prop · GK0363 · 1997-01-01 00:00:00 — Engagemanget i samverkan från varje myndighet ska kunna borga för att beslut och åtgärd kommer . * Förstärkt arbetslinje och fler jobb En politik som ökar sysselsättningen och minskar arbetslösheten ökar rörligheten på arbetsmarknaden vilket ger större "inkilningsmöjligheter" för de som hamnat vid sidan om. En fortsatt arbetslinje kombinerad med en effektivare lokal samverkan ger i alla sysselsättningssituationer ett bättre resultat än utan samverkan. Förteckning över remissinstanser som avgivit yttrande över betänkandet - en kartläggning av lokala samverkansprojekt inom rehabiliteringsområdet (SOU 1996:85) Följande remissinstanser har inkommit med yttrande: Datainspektionen, , , , , , , , , , , , , i , i , Arbetsförmedlingen i , i , i , allmänna försäkringskassa, allmänna försäkringskassa, läns allmänna försäkringskassa, läns allmänna försäkringskassa, , , , , , kommun, kommun, , kommun, kommun, , , , , , , i , , Akademikers centralorganisation, , , Föreningen Svensk företagshälsovård, , Handikappförbundens samarbetsorgan, Neurologiskt , och och - . Sammanfattning av betänkandet - Översyn av socialförsäkringens administration (SOU 1996:64). Sammanfattningen är hämtad ur SOU 1996:64 och återges här i sin helhet. Socialförsäkringarna och anslutande förmåner är det samlade trygghetssystem som skall ge medborgarna i vårt land ekonomisk trygghet vid sjukdom, handikapp, ålderdom och föräldraskap och som skall understödja rehabilitering och åtgärder för att underlätta återgång till arbetslivet. Utbetalningarna från de olika försäkrings- och förmånsslagen har stor ekonomisk betydelse såväl för samhället som för hushållen. uppgick de totala utgifterna till , vilket motsvarar av bruttonationalprodukten och av den totala privata konsumtionen i landet. Med socialförsäkringens ekonomiska tyngd och viktiga roll för människors sociala trygghet och välfärd är det nödvändigt att socialförsäkringsadministrationen fungerar väl. Socialförsäkringsadministrationen består av den statliga centrala myndigheten och de 25 formellt fristående allmänna försäkringskassorna. Det finns en försäkringskassa för varje län samt en kassa för . I enlighet med regeringens direktiv (Dir. 1995:110) har en särskild utredare givits i uppdrag att göra en översyn av denna organisationsstruktur. I detta betänkande redovisas resultatet av uppdraget. Utredningen har enligt sina direktiv bl.a. haft till uppgift att analysera den nuvarande organisationens möjligheter och begränsningar. Denna analys visar att en av de mer framträdande styrkorna i den nuvarande organisationen är dess starka lokala förankring. De förtroendevaldas medverkan och engagemang tillsammans med kassornas decentraliserade arbetsformer har bidragit till att stärka samverkan med olika aktörer på lokal nivå samt till att öka verksamhetens flexibilitet och legitimitet. framgår av analysen att de begränsningar och problem som finns inom den nuvarande organisationen främst hör samman med avsaknaden av en tydlig ansvarsfördelning mellan den centrala myndigheten och de formellt fristående försäkringskassorna. Utvecklingen har förstärkt dessa problem så att det dubblerade ledningsansvar som följer av försäkringskassornas formellt fristående ställning har blivit svårare att hantera. Kompetenstvister och ifrågasättande av beslutsbefogenheter har blivit vanliga och fått märkbara effekter för organisationens förmåga att fatta strategiska ledningsbeslut. Med vägledning av denna analys kan urskiljas fyra grundläggande krav som bör tillgodoses i den framtida organisationen. En ny organisation bör utformas så - dagens problem med otydlighet i ledningsansvaret försvinner - den regionala/lokala nivåns inflytande bevaras och förstärks - en fungerande dialog mellan central och regional/lokal nivå utvecklas - en likformig, rättssäker och effektiv tillämpning av förmånsreglerna Vid utformningen av en ny roll- och ansvarsfördelning och nya former för samverkan inom socialförsäkringsadministrationen måste hänsyn också tas till att verksamheten under överskådlig framtid kommer att fortsätta vara utsatt för ett hårt omvandlingstryck. Organisationen måste klara av ett omfattande förändringsarbete i högt tempo och kunna leva upp till fortsatta krav på besparingar och rationaliseringar. För att komma till rätta med problemen med det dubblerade ledningsansvaret föreslås att det formella huvudmannaskapet för försäkringskassorna ändras. Den verksamhet som skall administreras - socialförsäkringen och anslutande förmåner - är i sin helhet statligt reglerad och den finansieras av statligt beslutade avgifter och allmänna skattemedel. De olika förmånsslagen utgör nationellt enhetliga system som ska tillämpas likformigt och rättvist över hela landet. Med hänsyn tagen till dessa förutsättningar har utredningen studerat två alternativa organisatoriska modeller. Jämförelsen visar att det naturliga är att kassorna inordnas i den statliga förvaltningsstrukturen genom att försäkringskassornas huvudmannaskap ändras från formellt fristående organ till statliga förvaltnings- myndigheter på regional nivå. Förslaget innebär att försäkringskassornas i realiteten starkt begränsade självständighet byts mot det ansvar och de befogenheter som följer av att de blir egna länsmyndigheter med egna regionala styrelser. En viktig utgångspunkt för förslagen är att ansvaret i administrativa frågor bör läggas så nära verksamheten som möjligt. Förslagen i detta betänkande ger därför de regionala myndigheterna på flera punkter ett större ansvar än vad som följer av den gängse ordningen i svensk statsförvaltning. För att ta till vara och förstärka de förtroendevaldas inflytande och för att ytterligare decentralisera ansvar föreslås att kassornas befogenheter utvidgas i fyra avseenden. 1.få rätt att besluta om lokalkontorsnät och servicepunkter 2.få rätt att besluta om inrättande av socialförsäkringsnämnder samt utse ledamöter till dessa 3.genom sin styrelse få en aktivare roll som förtroendemän för de försäkrade 4.få budgetansvar för driften av gemensamma ADB-system samt ett förstärkt inflytande för utveckling av befintliga och nya system Arbetsgivaransvaret bör knytas så nära verksamhetsansvaret som möjligt. Därför föreslås ett nytt sätt att lösa ansvarsfördelningen mellan den centrala och regionala nivån så att kassorna direkt tilldelas arbetsgivar- och personalansvaret för den regionalt anställda personalen. Detta bör klargöras i en gemensam instruktion för socialförsäkringsförvaltningen. Vid beträffar ansvarsfördelningen på den regionala nivån mellan styrelse och direktör föreslås att det operativa ansvaret för den löpande verksamheten läggs på direktören, vilket bl.a. innebär att denne bör ansvara för arbetsgivarfrågorna. Styrelsens roll bör utgå från behovet av lekmannainsyn och medborgarinflytande. Styrelsen skall generellt biträda direktören i hennes/hans arbete samt fatta beslut i frågor som har stor betydelse för medborgarna och där kunskaper om de lokala förhållandena har särskild betydelse. Sådana frågor är beslut om lokalkontorsnätets utformning och socialförsäkringsnämnderna samt den utvecklade förtroendemannarollen för de försäkrade. I övrigt ingår det även i kassastyrelsens uppdrag att pröva om verksamhet bedrivs effektivt och i överensstämmelse med verksamhetens syfte. Vad gäller ekonomifrågor föreslås att kassorna i instruktionen ges ett uttalat ansvar för sin ekonomiska redovisning. En sådan ordning skulle dels överensstämma med kassastyrelsernas hittillsvarande ansvar, dels ansluta till den ordning som gäller för centrala myndigheters styrelser. Denna ordning innebär att kassastyrelsen skall fastställa årsredovisning, delårsrapport och underlag för anslagsframställning. Kassastyrelsen skall vidare besluta om åt- gärder med anledning av revisionsrapporter, revisionsplan och vissa åtgärder rörande intern revision. En sådan lösning är motiverad med hänsyn till den omfattande verksamhet och de synnerligen stora betalningsströmmar som varje kassa ansvarar för. Vid varje kassa är i genomsnitt omkring 700 personer anställda, och den genomsnittliga utbetalningen per kassaområde är , varför det vore olämpligt att centralisera detta ekonomiska redovisningsansvar till den centrala myndighetens styrelse. Ansvaret för kompetensförsörjning och utveckling föreslås också vara decentraliserat. Övergripande policies och strategier tas fram i samverkan mellan den centrala och regionala nivån, varefter de fastställs av den centrala myndigheten. Kassorna ansvarar för att kompetensutvecklingsåtgärderna kommer till stånd och för det praktiska genomförandet. En nödvändig förutsättning för att uppnå samsyn i värderingar, gemensamt ansvarstagande för hela verksamheten och en effektiv resursanvändning är att komma till rätta med bristen på "vi-anda". Detta kräver bl.a. att den centrala myndigheten utvecklar nya former för dialogen med kassorna. Individuella verksamhetsöverenskommelser mellan central och regional nivå bör arbetas fram i anslutning till beslut om fördelningen av budgetmedlen. I detta arbete utvecklas en gemensam syn på innebörden av de olika verksamhetsmålen, vilka resultat som ska uppnås och vilka prioriteringar som ska göras. Kvalitets- och kompetenskrav stäms av. Uppföljningar och utvärderingar preciseras. Ett led i denna samverkan kan vara att den centrala myndigheten gör årliga väl förberedda länsbesök. Väsentligt är att de verksamhetsöverenskommelser som då görs utformas så att de kan följas upp i planeringssamtal och uppföljningsmöten. Organisationen av funktionerna på central nivå, inklusive den centrala myndigheten, kommer att behöva justeras. Det har inte varit utredningens uppgift att gå in på detta i detalj. Översiktligt redovisas i betänkandet fem organisatoriska delar som verksamheten på den centrala nivån kan delas in i. - ett litet effektivt sekretariat för hela organisationens administrativa frågor - en del för frågor som hör samman med den s.k. föregripande tillsynen såsom föreskrifter, allmänna råd, praxisspridning och andra aktiviteter som krävs för att tillämpningen av försäkrings- och förmånsregler blir korrekt, likformig, rättvis och rättssäker - en del för frågor om efterföljande tillsyn, uppföljning och utvärdering. Denna del bör vara väl avskild och avgränsad från de övriga delarna, vars resultat och effektivitet ju är föremål för granskningen. Denna del behöver sannolikt förstärkas med tanke på det starka omvandlingstryck som f.n. gäller inom socialförsäkringsområdet - en del för gemensamma ADB/IT-frågor. Denna del bör ligga fristående och vara uppdragsfinansierad. Det strategiska utvecklingsansvaret bör dock hållas samman på central nivå med ett förstärkt reellt inflytande för ledningarna på den regionala nivån - en del för produktion och utformning av informations- och utbildningsinsatser. Även denna del bör ligga fristående och vara uppdragsfinansierad. Som en första men inte oviktig förändring föreslås att namnet på den centrala myndigheten ändras från till . Detta innebär en markering av att det är en ny myndighet som ska arbeta i nya former med delvis nytt ansvar. Sammanfattningsvis innebär förslagen i detta betänkande att det skapas en sammanhållen organisation med ett entydigt statligt huvudmannaskap som gör det möjligt att utveckla starkt decentraliserade lösningar för ansvarsfördelningen inom administrationen. Ansvar och befogenheter läggs hos den regionala myndigheten i en omfattning som går längre än som traditionellt återfinns inom statsförvaltningen. Förslagen innebär också en administrativ förenkling genom att behovet av särlagstiftning för försäkringskassornas administration försvinner. Vidare skapas bättre förutsättningar för en effektiv verksamhet och för framtida rationaliseringar, eftersom organisationens ledningskraft kommer att kunna koncentreras på de utmaningar som väntar socialförsäkringsadministrationen i tider av stora reformer, förenklingar och rationaliseringar. Syftet med den nya organisation som föreslås i betänkandet är att skapa förutsättningar för en väl fungerande dialog, en återupprättad vi-anda och ett tydligt ledningsansvar i hela organisationen. Idén om en gemensam "Försäkringskassa " kommer att kunna förverkligas. Förteckning över remissinstanser som avgivit yttrande över betänkandet - Översyn av socialförsäkringens administration (SOU 1996:64) Följande remissinstanser har inkommit med yttrande: Kammarrätten i , Länsrätten i län, , , , , Datainspektionen, Statskontoret, , , , , Statens löne- och pen- sionsverk, , , i län, i , ombudsmän , , , allmänna försäkringskassa, allmänna försäkringskassa, läns allmänna försäkringskassa, läns allmänna försäk- ringskassa, allmänna försäkringskassa, läns allmänna försäk- ringskassa, läns allmänna försäkringskassa, läns allmänna försäkringskassa, läns allmänna försäkringskassa, läns allmänna försäkringskassa, läns allmänna försäkringskassa, läns allmänna försäkringskassa, allmänna försäkringskassa, läns allmänna försäkringskassa, läns allmänna försäkringskassa, allmänna försäkringskassa, läns allmänna försäkringskassa, läns allmänna försäkringskassa, läns allmänna försäkringskassa, läns allmänna försäkringskassa, läns allmänna försäkringskassa, läns allmänna försäkringskassa, läns allmänna försäkringskassa, läns allmänna försäkringskassa, läns allmänna försäkringskassa, i , , , Akademikers , , , , , , , Handikappförbundens samarbetsorgan, , och . Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1996/97:63 Samverkan, socialförsäkringens ersättningsnivåer och administration, m.m.