprojekt för stöd till den europeiska kultur- och mediesektorn. På kulturområdet har EU antagit programmet Kalejdoskop för stöd till projekt som utvecklar och ger kunskap om europeisk kultur. Vidare bereds program för insatser inom kulturarvsområdet () samt för stöd inom området böcker och läsning (). På medieområdet finns MEDIA II-programmet för stöd till den europeiska film- och TV-industrin samt handlingsprogrammet 16:9 för stöd för produktion, konvertering och utsändning av TV-program i 16:9 format. Strukturfonderna I slås fast att EU skall arbeta för att minska klyftorna mellan de olika regionerna, bland annat genom att understödja utvecklingen i de regioner som släpar efter. Strukturpolitiska insatser har successivt kommit att bli allt mer betydelse- fulla i det europeiska samarbetet. De ekonomiska medel som ställs till kultur- livets förfogande genom EU:s kulturprogram m.m. är relativt begränsade jämfört med de resurser som disponeras av strukturfonderna. Av de medel som det europeiska kulturlivet mottog från EU kom från strukturfonderna. Genom strukturfonderna öppnas möjligheten för kulturen att delta i olika typer av utvecklingsprojekt, ofta i samverkan med andra sektorer. Kulturen har visat sig vara av stor betydelse för invånarna i en region när det gäller att uppbåda gemensam styrka i ett skede av stagnation och nedgång. Kulturarvsprogram har fastställts i alla målområden och kan t.ex. handla om utveckling av kulturturism eller bevarande av kulturlandskap och bebyggelse. Utfallet från strukturfonderna har för svensk del inneburit att ett flertal olika kulturprojekt har fått stöd, exempelvis festspel, Bergslagsoperan samt projektet och kulturarv. Det nordiska kultursamarbetet Det nordiska kultursamarbetet har fortfarande stor betydelse, inte minst tack vare sin väl grundade folkliga förankring. Det nordiska samarbetet framstår som modell för samarbete och exempel på grannsämja såväl i formella som informella sammanhang. För oss själva utgör det en god bas för ett vidgat samarbete långt över de nordiska gränserna. Det nordiska samarbetet kan dessutom spela en viktig roll i det alltmer betydelsefulla östersjösamarbetet. I det formaliserade nordiska samarbetet inom Nordiska ministerrådets ram spelar kultursamarbetet en stor roll i och med att nästan halvparten av budgeten är avsatt för kultur-, forsknings- och utbildningsändamål. har bl.a. antagit en handlingsplan för nordiskt barn- och ungdomskultursamarbete , Ett levande . Vidare stöds bl.a. verksamhet utanför för att synliggöra nordisk kultur, konstnärsutbyte, samarbete inom olika konstområden samt multimediaproduktion och distribution av nordisk film. 2 Informationssamhället och utredningen om "Kulturnät " myntades begreppet informationssamhället men först har detta begrepp fått en reell innebörd. Den digitala informationstekniken sprids snabbt. Med teknikens hjälp är det möjligt att elektroniskt överföra information i form av text, ljud och bild samt att lagra och sortera stora informationsmängder. Informationstekniken skapar nya former för bl.a. debatt, inhämtande av kunskap och publicering. De system som byggts upp för utbyte av stora informationsmängder spänner över hela världen. Dessa system, framför allt Internet, har förändrat villkoren för ekonomi och produktion, men också påverkat kulturmiljöerna och de olika konstformerna. Teknikutvecklingen kan också leda till att klyftorna i samhället ökar mellan dem som har och de som inte har tillgång till och kunskap om informationsteknik. För att förhindra detta och för att kunna utnyttja teknikens positiva möjligheter, krävs en sammanhållen strategi för hur informationstekniken kan användas inom kulturområdet. Kulturell mångfald och kvalitet kräver att tekniken inte utvecklas enbart på marknadens villkor. Ett viktigt kulturpolitiskt mål är att alla skall kunna ta del av kulturlivet. Intresset för kultur skall stimuleras och utvecklas genom ett rikt utbud av olika kulturformer i hela landet. I detta sammanhang kan informationstekniken spela en viktig roll. Regeringen har tillsatt en utredare med uppdrag att utforma en strategi för kulturinstitutionernas användning av informationsteknik (dir. 1995:129). I uppdraget ingår bl.a. att söka finna öppna tekniska system där olika former för systematisering och katalogisering av information beaktas så att frågan om användarvänlighet sätts i centrum. Det innebär att utredaren skall klargöra hur kulturinstitutionernas information - i form av t.ex. bilder, tavlor, texter, ljudupptagningar och film - kan göras elektroniskt tillgänglig samt därvid lämna förslag om uppbyggnad av ett gemensamt kulturnät - "Kulturnät ". Utredaren kommer att presentera sitt slutbetänkande . I delbetänkandet Inför ett svenskt kulturnät - IT och framtiden inom kulturområdet (SOU 1996:110) redovisades bl.a. en kartläggning av kultur- institutionernas nuvarande IT-användning och planerade IT-projekt. Utredaren konstaterar att intresset för informationsteknik generellt sett är stort och att arbetet med att digitalisera information pågår på många håll i landet. Biblioteken har kommit långt i sitt arbete med att digitalisera kataloger. De större arkiven har digitaliserat sina arkivförteckningar medan enskilda arkiv- handlingar sällan är digitalt tillgängliga. Museerna håller på att digitalisera sina samlingar men har svårt att enas kring gemensamma klassificeringsregler. Inom kulturområdet i övrigt bedömer utredaren att multimedia och användning av datorer i stor utsträckning har påverkat arbetsprocessen. I delbetänkandet beskrivs hur ett framtida svenskt kulturnät skulle kunna erbjuda en rad tjänster. Med hjälp av IT kan information om litteratur, konst, musik, teater, museiföremål, dokument m.m. sökas. Människor kan delta i elektroniska diskussionsgrupper och skapa virtuella konstverk och texter tillsammans med andra. Man kan få information om kulturevenemang i hela och beställa biljetter, böcker, tidskrifter, cd-rom-skivor etc. Utredaren pekar vidare på att principer för prissättning av informationstjänster är av stor betydelse för tillgängligheten av kulturinstitutionernas information samt för utformningen av en IT-strategi. föreslog att skall få ett samlat ansvar för IT-satsningar inom kulturområdet. Regeringens bedömning är att denna fråga inte kan avgöras förrän utredaren presenterat sitt slutbetänkande om en strategi för kulturinstitutionernas IT-användning. 16.3 Funktionshindrades kulturella möjligheter Funktionshindrade personers tillgång till kultur har på många områden för- bättrats och den tekniska utvecklingen har inneburit att tillgången till medier förbättrats avsevärt både vad gäller omfattning och kvalitet. De statliga insatserna på kulturområdet har främst varit av karaktären att förbättra produktion och information genom specialanpassat utbud. Inom den statliga kulturbudgeten avsätts ca . Medlen går till Talboks- och punktskriftsbiblioteken, nyhetsinformation och litteratur, Dövas Riksförbunds Dövas TV samt till radio- och kassettidningar genom . Insatser för personer med funktionshinder som avser kulturell verksamhet är dock inte begränsade till ett snävt avgränsat kulturpolitiskt område. Möjligheten för personer med funktionshinder att ta del av kulturutbudet är också beroende av att färdtjänst och assistans fungerar, lokaler måste vara tillgängliga och också informationen om olika kulturella möjligheter. En för- bättrad allmän tillgänglighet i samhället är således nödvändig. Inom ramen handikappreform har flera viktiga förbättringar genomförts på kultur- och mediaområdet. Genom lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) skall t.ex. kommunerna verka för att det allmänna fritids- och kulturutbudet blir tillgängligt för svårt funktionshindrade personer. De individuella stöd- och serviceinsatserna för- bättrades bl.a. genom rätten till personlig assistans och ledsagarservice och en utvidgad tolktjänst infördes. genomfördes flera viktiga reformer inom kultur- och informationsområdet. Utgivningen av böcker på ljudband och punktskrift samt på lättläst svenska utökades, och en försöksverksamhet med dagstidningar för synskadade initierades. När det gäller kultur och information för döva gjordes satsningar på videogramproduktion och texttelefonverksamhet, och ett statsbidrag till s.k. Tyst teater infördes. Av stor betydelse är också de förstärkningar som genomfördes inom folkbildningsområdet. har flera av dessa insatser tagit fastare form och utvecklats påtagligt. har staten förstärkt sina insatser framför allt när det gäller produktionen av videogram på teckenspråk (Dövas TV). Programmen som Dövas TV producerar sänds i . Kulturinstitutionernas insatser för funktionshindrade ser mycket olika ut. Längst har biblioteken kommit, särskilt när det gäller synskadade. Flera museer har arbetat med att göra sina samlingar tillgänglig. är verksamheterna vid många kulturinstitutioner dock inte tillgängliga för funktionshindrade och det gäller såväl anpassningen av verksamheterna som att faktiskt kunna ta sig in i lokalerna. Det är en kulturpolitisk ambition att kulturen skall kunna erbjudas alla och att människor med funktionsnedsättning bereds möjlighet att använda sin kreativitet och sina konstnärliga och intellektuella färdigheter. Kulturinstitu- tioner har ett särskilt ansvar att söka nya vägar att nå fram till alla de grupper som inte är delaktiga i landets kulturutbud. Staten bör ta ett ansvar i att främja tillgängligheten till kulturinstitutionernas lokaler och utbud. 16.3.1 Handlingsprogram för ökat deltagande i kulturlivet Regerings bedömning: Ett handlingsprogram bör utarbetas för ökat deltagande i kulturlivet för funktionshindrade. förslag: Utredningen föreslår utökat samarbete mellan funktionshindrade/organisationer och kulturinstitutioner samt att kulturinstitutioner som har statliga bidrag ska beakta kraven på tillgänglighet på det fysiska planet. Vidare föreslår utredningen att textmaskiner bör användas i större utsträckning på teatrar och biografer. Dessutom föreslås att krav på handikappanpassning skall gälla för samtliga marksändande radio- och tv-kanaler och att insatser för att utveckla omvandling av text-tv till syntetiskt tal intensifieras. Remissinstanserna: , och föreslår att en kartläggning görs av de faktorer som gör det svårt för funktionshindrade att ta del av kulturlivet och föreslår att ett handlingsprogram utarbetas. Liknande resonemang framförs från och . och anser att statsbidrag till kulturinstitutioner bör villkoras. anser att kravet på textmaskiner på biografer inte är tekniskt eller ekonomiskt möjligt att genomföra. Regeringens bedömning: Viktiga delar av vårt kulturliv bedrivs i institutionella former som personer med funktionshinder av olika skäl har svårt att ta del av. Ansvaret för att en anpassning sker och att resurser avsätts till detta ligger till stor del hos den enskilda institutionen och varje institution bestämmer själv över verksamhetens inriktning och uppläggning. För de institutioner som är statliga eller får statsbidrag gäller att de skall verka enligt de kulturpolitiska målen. Förutsättningarna för att göra lokaler och utbud tillgängliga är mycket olika. Många av institutionerna inryms i gamla kulturbyggnader som kan vara svåra och kostnadskrävande att anpassa. Dessutom kan tillgänglighetskrav och kulturmiljökrav stå direkt i motsatsförhållande till varandra. Med kunskap och vilja kan man dock i många fall hitta lösningar som tillfredsställer de olika kraven. Mot bakgrund av kulturutredningens förslag och remissopinionen anser regeringen att kulturinstitutionerna i högre grad bör arbeta för att funktions- hindrade personer skall kunna få tillgång till ett ökat kulturutbud. Vidare att informationen om utbud m.m. bör kunna anpassas och förmedlas på ett bättre sätt än vad som görs . Här bör ett utökat samarbete kunna ske med handikapporganisationer och myndigheter. Regeringen gör bedömningen att en översyn på området är nödvändig. I instruktion ligger att följa utvecklingen inom hela kultur- området och att göra kartläggningar utifrån olika aspekter. De funktionshind- rades tillgång till kultur är en sådan aspekt. uppgift är att i första hand, inom ramen för ordinarie bidragsgivning, fördela bidrag som främjar funktionshindrades deltagande i kulturlivet och följa utvecklingen på området i samverkan med andra myndigheter m.fl. Rådet har dessutom i uppgift att sprida erfarenheter om framgångsrika arbetsformer och modeller. I enlighet med de övergripande målen skall rådet arbeta för ett vidgat deltagande i kulturlivet. bör få i uppdrag att göra en noggrann kartläggning samt utarbeta ett handlingsprogram för att främja funktionshindrades deltagande i kulturlivet. Möjligheterna för funktionshindrade personer att delta i kulturlivet är dock inte enbart beroende av vad som görs inom kulturområdet. Ett handlingsprogram bör därför innehålla förslag på ansvarsfördelning på olika områden ochnivåer. Handlingsprogrammet skall vidare innehålla mål på både kortare och . skall därefter lämna förslag på åtgärder. arbete bör ske i nära samarbete med handikapp- organisationer, kulturinstitutioner, studieförbund, folkhögskolor, folkrörelser och myndigheter. föreslår att krav på handikappanpassning skall gälla för samtliga marksändande TV-företag och att insatser för att utveckla omvandling av text-TV till syntetiskt tal bör intensifieras. understryker i sitt remissyttrande att det är en självklar uppgift för företaget att i möjligaste mån göra det allmänna program- utbudet tillgängligt för personer med funktionshinder men att detta inte bör regleras i avtalet med staten. I fråga om den avgiftsfinansierade radio- och TV-verksamheten behandlades förslagen i propositionen En radio och TV i allmänhetens tjänst 1997-2001 (prop. 1995/96:161). I propositionen betonas att programbolagen under den kommande tillståndsperioden successivt bör öka tillgängligheten för funktionshindrade personer genom att utnyttja befintlig och ny teknik (prop. 1995/96:161 s. 67.). Den nya radio- och TV-lagen (1996:844), som träder i kraft innebär att utsändningar av t.ex. radiotidningar eller motsvarande program för döva underlättas. Tillståndsplikten för sådana sändningar avskaffas i vissa fall. Det blir också möjligt att sända radiotidningar över sändare för närradio, vilket inte är tillåtet enligt nuvarande lagstiftning. 17 EU:s kulturministrar utsåg till kulturhuvudstad för . regeringsförklaring uttalades att skall bli kulturens år i hela som kommer att vara kulturhuvudstad. För att stimulera kulturlivet i landets alla delar kommer en särskild satsning att göras på kulturen i hela landet inför och . Regeringens förslag: Staten kommer att ge ekonomiskt stöd till . I budgetpropositionen för föreslår regeringen att särskilda medel anvisas för ändamålet. Regeringens bedömning: Regeringen beräknar att skall stå till förfogande fördelat med för och lika mycket . Insatserna finansieras dels med medel från anslaget A 3. inom utgiftsområde 17 på statsbudgeten, dels med medel från programmet för omställning till hållbar utveckling. Regeringen beräknar vidare att projektet i hela landet kan disponera och . Insatserna finansieras med medel från anslaget A 3. inom utgiftsområde 17 på statsbudgeten, medel som regeringen disponerar för projektet i skolan samt medel från Stiftelsen . Regeringen har erfarit att stiftelsen bedömer att preliminärt kommer att fördelas till utvecklingsprojekt med anknytning till Kulturåret. Medel kan också påräknas från vissa fonder. Regeringen beräknar att ytterligare medel kommer att finnas tillgängliga för Kulturåret. I budgetpropositionen för föreslår regeringen att medel anvisas de konstnärliga högskolorna för projekt i samband med Kulturåret samt att vissa myndigheter skall få diponera särskilda budgetmedel för att aktivt kunna delta i Kulturåret. Sammantaget beräknar regeringen att ytterligare kommer att disponeras för projekt under Kulturåret. Många av dessa kommer att ha bäring på Kultur i hela landet. - Kulturhuvudstad 1998 AB har i skrivelse hemställt om ersättning för planering, marknadsföring och genomförande av program, evenemang och aktiviteter inför och under . Femton s.k. ankarteman har arbetats fram med ambitionen att bryta upp den konventionella indelningen i olika kulturområden eller konstarter. Dessa teman skall belysa staden ur flera olika synvinklar. Ett tema fokuserar på mötet med omvärlden och de impulser vi får utifrån, ett annat vill lyfta fram språket och skrivarkonsten som grundstenar i en humanistisk och demokratisk samhällsutveckling. Naturens rum, den ekologiska staden, handlar om samspelet mellan människan och naturen och om skyddet och vården av städernas natur- och parklandskap. Staden som scen, den kreativa staden, belyser staden som inspirationskälla och kreativ arena. Medan Generation K, den unga staden, vill släppa fram ungdomars egna initiativ och skapa förusättningar för en kreativ och kulturengagerad generation att aktivt delta i . Skälen för regeringens förslag: , då är kulturhuvudstad, skall bli ett kulturår i hela landet. För att fånga upp ambitionerna att manifestera kulturen detta år - både i kulturhuvudstaden och på olika håll i landet - föreslår regeringen en rad insatser. är värdland för planerade kulturpolitiska ministerkonferens och kommer det året att vara mötesplats för världens ledande politiker och experter på kulturområdet. Utgångspunkten för diskussionerna under konferensen är en rapport från för kultur och utveckling som letts av FN:s förre generalsekreterare . Diskussionen kring rapporten, Vår skapande mångfald, och inför konferensen kan bli ett värefullt bidrag till Kulturåret. Avsikten med Kulturåret är att visa vad det svenska kulturlivet förmår. Ett sådant år kan rika tillfällen skapas att vidga kretsen av intresserade och att övertyga fler om kulturens värde. Därför ligger det i varje regions, varje kommuns, varje litet samhälles intresse att samla sina resurser för att bidra till att göra Kulturåret till en nationell begivenhet.