prop · GK03100 · 1997-01-01 00:00:00 — Även anser att tidpunkten för betalningen av mervärdesskatt skall vara densamma för alla företag och åberopar konkurrensneutralitetsskäl. Samma inställning har och Företagens Uppgiftslämnardelegation. Näringslivets Skattedelegation anser att valet av förfallodagar åter bör prövas för att det bästa skattebetalningssystemet skall kunna skapas och att man då beaktar de stora finansiella påfrestningarna för företagen. Delegationen anser att samma regler för inbetalning av mervärdesskatt bör gälla för företag med ett beskattningsunderlag överstigande som för företag under denna gräns. Skattedelegationen hävdar att avskaffandet av den s.k. sommarregeln kommer att leda till många inställda sommarsemestrar. Skattedelegationen framhåller också att förslaget att kommuner och landsting i redovisnings- och betalningshänseende skall jämställas med företag som har ett beskattningsunderlag understigande innebär en konkurrensnackdel som staten måste beakta vid avräkningsförfarandet. Bokförings- och ställer sig mycket positivt till senareläggningen av förfallodagarna men anser att mervärdesskatteinbetalningen för juni även fortsättningsvis bör ske senast den 20 i andra månaden efter periodens utgång och att mervärdesskatten för november skall redovisas senast den 20 i andra månaden efter periodens utgång. Som en föjd av detta föreslår Förbundet att förfallodagarna ändras från den 17 till den 20. pekar på att reglerna om inbetalning av mervärdesskatt är hämmande för näringslivet och ekonomiska tillväxt samt att konkurrenskraften drabbas på ett påtagligt sätt i ett europeiskt perspektiv. avstyrker att den s.k. sommarregeln tas bort. Förslaget innebär att ekonomipersonalens möjlig- heter till semester begränsas. Samfundet anser att det inte går att jämföra inbetalning av prelimiär skatt och socialavgifter med mervärdesskatt eftersom de förstnämnda kan förberedas genom administrativa åtgärder, vilket inte är möjligt med mervärdesskatt, eftersom affärshändelserna är kända först vid redovisningsperiodens slut. Även Företagarnas Riksorga- nisation, och avstyrker avskaffandet av sommarregeln. Skälen för regeringens förslag: I delbetänkandet Nya tidpunkter för redovisning och betalning av skatter och avgifter (SOU 1994:87) föreslog att bl.a. debiterad och innehållen preliminär skatt samt arbetsgivaravgifter skulle redovisas och betalas den 10 i uppbördsmånaden i stället för den 18 . Förslagen har lett till lagstiftning (prop. 1994/95:92, bet. 1994/95:SkU12, rskr. 1994/95:156, SFS 1994:1978). De nya tidpunkterna gäller fr.o.m. /96. I ett andra delbetänkande Mervärdesskatt Ä Nya tidpunkter för redovisning och betalning (SOU 1995:12) föreslogs att redovisningsperioden för mervärdesskatt som huvudregel skulle vara en månad i stället . Dessutom föreslogs att redovisnings- och betalningstidpunkten för mervärdesskatt skulle tidigareläggas till den 20 närmast efter utgången av redovisningsperioden. Även dessa förslag har legat till grund för lagstiftning som trätt i kraft (prop. 1995/96:19, bet. 1995/96:SkU11, rskr. 1995/96:16, SFS 1995:1207). Tidigareläggningen till den 20 begränsades emellertid till att gälla skattskyldiga vars beskattningsunderlag för beskattningsåret översteg . höjdes gränsen för redovisning av mervärdesskatt i själv- deklarationen till . Beloppsgränsen som är avgörande för när betalning skall ske har höjts till fr.o.m. (prop. 1995/96:198, bet. 1995/96:SkU31, rskr. 1995/96:305, SFS 1996:713). beslutades att det aktuella beskattningsunderlaget skulle beräknas exklusive gemenskapsinterna förvärv och import. De nu gällande tidpunkterna för inbetalning av innehållen skatt, arbetsgivaravgifter och mervärdesskatt har beslutats av . Vi anser att det därefter inte har kommit fram några omständigheter som motiverar en sådan generell senareläggning av inbetalningstidpunkterna som några remissinstanser förespråkat. Om innebörden av begreppet förfallodag ändras så som vi föreslagit anser vi emellertid att det kan finnas skäl att göra en motsvarande senareläggning av inbetalningstidpunkterna. Även det nya systemet för skattebetalningar kan motivera att någon justering görs av inbetalningstidpunkterna. Dessa frågor behandlar vi i det följande. Förfallodag för debiterad och innehållen preliminär skatt samt arbetsgivaravgifter Vid valet av redovisnings- och betalningstidpunkter finns flera olika faktorer att beakta. I grunden handlar det, som utredningen framhållit, om allmänna och övergripande strävanden mot en effektivisering av betalningssystemet för skatter och avgifter genom bl.a. ökad enhetlighet och förenkling. I hög grad handlar det i det sammanhanget också om de statsfinansiella effekterna. Vidare måste vägas in att den betalningsskyldige skall ges rimlig tid att åstadkomma en korrekt redovisning och att få fram nödvändiga medel. Till detta kommer de finansiella konsekvenserna i övrigt för den betalningsskyldige. Valet av redovisnings- och betalningstidpunkt måste givetvis bygga på en rimlig avvägning mellan bl.a. statsfinansiella aspekter och vad som är praktiskt möjligt för de skatt- och avgiftsskyldiga. Särskilt måste Ä som nämnts Ä beaktas att de skatt- och avgiftsskyldiga får sådan tid till sitt förfogande att redovisningarna och de betalningar som görs utifrån dessa blir korrekta. Här bör sägas att erfarenheterna från skatteförvaltningen i detta hänseende av den tidigareläggning av redovisnings- och betalnings- tidpunkterna som skett är goda. Betalning av arbetsgivaravgifter och innehållen preliminär skatt bör hänföras till en och samma förfallodag med hänsyn till det nära sambandet mellan underlagen för beräkning av avgifterna och skatten. Det går vidare inte att bortse från att varje ändring av betalnings- tidpunkten i riktning mot vad som är praktiskt möjligt innebär ekonomiska påfrestningar för den betalningsskyldige. Det gäller särskilt om effekterna vägs samman med konsekvenserna av de ändringar avseende betal- ningsperioder och betalningstidpunkter som beslutats av . Vi har därför, i likhet med utredningen, stannat för att den nuvarande för- fallodagen för innehållen preliminär skatt och arbetsgivaravgifter i princip bör ligga fast. Med hänsyn till att förfallodagens innebörd föreslås ändrad bör den tidigareläggning av inbetalningstidpunkterna som detta för med sig motverkas genom att den 12 blir förfallodag i stället för den 10. bör av samma skäl som förfallodag gälla den 17 i stället för den 15. Administrativa skäl gör att debiterad preliminär skatt, dvs. F-skatt och särskild A-skatt bör hänföras till samma förfallodagar. Samordningsskäl gör att även betalningstidpunkten bör övervägas. Vi återkommer till den i det följande. Mervärdesskatt Ä samordning med andra skatte- och avgiftsbetalningar För sådan mervärdesskatt som skall betalas senast den 5 i andra månaden efter redovisningsperiodens utgång, dvs. för sådan mervärdesskatt som skall betalas av en skattskyldig med ett beskatt- ningsunderlag, exklusive gemenskapsinterna förvärv och import, på högst , är den genomsnittliga kredittiden . Kredittiden har då beräknats schablonmässigt till halva redovisningsperioden och hela den tid som förflyter från redovisningsperiodens utgång till förfallodagen. Oavsett om den skattskyldige fått betalning från kunden vid leveransen eller inte är den tid som löper till dess att skatten betalas principiellt en kredittid. Kredittiderna i mervärdesskattesystemet har nämligen sin grund i att skatten utgår på omsättningen av varor och tjänster. Värdet för de skattskyldiga av dessa kredittider har successivt ökat. Denna ökning beror på värdeökningen av omsättningen, högre skattesatser och en breddad skattebas. De uppgifter om den skattepliktiga omsättningen av varor och tjänster som behövs för redovisningen till mervärdesskatt hämtas ur den skattskyl- diges bokföring. Med hänsyn till att varje skattepliktig affärshändelse intill redovisningsperiodens utgång skall beaktas behöver den skattskyldige i regel efter periodens utgång för att ta fram och ställa samman de uppgifter som skall redovisas. Efter att skatten räknats ut skall redovis- ningshandlingen upprättas och skatten betalas in. Som diskuterats i det tidigare väger vid valet av förfallodag för betalningar av skatter och avgifter inriktningen mot att begränsa krediterna i skattebetalningssystemet och således de statsfinansiella effekterna tungt. Men hänsyn måste också tas till att den betalningsskyldige skall ges rimlig tid att åstadkomma en korrekt redovisning. Vidare måste förfallodagens ändrade innebörd beaktas liksom konsekvenserna i ekonomiskt hänseende för de skattskyldiga. I enlighet med det som anförts i fråga om betalningstidpunkten för källskatt och arbetsgivaravgifter avstår vi från att nu föreslå någon ytterligare tidigareläggning av betalningstidpunkterna för mervärdesskatt. I stället bör de, som utredningen har föreslagit, administrativa vinsterna av en samordning med betalningstidpunkterna för källskatt och arbetsgivar- avgifter tas till vara. Det betyder att den nuvarande förfallodagen den 5 i andra månaden efter redovisningsperioden för mindre företags mervär- desskatt får senareläggas. För skattskyldiga med beskattningsunderlag, exklusive gemenskapsinterna förvärv och import, som för beskattningsåret uppgår till högst föreslår vi att betalnings- och redovis- ningsperioden förlängs till den 12 i andra månaden efter redovisnings- periodens utgång. föreslås i stället den 17 som förfallodag. Frågan om när betalningen för redovisningsperioden juni skall göras behandlas under följande rubrik. Inte heller beträffande skattskyldiga med beskattningsunderlag, exklusive gemenskapsinterna förvärv och import, som för beskattningsåret överstiger föreslås någon ytterligare tidigareläggning ske. I syfte att begränsa skillnaderna mellan de olika kategorier skatt- skyldiga som redovisar och betalar mervärdesskatt bör för- fallodagen i stället senareläggs från den 20 till den 26 efter redovisningsperiodens utgång (den 27). Härvid har vägts in även förfallodagens ändrade innebörd. Som vi återkommer till samordnas också redovisningen av dessa betalningar med redovisningen av arbets- givaravgifter och innehållen skatt i skattekontosystemet genom den skattedeklaration som det föreslås att dessa skattskyldiga skall lämna senast vid förfallodagen (se avsnitt 10.1.2). En gemensam förfallodag för mervärdesskatten för samtliga skatt- skyldiga så som några remissinstanser har föreslagit anser vi inte kunna införas i skattekontosystemet. En sådan ordning skulle antingen bli för kostsam för staten eller ge de mindre företagen för sin redo- visning. Att samordna och senarelägga betalningstidpunkterna för mervärdes- skatt på det sätt vi föreslagit får konsekvenser för statens ränteinkomster. En förutsättning för senareläggningen är därmed att detta inkomstbortfall kan kompenseras. Som redovisas i det följande anser vi att sådana möjligheter finns genom att bl.a. begreppet förfallodag getts en något annan innebörd och genom att en viss förkortning sker av den nu tilläm- pade förlängda betalningsfristen i anslutning till sommarperioden. Frågan om hur de nu föreslagna förfallodagarna för betalning av skatter och avgifter påverkar myndigheternas möjligheter att få tillgång till nödvändiga statistikuppgifter behandlar vi i ett senare avsnitt (se avsnitt 18). Redovisning och betalning av mervärdesskatt i anslutning till sommarperioden Vid remissbehandlingen av delbetänkande om nya tidpunkter för betalning av mervärdesskatt (SOU 1995:12) fördes fram att de minsta företagen och redovisningsbyråerna skulle få problem att fullgöra redovisningarna om redovisningstidpunkten flyttades från den 5 i andra månaden efter redovisningsperioden till den 20 efter utgången av redovisningsperioden. Med hänsyn härtill ansåg regeringen att tidpunkten den 20 i andra månaden efter redovis- ningsperioden juni tills vidare skulle vara kvar för de mindre företagen. gäller därför den 20 som betalningsdag för båda kategorierna skattskyldiga. De betalningar som de mindre företagen skall göra då avser redovisningsperioden juni och för skattskyldiga med beskattningsunderlag, exklusive gemenskapsinterna förvärv och import, överstigande även redovisningsperioden juli. Såvitt avser de minsta företagen innebär först och främst den införda höjningen av gränsen för redovisning av mervärdesskatt till att de som utnyttjar denna möjlighet inte påverkas av en ändrad redovisnings- och betalningstidpunkt i anslutning till sommar- perioden. För övriga företag med beskattningsunderlag, exklusive gemenskaps- interna förvärv och import, som för beskattningsåret uppgår till högst , av vilka många anlitar redovisningsbyråer, blir det om den särskilda tidpunkten slopas fråga om att redovisa och betala skatt i stället för den 20 i samma månad. Redovisning och betalning skulle då kunna ske med att den skattskyldige vidtar motsvarande åtgärder avseende innehållen preliminär skatt och arbets- givaravgifter för redovisningsperioden juli och med betalning av F-skatt och särskild A-skatt för samma månad. Emellertid går det inte, som utredningen också påpekat, att bortse från de problem som i praktiken finns med att även till nämnda tidpunkt åstadkomma en korrekt redovisning och betalning. är det väsentligt att ta till vara fördelarna med enhetlighet i fråga om tidpunkter för redovisning och betalning av olika skatter och avgifter. Med en och samma betalningstidpunkt ökar förutsättningarna för den skatt- och avgiftsskyldige att samordna sin redovisning. För skatteförvaltningen innebär vidare en sådan samordning kontinuitet i arbetet med att ta hand om skattedeklarationerna samt i avstämningen, kontrollen och uppföljningen i övrigt av redovisningar och betalningar. Med hänsyn till att en enhetlig ordning så långt möjligt bör tillämpas bör enligt vår mening betalningar av F-skatt, särskild A-skatt, innehållen preliminär skatt, arbetsgivaravgifter och mervärdesskatt ske . Med som förfallodag och den senareläggning av betalningarna av debiterad och innehållen preliminär skatt och arbetsgivaravgifter som det innebär får de skatt- och avgiftsskyldiga anses ha rimlig tid till sitt förfogande att få fram underlag för en riktig redovisning och betalning. Om man behåller sommarregeln oförändrad, som några remissinstanser föreslagit, minskar utrymmet för en generell senareläggning av inbetal- ningstidpunkterna. Vi föredrar därför den lösning som utredningen förordat och föreslår att skall vara förfallodag för mervärdesskatt avseende redovisningsperioden juni samt för avdragen skatt och arbetsgivaravgifter avseende redovisningsperioden juli och för F-skatt och särskild A-skatt avseende samma månad. Samma betalningstidpunkt kommer härmed att gälla . Skattskyldiga med beskattningsunderlag, exklusive gemenskapsinterna förvärv och import, som för beskattningsåret överstiger har inte sällan egna redovisningsfunktioner. De är således inte i samma utsträckning beroende av redovisningsbyråer eller annan hjälp för redovis- ningen av mervärdesskatt. Liksom andra företag vidtar dessa skattskyldiga Ä inte sällan i stor omfattning Ä löpande åtgärder för exempelvis löneutbetalningar samt redovisning och betalning av källskatt och arbetsgivaravgifter. Om man skulle behålla sommarregeln för dessa företag, som några remissinstanser anser att man bör göra, skulle det medföra ökade kostnader för staten med ca beroende på om inbetal- ningstidpunkten bestämdes till den 17 respektive . Detta skulle i sin tur minska utrymmet för en generell senareläggning av inbetalningstidpunkterna. Som redan sagts är nämligen slopandet av den nuvarande särregleringen för redovisningsperioden juni en av förut- sättningarna för att förfallodagarna i övrigt för skattskyldiga med månadsredovisning av mervärdesskatt skall kunna senareläggas från den 5 till den 12 respektive från den 20 till den 26 . Skulle man välja att låta de större företagen redovisa och betala mervärdesskatt för juni , dvs. det alternativ som beräknas kosta staten ca , skulle man behöva tidigarelägga förfallodagen för de större företagen , dvs. till den 24 . En sådan ordning kan nämligen beräknas ge en positiv ränteeffekt för staten på ca . Enligt vår mening finns det i dessa fall, mot den bakgrunden, inte tillräckliga skäl för en längre betalningsfrist i anslutning . Denna kategori skattskyldiga bör därför lämna skattedeklaration och betala mervärdesskatt som i övrigt. För redovisnings- perioden juni bör således redovisning och betalning i dessa fall fullgöras . Vi föreslår en sådan ordning. Särskilt om kommuner och landsting Redovisningen och betalningen av källskatt omfattar i första hand statlig skatt och kommunalskatt. Kommunalskattemedlen betalas ut till kommu- nerna i den ordning som anges i lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m. Utbetalning görs med lika delar den tredje vardagen räknat från den 17 , dvs. i regel den 20, . Före utbetalning sker avräkning enligt 52 § UBL, 16 § lagen (1962:392) om hustrutillägg och kommunalt bostadstillägg till folkpension, 12 § USAL och 8 § lagen (1987:560) om skatteutjämningsavgift. I syfte att undvika bruttobetalningar minskas alltså utbetalningarna till kommuner och landsting med bl.a. vad dessa enligt uppbördsdeklarationer har hållit inne i preliminär skatt och de löpande arbetsgivaravgifter som skall betalas. Med hänsyn till kommunalskattens storlek är det efter nyssnämnda avräkning fråga om en nettoutbetalning till samtliga landsting och kommuner. Enligt 52 § UBL skall skatt som hållits inne genom skatteavdrag betalas senast den 10 i uppbördsmånaden efter den månad då skatteavdraget gjordes. Samma betalningstidpunkt gäller för arbetsgivaravgifterna, vilket följer av 12 § USAL. Betalning av innehållen preliminär skatt och arbetsgivaravgifter från landsting och kommuner skall emellertid ske genom avräkning mot fordran enligt 4 § lagen med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m. För att det avräkningsförfarande som föregår utbetalningen av kommunalskattemedel och själva utbetalningen skall kunna ske den tredje vardagen räknat från den 17 måste landsting och kommuner lämna uppbördsdeklaration avseende innehållen preliminär skatt och arbetsgivaravgifter senast den 12 (54 § 1 mom. UBL). Innehållen kvarstående skatt omfattas inte av avräkningssystemet. Skälet till det är att kvarstående skatt innehålls endast under tre av årets månader och redovisas i särskild ordning . Det nuvarande avräkningsförfarandet och således hanteringen av landstingens och kommunernas betalning av källskatt och arbetsgivar- avgifter påverkas i sig inte av att det införs ett nytt system för redovisning och betalning av skatter och avgifter. Däremot bör tidpunkten för dessa subjekts redovisning samordnas med vad som avses gälla i skatte- kontosystemet för övriga skatt- och avgiftsskyldiga. Med hänsyn till dels den nuvarande tidpunkten för utbetalning av kommunalskattemedel, dels administrativa skäl bör som redovisningstidpunkt fortfarande gälla den 12 . Landsting och kommuner kommer således i betalnings- och redovisningshänseende i princip att jämställas med skatt- och avgifts- skyldiga med beskattningsunderlag, exklusive gemenskapsinterna förvärv och import, avseende mervärdesskatt som för beskattningsåret uppgår till högst . Näringslivets Skattedelegation har hävdat att detta skulle innebära en konkurrensnackdel för andra skattskyldiga som ligger över belopps- gränsen. Som sagts är det emellertid för landsting och kommuner inte fråga om några faktiska inbetalningar. Förhållandena är alltså inte direkt jämförbara med de som gäller för andra skattskyldiga. Dessutom torde flera av kommunerna redovisa ett beskattningsunderlag, exklusive gemenskapsinterna förvärv och import, som inte överstiger . Tidsåtgången för avräkning före utbetalning av kommunalskattemedel gör att någon senarelagd tidpunkt inte kan tillämpas i dessa fall. Vi föreslår därför att den 12 i skall gälla beträffande landstings och kommuners redovisning av innehållen preliminär skatt och arbetsgivaravgifter. Vi föreslår dessutom att det nuvarande avräknings- förfarandet skall utvidgas till att omfatta även mervärdesskatt. Tilläggas kan att det som sagts inte omfattar församlingar och kyrk- liga samfälligheter. Det betyder att dessa liksom avses vara skyldiga att redovisa och betala mervärdesskatt, skatt som hållits inne genom skatteavdrag och arbetsgivaravgifter i samma ordning som andra motsvarande arbetsgivare. Bestämmelser om inbetalning av skatter och avgifter har tagits in i 16 kap. skattebetalningslagen. 9.4 Betalningsfrist mellan beslutsdag och förfallodag Regeringens förslag: En skatt eller avgift som påförs genom ett särskilt beskattningsbeslut förfaller till betalning på den förfallodag som inträffar närmast efter en betalningsfrist efter beslutsdagen. Utredningens förslag stämmer överens med regeringens förslag. Remissinstanserna: Huvuddelen av remissinstanserna har inte yttrat sig över förslaget. Invändningar har dock förts fram av och Näringslivets Skattedelegation. De anser att en betalningsfrist är för kort. Skälen för regeringens förslag: I skattekontosystemet kan månadens båda förfallodagar tillämpas för betalning av debiteringar som har sin grund i särskilda beskattningsbeslut, t.ex. debitering av slutlig skatt, eller sådana beslut om betalningsskyldighet som skattemyndigheten fattar vid omprövning av en redan beslutad skatt eller avgift. Av det beslut som den skatt- eller avgiftsskyldige får bör på samma sätt som framgå vilken period som ändringen avser, att skattemyndig- heten kommer att påföra skattekontot den aktuella debiteringen, från vilken tidpunkt ränta börjar räknas, etc. Beslutet bör vidare Ä efter den ordinarie avstämningen Ä följas av ett kontoutdrag som visar den aktuella ställningen på den skatt- eller avgiftsskyldiges skattekonto. Liksom enligt nuvarande ordning bör den skatt- eller avgiftsskyldige ges ett visst rådrum att få fram medel till betalningen efter det att han tagit del av ett beslut som innebär att han eller hon skall betala en skatt eller avgift. Förfallodagen har i detta sammanhang betydelse också för när ett eventuellt underskott tidigast skall lämnas till kronofogdemyndigheten för indrivning (se avsnitt 14). Enligt nuvarande ordning har den skatt- eller avgiftsskyldige en betal- ningsfrist som varierar mellan och ca från beslutsdagen. Tiden beror på vilken skatt eller avgift som beslutet gäller. I skattekontosystemet skall betalningar av skatter och avgifter behandlas på ett enhetligt sätt oavsett vilket beslut som en betalning grundas på. Betalningsfristen bör enligt utredningens mening vara densamma oavsett grunden för ett betalningskrav. Utredningen anser att efter en rimlig betalningsfrist bör dessa debite- ringar förfalla till betalning på den förfallodag som inträffar närmast därefter. Det betyder bl.a. att betalningar av mervärdesskatt, källskatt eller arbetsgivaravgifter som grundas på ett omprövningsbeslut kommer att kunna förfalla till betalning antingen den 12 eller den 26 beroende på när omprövningsbeslutet meddelades. Betalningsfristen för ett debiteringsbeslut av aktuellt slag skall enligt utredningens förslag vara minst från beslutsdagen. Två remissinstanser har ansett att denna frist är för kort. Vi anser emellertid att utredningen har gjort en rimlig avvägning mellan de motstående intressena och föreslår samma betalningsfrist. Ett krav på betalning avses således förfalla till betalning på den av förfallodagarna Ä den 12 (och i vissa fall den 17) eller den 26 Ä som infaller närmast efter det att från beslutsdagen har passerat. Enligt vår mening bör den nu föreslagna betalningsfristen dock inte gälla i fråga om underskott som uppkommer vid avstämning mellan preliminär och slutlig skatt. I detta fall bör betalningsfristen vara längre. Till denna fråga återkommer vi i avsnitt 12.2.