mot · GL02A460 · 1997-10-06 00:00:00 — Den regionala utvecklingspolitiken kommer att vara ett huvudområde för den framtida regionala nivån. Frågor om näringsliv och sysselsättning, fysisk planering, miljö, kommunikationer, utbildning och forskning samt kultur och turism är avgörande för den lokala och regionala utvecklingen. Ansvaret för dessa frågor är till stor del föremål för den statliga förvaltningen. Överföring av detta ansvar leder till en större möjlighet för regionerna att själva forma sina utvecklingsstrategier och att öka den demokratiska legitimiteten. Decentralisering och politisk förankring är för ett av fundamenten när vi beskriver en regional utvecklingspolitik syftande till att hela skall leva. Genomförandet av ett ökat regionalt inflytande är en viktig del för att utveckla den regionala och lokala kraften. Detta är dock långt ifrån hela svaret på den regionala problembilden. Mycket av det som är det nationella ansvaret har regionalpolitiska implikationer. Därför är det även viktigt att riksdag och regering tydligare utvecklar en politik som medger lokal och regional utveckling. De flesta politiska områden har stor regionalpolitisk betydelse. Några är av större betydelse än andra. Kommunikationer, utbildning, arbetsmarknads- och näringspolitik är några exempel. Den centrala politiska nivån måste mer fokusera på och dra åt samma håll för att leda till regional utveckling. I det följande skall vi utveckla hur det övergripande arbetet bör fokusera det regionalpolitiska arbetet. 2.2.3 Större städer och tätorter som en del av regionalpolitiken Debatten om regionalpolitiken får inte gå förbi de stora problem som finns även i städer och större tätorter. I flera av de större städerna finns områden som har liknande problem som glesbygden. Försämrad service, extremt hög arbetslöshet och brister i den lokala näringsstrukturen kännetecknar detta. Segregationsproblemen är en del av den regionala problembilden. I många områden ställs invandrare utanför den samhällsservice som finns på andra håll. Eftersatta bostadsområden där investeringar uteblivit har lett till områden som människor flyttar ifrån. Mer måste göras för att upprusta dessa områden. Miljonprogrammets områden måste bli attraktiva. Detta innebär att staten måste satsa särskilda resurser här. Upprustning och förbättrad service är angeläget. Skolans betydelse för att ge miljonprogrammets barnbarn en bra start och möjligheter att komma in på den svenska arbetsmarknaden måste uppmärksammas. Många elever som lämnar skolan har dåliga kunskaper i svenska språket. besitter de en kulturell kompetens som måste tas tillvara. Tyvärr har detta inte skett. En förklaring är att språkkunskaperna i svenska varit bristfälliga. Särskilda insatser för att öka lärartätheten behövs sannolikt. uppfattning är att trenden kan vändas genom ökat lokalt engagemang och särskilda insatser. Priset för att inte satsa i dessa områden är allt för högt i termer av utanförskap och arbetslöshet. 2.3 Så bygger vi 2.3.1 Individen i centrum Individen uppnår en ökad livskvalité genom samspelet med andra människor. Detta kan till stor del uppnås i små, frivilliga gemenskaper som hushållet, föräldragruppen, föreningen eller småföretaget. All mänsklig verksamhet måste grundas på respekt för individens frihet. Familjen är en viktig social byggsten. Familjebegreppet är präglat av mångfald och variation. Det är barnens trygga umgänge med vuxna och möjligheten att få vuxna som förebilder som är det väsentliga och inte hur den enskilda familjen är sammansatt. Människor vill delta i samhällslivet och ta ett större ansvar för sin egen och andras välfärd. Förutsättningar för detta måste skapas genom att vända perspektivet för demokratins och välfärdens utveckling till att ta sin utgångspunkt i ett nerifrån och upp-perspektiv. Det är mycket svårt att driva utvecklingen framåt genom centrala direktiv och central planering. Vi anser att rättvisa och engagemang bäst skapas om man ger människor likartade möjligheter. har alltid arbetat för decentralisering, ökad delaktighet i besluten och god möjlighet att påverka sin egen situation. har allt mer av makten flyttats från nationell till lokal nivå. Detaljreglering och nationell styrning har minskat gentemot den kommunala verksamheten. Det är dags att gå vidare och öka det lokala inflytandet. Landsbygdsrörelsen är ett exempel på lokalt ansvarstagande och entreprenörskap. Runt om i landet jobbar tusentals utvecklingsgrupper. Grunden för grupperna är strävan att få ett bra samspel mellan kommunförvaltningen och byarna i syfte att stärka det lokala inflytandet över planeringen och vända en negativ befolkningsutveckling. Arbetet består både av utbildning och av att ta fram lokala utvecklingsprogram och formulera kommunala strategier. Även de ideella föreningarnas arbete och engagemang bidrar i stor utsträckning till att öka gemenskapen och utvecklandet av närmiljön. Den kommunala självstyrelsen är djupt rotad i vårt land. Det är på den kommunala nivån som man bäst känner behoven. vill decentralisera makten, öka demokratin och medborgarinflytandet genom att föra besluten närmare de människor som berörs av besluten. Detta ökar intresset för kommunalpolitiken och ger demokratin större spelutrymme. Det gör att möjligheterna att delegera beslut över verksamheter till föreningar, kooperativ och brukarstyrelser underlättas. Människors naturliga engagemang i den verksamhet som berör dem tas tillvara. Detta kommer att öka kvaliteten i verksamheten. vill dela kommunerna. Där det finns intresse och folklig förankring skall kommundelningar genomföras. Då ökar närheten mellan de förtroende valda och kommunens invånare. Det finns många exempel på att man i mindre kommuner kan driva verksamheten mer rationellt. Det går t.ex. lättare att driva miljö- och kretsloppsarbete i mindre kommuner. System- och organisationsförändringar med större inflytande för människor via s.k. brukarstyrelser är också lättare att genomföra i mindre kommuner. 3 Den regionala nivån Decentralisering av beslut förutsätter att den beslutande nivån förfogar över resurser. Genom en förändring av den regionala nivån kan den kommunala och regionala demokratin stärkas. Landstingen är folkligt förankrade men saknar helhetsansvar för de regionala frågorna. Många regionala uppgifter står till stor del utanför folkligt inflytande. Huvuddelen av ärenden avgörs av tjänstemän utan offentlig debatt. På den regionala nivån föreligger ett tydligt demokratiskt underskott. Till detta skall läggas de regionala funktioner som finns inom statliga verk och myndigheter. Systemet med ett regionalt dubbelkommando med både länsstyrelse och landsting kan ifrågasättas. Legitimiteten hos den regionala nivån riskerar att förflackas då medborgarna inte har möjlighet att ta del av en öppen och offentlig debatt. En förändring av den regionala nivån måste först ta ställning till funktionsfördelningen i samhället och vad som ska flyttas mellan olika nivåer. Närhetsprincipen skall gälla. Länens/regionens roll blir framöver att ha det övergripande ansvaret för frågor som rör regionen, t.ex. näringslivsutveckling, kultur, samhällsplanering, trafik, sjukvård, infrastruktur, kommunikationer, vissa högskolefrågor, internationell samverkan, miljö- och energifrågor. Dessa frågor är självklart avgörande för utvecklingen i en region. Regionfullmäktige bör således koncentrera sig på följande fem viktiga uppgifter: Ökade insatser för regionens behov av utvecklad infrastruktur. Tydlig strategi för att aktivt bidra till regionens kompetensutveckling. Stärkt regionalt inflytande över näringslivsutveckling, kultur-, arbetsmarknads- och regionalpolitik. Tydligt ansvar för utveckling av miljökompetens och tillvaratagande av länets naturliga energitillgångar. Gemensamt och övergripande ansvar för sjukvård och folkhälsa. Renodlad statlig tillsynsfunktion och myndighetsutövning skall läggas på ett speciellt organ som utgör en juridisk regional rättsinstans. Denna skall utöva rättsvårdande, granskande och övervakande uppgifter. Detta kan bl.a. ske genom tings- och länsrätter samt skatteförvaltningen. 4 Den regionala utvecklingen kunde landsbygdsregioner uppvisa befolkningsökning. Detta har vänt. Utflyttningen från landsbygd och glesbygd har ökat och arbetsmarknaden försämrats. En negativ utvecklingsspiral har uppstått och de regionala obalanserna förstärks. Den traditionella regionalpolitiken har inte förmått möta denna negativa utveckling. Nya lösningar och nya metoder måste sökas. För att människor skall stanna kvar eller våga flytta ut från tätorten till mindre orter eller landsbygden är en av de viktigaste förutsättningarna att god och likvärdig service kan garanteras. Infrastruktur i form av vägar, post- och teletjänster och offentlig service måste kunna ges med samma kvalitet. Utveckling av de lokala arbetsmarknaderna är en förutsättning för att människor skall kunna bo kvar i de mindre orterna eller på landsbygden. Den så kallade stora regionalpolitiken har störst förmåga att parera de negativa tendenser som finns. Då förutsätts att riksdag och regering tydligt fokuserar på den regionala utvecklingens problem och bidrar till en samlad politik för regional utveckling. redovisar under detta avsnitt de mest strategiska åtgärderna inom den s.k. stora regionalpolitiken för att åstadkomma en positiv regional utveckling. Om inte dessa grundläggande funktioner utvecklas kommer tyvärr den negativa utvecklingen att fortsätta. 4.2.1 Ett diversifierat och småskaligt näringsliv I landsbygdens näringslivsstruktur finns det uppenbara problem. Ofta har man ett alltför ensidigt näringsliv. Detta gör landsbygden sårbar. Konjunktursvackor eller omstruktureringar av verksamheter leder till hög arbetslöshet. Det diversifierade näringsliv som ofta präglar andra områden saknas ofta på landsbygden. En sysselsättningsexpansion måste komma till stånd i de mindre företagen. Dessa har större möjligheter att växa och utvecklas. Mer av politiken inriktas på att skapa goda förutsättningar för ett småskaligt diversifierat näringsliv som ger utrymme för nya företag samt små och medelstora företag. En småföretagarorienterad politik gynnar näringsutvecklingen på landsbygden. Landsbygdens näringsbetingelser kan inte särbehandlas i allt för stor utsträckning gentemot övrig näringspolitik. Därför är de viktigt att det bedrivs en generell näringspolitik som bidrar till goda betingelser för de små och medelstora företagen. Företagsklimatet i måste förbättras. Detta är viktigt för att skall bli en första rangens företagarnation. Det är ytterst viktigt för att utveckla landsbygden då landsbygden i stor utsträckning präglas av småskalig företagsamhet. Åtgärder som underlättar för dessa är således påkallat för att förbättra de regionala arbetsmarknaderna. Förenklingar i lagar och regler måste till. De mindre företagen hämmas av allt för omfattande regelverk. Företagsbeskattningen måste reformeras för att leda till fler anställningar och för att underlätta uppbyggnaden av eget kapital. Flera åtgärder har vidtagits för att underlätta för de mindre företagen. Sänkt arbetsgivaravgift, förändrad och förenklad arbetsrätt, lättnader i dubbelbeskattningen etc är exempel på detta. Vi ser fram emot att det i takt med att statens finanser ytterligare förbättras skall finnas finansiellt utrymme till ytterligare skattelättnader. I budgetpropositionen föreslås att 500 miljoner oförbrukade medel skall användas för satsningar på regional utveckling. Dessa medel är välkomna, även om medlen är engångsinsatser. anser att medlen bör inriktas på vidareförädling av skogsprodukter, satsningar inom turismen, landsbygdsutveckling och bya-utveckling samt för små företags utveckling och för utvecklande av tjänsteföretag på landsbygden. Dessa medel bör fördelas till de regioner som haft den sämsta befolkningsutvecklingen. anser att bör uttala inriktningen av hur dessa medel bör fördelas. Även inom det s.k. regionalpolitiska företagsstödet har flera viktiga åtgärder vidtagits. För /95 överfördes av dåvarande arbetsmarknadsminister till länsstyrelserna för temporära, men långsiktigt verkande stimulansåtgärder. Dessa tillväxtbefrämjande insatser i hela landet visade sig mycket värdefulla. Erfarenheterna av dessa medel är synnerligen goda. Utvärderingarna av den s.k. Hörnlundsmodellen visar att det skapats många nya sysselsättningstillfällen till relativt låga kostnader. Det uppställda målet om minst 3 800 nyanställningar överstegs vida. Genomsnittsstorleken på de företag som har fått stöd är nio tio anställda. Den största gruppen är företag som bara har fem sex anställda. Programmet har således nått fram till de minsta företagen, en grupp som varit svår att nå med motsvarande åtgärder. Dessa särskilda satsningar har sedan kunnat följas av fler. Bland annat föreslogs och beslutades av ett nytt program med samma huvudinriktning omfattande 400 miljoner för /96. Genom medverkan har ytterligare 500 miljoner anslagits . Enligt vår mening har dessa medel kunnat användas på ett otraditionellt sätt som lett till många nya arbetstillfällen, inte minst inom regioner som drabbats hårt av industriell tillbakagång och hög arbetslöshet har denna extra stimulansåtgärd varit av stor betydelse för strukturförändringar och sysselsättning. Dessa extra medel bör även framöver kunna ställas till förfogande. Ett jämställdhetsperspektiv vid fördelning av dessa medel måste eftersträvas så att både mäns och kvinnors företagande kan utvecklas. 4.2.3 Utveckla de mindre företagen I är av arbetskraften egna företagare, vilket ska jämföras med genomsnitt på . Företagande måste uppmuntras och hinder som finns elimineras. Det gäller såväl skatter som försäkringssystem. En grundförutsättning för allt företagande är stabila villkor och en god samhällsekonomisk bas att verka utifrån. Låga räntor och stabilt låg inflation gynnar företagsamhet. Landsbygdens resurser och tillväxtmöjligheter måste tas till vara. En utveckling av landsbygden måste tillåta att landsbygd ges förutsättningar att utvecklas från sina egna lokala förutsättningar. Landets samlade ekonomiska resurser tas bättre tillvara med en decentraliserad samhällsstruktur som hushållningen med naturresurser underlättas. I detta sammanhang vill vi betona att det finns orättvisor i de skatter och avgifter som tas ut på företagen och som missgynnar de små företagen. Det är angeläget att ytterligare förbättra riskkapitalförsörjningen. Ett sätt att förbättra den regionala riskkapitalförsörjningen är att skapa mötesplatser ute i regionerna. En sådan marknadsplats kan ge möjlighet för privata och institutionella investerare att möte företag som behöver investera och växa. Banker, och regionala intressenter kan stå som huvudman för en sådan verksamhet. Ett exempel är aktietorget i . Kretsloppssamhället ger miljövinster, möjlighet för nya företag och nya arbetstillfällen. Forskning och utveckling av miljöteknik och förmågan att ta tillvara och utveckla bioenergin innebär stora möjligheter för regioner vars näringsliv präglas av jord- och skogsbruk. Även i detta sammanhang är det viktigt att utveckla möjligheterna för de mindre företagen. Goda betingelser för de mindre företagen är avgörande för en god sysselsättningsutveckling i hela landet. De små och medelstora företagen genererar utveckling och ny sysselsättning på landsbygden. Människornas idéer, kreativitet och initiativkraft måste bättre tas tillvara. Det finns en utveckling där många företag flyttar ut eller ökar ut verksamheter och etablerar sig utanför de större tätorterna. Många väljer att bosätta sig utanför tätorter och distansarbeta. Avståndsberoendet minskar med den nya tekniken. Nya företag växer fram på landsbygden. Rekreation, naturupplevelse och turism blir en allt viktigare del i landsbygdens näringsstruktur. Turistnäringen är en betydande näring sett till både omsättning och antalet arbetstillfällen. har stora förutsättningar för kraftig tillväxt i rese- och turistnäringen. Människors resande bestäms allt mer av möjligheterna till upplevelser och lärande, vilket tillsammans med traditionell rekreation ger försteg framför många andra resmål. Vår kultur, vår natur, stabila sociala förhållanden, vårt lands utvecklingsnivå, vår infrastruktur och svenskarnas kunskaper i bl a språk är viktiga grundförutsättningar. Mer kan göras för att utveckla svensk turistnäring. För att utveckla svensk turism krävs bättre samordning på lokal, regional och central nivå. Människor som kommer till är nyfikna på svensk kultur, arbete och liv. De vill träffa människor som kan förmedla bilden av . Medvetna satsningar på turism är en drivkraft för den lokala ekonomiska utvecklingen och sysselsättningen. För att utveckla turistnäringen måste även lagar och regler ses över. Allt för ofta finns myndighetsregler som hämmar utvecklingen på landsbygden. Förbud mot skyltar vid allmän väg är ett exempel. I stora delar av vårt land är turismen en dominerande näring. Det gäller inte minst de regionalpolitiskt prioriterande områdena. Här finns kultur och vildmark i en unik kombination och med möjligheter till upplevelser och aktivitet för stora grupper. Många myndigheter har aktiverat sina insatser inom turistområdet. Flera andra myndigheter samarbetar med Turistdelegationen när det gäller speciella aspekter på turism. Det gäller bl.a. , , , , , (), och infrastrukturmyndigheterna. Också länsstyrelserna gör betydande insatser, inte minst från regionalpolitiska utgångspunkter. Den bredd de olika myndigheterna representerar speglar turistnäringens karaktär. Den visar också att stora resurser används inom turistanknutna verksamheter. Handlingsprogrammet för utveckling av svensk turism som Turistdelegationen arbeteat fram visar nödvändigheten av att alla myndigheter bör eftersträva en dialog med turistorganisationer och företag när de gör sina ställningstaganden. I när resurserna för marknadsföring är begränsade framstår det som allt viktigare att alla våra resurser samverkar så effektivt som möjligt. Därför är det nödvändigt att alla myndigheter, institutioner och organisationer som arbetar med handel, kultur, utbildning och på andra sätt har kontakter utomlands i ökad omfattning samarbetar för att stärka Sverigebilden utomlands och främja utländsk turism i . I finns oändliga möjligheter att utveckla reseteman och resmål. Det fordras företag och entreprenörer runt om i för denna uppgift. För att kunna utveckla befintliga och nya företag krävs en närings- och regionalpolitik med stabila och konkurrenskraftiga spelregler. unika och vidsträckta naturmarker är eftertraktade resmål. Miljövård är en viktig del av turismen. Där det finns miljöproblem, där finns även turistproblematik. Allemansrätten är en tillgång för svensk turism, men måste användas förnuftigt och får inte gå ut över viktiga miljövärden. måste på ett helt nytt sätt komma i fokus för svensk politik också inom turistområdet. Här finns en gemensam miljö, en gemensam historia med många kulturella inslag. Inte minst är utvecklandet av turistnäringen viktig för att utveckla kvinnors företagande. De små företagen, ofta på landsbygden, utgör det finmaskiga nätet i turistnäringen. Ofta är det kvinnor som valt att starta och driva turistföretag. Det bör bli enklare att bedriva uthyrnings- eller mindre restaurangverksamhet via s.k. bed and breakfeast. Med rätt politisk inriktning kan sysselsättningen inom turistnäringen ökas betydande. Ovan har vi föreslagit att medel skall satsas på att utveckla turistnäringen. Detta kan skapa ett värdefullt tillskott av sysselsättning i områden med stor arbetslöshet. Turistdelegationen pekar på att det finns en sysselsättningspotential på 100 000 nya jobb. Bland de faktorer som öppnar nya möjligheter för mindre företag är den växande tjänstesektorn. Tjänstesektorn har alltid svarat för en betydande del av sysselsättningen och den betydelsen kan öka ytterligare. Den privata tjänstesektorn måste ges förutsättningar att expandera. För att möjliggöra en expansion bland annat inom den så kallade tjänstesektorn är det av största vikt att förenkla regelsystemen. Det måste bli lättare att gå från idé till verklighet att starta och driva företag. Det finns därför anledning att se över reglerna och tillämpningen av reglerna för bland annat erhållande av F-skattebevis, vilket utvecklat i annan motion. Ny teknik öppnar nya spännande möjligheter. Utvecklande av distansarbete gör att avstånden minskar i betydelse. Istället är det återigen tillgången till god kvalitet, kompetens och service som är avgörande. Goda kommunikationer öppnar nya möjligheter. I näringspolitiska och skattepolitiska motioner utvecklas hur vi avser utveckla tjänstesektorn. I dessa motioner föreslås bland annat fortsatt sänkning av arbetsgivaravgiften upp till en viss lönesumma och avdragsrätt för barnomsorg. 4.3 Jord- och skogsbruk och energi 4.3.1 Jord- och skogsbruk Fundamentalt för en stabil utveckling på landsbygden är att basnäringar som jord- och skogsbruk samt fiske kan utvecklas. Produktion av livsmedel, bioenergi och andra råvaror är en viktig del av landsbygdens ekonomi. Dessutom skapar ett livskraftigt jordbruk ett öppet och levande kulturlandskap. Jord- och skogsbruket bidrar till ett i regional balans och hållbar tillväxt. Jordbruket är av avgörande betydelse för sysselsättningen i stora delar av landet. Primärproduktionen i jordbruket, förädling och försörjningsindustrier är ofta basen för ekonomin i många kommuner och svensk livsmedelsindustri är världsledande. Jord- och skogsbruk är framtidsnäringar. har medverkat till att i större utsträckning använder den framförhandlade EU-ramen. Skogsbruket svarar för betydande exportvinster. Enligt alla bedömningar kan skogsindustrins exportnetto avsevärt förbättras. Regionalpolitiskt prioriterade områden har generellt god tillgång på träråvaror, oavsett var i landet de finns. Undantag är de mest perifera områdena, det vill säga i första hand fjälltrakterna. Vidareförädling inom områdena är tyvärr mycket begränsade. Massaved fraktas till kustbaserade, kapitalintensiva industrier, medan sågtimmer genomgår en högst begränsad förädling till plank och bräder. Emellanåt förekommer dock att virket förädlas till komponenter, men omfattningen är totalt sett mycket begränsad i förhållande till den potential som finns. För att belysa den potential som finns med vidareförädling kan tjäna som exempel. Den danska trävaruindustrins vidareförädling är ekonomiskt av samma omfattning som den samlade svenska sågverksnäringen, trots att man i stort sett saknar råvara. Italiensk träförädlingsindustri omsätter baserad på en import om . kan givetvis inte inrikta sig på att vidareförädla all sin träråvara, men potentialen är trots det betydande. I syfte att öka förädlingen och skapa fler arbetstillfällen, anser att ett industriellt utvecklingsprogram bör inledas. Ett sådant program bör innehålla ett antal moment som är nödvändiga för industriell utveckling, d.v.s. utvecklingsinsatser avseende produktion och produktionssystem, produktutformning och produktdesign, kompetensutveckling, entreprenörsutveckling, riskkapitalförsörjning, etc. Programmet bör drivas i nära samverkan med t.ex. träbranschen, utbildningsgivare, samt regionala myndigheter. Genom ett program för vidareförädling av skogsprodukter kan enligt vår mening kan nya jobb skapas i de delar av som har vikande arbetsmarknader. Undersökningar visar att med ökad förädlingsgrad är det inte omöjligt att fördubbla skogsindustrins exportnetto. Regeringen bör undersöka möjligheterna till ett sådant utvecklings- och forskningsprogram. Finansiering bör sökas via näringen, EU, andra finansiärer och staten. Regeringen bör återkomma till med förslag. Detta bör ges regeringen till känna. 4.3.2 Ett decentraliserat och miljövänligt energisystem Energisystemets miljöpåverkan måste minska genom energisparande, effektiv energianvändning och en omställning till förnybar energi.