mot · GK02Sf38 · 1997-05-02 00:00:00 — med anledning av regeringens prop. 1996/97:63 Samverkan, socialförsäkringens ersättningsnivåer och administration, m.m. SammanfattningRegeringen har raserat förtroendet för socialförsäkringarna.De har skurit ned på stödet till rehabilitering och till medelför att korta vårdköer som de använder en stor delav överskottet i sjukförsäkringen för att finansiera andradelar av budgeten. Det är en misslyckad politik somundergräver stödet för den generella välfärdspolitiken.Folkpartiet visar en väg till stabilare socialförsäkringar som medborgarnakan lita på. Vi konstaterar att regeringen nu äntligen höjer ersättnings-nivåerna till i sjukpenningen och föräldra- och havandeskaps-penningen men anser, till skillnad från regeringen, att ersättningen i pappa-och mammamånaderna skall höjas till 90 procent.Folkpartiet vill aktivera försäkringspengar genom att modellen förfinansiell samordning mellan försäkringskassorna och sjukvården (FINSAM)utvidgas till att omfatta alla landsting. Då kan upp till 2 miljarder kronoranvändas inom sjukvården, i synnerhet för att korta vårdköer.Folkpartiet vill halvera arbetsgivarperioden i sjukförsäkringen till tvåveckor och ge arbetsförmedlingen ett rehabiliteringsansvar för de arbetslösasjukskrivna.RegeringenssjukförsäkringspolitiskafiaskoSocialförsäkringarna har eroderats av flerasocialdemokratiska beslut sedan regeringsskiftet hösten1994. Av enhetliga socialförsäkringssystem vars reformeringunder den förra mandatperioden syftade till ett ökatförsäkringsmässigt inslag och autonoma system växer i dagbilden fram av ett alltmer svåröverskådligt system.Den socialdemokratiska principlösheten vad gäller det som social-försäkringarna bör omfatta och hur försäkringarna bör finansieras utgör ettpåtagligt hot mot ett fortsatt starkt folkligt stöd för socialförsäkringarna ochdärmed för en fortsatt generell välfärdspolitik. Det främsta exemplet på detförra är beslutet att återgå till en icke-obligatoriskarbetslöshets-försäkring. Att skälen till denna principlöshet direkt beror på de nära bandentill ökar inte medborgarnas förståelse för varför enförsäkring som till - och på marginalen -betalas av skattebetalarna inte skall vara allmän.Det envetna fasthållandet vid att det är något i sig önskvärt att ta utavgifter på inkomstdelar som inte är med i försäkringen är ett ytterligareinslag i principlösheten.Ett annat och växande inslag är eftergifterna för de fackliga organisa-tionerna vad gäller den bristande finansieringen av underskotten i arbetslös-hetsförsäkringen och det parallella skapandet av stora överskott isjukförsäkringen. För att slippa en diskussion om hur arbetslöshetsförsäk-ringens underskott bör täckas, så låter regeringen överskotten i sjukförsäk-ringen bli allt större och detta trots att det femtonprocentiga statsbidraget nuavskaffats.Sjukförsäkringen är ett kardinalexempel på socialdemokratins nonchalansinför behovet av fasta och förutsägbara spelregler för välfärdspolitiken.Sjukförsäkringen får inte längre pengar i bidrag från staten. Intäkternakommer enbart från en arbetsgivaravgift på lönesumman på ochen sjukförsäkringsavgift på individen på av lönesumman upptill förmånstaket. planeras avgifterna stiga till 5,95 procent.Sammantaget ger det i inkomster förförsäkringen.I år är det av sjukförsäkringen som inte användstill något som har med sjukförsäkringen eller föräldraförsäkringen att göra.Riksförsäkringsverket har beräknat att överskott i sjukförsäkringenpå kommer att öka till , 1999 till42 miljarder kronor och till . Mycket kan sägasom detta, men inte att socialdemokratin slår vakt om försäkringsmässighet isjälvständiga socialförsäkringssystem.Socialdemokratin inser uppenbarligen inte värdet av fasta och förutsägbaraspelregler för människors beteenden. Institutionerna som omgärdarmarknadsekonomin är avgörande för hur väl i meningen effektivtmarknadsekonomin fungerar. Detsamma gäller för välfärdssystemen ochderas institutionella utformning. Människors förväntningar avgörs i storutsträckning av hur dessa system konstrueras. De problem som människorställs inför försöker de lösa på olika sätt. Upprepade ändringar inomsocialförsäkringssystemet skapar en stor oro som påverkarsparande, konsumtion, utnyttjandegrad av systemen osv. Vad det än är så ärdet inte stabilt.Det hade varit önskvärt att regeringen hade tagit en del steg mot attåterställa medborgarnas förtroende för socialförsäkringssystemen i denföreliggande propositionen. Detta görs tyvärr inte i någon större utsträckning.De få steg som regeringen tar åt rätt håll är bl a att återställa ersättnings-nivån i sjuk- och rehabiliteringspenningen, sjuklönen, föräldraförsäkringenoch havandeskapspenningen till av den tidigare inkomsten.Folkpartiet anser liksom tidigare att ersättningen i pappa- och mamma-månaderna bör återställas till tidigare av ersättningen för attstimulera fler fäder att ta föräldraledigt.FörbättradnärståendepenningRegeringen höjer ersättningsnivån till även förnärståendepenning. Det är bra men regeringen bör ocksåutvidga tiden för rätt till ledighet för närståendepenningenvid vård av anhöriga.Sedan den 1 juli 1989 har närstående som vårdar en svårt sjuk person rätttill ersättning från sjukförsäkringen och ledigt från sitt arbete - sedan den 1juli 1994 . Närståendepenning till person som vårdar hiv-smittad kan dock utgå . Ersättning enligt närstående-penning var tidigare . Riksdagsmajoriteten sänkte f r o m den 1januari 1996 ersättningen till 75 procent.Vi anser att ett första steg mot att underlätta för närståendevårdarna voreatt regeringen tog initiativ till överläggningar med de båda se över hur ett utökat stöd till dem som vårdar närståendeska kunna ske. Reformförslag som bör tas upp vid överläggningarna är- en fortsatt utbyggnad av avlastning och växelvård,-- förbättringar i kommunernas regler för hemvårdsbidrag och ökademöjligheter för närstående att anställas,-- en utvidgning av kretsen av dem som har rätt att vara närstående-vårdare med ersättning från samt-- en ytterligare förlängd period för ledighet för dem som vårdar.-Tiden för rätt till ledighet från sin anställning och för rätt tillersättning från för vård av närstående börförlängas från nuvarande till 120 dagar.Kostnaden för närståendepenningen för innevarande budgetår beräknas i ersättning till (). Antalet ersattadagar var budgetåret 92/93 knappt 32 000. Antalet ersatta dagar för inne-varande budgetår uppgår till 66 500. Genomsnittlig ersättningvar per person.Efterfrågan på närståendepenning ökade kraftigt mellan 1994 och 1995.Ökningen berodde på att antalet dagar med rätt till ersättning frånsjukförsäkringen på förslag av den icke-socialistiska regeringen ökades från30 dagar under 1994.Finansieringen av den ökade satsningen på närståendevård som viförespråkar kan ske genom minskad belastning på vårdplatser i landstingenoch på kommunernas omsorg. De möjliga besparingarna av en utvidgadnärståendevård är med stor sannolikhet långt större än kostnaderna för ettförstärkt stöd till de närstående. Denna fråga bör naturligtvis tas upp vid deav oss föreslagna överläggningarna mellan staten och kommunförbunden.Vi är övertygade om att förbättrade förhållanden för dem som önskar vårdasläktingar eller andra närstående i hemmet skulle innebära både humanitäraoch ekonomiska vinster.RegeringensrehabiliteringspolitiskafiaskoGenom omfattande utvärderingar vet vi att samverkanmellan olika finansiärer och mellan olikasjukvårdshuvudmän ger stora samhällsekonomiska ochmänskliga vinster.I utvärdering (1995:13) av försäkringskassornasköp av yrkesinriktade rehabiliteringstjänster konstateras att "försäkrings-kassan lyckas med den grupp de förväntar sig kunna rehabilitera. Kostnadenär mindre senast efter beslut om köp av yrkesinriktad tjänst jämförtmed året innan tjänsteköp. "Likaså visar uppföljning av (RFVRedovisar 1996:15) mycket goda effekter både i mänskligt och ekonomiskthänseende.Efter idogt arbete från sida och segt socialdemokratisktmotstånd kompletterades fr o m med en särskild ersätt-ning för rehabilitering, kallad för 430 (efter antalet miljonerkronor som fick föras över från kassorna till sjukvårdshuvudmännen).Bakgrunden var att staten och sjukvårdshuvudmännen var överens om viktenav att förbättra rehabiliteringen och medicinsk behandling. Sjukvårdenförstärktes av den anledningen med mer resurser. En av regeringen beställdutvärdering har visat att dessa pengar har gjort god nytta. Men hopar sigåter hoten. Köerna har åter börjat att växa med de mänskliga och ekonomiskaförluster det innebär.I regeringens vårbudget förordades en neddragning av resursernatill rehabiliteringsinsatserna vid köp av yrkesinriktad rehabilitering med 200miljoner kronor 1997 och 1998. ville regeringen att samverkanmellan försäkringskassorna och sjukvårdshuvudmännen skulleske med befintliga resurser och genomförde en neddragning av de särskildastimulansmedlen för denna verksamhet med 1997 och200 1998 och 1999.I början avskaffade riksdagsmajoriteten på regeringens förslag även denursprungliga vårdgarantin och ersatte den med en ny mer urvattnad.I årets vårbudget 1996/97:150 föreslås en reducering med 300 miljonerkronor av det statliga stimulansbidraget till habilitering och rehabiliteringtilllandstingen. Trots konsekvent goda erfarenheter av samverkan ochrehabiliteringssatsningar fortsätter regeringen att skära i det statliga stödsombevisligen ger samhällsekonomiska och mänskliga vinster.Aktiveraförsäkringspengarna!Folkpartiet föreslår en ny modell för att korta vårdköer ochöka rehabiliteringarna för att ge mänskliga och ekonomiskavinster.Minskade skatteintäkter äter upp detföreslagna tillskottet av statliga medelUtifrån senaste prognos harLandstingsförbundet räknat ut att landstingensskatteinkomster blir 2,3 miljarder lägre och 1999 2,5miljarder lägre jämfört med prognosfrån . Detta innebär att de pengar somregeringen föreslår skall skjutas till extra till landstingen ipraktiken redan ätits upp av det som landstingen förlorar pådet minskande skatteunderlaget. Detta är ett mycket tydligtexempel på vad den extremt höga arbetslösheten får föreffekter på kommunernas och landstingens inkomster.Samverkan mellan sjukvård ochförsäkringskassa utvärderad:FINSAM-projektet gav storabesparingarFINSAM har pågått som ett försöksprojekt med finansiellsamordning mellan sjukförsäkring och hälso- och sjukvårdsedan 1993. Det infördes som en följd av ett beslut av denicke-socialistiska regeringen . Man har inom femförsöksområden haft gemensamt ansvar för kostnaden försjukpenning och rehabiliteringsersättning och möjlighet attdisponera sjukpengarna till olika åtgärder.Den finansiella ramen för försöket för de tre försöksåren uppgick till 12,7miljarder kronor, varav 2,5 miljarder kom från socialförsäkringen, dvs frånsjukpenningen och rehabiliteringsersättningen.Riksförsäkringsverkets och gemensamma utvärdering avFINSAM (1997:1) visar att totalt sett en besparing på isocialförsäkringen uppnåtts i de fem försöks-områdena. Detta ekonomiska resultat är alltså skillnaden mellan de faktiskakostnaderna för sjukpenning och rehabiliteringsersättning i försöksområdetoch de beräknade kostnaderna som skulle ha uppstått om försöket intebedrivits.FINSAM:s effekt beräknas för det tredje försöksåret motsvara enbesparing på av kostnaderna i socialförsäkringen.Utvärderingen visar att ohälsotalet minskat mellan 1992och 1995. ökade ohälsotalet i riket som helhet med 2,1procent.Ohälsotalet beräknas som summan av antalet ersatta dagar med sjuk-penning, rehabiliteringspenning, förebyggande sjukpenning, sjukbidrag ochförtidspension per sjukpenningförsäkrad, förtidspensionär och sjukbidrags-tagare.FINSAM ledde till en minskning med per personår 1996 - en minskning och 26 procentjämfört med kontrollkommunerna. Det fanns före försöket inga signifikantaskillnader mellan dessa och FINSAM-områdena.I utvärderingen har det inte heller kunnat konstateras att några andragrupper har kommit till skada till följd av projektet. I försöksområdena hardet också kunnat konstateras en minskning av antalet nybeviljade förtids-pensioner och sjukbidrag mer än i riket som helhet.Socialdemokraterna avvisarFINSAM-modellen i den nyligenpresenteradesocialförsäkringspropositionenI regeringens vårproposition samt i den proposition omsocialförsäkringarna (1996/97:63) som överlämnades avvisar regeringen tanken på att införaFINSAM-reglerna i hela riket. I FINSAM fick sjukvårdenoch ta ett avsevärt större ansvar försjukpenning och andra socialförsäkringskostnader i området.Regeringens nu presenterade förslag är betydligt mindrelångtgående. I socialförsäkringspropositionen konstaterarman att "nya strukturella samverkansmodeller bör därförövervägas först när utvärdering av försöksverksamheternamed finansiell samordning mellan socialförsäkring, hälso-och sjukvård och socialtjänst redovisats". En sådanutvärdering finns, som nämnts ovan, nu redovisad. Trots detbromsar regeringen och nöjer sig med att isocialförsäkringspropositionen föreslå: "att inriktningen skallvara att utforma ett system där försäkringskassorna fr o m år1998 får möjlighet att disponera vissa medel i syfte attförbättra samverkansformerna och därmed effektiviserarehabiliteringen för framförallt utsatta grupper. "FINSAM var en mycket mer långtgående modell. Att föra ner ansvaret försjukförsäkringskostnaderna på lokal nivå är att gå väldigt mycket längre änvad man gör genom att tilldela vissa pengar för samverkan. Det kommersäkert att finnas områden som kan spara mycket pengar, men det kommerinte att vara möjligt att uppnå en total besparing på samma nivå som omFINSAM-projektet vidgades till att gälla hela landet.Aktivera försäkringspengarna!Folkpartiet anser att FINSAM:s idé skall utvecklas till attgälla alla landsting. Utvärderingen av FINSAM visade, somtidigare nämnts, att en total besparingseffekt på påkostnaderna för sjukpenning och rehabiliteringsersättning haruppnåtts. Hela utvärderingen talar för att det finns en relativtstor potential för betydande besparingseffekter som en följdav samverkan mellan sjukförsäkring och hälso- och sjukvård.Det finns knappast några skäl att anta att det inte skulle gå att sparaungefär lika mycket på andra håll i landet om FINSAM genomfördes ävendär. Det skulle innebära att ett riks-FINSAM genom bättre samverkan skullekunna spara upp till 2 miljarder på kostnaderna för sjukpenning,rehabiliteringsinsatser och nybeviljade förtidspensioner.En aktiv rehabilitering och tidiga vårdinsatser leder till att färre människorbehöver förtidspensioneras, vilket särskilt ger betydandemänskliga och ekonomiska vinster. De totala besparingarna på bådeminskade kostnader för sjukpenning och rehabilitering samt färreförtidspensionärer är betydande. Samverkansvinsterna kan, särskilt ,bli betydligt högre än så, men det finns skäl att göra en försiktig beräkning dåsvårigheterna i att göra exakta framtidsprognoser är mycket stora.Vinsterna av samverkan skall enligt vår mening oavkortat användas ivården, främst för att korta vårdköerna.Halvera sjuklöneperiodenSjuklöneperioden fungerade bra och visade sigge incitament till förebyggande insatser på arbetsplatsen ochen förbättrad kontakt mellan arbetsgivaren och densjukskrivne. Men har läget på arbetsmarknadenförändrats radikalt sedan arbetsgivarperioden på två veckorbeslöts . har en katastrofal högarbetslöshet. Regeringen och har totaltmisslyckats i att få ned de höga arbetslöshetstalen.I arbetslöshetens spår följer att stora grupper har fått än svårare än tidigareatt få fotfäste på arbetsmarknaden. Ungdomar, funktionshindrade, långtids-sjuka, äldre och invandrare är sådana grupper. De senaste rapporterna talarockså för att nu även kvinnorna drabbas allt hårdare sedanarbetslösheten började nå upp till europeiska nivåer i Sverige.Vid årsskiftet fördubblades arbetsgivarperioden i sjukförsäkringen från tvåtill . I huvudsak har detta drabbat små företag som har tvingatsteckna dyra försäkringar för sina anställda. Förlängningen av arbetsgivar-perioden skedde med endast halv kompensation för arbetsgivaren. Ökadekostnader får nu negativa konsekvenser för företagens vilja till nyanställ-ningar och expansion. Förlängningen av sjuklöneperioden är i praktikenalltså en skattehöjning för företagen. Det är även så att vissa grupper somfunktionshindrade och kroniker drabbas hårt av den förlängda sjuklöne-perioden.Kritiken mot förlängningen av sjuklöneperioden har varit hård. Arbets-givare och fack har gjort gemensam sak och krävt att beslutet om förläng-ningen rivs upp.Det står klart att förlängningen av sjuklöneperioden har så litet stöd avarbetsmarknadens organisationer samt riskerar att ge så allvarliga konsekv-enser att den bör rivas upp.Arbetsgivaransvaret förrehabiliteringSjuk- och arbetsskadekommittén utredde frågan omarbetsgivarens åtgärds- och kostnadsansvar för rehabiliteringoch föreslog att arbetsgivaren även skulle ha kostnadsansvarför rehabilitering som behöver vidtas utanför arbetsplatsen. uppfattning är att arbetsgivarens kostnadsansvar skall omfattaåtgärder som är kopplade till arbetsplatsen men inte gälla åtgärder som skerutanför arbetsplatsen. Arbetsgivaren skall inte ha ansvar för rehabiliterings-åtgärder vars kostnader arbetsgivaren inte har överblick över. Detta skulleinte leda till ett positivt rehabiliteringklimat ute på arbetsplatserna. Om förstora kostnader läggs på arbetsgivaren, som ett vidsträckt kostnadsansvarinnebär, kan det leda till att de för stora kostnaderna får negativa effekter påsysselsättningen, vilket mot bakgrund av dagens höga arbetslöshetssiffrorskulle vara ytterst allvarligt.Det finns också fog för att ytterligare överväga vad Sjuk- och arbetsskade-kommitténs förslag kommer att få för konsekvenser för de mindre företagen.Detta är inte tillräckligt kartlagt. Regeringens förslag till en utredning meddenna uppgift får därför stöd av Folkpartiet.Ge arbetsförmedlingenrehabiliteringsansvarI likhet med Sjuk- och arbetsskadekommittén anserFolkpartiet att arbetsförmedlingen skall ha motsvarandeansvar för de arbetslösa sjukskrivna som arbetsgivaren harför de anställda. Ett stort problem är att många arbetslösariskerar att hamna vid sidan av den arbetslivsinriktaderehabiliteringen. Det beror på att denna just bedrivs medarbetsplatsen som utgångspunkt. För den sjukskrivnearbetslöse är det istället för arbetsgivarenArbetsmarknadsverket och som harhuvudansvaret.Regeringen underlåter att göra någonting åt detta problem. Den hänvisarendast till att det behövs ett närmare samarbete mellan ocharbetsförmedlingen. finner detta otillräckligt och anser attövervägande skäl talar för att arbetsförmedlingen skall ha huvudansvaret förde sjukskrivna arbetslösas rehabilitering. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om vikten av enhetliga regler för socialförsäkringarna,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om i ersättning i föräldraförsäkringens pappa- ochmammamånad,3. att beslutar att förlänga rätten till närståendepenning samt dendärtill kopplade rätten till ledighet från nuvarande ,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om överläggningar mellan kommunförbunden och staten omförbättrade förutsättningar för närståendevården och hemsjukvården,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att aktivera försäkringspengar i syfte att korta vårdköer ochförbättra rehabiliteringen m.m.,6. att beslutar om en halvering av sjuklöneperioden till tvåveckor,7. att beslutar att arbetsförmedlingen skall ha ansvar för dearbetslösa sjukskrivnas rehabilitering.