prop · GK0325 · 1997-01-01 00:00:00 — ---------------------------------------------------------------------- Om regeringen har beslutat om Om regeringen har beslutat om utvisning enligt denna lag men utvisning enligt denna lag men hinder som anges i 8 kap. 1-4 §§ hinder som anges i 8 kap. 1, 2 utlänningslagen (1989:529) möter moteller 4 § utlänningslagen att beslutet verkställs eller om (1989:529) möter mot att beslutet beslutet av någon annan särskild an-verkställs eller om beslutet av ledning inte bör verkställas, skall någon annan särskild anledning regeringen förordna att verkställig-inte bör verkställas, skall het tills vidare inte får ske regeringen förordna att (inhibition). verkställighet tills vidare inte får ske (inhibition). ---------------------------------------------------------------------- Utvisningsbeslutet och förordnandet om inhibition skall prövas på nytt när det finns skäl till det. Så länge utvisningsbeslutet fortfarande gäller men inte har kunnat verkställas, skall före utgången av varje kalenderår efter det då beslutet meddelades anmäla hos regeringen huruvida det finns skäl för prövning av beslutet. Denna lag träder i kraft . 2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1068) om introduktionsersättning Härigenom förskrivs att 2 § lagen (1992:1068) om introduktionsersättning skall ha följande lydelse. ---------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse ---------------------------------------------------------------------- Introduktionsersättning får beviljas 1. utlänningar som överförts till med stöd av ett särskilt regeringsbeslut, ---------------------------------------------------------------------- 2. utlänningar som har fått uppe- 2. utlänningar som har fått hållstillstånd och som har tagits uppehållstillstånd efter att ha emot från en statlig förläggning förvarit registrerade vid en asylsökande, förläggning för asylsökande, 3. andra utlänningar som har fått 3. andra utlänningar som har uppehållstillstånd med tillämpning avfått uppehållstillstånd med 2 kap. 3 § eller 4 § första stycket 2tillämpning av 2 kap. 3 § eller 4 § utlänningslagen (1989:529), första stycket 5 utlänningslagen (1989:529), ---------------------------------------------------------------------- 4. utlänningar som har fått uppehållstillstånd på grund av sin anknytning till en utlänning som avses under 1-3. Ersättning enligt 4 får lämnas endast för en utlänning som ansökt om uppehållstillstånd från det att den person som han eller hon har anknytning till först togs emot i en kommun. Denna lag träder i kraft . 2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:137) ommottagande av asylsökande m.fl. Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. skall ha följande lydelse. ---------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse ---------------------------------------------------------------------- I denna lag ges bestämmelser om sysselsättning för och bistånd till utlänningar som ---------------------------------------------------------------------- 1. har ansökt om uppehållstillstånd i 1. har ansökt om uppehållstill- enligt 3 kap. 1 §stånd i enligt 3 kap. 2 utlänningslagen (1989:529) (asyl-eller 3 § utlänningslagen (1989:529) sökande), (asylsökande), ---------------------------------------------------------------------- 2. har beviljats tidsberänsat uppehållstillstånd med stöd av bestämmelserna i 2 kap. 4 a § utlänningslagen, eller 3. har ansökt om uppehållstillstånd i och av särskilda skäl medgetts rätt att vistas här medan ansökan prövas. Den som omfattas av denna lag har inte rätt till bistånd enligt 6 § socialtjänstlagen (1980:620) för förmåner av motsvarande karaktär. Barn som saknar uppehållstillstånd och som inte vistas på en förläggning omfattas inte av denna lag, om de bor hos en vårdnadshavare som har uppehållstillstånd. Denna lag träder i kraft . **FOOTNOTES** 1Senaste lydelse 1995:558. 3 Ärendet och dess beredning Efter beslut av regeringen förordnade chefen för en särskild utredare (nuvarande lagmannen ) att behandla frågor som rör regeringens möjligheter att styra praxisbildningen i utlänningsärenden samt vissa rättssäkerhetsfrågor i asylprocessen. Utredningen har arbetat under namnet (Ku 1994:06). lade fram betänkandet Effektivare styrning och rättssäkerhet i asylprocessen (SOU 1995:46). Utredningens sammanfattning av betänkandet och dess lagförslag finns i bilagorna 1 och 2. Efter beslut av regeringen förordnade chefen för en särskild utredare (nuvarande rektorn ) att undersöka hur beslut om avvisning och utvisning skall kunna verkställas under värdiga former och så effektivt som möjligt samt att överväga vilken myndighet som bör ha huvudansvaret för verkställigheter. Utredningen har arbetat under namnet Utredningen om verkställighet av beslut om avvisning och utvisning (Ku 1994:07). Utredningen om verkställighet av beslut om avvisning och utvisning lade fram delbetänkandet Ett samlat verksamhetsansvar för asylärenden (SOU 1995:55). En sammanfattning av utredningens betänkande i nu relevant del finns i bilaga 3. Efter beslut av regeringen förordnade statsrådet ekonomen som ordförande i en parlamentarisk kommitté med uppdrag att se över invandrings- och flyktingpolitiken. Kommittén har arbetat under namnet (Ku 1994:10). Regeringen beslöt att betänkandena SOU 1995:46 och SOU 1995:55 skulle överlämnas till för beaktande. lade fram betänkandet Svensk flyktingpolitik i globalt perspektiv (SOU 1995:75). Kommitténs sammanfattning av betänkandet och dess lagförslag finns i bilagorna 4 och 5. De tre betänkandena har remissbehandlats gemensamt. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 7. En sammanställning över remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr UD96/295/MP). Förslaget till ändring i 8 kap. 10 a § utlänningslagen har beretts med berörda myndigheter genom s.k. delningsförfarande. Efter beslut av regeringen förordnade statsrådet direktören som ordförande i en parlamentarisk kommitté med uppdrag att göra en bred översyn av hur svensk lagstiftning och praxis förhåller sig till . Kommittén skulle med förtur behandla utlänningslagstiftningen och dess tillämpning. Kommittén arbetar under namnet . lade fram delrapporten och utlänningslagen (SOU 1996:115). En sammanfattning av delrapporten finns i bilaga 6. Synpunkter på betänkandet har inhämtats vid en av anordnad utfrågning med företrädare för närmast berörda myndigheter och frivilligorganisationer. En förteckning över dem som deltog i utfrågningen finns i bilaga 7. En utskrift av vad som framfördes vid utfrågningen finns tillgänglig i (UD96/1095/MP) har i betänkandet 1995/96:SfU1 behandlat revisorers förslag 1994/95:RR12 roll i invandrings- och flyktingpolitiken. har beslutat att överlämna revisorernas förslag med ett tillkännagivande av vad utskottet anfört till regeringen för att övervägas i samband med det förändringsarbete som invandrings- och flyktingpolitiken är föremål för (rskr. 1995/96:37). och har på uppdrag av regeringen gemensamt avlämnat rapport Förutsättningarna för och konsekvenserna av att flytta över vissa verksamhetsuppgifter från polismyndigheterna till (dnr POB-632-1148/96, 11-96- 2619). Åtskilliga av de frågor som de olika utredningarna och revisorer behandlat kräver ytterligare beredning innan förslag kan läggas fram. har ännu inte avslutat sitt arbete utan kommer att lägga fram sitt slutbetänkande före . I detta lagstiftningsärende behandlas endast frågor där det är angeläget att genomföra ändringar i lagstiftningen och någon vidare beredning inte behövs. Utredningarna har vidare tagit upp möjligheterna att få rättshjälp genom offentligt biträde. Rättshjälpsfrågor har behandlats även av Rätts- hjälpsutredning i betänkandet Ny rättshjälpslag (SOU 1995:81). Regeringen har beslutat att inhämta Lagrådets yttrande över bl.a. förslag till ny rättshjälpslag. Några förslag rörande rättshjälpen kan inte läggas fram innan detta lagstiftningsärende slutförts. Rättshjälpsfrågorna behandlas därför inte här. Efter beslut av regeringen förordnade statsrådet nuvarande landshövdingen som ordförande i en parlamentarisk kommitté med uppdrag att göra en översyn av invandrarpolitiken. Kommittén har arbetat under namnet (Ku 1994:11). Kommittén har lagt fram sitt slutbetänkande , framtiden och mångfalden (SOU 1996:55). Några av de frågor som tas upp i detta lagstiftningsärende berörs också i betänkandet. Remissbehandling av betänkandet pågår. Här behandlas inte några av de förslag som lämnats av . Grunder för den del av migrationspolitiken som särskilt gäller invandrarpolitiken läggs därför inte heller fram i detta sammanhang. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 9. Lagrådets yttrande finns i bilaga 10. Lagrådet har föreslagit viss justering av den föreslagna lagtexten i 1 kap. 1 §, 2 kap. 4 a och 14 §§, 3 kap. 2, 4 och 8 §§ samt 8 kap. 8 § utlänningslagen. Lagrådet har lämnat övriga lagförslag utan erinran. Regeringen har i propositionen följt Lagrådets förslag till lagtext. Efter Lagrådets yttrande har viss justering gjorts av texterna i 3 kap. 3 § första stycket 1 och 8 kap. 1 § utlänningslagen. Dessa ändringar är av enkel beskaffenhet och regeringen har därför bedömt att Lagrådets granskning inte skulle tillföra ärendet något av betydelse. Det förslag till ändringar i utlänningslagen som läggs fram är relativt omfattande och medför att lagen delvis kommer att brista i översiktlighet. Det aktualiserar en översyn av hela utlänningslagen. I samband med en sådan översyn kommer också lagtexten att göras könsneutral. 4 Migrationen till och från 4.1 Invandringen Det senaste halvseklet har betydande flyttningar ägt rum mellan olika länder. För del har det främst rört sig om att människor flyttat mellan länder inom världsdelen och om inflyttning från andra regioner. För del har inneburit en kraftig förändring av flyttningarna gentemot utlandet jämfört med tidigare. utvandrade omkring 1 300 000 svenskar, alltså en betydande del av befolkningen i . och tiden fram till var däremot inflyttningen till liten, med det viktiga undantaget att flera hundra tusen personer bland utvandrarna återvände till hemlandet. Det för nya migrationsmönstret har inneburit att ca 1 700 000 personer har invandrat medan ca 900 000 personer har utvandrat (svenska medborgare inräknade). Antalet i utlandet födda personer som är bosatta i har ökat från knappt 200 1950 till 936 000 . Detta har inneburit en betydande förändring av den svenska befolkningen. Mer än var tionde person är född i utlandet. En väsentligt större andel har nära släktrelationer med utlandsfödda. I det närmaste var femte person har själv inflyttat till eller har minst en förälder som gjort detta. Befolkningens demografiska sammansättning gör att man redan av detta skäl kan utgå från att denna andel kommer att öka ytterligare liksom andelen med något mer avlägsen utländsk bakgrund. uppskattar i sitt betänkande , framtiden och mångfalden (SOU 1996:55) att grovt räknat en tredjedel av de personer som är födda i andra länder och som bor i har kommit av politiska skäl. Ytterligare en tredjedel kan antas ha kommit för arbete. I den återstående tredjedelen återfinns personer som har flyttat till av familjeskäl, vanligen genom att bilda familj med någon som tidigare invandrat till eller med någon infödd svensk. I den gruppen ingår även några tiotusental barn som har adopterats av familjer i . Detta ger en ungefärlig uppfattning om de utlandsfödda efter motiv för bosättning. Svårigheterna med en sådan uppskattning är emellertid mycket stora. Den enskildes motiv är också ofta sammansatta. Exempelvis kan den som flytt från sitt land ha valt som bosättningsland på grund av anhöriga här eller utifrån en bedömning av möjligheterna att försörja sig här. Under har 30 000-50 000 utländska medborgare invandrat till , som 10 000-20 000 har utvandrat. Under nästan hela det senaste halvseklet har haft en nettoinflyttning av utländska medborgare. Invandringen till har varierat starkt i omfattning mellan olika år med starka toppar kring då ett stort antal personer kom från och med en mycket omfattande inflyttning av personer som sökte skydd här, främst från f.d. . Figur 4.1 Invandringen av utländska medborgare till 1985-1995 (källa: ). Bakom variationerna i migrationen till och från visar sig vid ett närmare studium ett mönster där invandringen från ett land ökar starkt för att sedan minska eller ebba ut. Detta mönster finns för såväl de länder från vilka har tagit emot större grupper för arbete här som för de länder varifrån stora grupper kommit som fått skydd i vårt land. Man kan också beskriva invandringens variationer så, att det finns en basinvandring på omkring 20 000 medborgare i ett stort antal länder som är ganska oförändrad mellan enskilda år men ökar. Denna basinvandring fylls på tämligen plötsligt med omfattande invandring från ett eller ett par länder . Inflyttningen från de 12 länder utanför som tillhörde Europeiska unionen (EU) är så gott som oförändrad . Detsamma gäller i huvudsak också invandringen från övriga frånsett den stora invandringen från f.d. första hälft. Även inflyttningen från de nordiska länderna har varit ganska jämn, bortsett från en tillfälligt ökad invandring från för arbete i omkring . Figur 4.2 Den utomnordiska invandringen 1980-1995. Med skyddsbehövande m.fl. avses i figuren flyktingar enligt FN:s flykting- konvention, de factoflyktingar, krigsvägrare samt personer med humanitära skäl inkl. skäl enligt tidsförordning. Med övriga avses arbetskraft, gäststuderande och adoptivbarn. (källa: ). Figur 4.3 Den utomnordiska invandringens sammansättning 1980-1995. Med skyddsbehövande m.fl. avses i figuren flyktingar enligt FN:s flykting- konvention, de factoflyktingar, krigsvägrare samt personer med humanitära skäl inkl. skäl enligt tidsförordning. Med övriga avses arbetskraft, gäststuderande och adoptivbarn. (källa: ). Den utomeuropeiska invandringen har successivt ökat (med undantag av den nordamerikanska, som legat på en tämligen och låg nivå). första år har dock antalet invandrare från minskat. Även här gäller dock att en stor del av den tidigare ökningen förklaras av invandringen från ett begränsat antal länder. Variationerna i hela den svenska invandringen den senaste tioårsperioden förklaras till stor del av invandringen från sju länder, , , , , f.d. , och . Med undantag för rör det sig om länder som haft interna väpnade konflikter och i några fall också varit i krig med andra stater. I gruppen övriga länder ingår också en avsevärd del skyddssökande bland de invandrade. Arbetskraft närmast efter täcktes det ökade behovet av arbetskraft i i stor utsträckning från de nordiska grannländerna, framförallt . Invandringsöverskottet uppgick till omkring 25 000 personer . kom överskottet att stiga till omkring 40 000 . Hälften av invandrarna återvände till sina hemländer efter kortare eller i . Rekryteringsbasen utgjordes huvudsakligen av personer från , dåvarande , och . Arbetskraftsinvandringen nådde sin kulmen då den uppgick till 73 500 personer. Invandringsöverskottet uppgick detta år till 52 300 personer. skedde en ökad betoning i arbetsmarknads-politiken på att behov av arbetskraft i den mån det var möjligt skulle tillgodoses genom arbetssökande, tidigare hemarbetande kvinnor och personer med särskilda svårigheter att få anställning. En kraftig ökning av antalet kvinnor i arbetskraften har skett. fick liksom övriga ekonomiska problem med minskad efterfrågan på arbetskraft. När ekonomin återhämtade sig var behovet av arbetskraft mindre än tidigare eftersom strukturomvandlingar och nya produktionsformer inriktat näringslivet mot mindre arbetsintensiv verksamhet. har i praktiken inte haft någon nämnvärd utomnordisk arbetsinvandring sett utifrån beslutsgrunderna för meddelade uppehållstillstånd. riktlinjer för utlänningspolitiken framhölls behovet att av arbetsmarknadsskäl reglera invandringen. Anställningsutsikterna i ett längre perspektiv måste beaktas (prop. 1968:142 s. 96 f.). Utanför den styrningen ligger rätten till invandring för framför allt medlemmar i kärnfamiljen samt skyddsbehövande. Dessutom har medborgare i andra nordiska länder rätt att bosätta sig och arbeta i utan uppehålls- och arbetstillstånd. För medborgare i en medlemsstat i EU gäller att de har rätt att ta anställning här och då erhålla uppehållstillstånd. För studerande från ett sådant land gäller att de har rätt att studera här och för pensionärer att de har rätt att bosätta sig här under förutsättning att de kan försörja sig. Den fria rörligheten omfattar även nära anhöriga. Regelsystemet för uppehållstillstånd innebär bl.a. att beslut om uppehållstillstånd i princip skall ha meddelats innan en utlänning kommer till för att bosätta sig här, om det inte är fråga om skyddsbehövande. Skyddsbehövande efter tog emot och integrerade 25 000 skyddsbehövande från . Krisen i ledde till att omkring 8 000 personer kom till . Antalet asylsökande ökade kraftigt från 3 1982 till omkring 30 000 . Det största antalet kom då 84 000 personer sökte asyl i . sökte omkring 36 000 personer asyl här. Detta kan jämföras med de omkring 320 000 som sökt asyl fram . Figur 4.4 Antalet asylsökande 1984-1995 (källa: ). kom flertalet skydddsbehövande från socialistiska stater i , bl.a. . kom de största grupperna, på egen hand eller inom ramen för flyktingkvoten, från , , , , dåvarande och . var flertalet asylsökande från , , och . dominerade personer från f.d. bland de asylsökande. Det bör noteras att har antalet asylsökande från länder som , och minskat kraftigt. När viseringsskyldighet infördes mot minskade antalet asylsökande därifrån mycket kraftigt och denna förändring blev bestående så länge den väpnade konflikten varade. Överföring av skyddsbehövande har genom organiserad överföring tagit emot flyktingar och andra likartade kategorier inom ramen för en särskild s.k. flyktingkvot. har kvoten varit generell, dvs. varken nationalitetsbestämd eller inriktad på någon speciell grupp av skyddsbehövande. Överföring sker huvudsakligen i samverkan med flyktingkommissarie () och avser människor som befinner sig i en särskilt utsatt situation eller för vilka UNHCR har särskilda svårigheter att finna ett lämpligt bosättningsland. Flertalet överföringar gäller personer som befinner sig utanför hemlandet. Undantagsvis kan uttagning ske direkt från hemlandet. Det är nästan uteslutande i som flyktingkvoten har använts på detta sätt. De mest kända fallen avser personer som i anslutning till kuppen i var i behov av skydd. Tio länder har fasta åtaganden att ta emot överförda flyktingar. De nordiska länderna (exklusive ) hör till dessa länder. 4.2 Utvandringen och återvandringen De flesta utländska medborgare som utvandrar är personer som har kommit som invandrare till , ofta endast ett eller . Detta medför att utvandringen är omfattande åren efter en omfattande invandring. Den enda period, då fler utländska medborgare utvandrat än invandrat, var åren 1972- 73, dvs. efter den mycket omfattande invandringen från . De flesta som utvandrar från flyttar tillbaka till sitt hemland. Detta gäller dock inte alla, särskilt i en del grupper med många skyddsbehövande har det varit vanligt att flytta till ett tredje land. Det är alltså inte alltid att den som utvandrar är återvandrare i den meningen att han eller hon flyttar tillbaka till sitt ursprungsland. De i födda utländska medborgare som utvandrar (var de av alla utvandrare) kan inte heller kallas för återvandrare eftersom de aldrig invandrat till . Många invandrare flyttar från efter en kortare tids vistelse här. Detta mönster varierar dock starkt mellan olika kategorier invandrare. Likaså har utvandringsmönstret varierat över tiden. Bland adoptivbarn är det av naturliga skäl ytterst få som utvandrar. Även i grupper med många som fått skydd här är utvandringen mycket låg. Det är sannolikt också få som utvandrar bland anhöriginvandrare, dvs. i huvudsak personer som gifter sig med eller börjar sambo med någon i bosatt person. Däremot är utvandringen hög bland studerande och personer som kommer till för begränsade uppdrag. Variationerna i utflyttningens omfattning reflekterar ganska naturligt till stor del variationerna i invandringens omfattning. Utvandringen med den sammansättning tidigare invandring haft har varit stor. Av dem som invandrade hade utvandrat. Av dem som kom till hade lämnat landet. Andelen återvandrare varierar dock starkt mellan olika nationaliteter. Exempelvis hade hälften av danskarna som invandrade lämnat medan detta präglade av väpnade konflikter i ursprungslandet fortfarande endast gällde av etiopierna. Bland de svenskar som utvandrar ingår en stor andel naturaliserade svenska medborgare. Sannolikheten att utvandra är ungefär fyra gånger större bland de naturaliserade än bland de infödda svenska medborgarna. Om man studerar återvandringsmönstret bland dem som invandrade till kan man konstatera stora skillnader mellan invandrare av olika nationalitet. Det framgår också, att återvändandet bland dessa invandrare till stor del äger rum efter ankomsten till . En del av de personer som utvandrar återkommer till igen. Bland t.ex. de chilenska medborgare som utvandrade , sedan det blivit möjligt för dem att återvända, hade hälften kommit tillbaka . Statistiken kring återvandringen från och återinvandringen hit har betydande brister men man kan utgå från att det invandring kommer 3 000-4 000 personer med utländska medborgarskap som har varit i tidigare och som således har tidigare erfarenhet av . 5 Nya förutsättningar 5.1 Den globala utvecklingen Den globala utvecklingsdynamiken präglas av två tendenser, som åtminstone skenbart kan tyckas motsäga varandra. Å ena sidan finns en strävan till större integration mellan olika länder med inslag av överstatlighet. Å andra sidan förekommer en starkare betoning av etniska eller nationella identiteter och intressen, som tenderar att leda till ökad splittring även av redan bestående statsbildningar. Inte sedan slut har den europeiska kartan ritats om i en sådan omfattning och ett sådant tempo som . Det finns tecken på att en liknande utveckling kan stå för dörren på andra kontinenter, i första hand . En annan företeelse, som delvis ligger bakom integrations- och splittrings- tendenserna men som gör bilden ännu mer mångfacetterad, gäller den ekonomiska utvecklingen i världen. En globaliserad ekonomi växer fram som styrs av villkor och intressen som är tämligen obundna av nationsgränser och politiska mandat. I detta perspektiv kan nationalstaten, i dess nuvarande form, komma att få minskad betydelse. De skiftande villkor som gäller under den nuvarande utvecklingsfasen fördjupar ofta klyftorna mellan rika och fattiga såväl inom som mellan länder. som stora befolkningsgrupper relativt snabbt förbättrar sin levnadsstandard i vissa fattiga eller tidigare fattiga länder blir på många håll de mest utblottade kvar i eländiga levnadsvillkor. Tredje världen eller "" har inte på länge utgjort en i åtminstone några avseenden likartad kategori länder. Begreppen står numera i allt högre grad för en heterogen samling länder med vitt skilda förutsättningar och ekonomiska villkor. Vissa länder, som traditionellt kategoriseras som , har uppnått en ekonomisk ställning och en levnadsstandard för befolkningen som närmar sig i-ländernas. Andra stater har ännu en levnadsstandard för befolkningen, som ligger långt efter i-ländernas, men utvecklar sig ekonomiskt i mycket snabb takt. Ytterligare andra länder har sjunkit ner i allt djupare fattigdom. Till de senare länderna hör ett antal stater med långvariga väpnade konflikter, såsom , och . De tidigare kommuniststyrda staterna i utgör inte heller i något avseende längre någon enhetlig grupp länder och deras ekonomiska utveckling är på liknande sätt högst varierande. Flertalet av dessa länder har dock bl.a. den tillgång som en relativt väl utbildad befolkning utgör.