prop · GK03112 · 1997-01-01 00:00:00 — Den pedagogik som utvecklats i för- skola och fritidshem, bygger på en vid tolkning av pedagogikbegreppet, där också omvårdnad och omsorg ingår. Pedagogiken utgår från att inlär- ning och utveckling sker ständigt inte bara eller ens huvudsakligen i arrangerade inlärningssituationer. Förankring i närmiljön med anknyt- ning till barnens egna erfarenheter och kunskaper är en annan viktig utgångspunkt, liksom lekens betydelse för barns tankeutveckling och förståelse av omvärlden. Att inte splittra upp verksamheten i ämnen utan arbeta projekt- eller temainriktat, utifrån barns eget utforskande och egna problemlösningar, är en pedagogisk princip som utvecklats i förskola och fritidshem. Stor vikt läggs vid socialisationsprocessen i barns inbördes samspel, empatiförmåga och konfliktlösning. Föräldrasamarbetet är i allmänhet väl utvecklat och har en självklar roll i verksamheten. Andra utmärkande drag är arbetslaget som samarbetsform för personalen, lik- som att barngrupperna oftast är åldersblandade. Förskola och fritidshem har utvecklat och befäst en pedagogik med det enskilda barnets utveckling och lärande i centrum. Regeringen anser att skolans sätt att arbeta under barnens första viktiga år, bör ta intryck av förskolans och fritidshemmens arbetssätt. Förskolan å sin sida behöver ta intryck av skolans förhållningssätt. Den kritik som riktats mot förskolan, speciellt i samband med diskussionen om skolstart för sexåringar, gäller bristen på intellektuell stimulans. Många anser att sexåringarna tröttnar på förskolan till följd av att den inte tillräckligt kunnat tillfredsställa de äldre förskolebarnens behov av intellektuellt utmanande aktiviteter. Denna kritik bör tas på allvar och uppmärksammas både i förskolans egen verksamhet och i utbildningen av förskollärare. Det är t.ex. inte självklart att läs- och skrivinlärning skall vara förbehållen skolan. Många barn lär sig läsa på egen hand före skolstarten. Frågan är inte när barn skall lära sig läsa, utan hur alla barn skall kunna ges tidig språklig stimulans och stöd för sin läs- och skrivutveckling. Förskolans språkstödjande arbete är av stor betydelse för att förebygga senare läs- och skrivsvårigheter. I en med skolan integrerad verksamhet bör goda förutsättningar kunna skapas för en verksamhet som tillvaratar de äldre förskolebarnens intresse att lära. Förskolans pedagogiska roll och betydelse behöver stärkas och ut- vecklas. Skolans betoning av det kognitiva och den långsiktiga plane- ringen av lärandet är något som förskolan och fritidshemmen bör ta in- tryck av. Barn utvecklas inte i på varandra följande lagbundna stadier. Utvecklingen kan ske språngvis, den kan avstanna, eller gå tillbaka till- fälligt. Särskilt kan detta gälla barn , som ofta är en period hos barnet av stark fysisk tillväxt, som inte alltid motsvaras av den men- tala tillväxten och mognaden. Genom att gränsen mellan förskolan och skolan blir mindre skarp och genom att gemensamma pedagogiska för- hållningssätt utvecklas ökar möjligheterna att möta det individuella bar- net just där det står i sin utveckling. Förskollärare och fritidspedagoger i skolan Utvecklingen mot att integrera fritidshemmen i skolan har pågått . I de kommuner som genomfört en långtgående integration ansvarar ofta fritidspedagogen inom ramen för skoldagen för ett antal veckotimmar. Det är inte ovanligt att fritidspedagogerna har en specialisering som exempelvis musik, slöjd, miljöfrågor, drama och idrott, som kan tillföra skolan värden. Det förekommer också att läraren och fritidspedagogen tillsammans fungerar som kompanjonlärare. De kommuner som samordnat förskolan för sexåringar lokalmässigt och även verksamhetsmässigt med skolan och fritidshemsverksamheten har ofta organiserat verksamheten så att ett arbetslag, bestående av grundskollärare, förskollärare och fritidspedagog gemensamt ansvarar för en grupp barn. Arbetslaget planerar och genomför arbetet tillsammans. Fritidspedagogen tjänstgör i skolan och resten av tiden i fritidshemmet. Det förekommer också att förskolläraren har viss tjänstgöring i förskola och fritidshem. Erfarenheterna från dessa kommuner är positiva. För barnen bidrar det nya arbetssättet till att skolan blir roligare, tryggare, mer spännande och dynamisk. För läraren minskar ensamarbetet och ensamansvaret för undervisningen. Samordningen har dessutom ofta lett till att verksamheterna kunnat bedrivas mer kostnadseffektivt. Den pedagogiska verksamheten i en skola, där också förskola och fri- tidshem bedriver en integrerad verksamhet, utformas och genomförs så- ledes av olika personalkategorier med olika kompetenser. Barnens blir viktig och läroprocesserna samverkar och pågår i olika former. Grundskollärare, förskollärare och fritidspedagoger har i detta arbete lik- värdiga uppgifter och formar gemensamt en verksamhet för utveckling och lärande, som tar tillvara olika aspekter på barnens kunskaps-, kom- petens- och identitetsutveckling. Med denna syn på lärande blir begrepp som undervisning, i skollagens mening så nära kopplat till den traditio- nella lärarrollen, kanske även själva skolbegreppet, problematiskt. Liksom kunskapssynen måste utvecklas för att motsvara de krav sam- hället ställer på vad som är relevant kunskap , så måste också synen på undervisning utvecklas, för att inte bli ett hinder för vad man vill åstadkomma. Undervisningsbegreppet behöver få en vidare innebörd än nu för att kunna motsvara vår kunskap om hur och när människan lär. Det livslånga lärandet står inte endast för att ny kunskap måste tillägnas i olika skeden av livet och aldrig kan ses som en avslutad process, utan också för insikten att lärandet sker ständigt. Fritidspedagogerna har haft skolan som arbetsplats och har kommit olika långt i utvecklingen att bilda en samverkande hel- het av skola och skolbarnsomsorg. Förskollärarna är de främsta bärarna av förskolepedagogiken och har genom sin utbildning och den verksam- hetskultur som skapats i förskolan bäst möjlighet att föra in förskolans arbetsformer och synsätt också inom skolans ram. Förskollärarna behövs för sexåringarna i den med skolan integrerade verksamheten. Också för barn högre upp i åldrarna kan förskolläraren bidra i den pedagogiska verksamheten. Det finns därför anledning att överväga fritidspedagogernas och för- skollärarnas roll i skolan i förhållande till undervisningsbegreppet. I en integrerad verksamhet där förskolläraren, grundskolläraren och fritids- gemensamt ansvarar för en grupp barn och där arbetsupp- gifterna fördelas mellan personalen, så att vars och ens kompetens tas tillvara, medverkar alla i den pedagogiska läroprocessen, utifrån vars och ens kompetens. Att förbehålla grundskolläraren undervisningsbegreppet är knappast meningsfullt. Hur arbetet skall organiseras och de olika kom- petenser som förskolläraren, grundskolläraren och fritidspedagogen re- presenterar, skall utnyttjas, bör bli en fråga för den lokala skolledaren. En motsvarande fråga rör själva skolbegreppet. Mot bakgrund av det reformarbete som påbörjats anser regeringen att frågan om hur för- skolan kan bilda en egen skolform inom det offentliga skolväsendet bör övervägas. Familjedaghem, öppen förskola, öppen fritidsverksamhet Även familjedaghem, öppen förskola och öppen fritidsverksamhet utgör viktiga delar av barnomsorgen. Familjedaghemmen omfattar ca 100 000 barn i förskoleåldern och 23 000 skolbarn. Antalet barn i denna verk- samhetsform har minskat . Särskilt gäller detta skolbar- nen, vars antal halverats i familjedaghemmen . Förskolebarn i familjedaghem har tillgång till den allmänna förskolan och på många orter även till den öppna förskolans verksamhet. I den öppna förskolan ges hemmavarande föräldrar och dagbarnvårdare möjlighet att tillsammans med personalen utveckla en pedagogisk gruppverksamhet för barnen. Den ökande arbetslösheten har bidragit till att de öppna förskolorna fått allt större betydelse som kompletterande förskoleverksamhet. De fyller också en viktig förebyggande funktion i socialt utsatta områden. I många invandrartäta områden har de öppna förskolorna dessutom kunnat ge invandrarföräldrar och deras barn en värdefull kontakt med svenskt samhälle och svensk kultur. Den öppna fritidsverksamheten vänder sig främst till skolbarn i åld- rarna och finns i av kommunerna. Att tillse att alla de verksamheter där barn vistas kan hålla en god kva- litet och utgå från barns behov är ett viktigt ansvar för kommunerna. Det är regeringens uppfattning att det utvecklingsarbete som sker inom förskola, skola och fritidshem också kan gagna övriga delar av barnomsorgen. Det pedagogiska måldokumentet för förskolan bör t.ex. också vara vägledande för andra verksamheter för barn familjedag- hemmen, den öppna förskolan och förskoleverksamhet för barn på sjuk- hus. Förskola för utsatta barn Förskolan är betydelsefull för alla barns utveckling och lärande, men störst betydelse har den för de barn som på olika sätt är utsatta språk- ligt, socialt, intellektuellt. Vidgade klyftor i samhället har ökat skillna- derna mellan människor både materiellt, socialt och kulturellt. Den väx- ande arbetslösheten påverkar också barns villkor och möjligheter att utveckla sin potential. Föräldrars arbetslöshet kan innebära oro, stress och ångest också för barn. Barnomsorgen har i likhet med många andra välfärdssystem i byggts upp utifrån den s.k. arbetslinjen. Det är föräldrarnas förvärvs- arbete eller studier som är den egentliga grunden för att få del av barn- omsorgen, förutom för individuellt diagnosticerade barn som är i behov av särskilt stöd. Endast för sexåringar har kommunerna skyldighet att tillhandahålla förskola oavsett barnets familjesituation. Grundstrukturen i arbetslinjen och de generella välfärdssystemen, byggde på principen att alla hade möjlighet att förvärvsarbeta. Arbetslös- heten har drabbat vissa grupper hårdare än andra invandrare, lågutbil- dade, unga ensamstående mammor, vissa sektorer inom arbetslivet. En- ligt SCB:s barnomsorgsundersökning 1996 var andelen barn i förskole- åldrarna med arbetslösa föräldrar av de ensamståendes barn och av barnen med sammanboende vårdnadshavare. Allt fler kommuner drar in barnomsorgsplatsen om ett barns förälder blir arbetslös och skärper reglerna för tidsfrister. I mer än hälften av lan- dets kommuner hade barnet förlorat sin barnomsorgsplats efter det att föräldern mist sitt arbete. Är man arbetslös är det oftast omöjligt att få en barnomsorgsplats. Endast var tionde kommun erbjuder arbetslösas barn en barnomsorgsplats. Arbetslöshet medför ett utanförskap som också drabbar barnen. Frågan har såväl sysselsättningspolitiska som utbildningspolitiska implikationer. För att stå till arbetsmarknadens förfogande krävs att barn- omsorgen är ordnad, för att få barnomsorg krävs förvärvsarbete ett Moment 22. Med tanke på att det trots allt finns många kommuner som låter barn behålla sin daghemsplats under hela förskoleåldern kan man förmoda att det inte bara är en kommunalekonomisk fråga, utan även en attitydfråga till förskolans betydelse för barns utveckling och lärande. Barnomsorgslagstiftningen ålägger kommunerna att tillhandahålla barnomsorg till barn vars föräldrar förvärvsarbetar eller studerar eller på grund av barnets eget behov. Barnets eget behov tolkas mycket olika i kommunerna. En del kommuner tolkar begreppet så att de låter barn som fått en daghemsplats behålla denna när föräldern blir arbetslös. I de kommuner som gjort en snävare tolkning är begreppet förbehållet barn med behov av särskilt stöd. Det är viktigt för utsatta barn att få det stöd som förskolan innebär. Regeringen förutsätter att kommunerna tar sitt ansvar i enlighet med lagstiftningen. 5.3 Regeringens bedömning: resultat är i väsentliga avseen- den goda och internationellt sett ofta mycket goda. finns allt fler signaler om svårigheter för att nå läroplanens mål. Detta är djupt oroande eftersom måste ges förutsättningar att lyckas med sitt uppdrag; att främja barns utveckling och ge alla barn en kvalitativt god grundutbildning. bör lägga grunden för ett livslångt lärande och ett aktivt deltagande i samhällsutvecklingen. Detta är ett område där huvudmännen har ett tydligt ansvar. inre arbete och utbildningens kvalitet måste nu komma i fokus. Det inre arbetet behöver utvecklas för att kunna möta alla barn utifrån deras skilda förutsättningar och behov. Mobbning, timplanefrågor samt skolmåltider kommer därvid att aktualiseras. Integrationen mellan förskola, skola och skolbarnsomsorg kommer att påverka arbetssätt. Kraven på en hög nivå på befolkningens utbildning är större än nå- gonsin tidigare. Individen behöver en god grund för sitt fortsatta lärande och för att själv utvecklas som människa och samhällsmedborgare. En föränderlig arbetsmarknad ställer ökade krav på förmågan att lära nytt, att kommunicera, ta ansvar och lösa problem. Egenskaper som tilltro till den egna förmågan, självständighet, kreativitet, flexibilitet och samarbetsförmåga blir allt viktigare. En snabbt växande informationsmängd, ökande kontakter och samarbete med omvärlden samt förändrade villkor i såväl samhällsliv som arbetsliv ställer nya krav på människan. Detta förutsätter inte bara en utbildning som ger goda kunskaper och färdigheter inom olika ämnesområden utan en sammanhållen utbildning som utvecklar såväl kunskaper som social kompetens. Skolan förbereder eleverna för livet som helhet; för arbetslivet, för vi- dare studier och för rollen som samhällsmedborgare. Om skolan miss- lyckas i sitt arbete kan det innebära början på en negativ livsutveckling för eleven. Till följd av villkoren på arbetsmarknaden blir det nästan omöjligt att vinna inträde på denna för skolans förlorare. Att reparera brister som uppkommit i senare i livet är mycket svårt och dyrt både för individen och samhället. Det är därför nödvändigt att för- bättra situationen för de mest utsatta eleverna. Samhället måste kunna kräva av sin skola att den ger alla en god förberedelse för livet. Skolan måste ge alla elever möjlighet att uppnå målen för . Hur lyckas då med sin uppgift? Utgångsläget är gott Vi har ett gott utgångsläge när det gäller grundläggande utbildning. Svensk grundskola lyckas bra med uppgiften att ge eleverna grund- läggande färdigheter och står sig bra i internationell konkurrens. Förmå- gan att läsa är god. Det visar bl.a. internationella undersökningar. Lärare, framför allt i de tidiga åren i , har här varit framgångsrika. Även i fråga om skriftlig förmåga visar eleverna en relativt god förmåga. Skolans resultat i räknefärdigheter och matematik är däremot mer va- rierande. internationella undersökningar visade att flertalet svenska elever hade dåliga kunskaper i matematik. Detta ledde till en omfattande fortbildning av lärare. har en ny större studie genomförts som visar att resultaten i matematik har förbättrats väsentligt, vilket är mycket positivt. De fortbildningssatsningar som genomförts synes ha gett resultat. Även inom främmande språk har en stor del av eleverna goda kun- skaper. De har god tilltro till sin kommunikationsförmåga och är, inte minst när det gäller engelska, motiverade att lära. i ett internationellt perspektiv har i väsentliga avseenden ett homogent skolväsende. Det finns betydligt mindre skillnader mellan skolor i vårt land än i de flesta andra länder. Det sätt som undervisningen genomförs på skiljer sig inte särskilt mycket åt. Skillnaderna i resultat mellan olika skolor och landsändar är förhållandevis små. Elever med mycket goda resultat hävdar sig också väl i konkurrens med motsvarande grupper i andra länder såväl kvantitativt som nivåmäs- sigt. Vi har alltså fog för att hävda att i har en hög standard. Men det finns allvarliga varningssignaler Trots de generellt positiva resultaten finns ett antal varningssignaler. En sådan är brister i skolans förmåga att tillvarata och vidmakthålla barns och ungdomars lust att lära. I undersökning 1993/94 Attityder till skolan återfinns elevers bedömningar av skolans kvalitet som stämmer till allvarlig eftertanke. Bra undervisning och läromedel, intressant och meningsfullt innehåll, att ha nytta av det man får lära sig i skolan så karaktäriserades skolans centrala uppgifter. Och i samtliga dessa fall var det inte av eleverna i högstadiet och gymnasieskolan som gjorde en uttalat positiv bedömning! En annan varningssignal är skolors och elevers markering av att elever med svårigheter i skolarbetet får sämre stöd . Kommuner och skolor hävdar att fler elever än tidigare kräver särskilda insatser. Många ser dessutom att möjligheten att erbjuda stöd har minskat. Andelen elever i som anser att det inte är så lätt att få hjälp har stigit från till 1995. har andelen elever som anser att de får den hjälp de behöver i läsinlär- ningen sjunkit från . I den nationella utvärderingen av bedömde lärare att av eleverna hade behov av spe- cialundervisning. Av de elever som hade läs- och skrivsvårigheter eller allmänna skolsvårigheter (de två största grupperna i behov av specialun- dervisning) var det som skulle behöva mer hjälp än de fick. Utvärderingar visar att kommunerna i allmänhet tar väl hand om elever med stort och tydligt behov av hjälp, t.ex. elever med fysiska funktions- hinder. De som tycks komma i kläm och i allt mindre utsträckning får hjälp är i stället elever med mindre tydliga svårigheter, som tysta elever, elever med läs- och skrivsvårigheter, elever med dolda funktionshinder och elever med allmänna skolsvårigheter. Regeringen ser med stor oro på skolans minskade möjligheter att ge dessa elever i gråzonen tillräckligt stöd. Att tidigt lägga en god grund för ett fortsatt lärande är viktigt. Därför är det allvarligt att de besparingar kommuner genomfört inom skolväsendets område till stor del har gått ut över den tidiga utbildningen. Besparingarna har medfört att elevgrupperna blivit större och att antalet vuxna kring barn och ungdom minskat. Visserligen har internationellt sett fortfarande hög lärartäthet och genomsnittligt relativt små elevgrupper. Det finns emellertid en grundad oro för att bespa- ringarna slår mot elevgrupper som behöver stöd och att vissa barn blir lidande. Åtgärder för att förbättra situationen för dessa elever är därför nödvändiga. Regeringen har därför begärt en rapport från om hur kommunernas besparingar påverkar skolsituationen för denna elev- grupp. Den gångna hösten fick eleverna i årskurs 8 betyg enligt nya betygssystem. har granskat resultaten i 50 grundskolor. Granskningen visar att andelen elever som inte nått upp till målen varierar mycket mellan olika skolor. I sju undersökta ämnen var det mellan av eleverna som saknade betyg på grund av att de inte nått upp till de mål som satts upp. I vissa ämnen finns det skolor där samtliga elever når upp till målen, medan några enstaka skolor av dem som undersökts har upp emot som inte klarar målen i ett visst ämne. Att många elever kan befaras lämna med brister i sin utbildning är en allvarlig varningssignal, som måste leda till åtgärder på lokal och nationell nivå. Särskild uppmärksamhet måste äg- nas språkförmågan. En fördel med det nya betygssystemet är att det tyd- ligt synliggör att skolan har ett ansvar för att alla elever verkligen ges möjligheter att nå målen. Av debatten att döma tycks skolorna också ha uppfattat det nya betygssystemet som en signal om behov av att sätta in åtgärder för de elever som har svårigheter. En likvärdig skola? Resultaten i den svenska är som tidigare påpekats i väsentliga avseenden goda och internationellt sett ofta mycket goda. Det goda resultatet skall först och främst tillskrivas lärare och skolledare som utfört ett gott arbete. Men det är också ett resultat av den utbildningspolitik, vars bärande tanke kan sammanfattas i devisen En skola för alla. Vi kan alltså konstatera att den sammanhållna för alla barn som ger alla elever en likvärdig utbildning och där barn med olika förutsättningar och från olika uppväxtmiljöer möts har varit framgångsrik. Bilden av den homogena svenska är emellertid på väg att förändras. Vi ser tendenser till att det som gjort svensk grundskola så uppmärksammad internationellt de små skillnaderna mellan skolor och mellan olika grupper av elever är på väg att ändras. Det decentra- liserade ansvaret innebär olika sätt att utveckla skolan. Vi ser en ökad variation, mångfald och växande skillnader inom skolväsendet. En del av denna variation är resultat av försök och ansträngningar att för- bättra och anpassa verksamheten. Vissa skolor arbetar medvetet med att utveckla sin verksamhet kvalitativt medan andra är passiva och mindre intresserade av pedagogiskt utvecklingsarbete. Andra skillnader beror på samhällsutvecklingen. Läs- och skrivsvårigheter har alltför länge varit ett dolt problem, som alltmer uppmärksammas. En allt större andel elever med invandrarbakgrund och bostadssegregationen gör att elever har mycket olika bakgrund och förförståelse när de börjar skolan. Samman- taget innebär förändringarna att skillnaderna ökar mellan olika skolor. En annan oroande tendens är att skillnaderna mellan olika grupper av elever nu ökar. Även om läsfärdigheten allmänt sett är mycket god i Sve- rige, finns det en grupp elever som skolan inte lyckas föra fram till god- tagbar kunskapsnivå. Dessutom ökar spridningen i kunskapsnivå mellan de lägst och de högst presterande . Detta gäller såväl läs- färdigheter som naturvetenskapliga ämnen och engelska. Problemen för- stärks av att bristande kunskaper ger ackumulerade effekter, som för den enskilde försvårar möjligheterna att tillgodogöra sig fortsatt utbildning. Det finns alltså två bilder av den svenska . Den ljusa bil- den visar en sammanhållen skola med goda resultat. Den mörka bilden tyder på ökande klyftor mellan elever och skolor och problem att nå läro- planens mål med en kvalitativt god utbildning åt alla. Båda bilderna är sanna. Därför måste nu kraftiga ansträngningar göras både lokalt och na- tionellt för att med alla krafter motverka den mörka bilden. En skola utan förlorare Till viktigaste uppgifter hör att lägga grunden för fortsatt lärande genom goda kunskaper i läsning, skrivning och räkning. Som vi tidigare redovisat finns indikationer på att skolornas möjligheter att hjälpa elever att nå goda resultat har försämrats . Fler ele- ver än tidigare uppger att de inte får den hjälp de anser sig behöva. Dessa signaler oroar. Det är skolans uppgift att ta hänsyn till elevernas varier- ande behov, att överbrygga kunskapsklyftor och sociala olikheter. Sko- lans uppgift måste vara att till varje pris förhindra utslagning. Varje elev som lämnar skolan utan tillräckliga kunskaper eller med ett brutet själv- förtroende och en ovilja att lära vidare, innebär ett stort misslyckande för skolan. Skolan måste ge alla barn förutsättningar att lyckas i skolan ge- nom att möta dem utifrån deras skilda förutsättningar och behov. Skolhu- vudmännen har ett tydligt ansvar för att alla elever ges möjligheter att nå mål. Flera internationella undersökningar visar att svenska elever i allmän- het läser mycket bra. Även om flertalet svenska skolbarn är bra läsare, så finns det en grupp elever som har uppenbara läs- och skrivsvårigheter. Det finns delade meningar om orsakerna till att vissa elever får svårighe- ter i sin läs- och skrivutveckling. Oberoende av orsakerna är det en peda- gogisk uppgift att stimulera och stödja barnen i deras arbete att tillägna sig en god förmåga att läsa och skriva. Det finns inte heller en enda me- tod som kan tillämpas för att utveckla god läsförmåga, utan metoder och tillvägagångssätt måste anpassas till elevers olika förutsättningar, mog- nad och behov. Att förebygga att läs- och skrivsvårigheter uppstår och att arbeta intensivt med barns språkutveckling är en fråga både för förskolan och skolan. Förskolans språkutvecklande arbete spelar en mycket stor roll för barns möte med det skrivna ordet. i skolan skall lägga grunden för en god läs- och skrivutveckling och är som sådana utomordentligt viktiga för elevens fortsatta lärande.