prop · GK033 · 1997-01-01 00:00:00 — vill regeringen betona att de övriga förslagen i denna proposition innebär att den samlade statliga satsningen på regional och lokal kulturverksamhet får en betydligt större bredd än . För att ge huvudmännen planeringsutrymme bör anslagsminskningen ske först fr. o. m. och ske i två steg. Anslagsminskning bör således ske med och med ytterligare . Förslag om detta kommer att föreläggas i budgetpropositionerna . Regeringen anser också att en viss omfördelning av stödet bör ske mellan landstingen. Sedan överläggningarna mellan regeringen och att få i uppdrag att överlägga med de enskilda landstingen i syfte att kartlägga verksamhetens omfattning och inriktning. bör under arbetets gång samråda med bl.a. . kartläggning samt resultatet av regeringens överläggningar med om länsmusikstödets utformning kommer att ligga till grund för regeringens förslag till . Bidraget till länsmusiken för fastställs enligt nu gällande ordning. Regeringen har - under förutsättning att anvisar erforderliga medel - godkänt en överenskommelse med om att statsbidraget till länsmusiken för skall vara sammanlagt . Fördelningen av totalbeloppet mellan enskilda landsting är i stort sett densamma . Regionala och lokala symfoni- och kammarorkestrar har i sitt remissvar över och i sin fördjupade anslagsframställning förordat en viss utbyggnad av stödet till de regionala och lokala symfoni- och kammarorkestrarna. Regeringen är inte beredd att ge prioritet åt en ökning av detta stöd. I budgetpropositionen för föreslås således en reellt oförändrad bidragsnivå. Den nyordning som i kapitel 18 föreslås för stödet till regionala kulturinstitutioner innebär bl.a. att pris- och löneomräkningen schabloniseras. Detta påverkar dock inte den totala bidragsnivån annat än marginellt. Beträffande symfoni- och kammarorkestrarna har i sin årsredovisning pekat på en viss minskning av antalet genomförda konserter och en låg turnéfrekvens inom landet. Däremot uppvisas en genomgående hög andel barn- och ungdomskonserter, även om andelen varierar stort mellan orkestrarna. Regeringen anser att det finns skäl att ställa större krav på orkestrarna vad gäller bl.a. konsertverksamhet utanför hemorten och samverkan med det övriga musiklivet. Det ankommer på att beakta detta vid utformningen av bidragsvillkoren. För att ge symfoni- och kammarorkestrarna ytterligare incitament till att öka sin tillgänglighet anser regeringen att en viss andel av bidraget bör avsättas för riktade, tidsbegränsade insatser. Denna andel bör vara och öka till år . De avsatta medlen bör fördelas av efter särskild ansökan. Som framgår av kapitel 18 och av kapitlet för respektive område föreslår regeringen att motsvarande avsättning görs inom ramen för stöden till regionala och lokala teater- och dansinstitutioner samt till regionala museer. Regeringens förslag till medelsanvisningar för redovisas i budgetpropositionen. Regeringens förslag: Svenska rikskonserters produktionsverksamhet skall inte minska. Rikskonserter skall planera sin produktion i samråd med länsmusiken. Rikskonserter skall inte ha någon ensemble för blåsmusik. Rikskonserters fonogramverksamhet fortsätter i oförändrad omfattning. förslag: Överensstämmer med regeringens förslag endast vad gäller ansvaret för blåsmusiken. Rikskonserters produktionsmedel skall minskas och till väsentlig del disponeras av en inom Rikskonserter upprättad arbetsgrupp, som fördelar medlen efter ansökan från länsmusiken och andra arrangörer. Rikskonserters huvudmannaskap för upphör. Fortsatt statligt stöd till orkestern förutsätter att i tar över huvudmannaskapet. Särskilt stöd till Rikskonserters fonogramutgivning (Caprice) skall inte lämnas. Medlen förs samman med det allmänna stöd som fördelar till fonogramproduktion. Remissinstanserna: Förslaget att Rikskonserters produktionsmedel delvis skall fördelas som bidrag till musikproduktion i länen avvisas av ett stort antal remissinstanser, bl.a. flera länsmusikinstitutioner. Dock anser m.fl. att Rikskonserters uppgifter bör få en tydligare avgränsning. Vad gäller förslaget om är remissopinionen splittrad. Uredningens förslag vad gäller Caprice kritiseras av många med motiveringen att det skulle innebära nedläggning av en för musiklivet mycket värdefull skivutgivning. tidigare överväganden: principbeslut om ändrat huvudmannaskap för regionmusiken ingick att en ny central musikinstitution skulle ersätta det tidigare verksamma (prop. 1984/85:1, bet. 1984/85:KrU7, rskr. 1984/85:53). I anslutning till den ekonomiska uppgörelsen om regionmusiken beslöt (prop. 1985/86:114, bet. 1985/86:KrU22, rskr. 1985/85:330) att stiftelsen skulle inrättas fr.o.m. . Efter en organisationsutredning angavs närmare riktlinjer för verksamheten budgetproposition (prop. 1986/87:100 bil. 10) och lämnades av utan erinran (bet. 1986/87:KrU14, rskr. 1986/87:208). Skälen för regeringens förslag: Regeringen behandlar i det följande frågor om Rikskonserters roll i musiklivet, blåsmusikverksamheten och fonogramverksamheten. Svenska rikskonserters roll i musiklivet Den roll Svenska rikskonserter tilldelades i samband med länsmusikreformen byggde på ett nära och omfattande samarbete med de 20 länsmusikorganisationerna. När landstingen övertog den statliga regionmusiken hade denna ännu inte funnit sin form som civil musikinstitution. som gått har länsmusikorganisationerna var för sig utvecklat sin verksamhet såväl organisatoriskt som innehållsmässigt. har länsmusiken på de flesta håll hittat verksamhetsformer och en musikalisk inriktning som svarar mot regionens behov och särart. I denna utvecklingsprocess har Svenska rikskonserters uppgift som samarbetspartner inte varit problemfri. Rikskonserter har t. ex. haft svårt att tydliggöra sin samordnande och kompletterande roll. Dess utbud av musikproduktioner har på många håll i stället uppfattats som konkurrerande. Länsmusikens företrädare i olika delar av landet har dock under hand till regeringen framhållit att samarbetet förbättrats . Många remissvar ger samma intryck. hävdar att länsmusikens önskvärda roll som motor i det regionala musiklivet förstärks om väsentliga delar av Rikskonserters produk- tions- och utvecklingsverksamhet i fortsättningen bedrivs ute i länen. Huvud- delen av de medel som Rikskonserter disponerar för musikproduktion och utvecklingsarbete bör därför enligt utredningen fördelas efter ansökan från länsmusiken och andra arrangörer. Rikskonserters egenverksamhet skulle i fortsättningen väsentligen inriktas på det internationella musikutbytet och på service till föreningslivet. Mot bakgrund av vad remissinstanserna anfört i dessa frågor drar regeringen dock den slutsatsen att vissa produktionsuppdrag inte rimligen kan åläggas de regionala musikinstitutionerna och att Rikskonserter därför har en viktig kompletterande uppgift att fylla som musikförmedlare på den svenska marknaden. Det står emellertid klart att Rikskonserters uppgifter måste preciseras så att det framtida samarbetet med framför allt länsmusiken grundas på en tydlig ansvarsfördelning. Det ankommer på regeringen att i stadgar och verksamhetsmål noga markera att Rikskonserters roll är samordnande och kompletterande. Den konkreta innebörden av detta är att Rikskonserter svarar för produktioner som är angelägna men som inte naturligt kan anses falla inom länsmusikens uppdrag som regional musikproducent. Det kan gälla orkesterturnéer som omfattar flera län, gästspel i utlandet, produktioner av experimentell karaktär och lansering av oetablerade musiker eller tonsättare. Det kan också gälla satsningar inom musikgenrer som av olika anledning har svårt att beredas utrymme i länens musikplanering. Rikskonserter har bedrivit delar av sin produktionsverksamhet genom egna ensembler. En angelägen uppgift för Rikskonserter är att bereda frilansmusiker arbetstillfällen. Som framgår av det följande förordar regeringen att Rikskonserters uppdrag att driva en egen blåsmusikensemble upphör. En målsättning för Rikskonserter bör vara att driva sin verksamhet utan fasta ensembler. Vid sidan av sin musikförmedlande uppgift bör Rikskonserter liksom ge stöd och service till rikstäckande intresseorganisationer inom olika genrer. En annan uppgift som väl lämpar sig för Rikskonserter är samordnad marknadsföring av svenska musikfestivaler. har i sitt remissyttrande över betänkande föreslagit att Rikskonserter får ett särskilt ansvar på kammarmusikområdet. Av skäl som kommer att redovisas i det följande avstyrker regeringen förslag om ett stöd till genreprofilerade centra. Inte heller Rikskonserters verksamhet bör låsas vid ett genreinriktat uppdrag. Rikskonserter bör själv få bedöma i vilken mån insatser skall göras utifrån olika genrers behov. En viktig uppgift för Rikskonserter är dock att stödja tillkomsten av ny svensk musik genom kompositionsbeställningar, konsertproduktioner och informationsinsatser. I det sammanhanget kan det finnas anledning för Rikskonserter att göra särskilda insatser för kammarmusiken. Såväl som har förordat en minskning av Rikskonserters anslag mot bakgrund av att en del av Rikskonserters hittillsvarande musikutbud i fortsättningen bör kunna produceras ute i länen. Regeringen har i det föregående angivit vad den anser vara en rimlig statlig insats på den regionala nivån och är följaktligen inte beredd att härutöver förorda en överföring av medel från Rikskonserter. Det är ytterst angeläget att det framtida samarbetet mellan Rikskonserter och länsmusiken grundas på en klar rollfördelning och en samsyn i dessa frågor. Därför räcker det inte med att precisera parternas respektive uppgifter i stadgar och målformuleringar. Rikskonserter och länsmusiken måste också finna former för en systematisk samplanering av sin årsproduktion. Regeringen har erfarit att ett fortlöpande samråd mellan Rikskonserter och länsmusiken håller på att etableras bl.a. inom ramen för en referensgrupp. Regeringen kommer att noga följa hur samarbetsformerna utvecklas och fortlöpande meddela Rikskonserter sin syn på detta. Blåsmusikverksamheten I beslutet om att inrätta stiftelsen ingick att dåvarande blåsarmusik skulle vara en enhet inom stiftelsen. Beslutet, som innebar att orkestern blev kvar under statligt huvudmannaskap, byggde bl.a. på förutsättningen att denna skulle utnyttjas av försvaret och för andra statsceremoniella behov samt att försvarsmakten skulle ta del i verksamhetens finansiering. Vidare förutsattes att orkestern skulle utnyttjas för musiklivet i och att den även skulle turnera i hela landet med symfonisk blåsmusik. Fr.o.m. /95 tillgodoser försvarsmakten sitt behov av tjänstemusik på annat sätt. Behovet av musik i övriga statsceremoniella sammanhang är enligt regeringens bedömning för oregelbundet för att motivera en fast orkester enbart för detta ändamål. Orkestern har utvecklat en symfonisk repertoar under namnet . Det allmänna musiklivets efterfrågan på symfonisk blåsmusik har visat sig begränsad. Det gäller särskilt ute i landet, där länens eget musikutbud numera är omfattande och varierat. Regeringen finner således inte några vägande skäl för att behålla en av staten helfinansierad civil blåsorkester. Regeringen föreslår att Rikskonserter befrias från uppdraget att svara för ceremoniell och civil blåsmusik genom en egen ensemble. Fonogramverksamheten Svenska rikskonserters fonogramutgivning på märket Caprice går tillbaka till 1960-talet, då stiftelsens föregångare fick särskilda medel för fonogramverksamhet. har Caprice-utgivningen fyllt en viktig funktion som komplement till annan fonogramutgivning främst vad gäller ny musik, jazz, folkmusik och musik för barn. 1981/82:128, bet. 1981/82:KrU30, rskr. 1981/82: 360) disponerar också ett anslag för stöd till fonogramutgivning. Stödet ger möjlighet till fortsatt närvaro på marknaden för mindre svenska fonogrambolag med konstnärligt värdefull produktion. Till utgivningsstödet är kopplat ett särskilt distributionsstöd, som huvudsakligen lämnas till distributionsföretaget (). beslöt (prop. 1993/94:100 bil. 12. s. 127 f.f., bet. 1993/94:KrU86, rskr. 1993/94:286) om en ökad samordning mellan Svenska rikskonserters fonogramverksamhet och det övriga fonogramstödet. Rikskonserters Caprice-utgivning skulle i huvudsak avse ny svensk musik och fonogram med i verksamma men oetablerade artister. skulle svara för stöd även till annan utgivning av kvalitetsfonogram. Till följd härav överfördes från Rikskonserters anslag till fonogramstöd. Detta stöd uppgår till ca , medan Rikskonserters anslag till Caprice är på . Utvecklingen på fonogrammarknaden präglas av en allt större företags- koncentration. Mot den bakgrunden har sett det som angeläget att staten i första hand bidrar till att bevara och öka antalet fria fonogramproducenter och till att bredda utgivningen. Utredningen har föreslagit att Rikskonserters fonogramutgivning i fortsättningen sker på samma villkor som gäller för övriga fonogramproducenter. En bred remissopinion har dock invänt mot förslaget med hänvisning till att det i praktiken innebär nedläggning av Caprice. Ett antal remissinstanser, varav några med direkt anknytning till fonogrambranschen, framhåller att det för de små bolagen så viktiga distributionsbolaget , där Caprice är en stor kund, skulle drabbas hårt om Caprice lades ner. Andra instanser pekar på att Caprice- utgivningen ger viktiga arbetstillfällen för tonsättare och frilansmusiker. förordar att Rikskonserter får fortsätta med sin fonogramutgivning, men att verksamheten begränsas. Regeringen delar i grunden utredningens uppfattning om betydelsen av att ett större antal fonogramproducenter ges möjlighet att verka på marknaden. Detta talar för att de statliga medel som ges till Rikskonserter för Caprice skulle fördelas på flera mottagare. Det är dock inte realistiskt att räkna med att Caprice skall kunna drivas vidare under väsentligt ändrade ekonomiska förutsättningar. Remissinstansernas farhågor att Caprice kommer att försvinna från marknaden, med en rad negativa följdverkningar, är därför inte ogrundade. Regeringen finner därför att Rikskonserter även i fortsättningen bör förfoga över särskilda medel för fonogramverksamhet. Rikskonserter bör dock sträva efter att på ett ännu tydligare sätt än förut anpassa fonogramutgivningen till inriktningen på sin övriga verksamhet. Regeringen förutsätter också att Rikskonserter och aktivt arbetar för att samordna sina insatser på fonogramområdet. bör som inrikta sin bidragsgivning på små svenska bolags utgivning av kulturpolitiskt angelägna fonogram inom ett brett fält av genrer. Bidrag till Svenska rikskonserter Regeringens förslag till medelsanvisning avseende bidrag till Svenska riks- konserter redovisas i budgetpropositionen för . 10.4 Ett förstärkt lokalt arrangörsled Regeringens bedömning: I stället för att inrätta genreinriktade stödformer bör staten lägga ökad vikt vid insatser ägnade att förstärka musiklivets arrangörsled. I budgetpropositionerna för och har regeringen för avsikt att föreslå att ytterligare anvisas vardera året för ökat stöd till arrangerande musikföreningar och förstärkta insatser i övrigt för det fria musiklivet. Därmed nästan fördubblas det nuvarande arrangörsstödet. förslag: Överensstämmer delvis med regeringens bedömning. Länsmusiken tillförs ett särskilt genreprofilerat stöd, som fördelas av . Stöd bör också kunna ges till profilerade centra inom vissa genrer. Ett starkare arrangörsled behövs för att bidragen till orkestrar och fria musikgrupper skall få full effekt. Remissinstanserna: Remissopinionen är splittrad i frågan om genreinriktade stöd. Eftersom förslagen är kopplade till en neddragning av bidragen till länsmusiken har , de flesta av länsmusikstiftelserna samt många kommuner och landsting haft invändningar. m.fl. ställer sig tveksamma till administrativa överbyggnader i form av genreprofilerade centra. Invändningar på andra grunder framförs av . Positiva till förslagen är bl.a. , , , Musik i Väst och Östgötamusiken. Betydelsen av ett förstärkt arrangörsled för svaga musikgenrer bekräftas av ett stort antal remissinstanser. Skälen för regeringens bedömning: Utredningens tankar om riktade stödinsatser för att främja utvecklingen inom olika genrer har mötts av blandade reaktioner från remissinstansernas sida. Enligt regeringens mening finns goda möjligheter att med befintlig statlig bidragsgivning tillgodose olika genrers behov. Inom ramen för det samlade stödet till regional musikverksamhet bör t.ex. ett län eller flera län i samverkan kunna utveckla en genreprofil utifrån lokala musiktraditioner och andra särskilda förutsättningar. Som tidigare anförts är det en viktig del av Rikskonserters uppdrag att göra kompletterande insatser för genrer som inte ges tillräckligt utrymme i länsmusikens utbud. Företrädare för jazzmusiken, kammarmusiken, folkmusiken och körlivet har hos framfört önskemål om stöd för att främja utvecklingen inom respektive genre. I remissvar och under beredningen av denna proposition har liknande önskemål och synpunkter framförts till regeringen, bl.a. har ett flertal konkreta åtgärdsförslag kommit från företrädare för blåsmusiken i skilda delar av landet. Regeringen anser att det är en naturlig uppgift för att uppmärksamma skilda genrefrågor i samband med fördelningen av bidrag på musikområdet. I avsnitt 10.5 föreslår regeringen att ett tidsbegränsat nationellt uppdrag införs på musikområdet. Detta uppdrag är allmänt formulerat. Beroende på hur uppdraget fördelas kan det givetvis också få en gynnsam effekt på utvecklingen inom en viss musikgenre. Vid bidragsfördelningen till musiklivets arrangörs- och intresseorganisationer har särskild anledning att pröva behoven inom skilda genrer. I sitt remissvar framhåller att det svenska musiklivet överlag är väl organiserat och att det inom vissa genrer, t.ex jazzen och körlivet, finns en rad rikstäckande organisationer som tar till vara sina medlemmars intressen. Det är alltså inte bristande organisation som är orsaken till svårigheterna inom vissa genrer. Däremot har flera genrer en svag ställning inom de stora musikinstitutionerna, vilket gör att de är särskilt beroende av ett fungerande lokalt arrangörsled för att hävda sig på musikens arbetsmarknad. ger ett årligt stöd till arrangerande musik- föreningar på sammanlagt ca . Detta är ett obetydligt belopp i jämförelse med statens satsningar på de stora musikinstitutionerna. De arrangerande musikföreningarna spelar en viktig roll för att ett varierat musikutbud av god kvalitet skall kunna erbjudas på mindre orter. Det är främst tack var dessa föreningar som musikens s.k. smala genrer kan göra sig gällande även där. Stödet till arrangerande musikföreningar bör följaktligen öka. Härutöver bör ges viss möjlighet att i andra former stödja det fria musiklivet. Regeringen utgår från att den kommunala insatsen på dessa områden även i fortsättningen är omfattande. För ökade statliga insatser avser regeringen att beräkna ett utrymme i statsbudgeten på sammanlagt . Detta är nära en fördubbling av det nuvarande arrangörsstödet. 10.5 Nationellt uppdrag inom området musik Regeringens förslag: Ett tidsbegränsat nationellt uppdrag inrättas inom området musik. Regeringen avser att för ge uppdraget till . I budgetpropositionen för föreslås att 1_miljon kronor anvisas för uppdraget. Skälen för regeringens förslag: Såväl inom musikinstitutioner som inom det fria musiklivet pågår det på många håll i landet en intressant och angelägen utvecklingsverksamhet. Det kan gälla rent musikaliska experiment, men det kan också vara fråga om utåtriktad verksamhet såsom publikarbete i nya former eller tvärkulturell samverkan. Mycket av det som pågår är av så stort kulturpolitiskt värde att erfarenheterna bör få en bred spridning. Inom ramen för de utvecklingsmedel som disponerar finns möjlighet att fånga upp och stödja angelägna initiativ. För att ge ytterligare stimulans till såväl konstnärligt utvecklingsarbete som kulturspridande verksamhet i olika former föreslår regeringen att ett tidsbegränsat uppdrag införs inom området musik. I likhet med övriga nationella uppdrag som föreslås i denna proposition bör uppdraget ges , varefter det förs vidare till en ny innehavare. Det bör ankomma på regeringen att utse innehavare av uppdraget. bör som i övriga fall svara för uppföljning och utvärdering av uppdraget samt föreslå nya innehavare. Vissa av de andra nationella uppdrag som föreslagits har fått en särskild inriktning. Regeringen finner att mångfalden inom musikområdet bäst gynnas om uppdragets inriktning kan omprövas i samband med att ny innehavare utses. Regeringen har i det föregående betonat vikten av att i kulturlivet ta till vara och utveckla de möjligheter som det mångkulturella samhället erbjuder. Musiken har en särskild betydelse i mötet mellan olika kulturer. är landets mest betydande centrum för etnisk musik från hela världen. Vid sidan av den årliga festivalen driver stiftelsen en löpande verksamhet med kurser, konferenser och musikläger för ungdom. Enligt regeringens bedömning bidrar verksamheten i hög grad till en ökad medvetenhet om det mångkulturella samhällets positiva sidor. Regeringen avser därför att ge ett nationellt uppdrag att utveckla sin verksamhet . Stiftelsen skall särskilt inrikta sig på att sprida kunskap och erfarenheter till institutioner och organisationer med en bred förankring i samhället, t.ex. skolor, amatörorganisationer, länsmusikinstitutioner, studieförbund och invandrarorganisationer. Stiftelsen bör samverka med bl.a. Svenska rikskonserter. I budgetpropositionen för föreslår regeringen att anvisas för uppdragets genomförande. 10.6 Regeringens övriga förslag på musikområdet Med ledning av ingivna årsredovisningar och anslagsframställningar har regeringen gjort en samlad resultatbedömning av de olika stödformerna på musikområdet. Dessa bedömningar har sammanvägts med den utvärdering som har gjort och de synpunkter som lämnats av remissinstanserna. Förslag om förändring av vissa stödformers inriktning eller omfattning har redovisats i det föregående. I övrigt har regeringen gjort den bedömningen att det statliga stödet på musikområdet fyller en viktig funktion och har haft goda effekter på utvecklingen. Staten bör därför lämna fortsatt stöd till bl.a. fria musikgrupper, utgivning och spridning av fonogram och noter samt till . bör även fortsättningsvis disponera medel för projektstöd och andra utvecklingsinsatser på musikområdet. Regeringens slutsats är att insatserna bör förbli i huvudsak oförändrade. Regeringens förslag till medelsanvisningar redovisas i budgetpropositionen för . 11 Film Med bakom sig är filmen ännu en jämförelsevis ung konstform. Filmen skiljer sig från övriga konstarter genom att vara både en konstform och - per definition - ett massmedium. Filmkonsten har på ett unikt sätt vuxit fram i ett nära, ibland konfliktfyllt, samspel med en kommersiell medieindustri. Mer än vad som gäller för någon annan konstform har filmkonstens villkor och utveckling varit direkt beroende av ekonomiska faktorer och av den tekniska och mediala utvecklingen. har i jämförelse med övriga europeiska länder upprätthållit en hög nationell filmproduktion. Mellan 20 och 25 långfilmer produceras i . Den svenska filmen har också en stor andel av hemmamarknaden, en av de största i . Filmproduktion, distribution och visning av film på biograf domineras av två helintegrerade medieföretag, och . TV-företagen - främst och - har fått en allt viktigare roll som filmproducenter eller finansiärer. Flertalet filmer görs numera i form av samproduktioner, ofta över nationsgränserna. Utbudet av film har totalt sett ökat kraftigt. Filmen är den konstform som näst musiken når flest människor. Istället för att gå på bio ser dock flertalet människor film på video och framförallt på TV. Från det att televi- sionen introducerades i minskade antalet biografbesök markant, från 1956 till 1973. har biopubliken stabiliserats runt ca 15 miljoner besök . Antalet biografsalonger har halverats sedan televisionens inträde. har minskningen hejdats.