prop · GK03100D1 · 1997-01-01 00:00:00 — Om den skattskyldige lämnar deklaration i rätt tid räknas preskriptionstiden för där angivet belopp med utgångspunkt från förfallodagen. Lämnas inte någon deklaration förfaller skatten ändå till betalning den dag då deklaration skulle ha lämnats. I ett sådant fall räknas emellertid preskriptionstiden från utgången av det kalenderår då fordringen fastställs genom beslut. Den dag då skatten beslutas är avgörande också då skatten i andra fall bestäms genom särskilt beslut, exempelvis ett beslut enligt 16 kap. 17 § ML om betalningsskyldighet för företrädare. Om anstånd helt eller delvis medges med betalning av en skatt eller avgift, preskriberas fordringen till den del den omfattas av anståndet tidigast efter utgången av det kalenderår då anståndet upphörde att gälla (4 § skattepreskriptionslagen). I praktiken innebär detta för preskription endast om anståndet upphör senare än före den ordinarie preskriptionstidens utgång. Motsvarande regler gäller när beslut om företagsrekonstruktion enligt lagen (1996:764) om företagsrekonstruktion har meddelats innan ford- ringen preskriberats. En fordran preskriberas då tidigast efter utgången av det kalenderår då företagsrekonstruktionen upphört eller ett ackord skall vara fullgjort (5 § skattepreskriptionslagen). Om den som svarar för betalning av en fordran får uppskov med be- talningen av kronofogdemyndigheten, preskriberas fordringen tidigast vid utgången av det kalenderår då betalningen skall vara fullgjord enligt medgivandet. Fordringen preskriberas emellertid härigenom inte senare än efter utgången av det kalenderår då ordinarie preskription skulle ha inträtt (6 § skattepreskriptionslagen). På ansökan av kronofogdemyndigheten får länsrätten förlänga preskrip- tionstiden bl.a. om den som svarar för betalning av en fordran har överlåtit eller undanskaffat egendom och det kan antas att han har gjort det för att försämra det allmännas möjligheter att få betalt för fordringen. Preskrip- tionstiden skall då förlängas till utgången av femte året då preskription annars skulle ha inträtt. Vid en förnyad ansökan får tiden förlängas om det är påkallat från allmän synpunkt (7 och 8 §§ skattepreskriptionslagen). Preskription av en huvudfordran omfattar även fordran på ränta och annan tilläggsförpliktelse samt fordran på grund av borgen (11 § skatte- preskriptionslagen). 17.2 Indrivningspreskription i skattekontosystemet Regeringens förslag: En skatte- eller avgiftsfordran som lett till ett underskott på ett skattekonto skall preskriberas efter utgången av det kalenderår då ett belopp motsvarande underskottet lämnades för indrivning. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Bara några få remissinstanser uttalar sig i frågan. och Länsrätten i tillstyrker förslaget. anser dock att de fordringar som redan är överlämnade för indrivning bör få behålla den preskriptionstidpunkt som är registrerad i utsökningsregistret. Att ändra denna skulle medföra betydande merarbete. Vid bl.a. solidarisk betalningsskyldighet skulle det vidare i många fall vara svårt att fastställa vilken dag en fordran överlämnats för indrivning. Föreningen anser att preskription bör ske efter förfallodagen. Skälen för regeringens förslag: Vissa betalningar av skatter och avgifter i skattekontosystemet kommer att grunda sig på uppgifter som redovisats i en skattedeklaration. Andra betalningar kommer att grundas på särskilda beslut om betalningsskyldighet eller på omräkningar av den slutliga skatten för ett eller flera inkomstår. I dessa fall är det belopp som skall bokföras på kontot bestämt. En senaste betalningsdag kommer att anges för det belopp som skall betalas. I vissa fall, t.ex. beträffande debiterad preliminär skatt, är som nämnts den inbetalning som skall ske bestämd till sitt belopp. Det belopp som skall betalas kan emellertid påverkas av exempelvis ett omräknings- beslut eller en återbetalning av mervärdesskatt. Såväl belopp enligt en skattedeklaration som belopp enligt ett beslut om betalningsskyldighet eller ett omräkningsbeslut kan nämligen ha samma förfallodag. Som redan framgått kommer i skattekontosystemet en bristande betal- ning inte att anses specifikt hänförlig till någon eller några av de skatter eller avgifter som skulle ha betalats. Avstämningen av skattekontot kom- mer endast att ge besked om hur mycket av de skatter och avgifter som har bokförts på kontot som har betalats. Det är alltså i förekommande fall en samlad, ospecificerad skatte- och avgiftsskuld som den skattskyldige får en uppmaning att betala. Vidare innebär regeringens förslag att ett negativt saldo upp till ett visst belopp skall kunna finnas kvar på kontot (jfr avsnitt 14.2). Bero- ende på hur betalningarna görs kommer detta underskott att fluktuera. Om underskottet överstiger högsta tillåtna nivå kommer det Ä vanligtvis efter en betalningsuppmaning i vilken en senaste betalningsdag anges Ä att lämnas över för indrivning. Som redovisats räknas preskriptionstiden för en skatte- eller avgiftsfordran enligt nuvarande regler från utgången av det kalenderår under vilket den förfaller till betalning. Denna ordning möjliggörs av bl.a. den särredovisning och uppföljning av betalningar av olika skatter och avgifter som görs . I skattekontosystemet blir det emellertid annorlunda. Exempelvis leder det förhållandet att ett negativt saldo kan finnas på kontot bl.a. till att den ursprungliga förfallodagen för den ospecificerade skatte- eller avgiftsskuld som ett underskott på ett skatte- konto representerar inte kan anges. Om tidpunkten när en fordran lämnas för indrivning tas som utgångs- punkt för beräkning av preskriptionstiden kan reglerna göras enklare. Med ett sammanhållet och löpande avstämningsförfarande och en bestämd tidpunkt för överlämnandet för indrivning förenklas hanteringen av preskriptionsfrågorna utan att systematiken i skattekontosystemet rubbas. Det behövs inte heller särlösningar för att bemästra dessa frågor inom ramen för skattekontosystemet. Som huvudregel bör därför föreskrivas att en skatte- eller avgiftsfordran som lett till ett underskott på ett skattekonto preskriberas efter utgången av det kalenderår då ett belopp motsvarande underskottet lämnades för indrivning. Tillämpningen av denna regel förutsätter bl.a. att kronofogdemyndigheten bokför varje överlämnat indrivningsuppdrag som ett separat mål. Beträffande preskriptionstiden vid betalningsanstånd som meddelas av skattemyndigheten är att märka att ett anståndsbeslut i vissa fall inte kommer att avse en specifik skatt eller avgift. Det kan gälla ett belopp av en viss storlek i princip motsvarande ett underskott eller del av ett under- skott på ett skattekonto. Vid beslut om betalningsanstånd krediteras kontot. Anståndsbeloppet påverkar saldot på kontot som ett belopp att betala först när anståndstiden löpt ut och bokföring sker på skattekontot. I samband med registreringen på kontot ges det aktuella beloppet en förfallodag. Om betalning uteblir kan ett underskott komma att lämnas för indrivning. Vilket belopp som i det enskilda fallet lämnas för indrivning beror bl.a. på saldot på skattekontot när anståndsbeloppet bokförs och vilka andra transaktioner som föregår avstämningstidpunkten. När en anståndstid löpt ut och det aktuella beloppet bokförts på skattekontot bör det därför i preskriptionshänseende behandlas som övriga skatte- och avgiftsfordringar som förfallit till betalning. Tidpunkten för överlämnande för indrivning bör alltså även i anståndsfallen vara utgångspunkt för beräkning av pre- skriptionstiden. Som påpekat i sitt remissyttrande bör det som föreslagits bara gälla i fråga om fordringar i skattekontosystemet. Äldre regler om preskription bör således även i fortsättningen tillämpas på fordringar som överlämnats för indrivning före skattekontosystemets införande och på medelsslag som inte omfattas av skattekontosystemet. Vårt förslag föranleder ändring i 3 och 4 §§ skattepreskriptionslagen. 18Behovet av uppgifter om skatte- och avgiftsbetalningar 18.1 Redovisnings- och statistikuppgifter Behovet och användningen av redovisningsuppgifter och statistik inom skatte- och avgiftsområdet har varit föremål för översyn. Frågan om behovet och användningen av uppgifter om skatte- och av- giftsbetalningar har tagits upp bl.a. av som har haft till uppgift att se över och föreslå förbättringar beträffande beräkningar och analyser av statens inkomster, uppföljning av statens utgifter samt budgetprognoser. Resultatet av utredningsarbetet har presenterats i betänkandet Prognoser över statens inkomster och utgifter (SOU 1995:49). Förutom som ett nödvändigt inslag i myndigheternas bokföring används uppgifter om betalningar av skatter och avgifter i första hand av och . följer betalningarna mot bakgrund av bl.a. kontorets uppgift att göra prognoser över betalningar till och från staten och att verka för att dessa betalningar sammantagna sker på ett finansiellt effektivt sätt. Målet för den verksamheten är att bidra till en god kassahållning i staten och därmed minskade räntekostnader för staten. För del handlar det bl.a. om revisionsuppgiften avseende myndigheternas årsredovisning och underliggande redovisning, ansvaret för riksredovisningen och uppgiften att göra prognoser över statsbudgetens inkomster och utgifter. Båda myndigheterna lämnar fortlöpande information till regeringen. Även andra myndigheter såsom , , Riks- försäkringsverket och () får uppgifter om bl.a. betalningarna av skatter och avgifter. Givetvis utnyttjas sådana uppgifter också av och skattemyndigheterna. I fråga om betalningar av direkta skatter kan hämta uppgifter genom den tillgång verket har till dessa via bokföringen i skatteförvaltningens redovisningssystem. Uppgifter hämtas löpande ur redovisningen. Bokföringssystemet, som i princip följer riksredovisningens indelning, har utvecklats med beaktande av de önskemål som angett i fråga om bl.a. specificering av olika skatteposter. kontosystem för redovisning av skatter och avgifter är uppdelat på inkomsttitlar och underindelningar av dessa. För flertalet inkomsttitlar redovisas inkomster och utgifter var för sig på olika konton. Redovisningen är i princip kassamässig, dvs. det är faktiska in- och utbetalningar som bokförs. betalas skatter och avgifter till olika postgirokonton hos skat- temyndigheten. Exempelvis finns skilda konton för inbetalningar av källskatter och arbetsgivaravgifter, debiterad preliminär skatt, fyll- nadsinbetalningar, innehållen kvarstående skatt för anställda, preliminär skatt på ränta och utdelning samt mervärdesskatt, m.m. , och skattemyndigheterna kan då i regel relativt enkelt konstatera vilken typ av skatt som betalats vid respektive tillfälle. och följer kontinuerligt betalnings- strömmarna avseende inbetalningar på olika postgirokonton. För utbetalningar finns speciella utpostgirokonton. och får vidare direkt information avseende betalnings- strömmarna via postgirosystemet. Från uppbördssystemet i det centrala skatteregistret sammanställs månadsrapporter dels för varje skattemyndighet (länsvis), dels i form av en rikssammanställning avseende inbetalningar av direkta skatter och arbetsgivaravgifter. Betalningarna är fördelade på olika inkomsttitlar avseende skatter och avgifter (t.ex. preliminär A-skatt, , särskild A- skatt, fyllnadsinbetalningar, kvarstående skatt, tillkommande skatt, arbets- givaravgifter och särskild löneskatt). Vidare är en uppdelning gjord på fysiska och juridiska personer. I fråga om arbetsgivaravgifter lämnar också en specifikation för olika avgifter. Riksskatte- verkets månadsrapporter lämnas till bl.a. , och . Med hjälp av de uppgifter om redovisningar och betalningar av arbets- givaravgifter som lämnas administrerar fördelningen av arbetsgivaravgifter mellan olika avgiftsändamål enligt lagen (1981:691) om socialavgifter. De tilläggspensionsavgifter och delpensionsavgifter som uppbärs förs till en för varje avgift särskild fond. bistås i det här hänseendet av med prognoser över de avgiftsmedel som kan väntas bli tillgängliga. Utöver månadsrapporterna lämnas uppgifter till SCB om uppbördsde- klarationer. SCB och får vidare månatlig information om de källskatter och arbetsgivaravgifter som redovisats av kommuner och landsting. Statistik över taxeringsutfall och debiteringsstatistik avseende slutlig skatt lämnas till ett antal intressenter dels som preliminära uppgifter, dels som rapporter om det slutliga utfallet. Rapporter om mervärdesskatt lämnas ur mervärdesskattesystemet i centrala skatteregistret till , och . I fråga om utbetalningar lämnas uppgifter per telefax till , som databand med uppgifterna sänds för utbetalning via postgirot. Vidare rapporteras månadsstatistik avseende in- och utbetalningar till och motsvarande uppgifter på årsbasis till SCB. Utöver den användning av uppgifter om skatter och avgifter hos andra myndigheter som nämnts används såväl bokföringsdata som uppgifterna i centrala skatteregistret inom och av skattemyndigheterna för uppföljning och kontroll av hur skatter och avgifter redovisas och betalas. 18.2 Redovisnings- och statistikuppgifter Regeringens bedömning: Möjligheten att i ett skattekontosystem få tillfredsställande uppgifter för analyser och prognoser kommer att bli minst lika goda som i dagens system. Sättet för uppföljningen av skatte- och avgiftsbetalningar kommer emellertid att behöva förändras. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: anser att det finns starka skäl för att mer ingående utreda hur det föreslagna skattekontosystemet bäst skall tillgodose informationsbehoven för prognos- och analysändamål. Om det föreslagna skattekontosystemet skulle leda till försämrade möjligheter till information för prognos- och analysändamål, kan detta antas få effekter i form av försämrad kvalitet på prognoser och analyser. har anfört bl.a. att prognosarbetet kommer att försvåras eftersom det inte längre blir möjligt att hänföra betalningar till olika skatteslag. Det blir svårare att bedöma om följande dagars prognos skall korrigeras till följd av ett oväntat utfall. För att göra prognoser på lite (några månader och mer) är det också viktigt att känna till fördelningen mellan olika skatteslag. Kontoret måste i ett skattekontosystem basera sina prognoser på debiterade (deklarerade) belopp och inte som i nuvarande system på inbetalda belopp. Kontoret anser det önskvärt att kunna erhålla samma detaljeringsgrad som återfinns i deklarationsblanketterna samt kräver att få medverka vid utformandet av statistikrapporter och annan information från skattekontosystemet. () har anfört bl.a. att de föreslagna förfallodagarna kommer att påverka tidpunkten för redovisning av den totala utrikeshandeln med varor och underlaget till de kvartalsvisa beräkningarna av nationalräkenskaper (inkl. BNP) och ge mindre tillförlitliga kvartalsberäkningar. har anfört att det är av stor vikt att verket och andra prognosmyndigheter har ett fullgott underlag för att göra bra prognoser. Behovet av statsfinansiell information är stort hos statsmakten, de finansiella aktörerna, media och andra intressenter. Verket förutsätter att ett nära samarbete mellan berörda myndigheter och kommer till stånd i det utvecklingsarbete som är nödvändigt för att skapa förutsättningar för tillräckligt informationsuttag för analys och prognoser av statens inkomster. har anfört bl.a. att det är av stor vikt att behovet av underlag för ekonomisk statistik och analys vägs in i de ändringar av uppbördstekniken som utredningen föreslår. Informationsinnehållet i skatteuppbörden minskar jämfört med nuvarande system, där olika skatter kan särskiljas genom att inbetalningen görs till olika postgirokonton. Av avgörande betydelse för tolkningen av inbetalda skatter i ett prognosperspektiv är också att dessa betalningar kan fördelas med avseende på inkomstår. betonar att det är nödvändigt att anpassas så att både debiterade och inbetalda skatter kan avläsas. vill också erinra om vikten av att även gör en uppföljning när det gäller vilka typer av in- komster som lett till olika delar av statens skatteintäkter. Skälen för regeringens bedömning: I det föreslagna skattekontosystemet samlas alla inbetalningar från en skattskyldig eller arbetsgivare på ett konto. Någon fördelning av inbetalningarna på olika skatter och avgifter som sker kommer inte att göras, eftersom inbetalningarna sker i ''''''''klump'''''''' till ett och samma konto utan någon specifikation. Den nuvarande uppdelningen av inbetalningar på olika postgirokonton för skilda typer av skatte- och avgiftsinbetalningar kommer således inte att finnas kvar. Denna förändring medför ett visst informationsbortfall. Det gäller framför allt för som gör prognoser på dagsbasis och därmed följer betalningsströmmarna på respektive postgirokonto. På skattekontot kommer också att ställas samman debiteringsuppgifter med ledning av den redovisning som den skatt- eller avgiftsskyldige lämnat. Vidare kommer kontot att debiteras skatter och avgifter som beslutas av skattemyndigheten såsom exempelvis F-skatt, omräknade arbetsgivaravgifter, m.m. En arbetsgivares konto kan exempelvis bestå av innehållen preliminär skatt, arbetsgivaravgifter, mervärdesskatt, , slutlig skatt och ränta som debiterats kontot samt eventuella ändringsbeslut som fattats av skattemyndigheten. Om betalning sker helt i enlighet med debiteringarna kommer inbetal- ningarna att kunna hänföras till respektive debiteringspost. De kommer således att kunna fördelas på de skatter och avgifter som ingår i debi- teringen. Detsamma gäller i princip om de belopp som betalas in överstiger de belopp som debiterats kontot, dvs. om ett överskott uppkommer. Vid bristande betalning däremot, dvs. då underskott uppkommer, kan i ett system utan avräkningsordning mellan olika debiteringsposter inte sägas om bristen hänför sig till den ena eller den andra posten. Det belopp som inte betalats utgör i stället en ospecificerad skuld avseende skatter och avgifter för den betalningsskyldige. har pekat på att det finns olika metoder som är tänkbara när det gäller att specificera ett underskott som uppkommer när betalda belopp inte svarar mot gjorda debiteringar. Ett alternativ är enligt utredningen att tillämpa en likafördelningsmetod. Regeringen har tidigare, avsnitt 11, föreslagit att denna metod skall användas vid kreditering på skattekontot. Den innebär att en beräkning görs av andelen betalda skatter och avgifter i förhållande till gjorda debiteringar och att varje debiterat delbelopp anses betalt till lika stor del. Det sammanlagda underskottet proportioneras enligt denna metod på debiteringsposterna. Olika proportioneringsprinciper eller metoder får emellertid tillämpas beroende på i vilket syfte uppgifterna behövs. Framhållas bör emellertid att för de flesta skattskyldiga kommer självfallet summan av gjorda be- talningar att stämma överens med sammanlagda debiteringar. Av nuvarande relativt omfattande månadsrapporter framgår storleken av betalda belopp under den gångna månaden fördelade på olika skatter/avgifter och inkomsttitlar. Däremot kan inte konstateras hur mycket som rimligen borde ha betalats under månaden, eftersom uppgifter om debiterade belopp saknas. Vidare saknas uppgifter om utbetalningar från uppbördssystemet i rapporterna. I ett nytt system för skatte- och avgiftsbetalningar är avsikten att den periodiska rapporteringen skall innehålla såväl uppgifter om debiteringar som betalningsströmmar. Månadsrapporterna bör ge en bättre bild av förhållandena än dagens månadsredovisning avseende enbart betalda belopp och härmed även ge ett bättre underlag för analyser och prognoser. I vissa situationer kan det emellertid bli nödvändigt att söka ytterligare information i de olika delsystem som innehåller mer detaljerade uppgifter om beräkningen av skatter och avgifter än vad som framgår av debiteringsuppgifterna i skattekontosystemet. Regeringen återkommer till detta i det följande. Som framgått av det ovan angivna kommer en övergång till ett nytt samordnat och förenklat förfarande för redovisning och betalning av skatter och avgifter att innebära förändringar av det sätt som används för att få tillgång till specificerade uppgifter om in- och utbetalningar av skatter och avgifter. Det gäller inte minst till följd av att systemet inte kommer att inbegripa någon avräkningsordning. Ett sådant system bör dock inte leda till försämringar av möjligheterna att göra bl.a. detaljerade prognoser och uppföljningar av redovisningar och betalningar av skatter och avgifter. Enligt regeringens bedömning kommer möjligheterna att i ett skattekontosystem få tillfredsställande uppgifter för analyser och prognoser att bli minst lika goda som i dagens system. De uppgifter om specificerade redovisningar och betalningar som lämnas måste vidare vägas mot värdet av de förenklingar m.m. som sammantaget följer av ett skattekontosystem utan en avräkningsordning eller särredovisning av varje i systemet ingående skatt och avgift. I princip kan hävdas att fördelarna med detta system är så stora att bl.a. informa- tionsbehovet bör anpassas till vad som är möjligt med en sådan ordning. Förändringarna på den här punkten kan således ses som en naturlig följd av strävandena att få till stånd ett samordnat, enkelt och effektivt system för redovisning och betalning av skatter och avgifter. På ett antal punkter kommer emellertid det nya systemet för redovisning och betalning av skatter och avgifter att i grunden göra det nödvändigt att förändra det sätt som uppföljningen av skatte- och avgiftsbetalningar nu sker på. Ett stort ansvar för att få till stånd ändamålsenliga lösningar när det gäller att kunna följa skatte- och avgiftsbetalningarna vilar på bl.a. I likhet med utredningen och remissinstanserna anser regeringen att det är väsentligt att utvecklingsarbetet bedrivs i nära samarbete med berörda myndigheter. Detta för att det föreslagna skattekontosystemet bäst skall kunna tillgodose de behov som finns för bl.a. prognos- och statistikverksamheten. Det finns ett allmänt behov av att förbättra den periodiska statistiken över debiterade och uppburna skatter. I betänkande pekas på brister av olika slag i det statistikunderlag som lämnas som underlag för prognosverksamheten. En förbättrad information om skatte- och avgiftsbetalningarna för- utsätter att uppgifter i tekniskt hänseende hämtas inte bara från skattekontosystemet utan även från andra system som ''''''''försörjer'''''''' skattekontosystemet med debiteringsuppgifter och som innehåller mer detaljerade uppgifter om underlaget för debiteringen och om skattebe- talarna (företagsstorlek, bransch, m.m.). Vissa av de uppgifter som är avsedda att finnas på den nya redovisningshandlingen Ä skattedeklara- tionen tas t.ex. inte in för registrering på skattekontot, eftersom de inte behövs för att hålla reda på kontoställningen. Uppgifterna registreras i stället i andra system som underlag för vissa kontroller m.m. Exempel på sådana uppgifter är lönesumma, exportomsättning, utgående mervärdesskatt fördelad på olika procentuttag osv. Den informationen är av intresse också för bl.a. externa intressenter såsom , , och . Genom att uppgift kan hämtas från olika delsystem kan behov av detaljerade uppgifter från deklarationerna tillgodoses. I likhet med utredningen och remissinstanserna vill regeringen framhålla vikten av att innan skattekontosystemet sätts i kraft och den nya redovisningshandlingen tas i bruk rapporteringsrutinerna gås igenom för denna typ av uppgifter. Eventuellt behöver det skapas nya rutiner för periodiska statistikuttag även för sådana uppgifter men i så fall inte med utgångspunkt i skattekontosyste- met utan i andra berörda system. En mer samlad syn på informationsför- sörjningen och en ökad flexibilitet bör vara en riktlinje för det fortsatta utvecklingsarbetet i denna del. Berörda förvaltningsmyndigheter bör överväga denna fråga närmare.