prop · GK03100D1 · 1997-01-01 00:00:00 — Detta nya synsätt, vars syfte är att förenkla lagtex- ten, har gjort det möjligt att göra reglerna om skyldigheten att betala in avdragen skatt mer lika dem som gäller i fråga om skyldigheten att betala arbetsgivaravgifter och mervärdesskatt. Detta kräver också att avdragen skatt bestäms på samma sätt som arbetsgivaravgifter och mervärdesskatt (se vidare kommentarerna till 16Ä19 §§). I förhållande till utredningsförslaget har en redaktionell ändring gjorts i första stycket. Syftet är att klargöra att bestämmelsen inte reglerar frågan om inbetalning eller återbetalning. Detta regleras i 14 §. Genom ett beskattningsbeslut regleras endast frågan om skattekontot skall debiteras eller krediteras ett belopp och beloppets storlek. I andra stycket punkt 3, som i utredningens förslag är punkt 4, har dessutom hänvisningen till 10 kap. 12 § andra stycket ML slopats eftersom detta stycke har upphävts (se SFS 1995:700). Punkterna 3 och 4 har i förhållande till utredningens förslag fått byta plats av redaktionella skäl. 2 § Första stycket motsvarar 15 kap. 20 § första och andra meningarna ML. Bestämmelsernas tillämpningsområde har utsträckts till att gälla i fråga om alla skatter och avgifter som omfattas av skattebetalningslagen. Att det är skattemyndigheten som fattar beskattningsbesluten framgår av 2 kap. Av detta kapitel framgår också vilken skattemyndighet det är som skall fatta besluten. Av första stycket följer bl.a. att skattemyndigheten skall fatta beslut om arbetsgivaravgifterna månad för månad. Paragrafen ersätter i den delen 10 § första stycket USAL. En avrundningsregel finns i 23 kap. 1 §. Andra stycket ersätter 15 kap. 21 § ML. Tillämpningsområdet har utsträckts till att gälla i fråga om alla skatter och avgifter som skall redovisas i en skattedeklaration enligt skattebetalningslagen. Paragrafen ersätter i denna del 78 a § UBL och 10 § andra stycket USAL. Nuvarande tidsangivelse i 78 a § UBL, ''''''''efter uppbördsårets utgång'''''''', och i 10 § USAL, ''''''''året efter utgiftsåret'''''''', har slopats liksom den tidsangivelse som gäller enligt 15 kap. 21 § ML. Det har överlåtits till skattemyndigheten att avgöra i vilka fall det är lämpligt att hänföra skatt för flera redovisningsperioder till en enda. Regeln är avsedd att tillämpas när det föreligger svårigheter att hänföra viss skatt till rätta perioder. Tillämpningen skall således ske med viss restriktivitet. En enhetlig ordning underlättar den praktiska hanteringen, eftersom skatteavdrag, arbets- givaravgifter och mervärdesskatt i regel skall redovisas i en och samma skattedeklaration och bestämmas vid ett och samma tillfälle. Om ett beskattningsbeslut ändras efter beskattningsårets utgång får ändringen hänföras till den sista redovisningsperioden under beskattnings- året. Om ändringen görs under det löpande beskattningsåret får den hänföras till den senaste redovisningsperiod som berörs av ändringen. I förhållande till utredningsförslaget har i andra stycket i förtydligande syfte angetts att regeln gäller vid sådan ändring som görs efter beskattningsårets utgång. Även en redaktionell ändring har gjorts. F-skatt och särskild A-skatt 3 § På inrådan av Lagrådet har bestämmelsen i 3 § i utredningens förslag flyttats till 6 kap. 4 §. I den nu aktuella paragrafen, som motsvarar 6 § i utredningens förslag, anges när debitering av F-skatt och särskild A-skatt skall ske. Första stycket saknar motsvarighet i utredningsförslaget. I konsekvens med att det i 15 § regleras när ett besked om den slutliga skatten skall sändas till den skattskyldige har här tagits in en bestämmelse om när F- skatt och särskild A-skatt senast skall debiteras. Bestämmelserna ersätter 36 och 36 a §§ UBL. Genom andra stycket begränsas skattemyndighetens möjlighet att debitera F-skatt och särskild A-skatt efter inkomstårets utgång. För debitering efter nämnda tidpunkt krävs att det skall finns särskilda skäl. Efter året efter inkomståret får preliminär skatt för inkomståret över huvud taget inte debiteras. Särskilda skäl att debitera ytterligare preliminär skatt efter inkomstårets utgång kan anses finnas om det är fråga om betydande belopp i absoluta tal eller i förhållande till den tidigare debiterade skatten. I förhållande till utredningens förslag har redaktionella ändringar gjorts i paragrafens andra stycke. 4 § I paragrafen anges hur F-skatten och den särskilda A-skatten skall debiteras. Paragrafen motsvarar 26 § första och tredje styckena UBL. Avrund- ningsregeln har emellertid flyttats till 23 kap. 1 § och förenklats. Be- stämmelserna i andra meningen har utvidgats till att också gälla särskild A- skatt. Det minsta belopp som skall debiteras har höjts till . Det innebär att den lägsta månatliga betalningen blir . I förhållande till utredningens förslag har en redaktionell ändring gjorts. Bestämmelser om när F-skatten och den särskilda A-skatten skall debiteras har tagits in i 3 §. Bestämmelser om när F-skatten och den särskilda A-skatten skall betalas har tagits in i 16 kap. 5 §. 5 § I första stycket anges att F-skatten och den särskilda A-skatten skall betalas med lika stora belopp i . Ytterligare bestämmelser om inbetalning av den preliminära skatten finns i 16 kap. 5 och 6 §§. Genom bestämmelserna i andra stycket ges skattemyndigheten möjlighet att i ett enskilt fall besluta att den preliminära skatten skall betalas endast under vissa av årets månader. Bestämmelserna är tillämpliga bara om den skattskyldiges näringsverksamhet pågår under en del av kalenderåret och det finns särskilda skäl, som t.ex. vid utpräglat säsongsarbete, se avsnitt 19.2.3. I förhållande till utredningens förslag har redaktionella ändringar gjorts. 6 § Paragrafen, som motsvarar 7 § i utredningens förslag, har utformats i enlighet med Lagrådets förslag med ett undantag. Tillämplig skattetabell skall fastställas även om skattemyndigheten beslutat om skatteavdrag enligt en särskild beräkningsgrund för den skattskyldige. Detta ger möjlighet att knyta an den särskilda beräkningsgrunden till skattetabellen t.ex. på så sätt att skatteavdraget skall beräknas till det belopp som följer av skattetabellen ökat eller minskat med ett visst belopp. I första stycket anges sålunda att tillämplig skattetabell skall fastställas för varje skattskyldig fysisk person som har rätt att få en A-skattsedel. Bestämmelserna får sin betydelse när skatteavdrag skall beräknas på ersättning till en fysisk person för arbete och därmed likställd ersättning. Är det däremot fråga om ränta eller utdelning skall skatteavdrag beräknas enligt en viss procentsats. Om den skattskyldige avlider och dödsboet efter honom fortsätter att ta emot ersättning för arbete skall skatteavdrag inte beräknas enligt tabell utan efter en viss procentsats (se 8 kap. 8 § första stycket 1). Skulle den då aktuella procentsatsen, , leda till ett för högt eller för lågt uttag av preliminär skatt har dödsboet möjlighet att begära ändrad beräkning av den preliminära skatten enligt bestämmelserna i 8 kap. 29 §. En sådan ändrad beräkning kan skattemyndigheten också besluta om på eget initiativ. Bestämmelserna ersätter 24 § första stycket UBL. Bestämmelserna har ändrats dels på grund av den nya lagtekniska utgångspunkten i skattebetalningslagen i förhållande till uppbördslagen som innebär att den skattskyldige inte har någon uttrycklig skyldighet att betala A-skatt utan endast en skyldighet att vidkännas avdrag från sin lön för betalning av sådan skatt, dels på grund av att en A-skattsedel skall utfärdas endast efter särskild begäran. Även andra ändringar av redaktionell natur har gjorts. Vad som skall ske om kommunen ändrat en tidigare fastställd skattesats så sent att den inte kan beaktas vid tillämpningen av den nu aktuella paragrafen framgår av 8 §. Andra stycket saknar motsvarighet i utredningsförslaget. I konsekvens med att det i 15 § regleras när ett besked om den slutliga skatten skall sändas till den skattskyldige har här tagits in en bestämmelse om när beslut om tillämplig skattetabell senast skall fattas. Bestämmelserna ersätter 35 § andra och tredje styckena UBL. 7 § Paragrafen, som motsvarar 8 § i utredningens förslag, innehåller en avrundningsregel. Paragrafen ersätter 5 § första stycket UBL med undantag av första stycket sista meningen som ersatts av 8 kap. 8 § första stycket 4. Särskilda bestämmelser om att skattemyndigheten skall beakta om den skattskyldige har rätt till skattenedsättning enligt 1 § första meningen lagen (1951:691) om viss lindring i skattskyldigheten för den som icke tillhör har inte ansetts vara nödvändiga i skattebetalningslagen. Bestämmelser om när en A-skattsedel skall översändas till den skattskyldige behöver inte ha lagform. Bestämmelser om detta, som finns i 35 § andra och tredje styckena UBL, har därför inte fått några motsvarigheter i skattebetalningslagen. De bör i stället ges i form av verkställighetsföreskrifter. 8 § Paragrafen motsvarar 10 § i utredningens förslag. I paragrafen anges vad som skall gälla om en skattesats för inkomstskatt har ändrats så sent att ändringen inte kan beaktas vid bestämningen av den preliminära skatten. Paragrafen motsvarar 24 § andra stycket UBL. På inrådan av Lagrådet har bestämmelserna i 3 och 9 §§ i utredningsförslaget flyttats till 6 kap. 4 § respektive 8 kap. 11 §. Hänvisningarna i utredningens förslag till 10 § till de bestämmelser som har flyttats har i enlighet med Lagrådets förslag slopats. I stället har en motsvarande bestämmelse tagits in i såväl 6 kap. 4 § som 8 kap. 11 §. 9 § Paragrafen motsvarar 11 § i utredningens förslag. I första stycket anges att skattemyndigheten skall fatta beslut om den skatt som föranleds av den årliga taxeringen, s.k. grundläggande beslut om slutlig skatt. I stycket anges också på vilka övriga sätt slutlig skatt kan bestämmas. I andra stycket anges vad som avses med begreppet slutlig skatt. Paragrafen får sitt materiella innehåll genom 10 och 11 §§. I förhållande till utredningens förslag har redaktionella ändringar gjorts. Vad som ingår i slutlig skatt 10 § I paragrafen, som motsvarar 12 § i utredningens förslag, anges vilka skatter och avgifter som ingår i begreppet slutlig skatt. Enligt punkt 1 ingår samtliga skatter och avgifter som avses i 1 kap. 1 § första stycket TL, bl.a. skatt enligt lagen om expansionsmedel. Detta innebär i sin tur att den slutliga skatten inte alltid är ett belopp som skall betalas. Det kan i vissa fall motsvara ett belopp som skall utbetalas till den skattskyldige. I den slutliga skatten ingår däremot inte skattetillägg och förseningsav- gift enligt taxeringslagen. Eftersom skattetillägg avseende mervärdesskatt som redovisas i en självdeklaration tas ut enligt taxeringslagen ingår inte heller sådant skattetillägg i den slutliga skatten. I den slutliga skatten ingår inte heller förseningsavgift enligt fastig- hetstaxeringslagen. Sådan avgift behöver inte heller debiteras tillsammans med den slutliga skatten utan skall kunna debiteras för sig. Att skattebetalningslagen emellertid gäller vid denna debitering framgår av 1 kap. 1 § 6. Enligt punkt 2 ingår i den slutliga skatten också egenavgifter enligt lagen om socialavgifter. Av punkt 3 framgår att begreppet slutlig skatt även omfattar särskild löneskatt enligt 2 § lagen om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster. Av punkt 4 framgår att även mervärdesskatt, inklusive överskjutande ingående mervärdesskatt, som har redovisats i självdeklaration omfattas av begreppet slutlig skatt. Av punkt 5 framgår slutligen att begreppet slutlig skatt även omfattar allmän löneavgift enligt 2 § lagen om allmän löneavgift. Innan egenavgifterna, den särskilda löneskatten och den allmänna löneavgiften bestäms måste underlaget för beräkningen av skatten och avgifterna beräknas. Att beräkna underlaget måste emellertid anses vara ett led i att bestämma avgiften. Några särskilda bestämmelser om att skattemyndigheten skall fastställa underlaget motsvarande den som , såvitt gäller egenavgifterna, finns i 22 § UBL har därför inte ansetts vara nödvändiga i skattebetalningslagen. En bestämmelse om avrundning av belopp som avser skatt eller underlag för beräkning av skatt finns i 23 kap. 1 §. I förhållande till utredningsförslaget har hänvisningen i punkt 4 till sådan mervärdesskatt som har redovisats i självdeklaration lagts till. I utredningsförslaget täcktes detta fall in genom hänvisningen i 12 § 1 till 1 kap. 1 § fjärde stycket TL. Även redaktionella ändringar har gjorts. 11 § Paragrafen, som motsvarar 13 § i utredningens förslag, innehåller bestämmelser om skattereduktion vid underskott av kapital. Den ersätter 2 § 4 mom. UBL. Ändringarna i förhållande till utredningens förslag föranleds av SFS 1996:1338. har i betänkandet Inkomstskattelag (SOU 1997:2) föreslagit att bestämmelsen flyttas över till den föreslagna inkomstskattelagen. I avvaktan på detta har emellertid nuvarande bestämmelser om skattereduktion i 2 § 4 mom. UBL tagits in i förevarande paragraf. Av 9 § framgår att skattereduktionen skall frånräknas de skatter och avgifter som anges i 10 § för att man skall få fram den slutliga skatten. Vid beräkningen av skattereduktion skall beloppet avrundas enligt 23 kap. 1 §. Termen ''''''''skattereduktion'''''''' används i lagen förutom i den nu aktuella paragrafen endast i 9 §. Något behov av att definiera termen skattereduktion i 1 kap. 6 § finns därför inte. Vad som i övrigt gäller när den slutliga skatten bestäms 12 § I paragrafen, som motsvarar 14 § i utredningens förslag, anges vad som skall gälla när den slutliga skatten bestäms. Paragrafen ersätter 27 § 1 mom. UBL. Begreppet beskattningsort har ersatts med det mer adekvata begreppet hemortskommun. Enligt 1 kap. 3 § har detta begrepp samma innebörd i skattebetalningslagen som i kommunalskattelagen. I förhållande till utredningsförslaget har en redaktionell ändring gjorts i punkt 2. För hög F-skatt eller särskild A-skatt 13 § I paragrafen, som motsvarar 15 § i utredningens förslag, anges vad som skall gälla om sådan debiterad preliminär skatt som skall avräknas enligt 14 § andra stycket 1 a eller c överstiger den slutliga skatten för samma inkomstår. Då skall den preliminära skatten sättas ned med mellanskillnaden. Detta gäller även om den preliminära skatten har betalats. I ett sådant fall får saldot på skattekontot räknas fram på grundval av de nya uppgifterna om den preliminära skatten. I skattebetalningslagen har inte förts in några bestämmelser om i vilken turordning ändring skall ske av olika former av preliminär skatt. Detta avses bli reglerat i till lagen anslutande verkställighetsföreskrifter. Besked om slutlig skatt Rubriken närmast före paragrafen har, på grund av de justeringar som gjorts i Lagrådets förslag till 14 och 15 §§, fått en annan lydelse än den som Lagrådet föreslagit. Paragrafen, som motsvarar 16 § i utredningens förslag, har utformats i enlighet med Lagrådets förslag med ett undantag. Bestämmelsen om när den årliga avstämningen skall göras har tagits in i 3 kap. 6 § tredje stycket. Där anges att den årliga avstämningen skall göras sedan den slutliga skatten har registrerats. Ändringen hänger samman med det tillägg som gjorts i 3 kap. 5 § tredje stycket som medför att den slutliga skatten skall registreras först på förfallodagen. I första stycket anges att en avstämning av skattekontot skall göras sedan den slutliga skatten har bestämts. Det är här normalt fråga om den årliga avstämningen. Om den årliga avstämningen görs redan när den slutliga skatten har bestämts kommer avstämningen inte att visa om den skattskyldige på grund av den slutliga skatten har skatt att betala eller att återfå. För att få veta detta måste en annan beräkning göras. Att ett besked om resultatet av den beräkningen skall skickas till den skattskyldige tillsammans med ett besked om den slutliga skatten anges i 15 §. I andra stycket anges vilka åtgärder skattemyndigheten skall vidta sedan den bestämt den slutliga skatten men innan avstämningen enligt första stycket skall göras. Bestämmelserna ersätter 27 § 2 mom. UBL. I punkt 1 anges de belopp som skall dras från den slutliga skatten och i punkt 2 de belopp som skall läggas till. Punkt 1 b gäller A-skatt som den skattskyldiges arbetsgivare har dragit av. Uppgift om sådan skatt hämtar skattemyndigheten från arbetsgivarens kontrolluppgifter för den skattskyldige. Bestämmelsen är tillämplig även om arbetsgivaren inte betalat in den avdragna skatten på föreskrivet sätt. Av bestämmelsen framgår indirekt vad som skall gälla i fråga om en arbetstagares skyldighet att själv betala preliminär skatt om arbetsgivaren har gjort skatteavdrag men inte betalat det avdragna beloppet i föreskriven ordning. Arbetstagaren behöver då inte betala motsvarande skattebelopp. Någon uttrycklig regel om detta motsvarande 77 § femte stycket UBL har inte tagits in i lagen. Däremot anges i 12 kap. 2 § att den som har gjort skatteavdrag är skyldig att betala det innehållna beloppet. Nuvarande bestämmelser i 27 § 2 mom. punkt 2 UBL om avräkning för sådan A-skatt som skall betalas på grund av skattemyndighetens beslut enligt 75 § UBL har Ä för att undvika att bestämmelserna missbrukas Ä skärpts. Avräkning får enligt första stycket punkt 1 c ske endast om arbetstagaren också har ålagts betalningsskyldighet för beloppet enligt 12 kap. 1 § andra stycket. Några bestämmelser motsvarande nuvarande bestämmelser i 27 § 2 mom. första stycket 3 UBL om avräkning för annan än under 1 och 2 i samma stycke avsedd preliminär skatt passar inte in i det nya systemet. Det hänger samman med att den skattskyldige inte kan bestämma att en inbetalning skall avse viss skatt eller avgift. Finns det obetalda skatter registrerade på skattekontot när fyllnadsinbetalningen görs kommer avräkningen att automatiskt ske mot saldot på skattekontot. Finns det ett överskott registrerat på skattekontot när den slutliga skatten registreras, som exempelvis kan bero på en fyllnadsinbetalning, kommer överskottet emellertid att räknas av mot den debiterade slutliga skatten på samma sätt som . Bestämmelserna i punkt 1 d avser sådan skatt som har överförts från en annan stat till . Nuvarande bestämmelser om prioritering av inbetalda belopp har inte fått någon motsvarighet i skattebetalningslagen. I konsekvens med detta har bestämmelserna i 27 § 2 mom. tredje stycket UBL inte heller fått någon motsvarighet i lagen. Där föreskrivs nu att vid tillgodoräkning av preliminär A-skatt som innehållits av den skattskyldiges arbetsgivare sådan allmän egenavgift som arbetsgivaren redovisat i kontrolluppgift i första hand skall tillgodoräknas som sådan avgift. Att de belopp som skall tillgodoräknas enligt förevarande paragraf vid beräkningen av ränta skall hänföras till taxeringsåret framgår av 19 kap. 5 § (kostnadsränta) och 13 § (intäktsränta). Punkten 1 e ersätter 27 § 2 mom. andra stycket UBL. I punkt 2 anges vissa belopp som skall läggas till den slutliga skatten. Att det förfarande som regleras i taxeringslagen skall gälla för fastställande av sådan mervärdesskatt som skall redovisas i självdeklaratio- nen anges i 10 kap. 31 § skattebetalningslagen. Av 10 § förevarande kapitel framgår att i den slutliga skatten ingår sådan mervärdesskatt som har redovisats i självdeklarationen. I punkt 2 a anges därför, till skillnad från regleringen i 27 § 2 mom. 4 UBL, endast att justering skall göras för sådan skatt som betalas tillbaka enligt 18 kap. 3 § första stycket. En sådan återbe- talning kan bl.a. avse en förtida återbetalning av överskjutande ingående mervärdesskatt. Bestämmelserna i punkt 2 b avser sådan skatt som har överförts från till en annan stat. I punkt 2 c anges att till den slutliga skatten skall också läggas skattetilllägg och förseningsavgift enligt taxeringslagen. Detta gäller däremot inte förseningsavgift enligt fastighetstaxeringslagen. Att sådan avgift skall kunna debiteras utan samband med den slutliga skatten har sagts redan i kommentaren till 10 §. Några bestämmelser motsvarande 27 § 2 mom. första stycket 6 UBL behövs inte i den nu aktuella paragrafen, eftersom såväl belopp som skall läggas till som belopp som skall dras ifrån enligt lagen om expansionsmedel enligt 10 § i detta kapitel ingår i den slutliga skatten. 15 § I paragrafen, som motsvarar 17 § i utredningens förslag, anges när ett besked om slutlig skatt senast skall översändas till den skattskyldige. Paragrafen ersätter 35 § första stycket UBL. På Lagrådets inrådan föreskrivs också att ett besked skall lämnas om huruvida den skattskyldige efter debiteringen av den slutliga skatten har skatt att betala eller att återfå. Bestämmelsen har dock utformats på ett något annat sätt än Lagrådet föreslagit. Detta beror på att den årliga avstämningen enligt vad som föreslagits i 3 kap. 6 § tredje stycket skall göras först när den slutliga skatten har registrerats och att registreringen av sådan skatt enligt det föreslagna tillägget i 3 kap. 5 § tredje stycket skall göras först på förfallodagen. Den avstämning som skall göras i samband med att ett besked om den slutliga skatten skall sändas ut är alltså en annan än den årliga. Beslut med anledning av skattedeklaration eller andra uppgifter Deklaration i rätt tid 16 § På inrådan av Lagrådet har bestämmelserna i 18 § i utredningens förslag flyttats till 16 kap. 12 §. Tillföljd av detta motsvarar den nu aktuella paragrafen 19 § i utredningens förslag. I paragrafen anges hur skatt, dvs. skatteavdrag, arbetsgivaravgifter och mervärdesskatt, som har redovisats i en skattedeklaration i föreskriven ordning skall bestämmas. Paragrafen motsvarar 77 § andra stycket UBL, 11 § första stycket USAL och 15 kap. 2 § första stycket ML. Skatten skall anses bestämd till det belopp som redovisats i deklaratio- nen. Detta gäller även om skatt har redovisats med noll kronor. Om skatten inte kan beräknas tillförlitligt på grund av brister i eller bristfälligt underlag för deklarationen får bestämmelserna om skönsbeskattning i 19 § tillämpas. Även i dessa fall kommer dock bestämmelserna i den nu aktuella paragrafen att först tillämpas. Beslut enligt 19 § avses således alltid vara omprövningsbeslut. Paragrafen avses gälla även då den skattskyldige har fått anstånd med att lämna skattedeklarationen om han kommer in med deklarationen innan anståndstiden har gått ut. Paragrafen har på inrådan av Riksåklagaren och Riksenheten mot ekonomisk brottslighet ändrats i förhållande till utredningsförslaget och utformats i enlighet med nuvarande regler. Besluten anses liksom tidigare fattade redan när deklarationen kommer till skattemyndigheten. 17 § Paragrafen, som motsvarar 20 § i utredningens förslag, har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I paragrafen anges hur skatten skall bestämmas då den skattskyldige, enligt vad som sägs i 10 kap. 13 §, har uppgett att någon viss skatt inte skall redovisas för den aktuella redovisningsperioden. Skatten skall då bestämmas till noll kronor. Paragrafen har på inrådan av Riksåklagaren och Riksenheten mot ekonomisk brottslighet ändrats i förhållande till utredningsförslaget och utformats i enlighet med 19 § i utredningens förslag. Beslut anses fattat den dag deklarationen för redovisningsperioden skulle ha kommit in till skattemyndigheten. Utebliven, försenad eller bristfällig deklaration 18 § Paragrafen motsvarar 21 § i lagrådsremissens förslag. Om någon deklaration inte har lämnats i föreskriven ordning eller om någon skatt inte har redovisats i deklarationen, dvs. inte heller har redovisats till noll, skall skatten bestämmas enligt den nu aktuella paragrafen. I förhållande till utredningsförslaget har den ändringen gjorts att skatten eller avgiften i dessa fall skall bestämmas till noll kronor. Beslutet anses fattat den dag deklarationen för redovisningsperioden skulle ha kommit in till skattemyndigheten. Enligt utredningens förslag skulle varje skatt i de fall deklaration inte kommit in bestämmas till det högsta av de belopp som bestämts för någon av de tre närmast föregående redovisningsperioderna för respektive skatt (schablonbeskattning).