prop · GK03120 · 1997-01-01 00:00:00 — Skr 1996/97:120 Regeringen överlämnar denna skrivelse till . Det finns ett starkt stöd för de övergripande målen för och den allmänna inriktningen av handikappolitiken. Mot denna bakgrund bedömer regeringen situationen inom handikappområdet och redovisar den samlade strategi som kommer att ligga till grund för regeringens fortsatta arbete inom detta område. Denna samlade strategi innebär bl.a. att det är frågor om tillgängligheten inom olika verksamhetsområden som i större utsträckning kommer att prioriteras under . I skrivelsen redovisar regeringen åtgärder som vidtagits inom handikappområdet , förslag som förelagts för dess prövning och pågående utredningsarbete. Skrivelsen innehåller inte en fullständig redovisning av insatserna på handikappområdet utan begränsar sig till några områden där förändringar nu är aktuella eller har genomförts. Personlig assistans tas t.ex. inte upp i denna skrivelse, då frågan har behandlats av i flera andra sammanhang, senast i den ekonomiska vårpropositionen. Ytterligare medel föreslås där skjutas till för att täcka kostnaderna för denna angelägna stödform. 1 Målen för handikappolitiken........................3 2 Regeringens samlade strategi inom handikappområdet.4 3 Tillgänglighet i vardagsmiljön.....................7 4 Tillgänglighet inom trafikområdet.................11 5 Tillgång till teletjänster........................15 6 IT-program för äldre och för personer med funktionshinder18 7 Ett tillgängligt regeringskansli..................19 7.1 Tillgängliga publikationer....................19 7.2 Tillgängliga lokaler m.m......................20 8 Vård och omsorg...................................21 8.1 Extra resurser till vård och omsorg...........21 8.2 Utjämning av kostnadsskillnader mellan kommuner för verk- samhet enligt LSS.............................22 8.3 Ändringar i socialtjänstlagen.................22 8.4 Avveckling av vårdhem och specialsjukhus m.m..23 8.5 Större inflytande och bättre bemötande - utredning tillsatt24 9 Elever med funktionshinder........................25 9.1 Bättre kvalitet och likvärdighet i utbildningen för elever med funktionshinder...............................25 9.2 Bättre utbildning i teckenspråk...............27 9.3 Tillgänglighet till högre utbildning..........28 9.4 Övriga åtgärder på skolområdet................29 10 Arbetsmarknad och arbetsliv.......................31 10.1 Arbetsmarknadsåtgärder för arbetshandikappade31 10.2 Förbud mot diskriminering i arbetslivet.....35 11 Tillgång till kultur och information..............36 12 Handikappfrågorna i ett internationellt perspektiv38 12.1 FN..........................................38 12.2 Sida........................................39 12.3 EU..........................................39 13 ...............................41 14 i handikappfrågor...42 15 Allmänna arvsfonden...............................43 Utdrag ur protokollet vid regeringssammanträdet 1 Målen för handikappolitiken ------------------------------------------------------- |Målen för handikappolitiken är | |- att uppnå jämlikhet i levnadsvillkor och full| | delaktighet i samhällslivet för personer med| | funktionshinder, | |- att ge förutsättningar för ökad självständighet och| | självbestämmande för personer med funktionshinder,| |- att ge förutsättningar för funktionshindrade personer| | att skapa sig ett värdigt liv i gemenskap med| | andra, | |- att främja internationellt samarbete på| | | |handikappområdet. Dagens ideologi inom handikappområdet har utvecklats successivt från 1960- talet och framåt. kom alltfler att dela uppfattningen att personer med funktionshinder borde ha samma möjlighet till delaktighet i samhället som andra människor. Hinder för sådan delaktighet skulle undanröjas. Detta synsätt har vuxit sig allt starkare . Regering och riksdag har i olika sammanhang lagt fast målen för handi- kappolitiken. Principerna om full delaktighet, jämlikhet i levnadsvillkor, självbestämmande och tillgänglighet är de grundstenar på vilka den svenska handikappolitiken byggs nu och framgent. Utgångspunkten är alla människors lika värde och lika rätt. Insikten om att människor har olika funktionsförmåga måste ligga till grund för samhällsplaneringen. Resurserna måste användas så att alla individer så långt möjligt ges lika förutsättningar att delta i samhällslivet. Begreppen delaktighet och jämlikhet innefattar en process som leder till att olika samhällsområden liksom den omgivande miljön blir tillgängliga för funktionshindrade. Det gäller såväl den fysiska tillgängligheten som tillgänglighet till information och service, vård och stöd, kultur, fritidsaktiviteter m.m. Målet är att skapa förutsättningar för ett självständigt och värdigt liv för personer med funktionshinder. Att få leva som en självständig individ utifrån sina egna resurser och få bestämma över sin vardag är av avgörande betydelse för enskilda människors livskvalitet. Att sådana möjligheter finns är också en förutsättning för ett samhälle där alla är delaktiga. Frågor om inflytande måste få särskild uppmärksamhet i situationer där enskilda personer till följd av omfattande funktionshinder är mycket eller totalt beroende av olika stödinsatser. De handikappolitiska målen överensstämmer i hög grad med innehållet i för att tillförsäkra människor med funktionsnedsättning delaktighet och jämlikhet och med den resolution (97/C 12/01) av om lika möjligheter för människor med funktionshinder, som utfärdats av (EGT nr C 12, 13.1.1997,s.1). har levnadsvillkoren i för personer med funktionshinder successivt förbättrats. En grundläggande förutsättning för detta har varit utvecklingen av den generella välfärden. Även i fortsättningen kommer den generella välfärdspolitiken, i kombination med särskilt inriktade handikappolitiska insatser och åtgärder för en förbättrad tillgänglighet, att utgöra fundamentet i svensk handikappolitik. anses i internationella sammanhang vara ett föregångsland på handikappområdet. kom till genom ett svenskt initiativ. Regeringen har också medverkat till att stärka genom att ställa särskilda medel till förfogande. Inom EU har regeringens ambition varit att arbeta för att handikappfrågorna tas upp och beaktas inom olika politikområden då gemenskapen fattar beslut inom ramen för fördraget och att stärka handikapporganisationernas inflytande. Insatser på biståndssidan har bidragit till att förbättra situationen för funktionshindrade på olika håll i världen. Informations- och erfarenhetsutbyte med ett stort antal länder både inom och utom har spritt svenskt förhållningssätt till och kunskap om handikapp som metoder och idéer från andra länder vunnit insteg i svensk handikappomsorg. Det är värdefullt att sådant samarbete främjas och utvecklas också fortsättningsvis. 2 Regeringens samlade strategi inom handikappområdet ------------------------------------------------------- |Sammanfattning | | | |Regeringens politik inom handikappområdet bygger på en| |samlad strategi där huvudinriktningen är att ge staten,| |landsting, kommuner, organisationer m.fl. förutsätt-| |ningar att utveckla tillgängligheten i vid bemärkelse| |inom olika samhällssektorer och verksamheter. Personer| |med funktionshinder skall därigenom så långt möjligt| |kunna delta i samhällslivet på motsvarande sätt som de| |som inte har något funktionshinder. De åtgärder rege-| |ringen vidtagit, föreslår och planerar bygger på| |principen att handikappaspekterna skall beaktas inom| |varje samhällsområde. Handikapporganisationerna ingår| |som viktiga samverkanspartners i ett sådant arbete. Regeringens samlade strategi inom handikappområdet syftar till att inrikta den nuvarande och framtida handikappolitiken på målet ett samhälle tillgängligt för alla, alltså även för personer med funktionshinder. Den har sin grund i de handikappolitiska målen och bygger därutöver bl.a. på slutbetänkande (SOU 1992:52) Ett samhälle för alla. Handikappolitiken berör alla samhällsområden och praktiskt taget varje fråga har en handikappaspekt. Ändå händer det ofta att insatserna för personer med funktionshinder tas upp och behandlas utanför de sammanhang där de hör hemma. De betraktas sällan som en naturlig del i de frågeställningar som är aktuella. Så har t.ex. funktionshindrades möjligheter att färdas länge behandlats som en fråga främst för socialnämnden i stället för att ses som en del av trafikhuvudmannens ansvarsområde. Det är regeringens uppfattning att handikappaspekterna måste beaktas inom alla politikområden och i planeringen på central, regional och lokal nivå. Utbildningspolitiken bör alltså utformas så att också elever med funktionshinder kan delta i undervisningen. Arbetsmarknadspolitiken måste bedrivas på ett sådant sätt att även funktionshindrade personer integreras i arbetslivet. Trafikpolitiken bör utformas med hänsyn till människor med rörelsehinder, nedsatt orienteringsförmåga eller andra funktionsnedsättningar etc. För att målen för handikappolitiken skall kunna uppnås fordras att in- dividuella service- och stödinsatser kombineras med åtgärder för att förbättra tillgängligheten i samhällsmiljön som helhet. De handikappolitiska reformer som har genomförts har i hög grad inriktats på att förbättra det individuella stödet till personer med funktionshinder. Dessa har haft och har självfallet stor betydelse för dem som får del av insatserna. Men ibland har sådana insatser fått kompensera brister i den generella utformningen och planeringen. Åtgärderna inom handikappområdet måste nu enligt regeringens mening i större utsträckning inriktas på att åstadkomma bättre tillgänglighet i verksamheter och miljöer. Det gäller den fysiska tillgängligheten, dvs. anpassade bostäder, utemiljöer, kollektivtrafik m.m., men också tillgång till tolk, information, service och andra insatser som krävs för att personer med funktionshinder skall kunna delta i samhällslivet på samma villkor som andra. Handikapporganisationernas medverkan i det handikappolitiska arbetet har haft en avgörande betydelse för dagens handikappolitik och för de förbättringar som har uppnåtts. Organisationerna har påverkat såväl synen på handikapp som utformningen av olika stödsystem. Staten, landstingen och kommunerna stödjer också organisationerna så att de kan bedriva verksamhet på central, regional och lokal nivå. Regeringen avser att fortsätta det samarbete med organisationerna som redan pågår och att vidareutveckla det, bl.a. genom utökade kontakter mellan statssekreterargruppen för handikappfrågor och organisationerna. Strategin, som presenteras närmare i det följande, innehåller regeringens bedömning av tillgängligheten i vid bemärkelse på olika samhällsområden för funktionshindrade personer. Den omfattar också beskrivningar av åtgärder som regeringen vidtagit eller planerar att vidta för att stärka och skynda på utvecklingen inom olika politikområden och på insatser som planeras för att göra verksamheter bättre tillgängliga för personer med funktionshinder. De viktigaste områdena i strategin är följande: Den egna kommunen är vår närmiljö. Det är där man bor, oftast arbetar eller studerar, gör inköp, tillbringar största delen av sin fritid, deltar i det sociala livet, förflyttar sig, får huvuddelen av den hjälp och service man behöver etc. De flesta av oss tar för givet att vi kan röra oss fritt i kommunen och ta del av de aktiviteter och det utbud av varor och tjänster som finns där. Så är det inte för alla. För en person som har ett funktionshinder har tillgänglighet i miljö, byggnader och bostäder, kommunikationer och information en avgörande betydelse för om han eller hon skall kunna leva som andra kommuninvånare. I regeringens strategi ingår därför ett program för ökad tillgänglighet i kommunerna. Ungefär en miljon människor i landet bedöms ha svårt att förflytta sig på grund av funktionshinder. För dem är kommunikationernas utformning av avgörande betydelse för deras möjligheter att arbeta och delta i olika samhällsaktiviteter. pågår ett omfattande arbete på att förbättra tillgängligheten inom trafikområdet. Men utvecklingen mot förbättrad tillgänglighet på detta område behöver intensifieras. Regeringen planerar därför att ställa särskilda statliga stimulansmedel till trafikhuvudmännens förfogande för åtgärder som bidrar till att öka tillgängligheten för funktionshindrade. Förslagen i regeringens proposition (1995/96:86, bet. 1995/96 TU9) om funktionshindrades tillgång till teletjänster syftade bl.a. till att förstärka forsknings- och utvecklingsarbetet samt standardiseringsverksamheten inom området telekommunikationer och handikapp. Funktionshindrade personers behov av telekommunikationer skall liksom tillgodoses genom statlig upphandling, genom tillståndsvillkor samt genom fortsatt stöd till forskningsinsatser. Praktiskt taget varje människa kommer att behöva använda informationstekniken (IT) i vardagen och i arbetet. För personer med funktionshinder kan, rätt använd, IT skapa helt nya förutsättningar för att uppnå de handikappolitiska målen om full delaktighet och jämlikhet. Så kan t.ex. dövblinda personer via databaser få kontakt med andra och få tillgång till information som de annars inte skulle få del av. Tekniken kan också användas för att göra miljöer och verksamheter tillgängliga, vilket i sin tur skapar större självständighet och mindre beroende för funktionshindrade personer. Personer med stora rörelsehinder kan t.ex. med hjälp av en "fjärrkontroll" styra dörröppnare, belysning, spis, TV, radio, telefon m.m. Ett förslag till program för att främja funktionshindrades och äldre personers användning av IT har på regeringens upp- drag utarbetats av . Programförslaget bereds nu i . Regeringens strategi innefattar ambitionen att göra först och främst rege- ringskansliets publikationer och lokaler tillgängliga. Åtgärder har redan gjorts för att öka antalet tillgängliga publikationer, skrifter m.m. från . Regeringen verkar för att myndigheter, landsting och kommuner skall vidta liknande åtgärder inom sina ansvarsområden. Tillgången till vård och omsorg är särskilt viktig för personer med funk- tionshinder och deras anhöriga. I vissa situationer kan den vara ett livs- villkor. Regeringen har ekonomiska vårproposition föreslagit att kommuner och landsting skall tillföras och och framåt. Regeringens avsikt med detta resurstillskott är att antalet sysselsatta inom den kommunala sektorn skall kunna öka och att det kommer vården, omsorgen och skolan till godo. Regeringen har i en proposition till föreslagit vissa ändringar i socialtjänstlagen. Ändringarna syftar bl.a. till att underlätta för personer med ett varaktigt behov av omfattande vård och omsorg att flytta till en annan kommun. Regeringen föreslår även en ny bestämmelse som anger att närstående som vårdar långvarigt sjuka, äldre och funktionshindrade bör få stöd och avlösning av . Utbildning och kunskap måste alltid stå i centrum när ett samhälle formas och utvecklas. Alla behöver lära sig mer och få del av kunskapssamhällets utveckling. Barn, ungdomar och vuxna måste få samma möjligheter och förutsättningar till lärande. Det innebär att skolan måste ha både beredskap och förutsättningar att ge särskilt stöd till de elever som behöver det. Regeringen anser att det är av stor betydelse att elever med funktionshinder får en utbildning som kvalitetsmässigt och i övrigt är likvärdig med den som övriga elever får. Det finns risk för att personer med funktionshinder trängs undan i det rådande svåra arbetsmarknadsläget. Det finns också tecken som tyder på att arbetsgivare mer ser till funktionshindret än till den sökandes kvalifikationer. Många har därför hävdat att det behövs en lagstiftning som förbjuder diskriminering i arbetslivet av personer med funktionshinder. Arbetet med att öka funktionshindrade personers tillgång till kultur och information skall fortsätta. Regeringen har givit i uppdrag att utarbeta ett handlingsprogram för att främja funktionshindrade personers möjligheter att delta i kulturlivet. 3 Tillgänglighet i vardagsmiljön ------------------------------------------------------- |Sammanfattning | | | |Bostadsförsörjningen och tillgängligheten i vardagsmiljön| |för personer med funktionshinder bör förbättras. | | Det är regeringens avsikt att uppdra åt att| |samordna arbetet med att utforma ett program för| |generellt ökad tillgänglighet i kommunerna. Arbetet bör| |utformas som ett pilotprojekt, där kommuner inbjuds| |att medverka. Programmet skall bygga på bl.a. handi-| |kapporganisationernas kunskap och erfarenheter.| |bör arbeta med programmet i samråd med| |, handikapporganisationer och| |andra berörda. | | Regeringen avser vidare ge i uppdrag att| |undersöka vad kommunerna m.fl. fastighetsägare nu gör för| |att begränsa de hinder för framkomlighet som finns i| |publika lokaler och på allmänna platser och vad som| |planeras för att förbättra tillgängligheten. Tillgänglighet i miljö, byggnader och bostäder är en viktig förutsättning för att personer med funktionshinder skall kunna leva ett självständigt och oberoende liv och kunna delta i samhällslivet. Bestämmelser om bostäders och miljöers tillgänglighet finns i plan- och byggstiftningen. De undersökningar som gjorts av Plan- och byggutredningen visar, att det befintliga byggnadsbeståndet ofta uppvisar brister. Nya byggnader uppfyller däremot i huvudsak de tillgänglighetskrav som kan ställas. Men även i dessa är det tyvärr vanligt att det finns brister i detaljutformningen. Det finns också brister i gatumiljö och publika lokaler. Regeringen uttalade i propositionen (1994/95:230) översiktsplanering enligt m.m. bland annat att arbetet med att förbättra tillgängligheten måste ske i hela plan- och byggprocessen - från den översiktliga planeringen, via detaljplanering till bygglov, samråd och kontrollplan. Regeringen pekade också på ansvar i denna process, från det strukturinriktade översiktliga planeringsarbetet till den individuella bostadsanpassningen. Enligt regeringens uppfattning fanns det behov av att öka kunskapen inom byggsektorn och hos andra aktörer som medverkar i utformningen av bebyggelsemiljön om funktionshindrade personers behov och hur dessa skall tillgodoses. Resultatet av den analys av tillgängligheten som Plan- och byggutredningen lät utföra visar att bristande tillgänglighet ofta beror på olämpligt utformade detaljer i bygget som t.ex. fel placerade toaletter och dörröppnare liksom förekomst av svårforcerade trösklar. I den yttre miljön kan det röra sig om trottoarkanter, som inte är avfasade, fel färgsättning och belysning eller otydlig skyltning. Om sådana brister rättades till skulle tillgängligheten för personer med rörelsehinder och nedsatt orienteringsförmåga bli betydligt bättre. Utredningen föreslog därför att det skulle införas krav på att sådana hinder för tillgänglighet och användbarhet för personer med nedsatt rörelse- och orienteringsförmåga som är enkla att åtgärda skall vara åtgärdade i befintliga publika lokaler och på befintliga allmänna platser. Regeringen tog i nämnda proposition inte ställning till Plan- och byggutredningens förslag i denna del. har därefter på regeringens uppdrag närmare analyserat konsekvenserna av Plan- och byggutredningens förslag vad gäller insatser för att förbättra tillgängligheten på allmänna platser och i befintliga publika lokaler. Resultatet har presenterats i en rapport från (1996:8) med titeln i den offentliga miljön. Av rapporten framgår att ett genomförande av Plan- och byggutredningens förslag skulle innebära betydande kostnader framför allt för den kommunala sektorn. föreslår där bl.a. att det görs en inventering av de hinder för framkomlighet som finns i publika lokaler och på allmänna platser. Denna inventering bör därefter följas av en kartläggning av de åtgärder som skulle behövas för att få dessa platser tillgängliga och användbara för personer med nedsatt rörelse- och orienteringsförmåga. En sådan inventering bör kunna ligga till grund för kommunernas arbete med att förbättra tillgängligheten. Den bostadspolitiska utredningen tog också upp behovet av att öka till- gängligheten. I sitt betänkande (SOU 1996:156) Bostadspolitik 2000 - från produktions- till boendepolitik (SOU 1996: 156) påpekar kommittén att det finns brister i bostäders tillgänglighet för personer med funktionshinder. Kommittén menar också att kunskapen hos beslutsfattare, arkitekter, byggherrar m.fl. är otillräcklig när det gäller tillgänglighetsfrågor och föreslår särskilda satsningar för att öka kunskaperna och informationen om dessa. framhåller också i sin rapport till regeringen att det fortfarande återstår mycket arbete för att anpassa fysiska miljöer och verksamhet till funktionshindrade personers behov. Det framgår bl.a. av den enkät som gjorde till landets kommuner. Stora brister i tillgängligheten finns i alla kommuner. Det gäller t.ex. tillgänglighet till information, skolor, bibliotek och sammanträdeslokaler. Det saknas också viktiga inslag i kommuners policy och planering; drygt hälften saknar handikappolitiskt program. Sambandet mellan bra tillgänglighet och förekomsten av kommunala handikappolitiska program är tydligt. Kommuner som har en plan för hur funktionshindrade personer skall bli jämlika och delaktiga i samhällslivet har också en generellt sett bättre tillgänglighet än kommuner som saknar sådana program. Enligt regeringens bedömning bör flera av de åtgärder som vidtagits medföra att bostadsbeståndet och den omgivande miljön successivt förbättras och tillgängligheten ökar. Men detta är inte tillräckligt. Kunskapen och kompetensen hos byggherrar, kommuner och andra aktörer om hur bostäder, närmiljöer, publika lokaler, terminaler, hållplatser och annat i anslutning till dessa bör vara utformade för att kunna användas av personer med funktionshinder måste också bli bättre. Detta kräver särskilda insatser. Ett utvecklingsarbete bör därför påbörjas i några kommuner. Arbetet bör bl.a. inriktas på att finna metoder för att tillvarata handikapporganisationernas kunskaper om vad som krävs för att förbättra tillgängligheten på olika områden, hur detta skall göras och formerna för ett sådant arbete. Utvecklingsarbetet bör utformas som ett pilotprojekt, där kommuner inbjuds att delta och utforma program i samarbete med handikapporganisationerna på orten, berörda myndigheter och andra intressenter. Goda exempel på hur man på ett kostnadseffektivt sätt kan förbättra tillgängligheten i den offentliga miljön, i publika lokaler m.m. bör redovisas. Exempel på hur tillgängligheten till olika kommunala verksamheter och förvaltningar kan förbättras skall också redovisas - t.ex. tillgängligheten till kultur- och fritidsaktiviteter, föreningsverksamhet och information. En del av tillgänglighetsprogrammet bör inriktas på att hitta former för en integrerad anpassning av trafiksystem och bebyggelse. Syftet bör vara att få till stånd ett fungerande nätverk i kommunerna där varje del av resandet som en person med funktionshinder gör är anpassad från hemmet över hållplats och färdmedel fram till och in i den byggnad/evenemang resan avser. Detta kräver ett väl utvecklat samarbete mellan olika myndigheter och andra berörda. Insatser bör göras för att öka informationen till handikapporganisationernas medlemmar, kommuner, byggbransch, arkitekter och andra som arbetar med plan- och byggfrågor om vilka brister i tillgängligheten som finns och hur dessa kan undvikas och avhjälpas. har bl.a. till uppgift att samordna tillämpningen av plan- och bygglagstiftningen och utarbeta föreskrifter på byggområdet. Verket svarar också för frågor som rör bostäder och boendemiljö för särskilda grupper på bostadsmarknaden, t.ex. äldre och personer med funktionshinder. I detta arbete ingår även tillgänglighetsfrågorna. Regeringen anser därför att är den myndighet som bör få i uppgift att samordna arbetet med ett tillgänglighetsprogram.