ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GL02A704 · 1997-10-06 00:00:00 — Tjänstledighet för vård av anhörig har det blivit möjligt för allt fler svårt sjuka att vårdas i hemmiljö. Det är mycket positivt. Strukturförändringar har också skett i sjukvården vilket bland annat inneburit att antalet vårdplatser reducerats kraftigt. Det betyder att allt större vårdinsatser måste utföras i hemmet av vårdpersonal. Även anhöriga gör en ovärderlig insats i vården. Enligt en beräkning utförs , av den verkliga vårdinsatsen, av anhöriga. Denna vårdinsats görs till största delen helt utan ekonomisk ersättning. Det finns stor vilja från anhöriga att hjälpa till i vården. Den insats som utförs av anhöriga är i verkligheten en förutsättning för att den sjuke ska kunna vara hemma. Att få vårdas hemma, när man drabbats av svår sjukdom, är ett starkt önskemål för många människor. Den läkande miljö som hemmet utgör kan knappast ersättas av något. Det är oftast även ekonomiskt fördelaktigt för kommunerna när vården kan ges i hemmet med hjälp av kommunens vårdpersonal och eller anhöriga. Vårdbehovet är dock stort och kräver en betydande arbetsinsats under många timmar . Många sjuka har även svårt att vara ensamma . För att känna trygghet behöver man någon hos sig. För dessa anhöriga blir arbetsbördan stor. Många har förvärvsarbete, ofta heltid, och då blir arbetstimmarna många. Därför anser jag att det ska finnas rätt till tjänstledighet på hel- eller deltid för vård av anhörig. Denna åtgärd skulle underlätta för många anhöriga. Det skulle även ge en erkännande effekt om man enligt lag gavs rätt till tjänstledighet. Tjänstledigheten bör endast ges , exempelvis i taget eftersom man inte i förväg kan veta hur stort vårdbehovet kommer att vara. Många vill kombinera yrkesarbete med vård av anhörig. Detta utav bl.a. psykologiska skäl. Andra måste även av ekonomiska skäl ha en inkomst, även om denna kan vara reducerad för . Kommuner och landsting bör se till att ersättning för anhörigvård ges i dessa situationer. En förutsättning för detta är att närstående som vill delta i vården ska ha en möjlighet att vara tjänstlediga på hel- eller deltid. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om förändringar i lagstiftningen i syfte att ge närstående rätt till tjänstledighet för vård av anhörig, i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GL02A707 · 1997-10-06 00:00:00 — Rätt till ledighet vid utbildning och tjänstgöring inom frivilligförsvaret I en tidigare motion har påtalats att kvinnor inom försvarets frivilligkårer har mycket svårt att få ledigt vid utbildning och tjänstgöring inom frivilligförsvaret. Vi anser att detta är en viktig kvinnofråga och eftersom det tyvärr i praktiken ofta visat sig att kvinnor har svårare att få lagstadgad ledighet från arbetet än män, vill vi genom en bred uppslutning betona det angelägna i denna fråga. Vi anser att anställda kvinnor som män som engagerar sig och gör en insats på angelägna samhällsområden utvecklas och växer och att detta även kommer den ordinarie arbetsplatsen tillgodo. De frivilliga försvarskårerna, inte minst bland kvinnorna, är av utomordentligt stor betydelse inom vårt försvar och deras betydelse torde inte bli mindre efter omorganisationen av totalförsvaret. Frågan om möjlighet att få ledigt vid frivillig försvarsverksamhet, t.ex. vid grund-, repetitions- och kompletteringsutbildning borde vara densamma för värnpliktig och frivillig personal. Detta uttalades bl.a. i betänkande SOU 1985:35. En lagfäst rätt till sådan ledighet föreslogs. I proposition 1985/86:134 ansåg sig emellertid inte dåvarande ansvarigt statsråd beredd att ta ställning till kommitténs förslag i avvaktan på fylligare underlag. Flera motioner lades i ärendet. I försvarsutskottets betänkande FöU 1985/86:10 uttalades: Utskottet finner det angeläget att regeringen aktivt och utan tidsutdräkt förbereder ett lagförslag i ämnet. Med denna rekommendation som grund avslogs motionerna. Ärendet överfördes sedan till . I betänkande av Utredningen om frivillig medverkan i totalförsvaret, SOU 1992:132 (kap. 10) behandlades frågan återigen. Utredaren föreslog en ändring i studieledighetslagen. Utredningen erinrade om att ledighet för utbildning inte är begränsad till någon viss typ av utbildning men att den som begär ledighet bör kunna precisera ändamålet med utbildningen. Lagen ger arbetsgivaren rätt att påverka ledighetens förläggning på så sätt att den kan uppskjutas och ev. . Frågan vidarebefordrades sedan till Utredningen om ledighetslagstiftningen som i sitt betänkande SOU 1994:41 uttalade att man inte hade funnit skäl att föreslå några nya regler avseende ledighet för frivillig försvarsutbildning. Frågan har alltså behandlats utan att ha kommit ett steg framåt. Det kan sägas att vår lagstiftning redan innehåller flera ledighetslagar. Med tanke på att behovet av frivilliga försvarskårer och att andelen värnpliktiga som behöver ledigt för utbildning och tjänstgöring de facto minskat ganska kraftigt , bör frågan om ledighet för utbildning och tjänstgöring inom frivilligförsvaret få en lösning. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att frågan om lagstadgad rätt till ledighet för deltagande i utbildning och tjänstgöring inom frivilligförsvaret bör få en lösning.
mot · GL02A708 · 1997-10-06 00:00:00 — Sjöfartsnäringen skiljer sig i många avseenden från andra näringar. De som arbetar i denna för så viktiga näring tillbringar till sjöss och får därmed färre tillfällen att träffa vänner, släkt, att delta i samhällslivet m.m. De speciella förhållanden ombordanställda har ger naturligtvis upphov till annorlunda avtal och lagar än för dem som arbetar i land. Sjömansskatten, arbetstidsregler är några exempel där skillnader finns. Det finns dock undantag som knappast kan motiveras, då sjöfartsnäringen genomgått stora förändringar. Den tid som tidigare tillbringades ombord på fartyg var betydligt längre. är det allt vanligare att den sammanhängande tiden ombord är , varefter kan tillbringas hemma i . Medbestämmandelagen 45 § innehåller regler om varsel om förestående stridsåtgärder. Reglerna är tvingande på det sättet att avtal inte kan träffas om begränsning av varselplikten eller om kortare varseltider. Däremot är det möjligt att avtala om längre varselplikt. Undantag från denna regel medges om det finns giltigt hinder. Motivet för detta undantag är främst att göra stridsåtgärder möjliga i de fall där ett upprätthållande av varselskyldigheten skulle medföra att stridsåtgärden blev verkningslös. Exempel som nämns i förarbetena till lagen är blockad mot lossning av fartyg med kort liggetid eller när arbetet är av så kort varaktighet att tid inte finns för en veckas varsel. I praktiken har undantagsregeln kommit att tillämpas även när det gäller fartyg som går i regelbunden trafik på , såsom då fartyget angör svensk hamn mer än en gång . Det kan också gälla färjor. Stridsågärden sätts igång så snart fartyget anlöpt svensk hamn även i sådana fall då sju dagars varseltid skulle kunna iakttas. Varselreglerna syftar till att ge parterna ett visst rådrum för att överväga läget, faktiskt och rättsligt, och försöka få till stånd en uppgörelse utan konflikt. Den part som tar emot varslet får också att förberda sig och överväga motåtgärder. Varselreglerna är alltså av stor vikt. Med nuvarande tillämpning drabbas rederinäringen hårdare än andra företag. Detta är inte godtagbart. Vi anser att det i lagen måste klargöras att varselskyldigheten i princip skall gälla även när stridsåtgärden riktas mot ett fartyg. Undantagsregeln skall således vara tillämplig endast när det verkligen är fråga om ett giltigt hinder. Så är inte fallet i de situationer som angetts ovan. Regeringen bör utan dröjsmål återkomma till med förslag i syfte att klargöra varselreglernas undantagsregel i enlighet med vad som anförts i motionen. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag rörande reglerna för konfliktvarsel inom sjöfarten i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GL02A709 · 1997-10-06 00:00:00 — Ledighet för frivilligt försvarsarbete De frivilliga försvarsorganisationerna är självständiga föreningar som åtagit sig att med sin verksamhet stödja totalförsvaret. De tillför personal till krigsorganisationen på frivillighetens grund och vidmakthåller och höjer kompetensen hos redan krigsplacerade. Utbildningen omfattar totalt cirka 76.000 kurs/övningsdeltagare . Antalet frivilliga som tecknat avtal för tjänstgöring vid höjd beredskap uppgår till 75.000. De frivilliga försvarsorganisationerna utgör genom sitt starka engagemang och sin breda kompetens inom skilda områden i samhället en viktig resurs för vårt försvar. Det är en tillgång för ett land att ha ett folkförsvar där var och en efter sin förmåga och kunskap bidrar till landets beredskap. Det är därför viktigt att dessa frivilliga kan få ledigt från sina arbeten för att delta i denna för landet så viktiga utbildning. Behovet av antalet lediga dagar är begränsat. Rätten till ledighet för frivillig försvarsverksamhet har av behandlats vid ett flertal tillfällen. har oreserverat uttalat sig för att en sådan rättighet införs och har uppmanat regeringen att komma med ett lagförslag i ämnet (FöU 1985/86:10 samt FöU:1989/90:7). Kvinnor som frivilligt engagerar sig i totalförsvaret är till allra största delen yrkesarbetande. Det innebär att denna rätt till ledighet krävs för att rekrytering och fortsatt utbildning ska kunna genomföras. Dessutom har sedan senast behandlade frågan en ny lag om totalförsvarsplikt införts. I denna lag kan avtalspersonal vid höjd beredskap komma att omfattas av den allmänna tjänsteplikten. Vi menar att om man ska kunna tas i anspråk med plikt, skall man också ha rättighet att utbilda sig för uppgiften ifråga. Frågan måste få en lösning genom lagstiftning. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om lagstadgad rätt till ledighet för deltagande i utbildning och tjänstgöring inom frivilligförsvaret.
mot · GL02A712 · 1997-10-06 00:00:00 — Diskriminering av homosexuella i arbetslivet I finns lagstiftning mot diskriminering i arbetslivet på grund av kön, ras, hudfärg, etniskt eller nationellt ursprung eller trosbekännelse. Däremot är diskriminering i arbetslivet på grund av homosexualitet inte förbjuden. Någon säker statistik föreligger inte om diskrimineringen i arbetslivet mot homosexuella. Vissa data finns i betänkandet från Utredningen om homosexuellas situation i samhället (SOU 1984:63). De kriminologiska studier som på uppdrag gjorts av den riktade brottsligheten mot homosexuella har också gett värdefull kunskap om diskriminering. Vad som säkert kan sägas är att diskriminering av homosexuella i arbetslivet existerar och att den beror på samma mekanismer som all annan diskriminering: rädslan och avskyn för det som uppfattas som främmande eller avvikande. En diskrimineringslag har dubbla syften. För det första skall lagen kunna tillämpas i domstol vid de fall då diskriminering misstänks ha förekommit. För det andra innebär lagen en viktig markering av att diskriminering inte accepteras. Lagstiftningen blir därmed ett viktigt medel att befästa demokratins principer om tolerans, respekt och likaberättigande. Vi anser att en lagstiftning bör införas som skyddar homosexuella mot diskriminering i arbetslivet. har också uttalat att det synes finnas ett behov av en sådan lagstiftning (bet. 1993/94:AU9, 1995/96:AU3). Regeringen bör därför få i uppdrag att skyndsamt återkomma till med ett lagförslag. Med hänvisning till det anförda hemställs att i enlighet med vad i motionen anförts hos regeringen begär ett förslag till lag mot diskriminering av homosexuella i arbetslivet.
mot · GL02A713 · 1997-10-06 00:00:00 — Drogtester bland anställda i olika myndigheter och företag är ofta uppe till debatt. Senast är det en skola i som sägs vilja införa drogtester på elever som misstänks för exempelvis narkotikaanvändning. Min uppfattning är att drogtester är en rimlig åtgärd i vissa yrken, främst där vederbörande har föraransvar i transportmedel samt bland personal vid kärnkraftverk. Bland dessa yrkesgrupper bör drogtest vara obligatoriskt. Vägrar någon är det naturligt att vederbörande omplaceras eller helt slutar sin anställning. Att vissa fackliga företrädare protesterar kan lämnas därhän. Det är knappast en integritetsfråga när piloter i trafikflyget drogtestas. En pilot har vanligen tiotals eller hundratals passagerare, dvs. människoliv, att ta ansvar för. Varje pilot måste, enligt min uppfattning, skriva kontrakt med godkännande om obligatoriska drogtester. Detsamma bör gälla lokförare och bussförare. När det gäller taxiförare bör saken övervägas. Obligatorisk drogtest måste omgående införas vid samtliga kärnkraftverk i vårt land om det inte redan är ett faktum. Det borde det vara. Den s.k. mänskliga faktorn, som tycks ingå i verksamheten vid ett par, tre av våra kärnkraftsanläggningar, visar behov av åtgärder mot bristande uppmärksamhet. Det förefaller som om lagstiftning är nödvändig för att snabbt förverkliga här föreslagna åtgärder. Och det vore inte fel om vid internationella förhandlingar om kärnkraftssäkerhet ställde samma krav på obligatoriska drogtester som omgående måste förverkligas i vårt land. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om obligatoriska drogtester bland vissa yrkesgrupper, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om svenskt initiativ vid internationella förhandlingar om kärnkraftssäkerhet.
mot · GL02A714 · 1997-10-06 00:00:00 — Utvärdering av arbetsrätten m.m. Möjligheterna till kompetensutveckling, en god arbetsmiljö, inflytande och flexibilitet är rättigheter som inte får vara en fråga om klass, ursprung eller kön. Arbetsrättens syfte är att skapa ett klimat på arbetsplatserna av ömsesidig respekt mellan arbetstagare och arbetsgivare. Arbetsrätten skall ange normerna för goda anställningsvillkor och ligga till grund för överenskommelser mellan arbetsmarknadens parter och därmed också för ett gott samarbetsklimat ute på arbetsplatserna. Dagens hårda internationella konkurrens kräver bättre anställningsvillkor, i meningen större möjligheter till kompetensutveckling, förmåga att ta eget ansvar och trygghet i anställningen som gör att den anställde vågar ifrågasätta invanda arbetsrutiner och föreslå förändringar. Informationsteknologin, den höga utbildningsnivån och dagens insikter om nätverkets och den platta arbetsorganisationens betydelse gör det möjligt att ställa höga krav på arbetsvillkor. Svenskt näringsliv kan inte konkurrera med låga löner och otrygghet. Det skall ske en utvärdering av de förändringar av arbetsrätten som genomfördes . Syftet med dessa förändringar var att göra det enklare att anställa i synnerhet för mindre företag. Förändringarna genomfördes efter starka protester från de fackliga organisationerna som menade att maktförhållandena på arbetsplatserna skulle förändras till följd av lagändringarna och att tidsbegränsade anställningar skulle bli allt vanligare på mindre arbetsplatser. Vid en utvärdering av de senaste förändringarna finns det anledning att se över just dessa aspekter: effekterna på maktförhållanden ute på arbetsplatserna och konsekvenserna för mindre arbetsplatser. Rätten till goda anställningsvillkor måste gälla lika oberoende av arbetsplatsens storlek. Kompetensutvecklingen är eftersatt i dagens arbetsliv. När det råder högkonjunktur finns inte tidsutrymme, när det är lågkonjunktur saknas kostnadsutrymme. Rätten till förebyggande hälsovård, liksom inflytande och möjligheterna att förena arbete med familjeliv varierar starkt mellan arbetsplatserna. Det är därför viktigt att det sker en samlad översyn av hur rätten till kompetensutveckling, en god arbetsmiljö, inflytande och flexibilitet kan utvecklas i den arbetsrättsliga lagstiftningen. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts med avseende på utvärdering av arbetsrätten m.m.
mot · GL02A715 · 1997-10-06 00:00:00 — Rätten till ledighet för frivillig försvarsverksamhet Rätten till ledighet för frivillig försvarsverksamhet har av behandlats vid ett flertal tillfällen. har oreserverat uttalat sig för att en sådan rättighet införs och har uppmanat regeringen att komma med ett lagförslag i ämnet (FöU 1985/86:10, 1989/90:FöU7). Regeringen säger nu i proposition 1996/97:4 bl.a. följande: De frivilliga försvarsorganisationerna utgör genom sitt starka engagemang och sin breda kompetens inom skilda områden i samhället en viktig resurs för landets försvar. Det är en tillgång för ett land att ha ett folkförsvar där var och en efter sin förmåga och kunskap bidrar till landets beredskap. Regeringen har dessutom uttryckt det värdefulla för folkförsvarstanken i att särskilt rekrytera kvinnor. framhåller, som regeringen, i betänkandet 1996/97:FöU1, vikten av den frivilliga försvarsverksamheten. För att statsmakternas uttalanden kring den frivilliga försvarsverksamhetens betydelse skall vinna tilltro krävs nu att frågan om ledighet löses. Kvinnorna, som frivilligt engagerar sig i totalförsvaret, är till allra största delen yrkesarbetande, varför denna brist på möjlighet till ledighet är starkt hämmande för rekrytering och bibehållande av redan utbildad personal. I tidigare diskussioner, utredningar m.m. har hänvisats till studieledighetslagen. Denna är emellertid inte relevant, då arbetsgivaren ensidigt har möjlighet att, enligt samma lag, skjuta upp tidpunkten för ledigheten. Dessutom har, sedan senast behandlade frågan, en ny lag om totalförsvarsplikt införts. I denna lag kan avtalspersonal vid höjd beredskap komma att omfattas av den allmänna tjänsteplikten. Av detta borde då följa att skall man ianspråktas med plikt, skall man också ha rättighet att utbilda sig till uppgiften i fråga. En lagstadgad rätt till ledighet skulle inte bara ge medlemmarna en möjlighet till att delta, utan också en statsmaktens signal om värdet av det frivilliga engagemanget. Det skulle också bidra till en bättre attityd gentemot de frivilliga, då man ibland ifrågasätter deras möjlighet att delta i övningar m.m. Mot bakgrund av att den frivilliga personalen ingår i krigsorganisationen på mycket lika villkor som pliktpersonalen och att de frivilliga också kan komma att omfattas av plikt föreslår vi att frågan om rätten till ledighet för frivillig försvarsverksamhet behandlas i den av regeringen beslutade översynen av totalförsvarspliktens tillämpning och andra pliktfrågor m.m. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om rätten till ledighet för frivillig försvarsverksamhet.
mot · GL02A716 · 1997-10-06 00:00:00 — Invandrarnas möjligheter att komma in i det svenska samhället debatteras frekvent. Vår mening är att det bästa sättet att lyckas med det är att få ett arbete. Då får invandraren kontakt med svenskar och lär sig på ett naturligt sätt hur det svenska samhället fungerar. Han eller hon får självförtroende av att försörja sig själv. Tyvärr får många invandrare aldrig en chans till ett arbete. Undersökningar visar att invandrarnas arbetslöshet är större än de infödda svenskarnas, i långt högre grad än vad som kan motiveras av invandrarnas bristande kunskaper i svenska eller om det svenska samhället. För att komma till rätta med detta problem behövs en bättre lagstiftning mot diskriminering. Nuvarande lagstiftning är tillämplig endast om det kan bevisas att den som fick anställningen inte är lika lämpad och det därutöver kan göras troligt att just den medsökandes etniska bakgrund var avgörande. I stället för att bevisbördan som ligger hos arbetstagaren borde man kunna kräva att arbetsgivaren bevisar att han inte tagit etniska hänsyn vid anställningen. För arbetstagarens del borde det räcka att han eller hon gör det troligt att etniska hänsyn har tagits. Det bör också räcka att etniska hänsyn alls har tagits vid anställningen för att det ska kunna leda till påföljd för arbetsgivaren. Detta bör inte behöva ha varit avgörande för anställningen. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om etnisk diskriminering vid anställning.
mot · GL02A717 · 1997-10-06 00:00:00 — Bilden av kvinnan i media Vid FN:s fjärde kvinnokonferens i antogs ett handlingsprogram, Platform for Action. En av punkterna som antogs tog upp kvinnor och media. Där betonades medias och de globala kommunikationssystemens genomslag vad gäller opinionsbildning och möjligheter att belysa kvinnors villkor. De stereotypa beskrivningarna av kvinnor och män i media uppmärksammades särskilt, liksom behovet av att spegla kvinnors och mäns olika roller i samhället. Vikten av fler kvinnor i beslutsfattande positioner inom media betonades också. Slutsatsen som världens länder enades kring under detta mediaavsnitt blev att, med hänvisning till pressfriheten, uppmuntra media att vidta självsanerande åtgärder. I EU har kommissionen tagit fram en grönbok som kallas Leva och arbeta i informationssamhället: Människan i centrum. Här kan noteras att är ett av de länder som kommit längst när det gäller att avreglera telemarknaden och att tillhör den grupp av länder som mer aktivt deltar i EU:s arbete med informationssamhället. När vi talar om media är det svårt att precisera vad vi egentligen menar. Tidningar kan läsas via Internet, och digital teknik öppnar nya dörrar för rörliga bilder att förmedlas. Vi undrar nu på vilket sätt regeringen uppmuntrar till självsanering i alla dessa mediasammanhang vad avser just bilden av kvinnan. Och vi undrar på vilket sätt bilden av kvinnan belyses i . Det har gått nästan exakt handlingsplanen antogs. Vilka positiva förändringar har uppnåtts ? Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att den återkommer med besked om på vilket sätt regeringen arbetar med att uppmuntra medierna till självsanerande åtgärder vad avser bilden av kvinnan i medierna, att hos regeringen begär att den återkommer med besked om hur bilden av kvinnan i informationssamhället belyses i om Människan i centrum, att hos regeringen begär att den återkommer med besked om vilka positiva förändringar som uppnåtts .
mot · GL02A805 · 1997-10-06 00:00:00 — 6 Yrkandena 20 och 21 hänvisade till UU.