prop · GK03129 · 1997-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1996/97:129 Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås ändringar i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk. Det föreslås att lagen skall ändras så att upphovsmän alltid har rätt till skälig ersättning när de överlåter sin uthyrningsrätt avseende ljudupptag- ningar eller upptagningar av rörliga bilder till en framställare av sådana upptagningar. Avtalsvillkor som inskränker denna rätt skall vara ogiltiga. Samma rätt till ersättning skall gälla för utövande konstnärer. Änd- ringarna syftar till att ge ett visst skydd åt den svagare parten i avtalet. Därmed genomförs artikel 4 i rådets direktiv /100/EEG om uthyr- nings- och utlåningsrättigheter avseende upphovsrättsligt skyddade verk och om upphovsrätten närstående rättigheter. Det föreslås att lagändringarna träder i kraft . 1 Förslag till riksdagsbeslut 3 2 Förslag till lag om ändring i lagen (1960:729) om upp- hovsrätt till litterära och konstnärliga verk 3 3 Ärendet och dess beredning 5 5 Överlåtelse av uthyrningsrätt 8 5.1 Bakgrund 8 5.2 Artikel 4 i direktivet 11 5.3 Genomförande av artikel 4 i direktivet 13 6 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 16 7 Kostnader och resursbehov 17 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 43 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk. Förslag till lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk Regeringen har följande förslag till lagtext. Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk dels att 45 § skall ha följande lydelse, dels att det skall införas en ny paragraf, 29 §, av följande lydelse. 3 kap. 29 § Om en upphovsman till en framställare av ljudupptagningar eller upptagningar av rörliga bilder överlåter sin rätt att genom uthyrning av sådana upptagningar göra ett verk tillgängligt för allmänheten, har upphovsmannen rätt till skälig ersättning. Avtalsvillkor som inskränker denna rätt är ogiltiga. 5 kap. 45 § En utövande konstnärs framförande av ett litterärt eller konstnärligt verk får inte utan hans samtycke 1. tas upp på en grammofonskiva, en film eller en annan anordning, genom vilken det kan återges, eller 2. sändas ut i ljudradio eller television eller genom direkt överföring göras tillgängligt för allmänheten. Ett framförande som har tagits upp på en anordning som avses i första stycket 1 får inte utan konstnärens samtycke föras över från en sådan anordning till en annan eller göras tillgängligt för allmänheten förrän har förflutit då framförandet skedde eller, om upptagningen har getts ut eller offentliggjorts från fram- förandet, då upptagningen först gavs ut eller offentliggjordes. Bestämmelserna i 3, 6 - 9, 11 - 13, 15, 16, 21, 22, 25 - 26 b, 26 e, 26 f, 27 och 28 §§, 39 § första meningen samt 41 och 42 §§ skall tillämpas i fråga om framföranden som avses i denna paragraf. Bestämmelserna i 3, 6 - 9, 11 - 13, 15, 16, 21, 22, 25 - 26 b, 26 e, 26 f, 27 - 29, 39 § första me- ningen samt 41 och 42 §§ skall tillämpas i fråga om fram- föranden som avses i denna paragraf. När ett exemplar av en upptagning enligt denna paragraf med den utövande konstnärens samtycke har överlåtits inom Europeiska ekono- miska samarbetsområdet får exemplaret spridas vidare. Fjärde stycket ger inte rätt att tillhandahålla allmänheten 1. exemplar av en upptagning genom uthyrning eller andra jämförliga rättshandlingar, eller 2. exemplar av en film eller annan anordning på vilken rörliga bilder tagits upp genom utlåning. Denna lag träder i kraft . De nya bestämmelserna tillämpas även på verk och framföranden som har kommit till före ikraftträdandet. De nya bestämmelserna tillämpas även på avtal om överlåtelse som har ingåtts före ikraftträdandet, dock inte på avtal som har ingåtts före . Beträffande avtal som har ingåtts därefter men före föreligger rätt till ersättning enligt de nya bestäm- melserna endast om krav på ersättning har framställts före . Ärendet och dess beredning Europeiska gemenskapernas råd antog direktivet 92/100/EEG om uthyrnings- och utlåningsrättigheter avseende upphovs- rättsligt skyddade verk och om upphovsrätten närstående rättigheter. Direktivet skall var genomfört . Rådets direktiv finns som bilaga 1. I denna proposition behandlas frågan om genomförande av artikel 4 i direktivet. Artikeln innehåller bestämmelser om oeftergivlig rätt till skälig ersättning vid överlåtelse av uthyrningsrätt. Övriga bestämmelser har redan genomförts i svensk rätt (prop. 1994/95:58, bet. 1994/95:LU4, SFS 1995:447). Som skäl för att avvakta med att föreslå de ändringar som var nödvändiga för att uppfylla artikel 4 angavs i propositionen att frågan krävde ytterligare samråd på de nordiska planet. Sådana nordiska överläggningar har hållits. ordnade en hearing i ämnet. Till hearingen hade inbjudits , , Konsu- mentverket, , , Stats- kontoret, , (juridiska fakultetsnämnden), i , , , föreningen , föreningen , föreningen , föreningen ter, föreningen , föreningen , föreningen , föreningen , föreningen , , , Svenska Fotografers Upphovsrättsråd, gruppen av IFPI, , , , , , Film- och Videopro- ducenters Förening, , , , , och Tidningsutgivarna. skrevs i en promemoria om bl.a. genomförande av artikel 4 i direktivet (Kassettersättning m.m., Ds 1996:61). Remissyttrandena finns tillgängliga i (hos , dnr Ju96/3804). En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 2. De lagförslag som lades fram i promemorian finns i bilaga 3. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 4. På grundval av promemorians förslag lägger regeringen i propositionen fram förslag till lagbestämmelser om genomförande av artikel 4 i direktivet. I promemorian togs även två andra frågor upp, nämligen kassettersätt- ning och avbildning av konstverk på allmän plats. Dessa två frågor behandlas inte i propositionen. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttran- de över det lagförslag som finns i bilaga 5. Lagrådet lämnade förslaget utan någon erinran. Lagrådets yttrande finns som bilaga 6. Upphovsrätten är ett rättsområde där det traditionellt har funnits en likartad lagstiftning i de nordiska länderna. Det är av stort värde att vi behåller denna rättslikhet. En likartad nordisk lagstiftning har praktisk betydelse för det kulturella utbytet i . Att vi har likadana regler i kan också avgöra om vi får gehör för särskilda nordiska lös- ningar t.ex. inom EU. Inför utarbetandet av förslagen i propositionen har därför flera över- läggningar hållits med företrädare för ansvariga departement och minis- terier i , , och . Vid överläggningarna har man enats om hur rådets direktiv /100/EEG bör tolkas och om vilken väg man bör gå när direktivet ger valmöjligheter. Också i övrigt har man försökt att uppfylla direktivets regler på ett likartat sätt. Det förslag till lagtext som regeringen lägger fram i propositionen innebär att den nordiska rättslikheten inom upphovsrätten upprätthålls. Upphovsrätten, som är en del av den grundläggande förmögenhetsrätten, är av stor betydelse för vårt samhälle. Den är en grund för det litterära och konstnärliga skapandet i landet. Upphovsmännen och andra verksamma på området måste ha goda förutsättningar för en tillräcklig inkomst som kan göra det möjligt för dem att fortsätta med sitt skapande arbete. Att lagen ger författare, kompositörer, konstnärer och andra ett fullgott skydd är till nytta för hela samhället. måste upphovsrätten ha en utformning som värnar om allmänhetens tillgång till kulturen och till information. Rättighetshavarnas individuella intressen av olika slag måste vägas mot de bredare samhäll- sintressen som kan vara av betydelse. Hänsyn måste alltid tas till an- vändarna, inte minst dem som har särskilda behov, och till allmänna samhällsintressen såsom undervisning, forskning och biblioteksverk- samhet. Man måste vara uppmärksam på att det upprätthålls en rim- lig balans mellan de olika intressen som gör sig gällande och att upp- hovsrätten aldrig sträcker sig längre än vad som verkligen är nödvändigt. För att upphovsrätten skall kunna spela sin avsedda roll i samhället måste den var säkerställd genom ett effektivt system med möjlighet till snabba åtgärder för att hindra intrång och med ändamålsenliga sanktioner vid intrång, antingen av civilrättslig eller straffrättslig art. Lagen ger upphovsmän och andra grupper på området tidsbegränsade en- samrätter. Bestämmelserna finns i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk (upphovsrättslagen). Den som skapar ett litterärt eller konstnärligt verk har upphovsrätt till verket. Upphovsrätten innefattar uteslutande rätt att förfoga över verket genom att framställa exemplar av det eller genom att göra det tillgängligt för allmänheten. Upphovsmannen har också de ideella rättigheterna att bli angiven som sådan i samband med sitt verk och att hindra vissa typer av kränkande användning av verket. Upphovsrätten gäller intill utgången av sjuttionde året då upphovsmannen avled. I enlighet med vad som sagts om nödvändigheten av en rimlig balans i ensamrätten har man vid bestämmandet av upphovsrättens innehåll mot upphovsmannens individuella intressen vägt de samhällsin- tressen som kan ha betydelse. Dessa avvägningar har i stora drag kommit till uttryck i de grundläggande reglerna om upphovsmannens för- foganderätt och ideella rätt. Där samhälleliga intressen påkallar en sär- skild reglering tillgodoses detta genom speciella inskränkningar i upp- hovsrätten. I förfoganderätten gäller inskränkningar bl.a. för framställ- ning av exemplar för enskilt bruk, för framställning av exemplar inom undervisningsverksamhet och sjukhus, för framställning av exemplar åt synskadade, för vidare spridning av en gång överlåtna exemplar och för information om dagshändelser genom radio och television. Begränsningar i upphovsrätten kan även följa av annan lagstiftning. Sålunda hindrar upphovsrätten inte tillämpning av t.ex. konkurrenslagstiftningen eller . I upphovsrättslagen anges uttryckligen att allmänna handlingar skall tillhandahållas enligt tryckfrihetsförordningen oavsett upphovsrätten. I upphovsrättslagen finns även bestämmelser om skydd för vissa prestationer som, även om de inte kan betecknas som litterära eller konstnärliga verk, ändå har ett visst samband med sådan verksamhet och påkallar skydd efter liknande principer som gäller för upphovsrätten. Sådana närstående rättigheter gäller för utövande konstnärer (artister, musiker, sångare m. ), för framställare av ljudupptagningar (t.ex. skivproducenter), för framställare av upptagningar av rörliga bilder (t.ex. filmproducenter), för radio- och televisionsföretag (för deras utsändningar), för framställare av kataloger och för fotografer. Det skydd som ges åt prestationerna överensstämmer i allt väsentligt med det skydd som upphovsmännen har. Regeringens principiella utgångspunkt är att de olika grupperna på det upphovsrättsliga området så långt som möjligt skall behandlas lika och att inte någon grupp av närstående rättig- hetshavare har intressen som är mindre skyddsvärda. Rättigheterna enligt upphovsrättslagen tillämpas i första hand endast på svenska verk och prestationer. Det upphovsrättsliga skyddssystemet är dock internationellt och de flesta länder är bundna av internationella konventioner på området. Den viktigaste av konventionerna är Bernkon- ventionen för skydd av litterära och konstnärliga verk med drygt 100 anslutna stater. Konventionen bygger på principen om nationell behandling, vilken innebär att stater som är bundna av konventionen är skyldiga att ge upphovsrättsligt skydd åt verk från alla andra konven- tionsländer på samma sätt som man skyddar sina egna verk. Ett liknande internationellt skyddssystem gäller på de närstående rättigheternas område, framför allt genom Romkonventionen om skydd för utövande konstnärer, fonogramframställare och radioföretag. Även Avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter (TRIPs) innehåller internationella åtaganden på det upphovsrättsliga området. För- eskrifter om upphovsrättslagens tillämpning med avseende på andra länder finns i internationella upphovsrättsförordningen (1994:193). Överlåtelse av uthyrningsrätt Fel! Okänt växelargument..Fel! Upphovsrätten vid filminspelningar och musikinspelningar Den som skapar ett litterärt eller konstnärligt verk har upphovsrätt till verket (1 § upphovsrättslagen). finns det flera upphovs- män till ett och samma verk. Så är fallet särskilt vid filmverk. Enligt allmänna regler på upphovsrättens område gäller att upphovsrätt till den slutliga filmen tillkommer var och en som under inspel- ningsarbetet eller förberedelserna till detta har medverkat genom insatser av litterärt eller konstnärligt skapande slag. Huvudregissören till ett filmverk är praktiskt taget undantagslöst att anse som en av verkets upphovsmän. Upphovsrätt anses även tillkomma dem som utarbetat den synopsis och det filmmanuskript som ligger till grund för inspelningen. utformas dialogen av en särskild författare, och denne kan också ha upphovsrätt till filmen. Sådan rätt kan likaså tillkomma fotografer och beträffande olika avsnitt eller detaljer göras gällande av medverkande arkitekter, dekoratörer, koreografer och andra konstnärer. Upphovsrätt tillkommer också dem som komponerat den musik som har skrivits för filmen. För en film utnyttjas inte bara insatser av sådana upphovsmän som har medverkat i själva inspelningsarbetet eller förberedelserna till detta. I många fall används redan föreliggande verk, ofta efter bearbetning. Ett filmmanuskript är kan vara en originalprodukt men det kan också vara en bearbetning av ett redan föreliggande litterärt verk, t.ex. en roman. Filmen är då att se som en bearbetning av romanen, och romanförfattaren har därför enligt allmänna regler upphovsrätt även till filmen. Av det sagda framgår att en film regelmässigt är produkten av ett stort antal upphovsmäns insatser. Principiellt äger var och en av dessa upphovsrätt till filmen eller till delar av denna. Om ett verk har flera upphovsmän vars bidrag inte utgör självständiga verk, tillkommer upp- hovsrätten dem gemensamt (6 § upphovsrättslagen). Till förfoganden över filmen i dess helhet fordras därför samtycke av samtliga upphovs- män. I någon mån är förhållandena desamma vid inspelningar av musik för grammofonskivor. Också här finns det inte sällan flera upphovsmän till ett och samma verk, t.ex. textförfattare, kompositörer, översättare och arrangörer. utgör bidragen självständiga verk, ibland innehas upphovsrätten som är knuten till inspelningen gemensamt av flera upp- hovsmän. Upphovsmannen har uthyrningsrätt. Upphovsrätten innefattar uteslutande rätt att förfoga över verket genom att göra det tillgängligt för allmänheten (2 § upphovsrättslagen). Verket görs tillgängligt för allmänheten när exemplar av det bjuds ut till försäljning, uthyrning eller utlåning eller sprids till allmänheten på något annat sätt, t.ex. när en video med ett filmverk hyrs ut till allmänheten genom en uthyrningsbutik (2 § tredje stycket). Upphovsrätten ger alltså upphovsmannen rätt att ensam bestämma om de villkor under vilka verken på videon får göras till- gängliga för allmänheten, t.ex. priset för uthyrning av videon. Som en inskränkning i upphovsrätten gäller att när ett exemplar av ett litterärt eller musikaliskt verk eller ett konstverk med upphovsmannens samtycke har överlåtits, exemplaret får som huvudregel spridas vidare (19 § upphovsrättslagen). Om upphovsmannen väl har valt att låta sälja ett exemplar av verket, kan han inte hindra att exemplaret säljs vidare. Hans spridningsrätt är konsumerad. Detta ger emellertid aldrig rätt att tillhandahålla allmänheten exemplar av verk, utom byggnader och brukskonst, genom uthyrning. Även sedan en video med filmverket har sålts behåller alltså upphovsmännen sin ensamrätt att göra verket till- gängligt för allmänheten genom uthyrning av videon. Även utövande konstnärer har uthyrningsrätt. En upptagning av en utövande konstnärs framförande av ett litterärt eller konstnärligt verk får inte utan hans samtycke göras tillgänglig för allmänheten (45 § andra stycket upphovsrättslagen). Exempelvis har de skådespelare och de musi- ker vars framföranden finns på filminspelningen rätt att bestämma vilka villkor som skall gälla för uthyrning av videon. När ett exemplar av en upptagning med konstnärens samtycke har överlåtits inom EES, får exemplaret spridas vidare. Detta ger dock aldrig rätt att tillhandahålla all- mänheten exemplar av en upptagning genom uthyrning. Även sedan en video med filmen har sålts behåller alltså de utövande konstnärerna sin ensamrätt att göra framförandet tillgängligt för allmänheten genom uthyr- ning av videon. Upphovsrätten får helt eller delvis överlåtas (27 § upphovsrättslagen). Detsamma gäller för utövande konstnärers rättigheter till sina fram- föranden. En överlåtelse kan omfatta alla delar av förfoganderätten, men den kan också omfatta bara vissa delar av rätten, t.ex. just rätten att göra verket tillgängligt för allmänheten genom att hyra ut exemplar av det. Med överlåtelse delvis avses i upphovsrättslagens mening även det fallet att förvärvaren inte får fullständig ensamrätt men att han genom ett licensavtal får tillstånd att utnyttja verket i ett visst avseende och under vissa förutsättningar, dvs. en sorts upplåtelse av förfoganderätten. En film är regelmässigt produkten av ett stort antal upphovsmäns insatser och som har påpekats äger principiellt var och en av dessa upphovsrätt till filmen eller till delar av denna. Det säger sig självt att detta kan leda till praktiska problem. Huvudsyftet med filmavtal är därför att genom överlåtelser från de olika rättighetshavarna mot ersättning till dem samla alla rättigheter hos en person, vanligen framställaren av filmen, dvs. Det blir sedan denne som ensam får bestämma om förfogandet över de verk och framföranden som är knutna till filminspelningen, bl.a. på vilka villkor verken och framförandena skall få framföras offentligt och på vilka villkor exemplar skall få spridas till allmänheten, t.ex. genom uthyrning av videoinspelningar. I regel förvärvar producenten de rättigheter som behövs för den aktu- ella inspelningen genom särskilda avtal med upphovsmännen och de utövande konstnärerna. Sålunda kan t.ex. upphovsmännen mot en viss ersättning överlåta sin rätt till producenten att göra verket tillgängligt för allmänheten genom uthyrning. I den mån något annat inte har avtalats, omfattar överlåtelse av rätt till inspelning av ett litterärt eller konstnärligt verk på film rätten att genom filmen på biograf, i television eller på annat sätt göra verket tillgängligt för allmänheten (detta gäller dock inte musikaliskt verk). Denna presumtionsregel finns i 39 § upphovsrättsla- gen. Den innebär t.ex. att om en författare har givit någon rätt att göra en filminspelning av en roman, han anses även ha överlåtit rätten bestämma över uthyrning av sådana exemplar av verket, om inte något annat har avtalats. Bestämmelserna i 39 § tillämpas även på utövande konstnärers framföranden; presumtionsregeln gäller i dessa fall även för musikaliska framföranden. Vid överlåtelse av rättigheterna kan parternas jämspelhet brista Vanligen har vissa större företag hand om inspelningsverksamheten. Det gäller särskilt vid filminspelningar men också vid grammofoninspel- ningar. Företagen förvärvar de rättigheter som de behöver för inspel- ningarna genom särskilda avtal med upphovsmännen och de utövande konstnärerna och kan sedan bestämma villkoren för förfogandet över verken och framförandena. Ensamrätten att förfoga över ett verk eller ett framförande för film och fonograminspelning, bl.a. att bestämma om de villkor under vilka inspelningen får göras tillgänglig för allmänheten, är av stor ekonomisk betydelse. Författare av romaner och skådespel, kompositörer och andra upphovsmän har i filmen ytterligare en möjlighet att tillgodogöra sig verket vid sidan av de utnyttjanden som sker genom att det publiceras eller framförs på scenen, vid konserter, i radio osv. Filmen utgör som självständig konstart ett område för originalarbeten av upphovsmännen. Särskilt rätten att bestämma över uthyrning har visat sig vara av stort ekonomiskt värde. är det ju så att upphovsmännen och de utövande konstnärerna kan stå främmande för affärsmässiga och ekono- miska överväganden. De kan också sakna den erfarenhet som behövs för att bedöma värdet av den rätt som överlåts. Det kan vara svårt för dem att överblicka de konsekvenser som ett avtal om överlåtelse av rättigheter kan medföra för framtiden, t.ex. vid överlåtelse mot engångsersättning. Parternas förutsättningar är sålunda typiskt sett olika vid avtal om över- låtelse av rätten att förfoga över ett verk eller ett framförande och från social och ekonomisk synpunkt är parterna oftast inte jämspelta. Det finns en beaktansvärd risk för att upphovsmännen och de utövande konst- närerna inte alltid får en skälig ersättning för överlåtelsen av sin rätt att bestämma om uthyrning av exemplar till allmänheten, något som i sin tur skulle kunna hindra fortsatt litterärt och konstnärligt arbete. Det är bakgrunden till artikel 4 i rådets direktiv /100/EEG. Okänt växelargument..Fel! Artikel 4 i direktivet Enligt inledningen till rådets direktiv /100/EEG förutsätter upphovs- männens och de utövande konstnärernas arbete en tillräcklig inkomst som underlag för fortsatt konstnärligt skapande; möjligheten att säkerställa en sådan inkomst kan effektivt garanteras endast genom tillfredsställande skydd för rättighetshavarna. Det sägs vidare att det är nödvändigt att till- försäkra upphovsmän och utövande konstnärer en skälig ersättning som de inte kan avstå från (vad gäller rätten att förfoga över ett verk genom att göra det tillgängligt för allmänheten genom uthyrning). Förvaltningen av denna rätt till ersättning måste enligt inledningen kunna uppdras åt kollektiva organisationer. Av inledningen framgår vidare att den skäliga ersättningen kan erläggas i form av en eller flera betalningar när ett avtal ingås eller när som helst därefter. När den skäliga ersättningen fastställs måste enligt inledningen till direktivet hänsyn tas till i vilken grad upp- hovsmännen och de utövande konstnärerna bidragit till fonogrammet eller filmen i fråga. Bestämmelserna om oeftergivlig rätt till skälig ersättning finns i artikel 4 i direktivet. I artikel 4.1 sägs att när en upphovsman eller utövande konstnär har överlåtit eller upplåtit sin uthyrningsrätt avseende ett fonogram eller ett original eller annat exemplar av en film till en fonogramframställare eller en filmproducent, upphovsmannen eller den utövande konstnären behåller rätten att erhålla skälig ersättning för uthyrningen. Enligt artikel 4.2 kan upphovsmannen eller den utövande konstnären inte avstå från sin rätt till skälig ersättning. Enligt artikeln krävs för att rätt till skälig ersättning skall föreligga att överlåtelsen av uthyrningsrätten avser, med svensk upphovsrättslig termi- nologi, ljudupptagningar eller upptagningar av rörliga bilder, dvs. grammofonskivor, filmer eller andra anordningar på vilka ljud eller rörliga bilder har tagits upp (jfr 46 § första stycket upphovsrättslagen). Artikeln ger alltså inte rätt till ersättning när det gäller andra sorters exemplar av verket, t.ex. böcker eller noter. Däremot är artikeln inte inskränkt till någon viss sorts verk utan gäller alla litterära och konst- närliga verk oavsett på vilket sätt verket har kommit till uttryck. Ex- empelvis omfattar artikeln en skönlitterär framställning som har tagits upp på ljudband eller som har bearbetats för att ligga till grund för en filmupptagning. Det krävs att överlåtelsen sker till, med svensk upp- hovsrättslig terminologi, en framställare av ljudupptagningar eller upp- tagningar av rörliga bilder.