ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GL02L418 · 1997-10-06 00:00:00 — Änkor och barn till avlidna fäder bör få sk talerätt i lagens mening. Enligt nuvarande lagstiftning saknar en änka möjligheten att väcka ett mål för hävande av faderskap som hennes man tilldömts av domstol enligt 1 kap. 3 §. Den ende som har talerätt är hennes avlidne man. Det är en bristande rättssäkerhet för efterlevande maka och för barnet ifråga som bör rättas till. Det bör ges regeringen tillkänna. Det finns flera skäl för en sådan lagändring. För en änka kan okända barn dyka upp efter makens frånfälle och hävda sin särkullerätt. Det bör finnas en möjlighet för en änka i en sådan situation att kunna ifrågasätta faderskapet och få ett eventuellt hävande prövat av domstol. Andra omständigheter kan bli kända i efterhand som motiverar samma rätt. Det är ytterst fråga om en rättssäkerhet. Lagstiftningen i detta sammanhang är av gammalt datum. Metoderna för fastställande av faderskap har också förändrats . Antalet skilsmässor har ökat. Fler barn lever följaktligen inte tillsammans med sina båda biologiska föräldrar. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att talerätt för hävande av faderskap skall gälla enligt lag för efterlevande maka och barn till avliden make.
mot · GL02L419 · 1997-10-06 00:00:00 — En självklar utgångspunkt för lagstiftningen bör vara att alla människor har rätt till samma behandling, oavsett om deras sexuella läggning är homo- eller heterosexuell. I detta avseende har den nu gällande lagen (1987:813) om homosexuella sambor flera brister. Lagen består av en förteckning över de lagrum där likabehandling skall råda mellan homosexuella och heterosexuella sambor. I den övriga lagstiftningen förekommer särbehandling. Även , då likabehandling uppnås inom lagen (1993:737) om bostadsbidrag, diskrimineras homosexuella sambor på flera sätt. Ett exempel är tjänstledighetsförordningen (1984:111), där vissa förmåner bara ges till gifta par och heterosexuella sambor. Ett annat exempel är föreskrifter till lagen om tullfrihet och förordningen om tullfrihet, där homosexuella sambor särbehandlas. Den parlamentariska partnerskapskommittén (bet. SOU 1993:98), som även hade i uppdrag att utvärdera lagstiftningen om homosexuella sambor, föreslog att lagen om homosexuella sambor skulle ersättas av en ny lag om sambor av samma kön. Den nya lagen skulle ha som huvudregel att homosexuella och heterosexuella sambor skulle behandlas lika, bortsett från de undantag som uttryckligen anges i lagen. Denna ordning innebär praktiska fördelar och är också viktig ur principiell synpunkt. Regeringen bör därför lägga fram en lagstiftning utifrån förslag. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en lag om sambor av samma kön.
mot · GL02L421 · 1997-10-06 00:00:00 — Lagstiftningen ger ingen möjlighet för en styvförälder att bli vårdnadshavare. Detta även om barnet upplever denne som sin riktige förälder. Lagstiftningen har sucessivt ändrats i riktning mot att föräldrar ska ha gemensam vårdnad om sina barn även om föräldrarna inte bor ihop. Om ett barn växer upp med en biologisk förälder och en styvförälder innebär det att om den biologiska föräldern dör så kvarstår den andra föräldern som ensam vårdnadshavare. I det läget ger inte nuvarande lagstiftning någon möjlighet att överflytta vårdnaden på styvföräldern genom att utse denne till särskild förordnad vårdnadshavare inte ens om alla inblandade, inklusive barnet, vill att barnets psykologiska förälder ska bli vårdnadshavare. Enda möjligheten för barnet att få bo kvar i sitt hem är att det blir ett familjehem. Enligt 6 kap 8 § är det möjligt att utse familjehemsföräldrar till vårdnadshavare under förutsättning att barnet bott länge i familjen, betraktar familjen som sitt hem och det uppenbart är förenligt med barnets bästa att vårdnaden övergår till familjehemsföräldrarna. I de fall barnet bott med en biologisk förälder och en styvförälder är inte hemmet ett familjehem eller annat enskilt hem. Bestämmelsen kan alltså inte läggas till grund för vårdnadsprövning om inte gått efter den biologiske förälderns död. Eftersom gemensam vårdnad blir allt vanligare kommer alltfler situationer att uppstå där såväl barnets bästa som barnets vilja talar för att det är bäst att en styvförälder får bli vårdnadshavare. En rättslig möjlighet att överflytta vårdnaden till andra än familjehemsföräldrar bör tillskapas. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om möjlighet att överflytta vårdnaden till andra än familjehemsföräldrar.
mot · GL02L422 · 1997-10-06 00:00:00 — räknar regeringen med att kyrka och stat skiljs. har dock ett digert utredningsarbete pågått. Det har omfattat alltifrån begravningar till hur kyrkans kulturvärden skall hanteras och hur stort statens inflytande över dessa skall vara. En sak som inte i någon större utsträckning berörts är hur skall se ut efter en skilsmässa från staten. I samband med att statskyrkan skiljs från staten finns också skäl att se över vilken särställning skall ha i förhållande till andra trossamfund vad gäller vår äktenskapslagstiftning. Det finns skäl att se över detta med tanke på att människors relationer ser betydligt annorlunda ut än bara . En del väljer att leva i samboförhållande, en del i äktenskap, andra lever ensamma med barn och ytterligare andra ingår partnerskapsförhållanden. Det finns en mångfald av samlevnadsformer som gör att kyrkans roll i familjepolitiken är allt mer kringskuren. Flera olika trossamfund har framhållit vikten av att inget trossamfund skall särbehandlas i svensk lagstiftning om och staten skiljs åt. Jag delar till stor del den uppfattningen. Genom lagstiftningen om vigsel i kap 4 ges en särställning och särbehandlas följaktligen. är mångkulturellt samhälle och med den religionsfrihet som vi genom en lång historia har haft i har även antalet övriga religionsutövare ökat. har heller inte visat intresse för att delta vid partnerskapsförrättningar vilket visar på ett ointresse att följa utvecklingen inom familjepolitiken. Istället har man valt att tolka konservativt, vilket det teologiska företrädet möjliggör. Staten har gett vissa samfund rätt att förrätta juridiskt giltiga vigslar. En kyrklig vigsel innebär både en religiös välsignelseakt och ett juridiskt bindande avtal. Detta ställer frågan på sin spets och gör att det finns anledning att ifrågasätta om den kyrkliga vigseln och den juridiska skall ske . Det finns internationella exempel där man skiljer på välsignelsakten och ingåendet av det juridiska avtalet. Inget trossamfund skall ställas över något annat och jag vill därför föreslå att ändras så att den religiösa vigseln och den juridiska vigseln skiljs åt samt att registreringen av den juridiska vigseln alltid ska skötas via särskilt förordnade civila vigselförrättare och att denna förändring sker i samband med att kyrkan blir skild från staten. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring av att den religiösa vigseln och den juridiska vigseln skiljs åt samt att registreringen av den juridiska vigseln alltid skall skötas via särskilt förordnade civila vigselförrättare, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att regeringen skall utreda i syfte att den skall jämställa de religiösa samfunden.
mot · GL02L424 · 1997-10-06 00:00:00 — Homosexuella familjer och adoption av barn Adoption av barn ska alltid ske med utgångspunkt från barnets bästa. Det är barnets rätt till föräldrar som ska vara utgångspunkten för adoption och inte i första hand vuxnas rätt till ett barn. Familjens möjlighet och lämplighet ska vara avgörande när frågan om adoption diskuteras. Debatten om och beslut kring homosexuellas rätt att adoptera barn måste grundas på hur man skapar största möjliga trygghet för barnen. Många barn föds och växer upp med homosexuella föräldrar. En del homosexuella löser sin längtan efter barn med insemination. När man ska ta ställning till homosexuellas möjlighet att adoptera barn måste man väga in det faktum att många barn lever i sådana familjeförhållanden . Det bör rimligen skapa ytterligare trygghet för dessa barn om de även i juridisk mening tillhör familjen. vid har studerat barn som växer upp med homosexuella föräldrar. Man har kommit fram till att det inte är familjeformen som är av störst betydelse för barns utveckling utan hur barnen uppfostras och vilket stöd de får i samhället. Prövning av lämpligheten för adoption ska alltid utgå från om man bedöms bli en bra förälder eller inte. Det görs en omfattande prövning. Förhållanden i hemmet, privatekonomin och förutsättningarna att ta emot ett barn utreds mycket noggrant av personal. Det är socialnämnden som medger adoption. har personer rätt att adoptera barn, enskilt eller som familj. Det behövs en översyn av hur den familjerättsliga lagstiftningen kan förändras så att den enskilda familjebildningens förutsättningar att vara en bra miljö för barn blir avgörande för adoption. , som avlämnade sitt betänkande , diskuterade i ett avsnitt frågan om partnerskap och barn. Kommittén sade följande: Sammanfattningsvis innebär vårt förslag att partner inte ska ges möjlighet att adoptera gemensamt. En partner ska inte heller ges möjlighet att adoptera sin partners barn för att uppnå rättsligt gemensamt föräldraskap. I likhet med vad som gäller för en gift person ska en partner inte heller ensam kunna anta adoptivbarn. Partner ska vidare inte ges tillgång till konstlad befruktning eller kunna gemensamt vara vårdnadshavare för en underårig. Vi anser det emellertid vara angeläget att frågorna om adoption för homosexuella par, situationen för de barn som har endast en rättslig förälder och de barn som tillkommit genom insemination inte glöms bort. Eftersom dessa frågor täcker ett vidare område än vad vårt uppdrag omfattar förordar vi att de blir föremål för särskilda utredningar. Det är lämnade sitt betänkande till regeringen. Mot bakgrund av att många barn lever i homosexuella förhållanden, finns det anledning att tillsätta den utredning som förordade. Det behövs en översyn av lagstiftningen för att göra den neutral till föräldrarnas sexuella identitet vid olika former av föräldraskap adoption, insemination mm. Detta bör ges regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en översyn av den familjerättsliga lagstiftningen.
mot · GL02L601 · 1997-10-06 00:00:00 — Regressrätt för utgiven sjuklön I en motion 1990/91:Sf 52 med anledning av propositionen 1990/91:181 om sjuklön föreslog () att arbetsgivaren i vissa fall borde ha regressrätt för utgiven sjuklön, t.ex. i sådana fall när han tvingats betala ut sjuklön till en arbetstagare p.g.a. sjukskrivning till följd av att en annan person uppsåtligen skadat arbetstagaren. Motionen behandlades bl.a. av lagutskottet, som ansåg att det borde ankomma på regeringen att bl.a. överväga arbetsgivarens regressrätt samt framlägga förslag till de lagstiftningsåtgärder som erfordrades. Någon lagregel om regressrätt för arbetsgivare för utgiven sjuklön i sådana fall har inte införts. Mot den bakgrunden väckte m.fl. (m) ytterligare en kommittémotion under det förra (1996/97:L603) med förnyat krav på en förändring av de nuvarande reglerna. Inte heller denna bifölls av , vilket innebär att problemet kvarstår. Den förlängda sjuklöneperioden har förvärrat problemet ännu mer, eftersom arbetsgivarnas kostnadsansvar fördubblats. har regeringen föreslagit att den förlängda sjuklöneperioden skall avskaffas . (I annan motion föreslår vi att den förlängda sjuklöneperioden avskaffas .) Detta till trots anser vi att ånyo måste överväga frågan om införande av regressrätt för arbetsgivare för utgiven sjuklön. Regressrätt bör i första hand föreligga gentemot den som av vårdslöshet förorsakat en arbetstagare sjukskrivning samt gentemot trafikförsäkringen. En bestämmelse om regressrätt kan lämpligen skrivas in i skadeståndslagen. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om införande av regressrätt för utgiven sjuklön i fall där sjuklön utgivits till en arbetstagare på grund av att en annan person uppsåtligen skadat arbetstagaren.
mot · GL02L603 · 1997-10-06 00:00:00 — Försäkringsvillkor för hästar i trafiken finns inga krav på hästägare att försäkra sin häst. Vilket innebär att en häst som framförs i trafik inte bedöms efter samma grunder som ett motorfordon. Fordon är enligt 3§ fordonskungörelsen (1975:595) en anordning på hjul, band, medar eller liknande som är inrättat för färd på marken och inte löper på skenor. Enligt samma kungörelse definieras hästfordon som fordon (vagn eller liknande) förspänd med dragare. Hästen i sig är således inte ett fordon. Trafikförsäkring krävs, enligt 2§ trafikskadelagen (1975:1410), för motordrivna fordon som är registrerade i bilregistret och inte är avställda. Något krav på trafikförsäkring för hästar finns således inte. Enligt skadeståndslagen (1972:404) 2 kap. 1§ skall var och en som uppsåtligen eller av vårdslöshet vållar person- eller sakskada ersätta skadan. Om ett motordrivet fordon som är i trafik eller egendom (häst i transport) transporteras och fordonet skadas, utgår ersättning endast i de fall skadan uppkommit i följd av trafik med annat motordrivet fordon. Vidare ställs krav på vållande från den andra förarens sida eller brister på fordonet. Ersättning skall i sådana fall utgå från den vållande eller bristfälliga fordonets trafikförsäkring. Huvudregeln är att när en häst och dess ryttare skadas, vid vistelse i trafik, av ett motordrivet fordon, skall trafikskadeersättning utgå från det motordrivna fordonets trafikförsäkring. Ersättningen skall täcka de skador som både häst och ryttare har åsamkats. Enligt följande kan vi se att hästar som framförs i trafik inte på ett tillfredsställande sätt omfattas av trafikförsäkringen. Om en häst orsakar en skada i trafiken finns ingen försäkring som täcker det skadade fordonets kostnader. Min absoluta uppfattning är att även hästar borde omgärdas av en liknande lagstiftning som bilar gör. Det är vanligt att man som ryttare eller kusk framför sitt ekipage i trafik. Det kan inte anses helt osannolikt att en häst kan vålla ett fordon skada samt inte minst en häst kan bli rädd i trafiken utan att ett annat fordon kan belastas som vållande. Av denna anledning bör en allmän hästförsäkring införas som skydd för den som framför hästen, för hästen själv och för de medtrafikanter och deras fordon som kan tänkas bli skadade av ett hästekipage i trafik. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i trafikskadelagen att även hästekipage omfattas av gällande lagstiftning.
mot · GL02L604 · 1997-10-06 00:00:00 — När bilen började förekomma på våra landsvägar var det vanligt med hästar, kor och andra djur på vägarna. Biltrafiken uppfattades som en inkräktare, som orsakade extra faror för omgivningen. Därför infördes ett strikt skadeståndsansvar för bilisten i händelse av en trafikolycka. Dagens trafikmiljö ser helt annorlunda ut och det upplevs av de flesta nutida trafikanter som orimligt att bilisten så kategoriskt skall behöva ta ett ekonomiskt ansvar för skador som uppstår då hästar och andra husdjur är inblandade. Trots den reglering som gjordes genom trafikskadelag är det angeläget att man ser över skadeståndsreglerna vid trafikolyckor så att de bättre överensstämmer med vad de flesta trafikanter anser vara rimligt i olika typer av skadefall. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en översyn av skadeståndsansvaret vid trafikolyckor där husdjur är inblandade.
mot · GL02L701 · 1997-10-06 00:00:00 — överlämnade revisorer till regeringen promemorian Auktorisationer för vem? Bakgrunden till promemorian var revisorernas granskning inom olika områden där oklarhet beträffande innebörden av begreppen auktorisation och legitimation framkommit. Auktorisation och legitimation förekommer bland annat när det gäller sjukvårdspersonal, revisorer och mäklare. Skälet sägs vara skydd för tredje man. Auktorisation kan ske genom offentliga myndigheter eller privat. Privat är det ofta branschorganisationer som står för auktorisation. Men företag kan även auktorisera sig själva. Exempel på auktorisation av den egna branschorganisationen är låssmedsmästare som auktoriseras av . är ett företag för begravningar som uppger sig vara auktoriserad begravningsarrangör och som på franchise-basis auktoriserar anslutna företag runt om i landet. Revisorerna redogör för hur auktorisation går till inom yrkesgrupper eller företag samt tar upp frågeställningen som belyser en mängd problem och oklarheter. Vilseledande reklam kan bli dyrt för konsumenterna och det gäller även tjänster från yrkesutövare som kan kalla sig auktoriserad trots bristfälliga kunskaper. Revisorerna konstaterar i slutet av promemorian att skyddsinnebörden av benämningarna legitimerad, auktoriserad och godkänd i många fall är oklar för konsumenten. Även i andra sammanhang har revisorerna uppmärksammat att stor förvirring råder om innebörden av sådana benämningar. En djupare granskning i frågan är enligt revisorernas uppfattning angelägen. Revisorerna föreslår därför att regeringen belyser den konkreta betydelsen för konsumenten av begreppen auktorisation legitimation och godkännande. Även benämningarnas betydelse som konkurrensmedel bör belysas. Det är en angelägen fråga riksdagsrevisorerna tar upp och förslagen bör leda till åtgärder från regeringens sida. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående revisorers promemoria Auktorisation för vem?.
mot · GL02L703 · 1997-10-06 00:00:00 — mottog ett flertal anmälningar mot den annonskampanj som () och () drev i TV och tidningar på temat: Bli miljöaktivist köp ny bil. En anmälare menade bl.a. att kampanjen innehåller grovt vilseledande påståenden om nya bilars miljövänlighet. kunde inte ingripa mot MRF och BIL eftersom de är intresseorganisationer. de gröna, som anser att marknadsföringslagen inte bara bör gälla för näringsidkare, föreslår därför att lagen ändras. Reklam får inte innehålla påståenden som inte kan styrkas eftersom den då blir otillbörlig enligt marknadsföringslagen mot konsumenter och andra näringsidkare. Enligt 2 § marknadsföringslagen skall lagen tillämpas då en näringsidkare marknadsför eller själv efterfrågar produkter i sin näringsverksamhet. MRF och BIL, som var avsändare av den ovan nämnda kampanjen, är båda intresseorganisationer där medlemmarna är yrkesmässiga bilhandlare. Varken MRF och BIL bedriver dock sådan näringsverkamhet som avses i 2 § marknadsföringslagen. Något ingripande mot den kampanj som dessa medlemsorganisationer bedrev i press och TV var därför inte möjlig med stöd av marknadsföringslagen. uttryckte ändå till de båda organisationerna att det är olämpligt att två stora motorbranschorganisationer i en omfattande kampanj använder kategoriska påståenden om miljöförbättrande egenskaper hos nya bilar på det sätt som skett. 4 de grönas förslag Vi föreslår att 2 § marknadsföringslagen ändras så att lagen även blir tillämplig på intresseorganisationer som marknadsför produkter. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i 2 § marknadsföringslagen att lagen även blir tillämplig på intresseorganisationer som marknadsför produkter.
mot · GL02L705 · 1997-10-06 00:00:00 — En språkforskare höll på att studera de oregelbundna verben i svenska dialekter. kom han till en liten by i det då ännu egna länet . Med anteckningsbok och fickbandspelare i högsta hugg skulle han gripa sig an uppgiften att intervjua ortsborna. Den förste han stötte på var en äldre man som satt på en bänk framför lanthandeln. (Detta utspelade sig då sådana affärer ännu var vanliga.) Språkforskaren gick fram till den gamle, bockade sig artigt och undrade om han kunde få ställa en fråga. Jag studerar lingvistik och forskar om hur oregelbundna verb böjs i olika dialekter. Skulle farbror vilja vara vänlig och säga mig hur den lokala varianten av imperfektum av verbet dö låter. Den gamle tittade frågande upp på forskaren. Nå, tänkte språkforskaren, här gäller att vara pedagogisk, att tala till bönder på bönders vis och sade: Vad jag menar är: Kan farbror säga om ni här i byn säger Jag dog, jag dogde eller jag dödde? Den gamle tittade lite eftertänksamt på honom och sade: Vi säger lá ingenting när vi ä döa. Verkligheten kan ibland överträffa till och med en västgötahistoria. Enligt instruktionen för skall nämnden pröva tvister mellan konsument och näringsidkare. Nämnden vägrar dock att befatta sig med reklamationer av begravningar. I instruktionens 3 § heter det att nämnden inte prövar ärenden som är anmälda av någon annan än konsumenten. Något ljushuvud har då tolkat detta så att ett dödsbo är någon annan än konsumenten. Logiken är densamma som i språkforskarens fråga ovan. Uppenbart måste förordningen (1988:1583) på denna punkt förtydligas så ett dödsbo ges samma rätt att få hjälp med reklamation som andra konsumenter har. Annars hänvisas dödsbon till branschens egen reklamationsnämnd om en begravningsbyrå inte levt upp till sina löften. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att förordningen (1988:1583) med instruktion för förtydligas så att även dödsbon kan få stöd av reklamationsnämnden i tvister med näringsidkare.
mot · GL02L707 · 1997-10-06 00:00:00 — På Elektrolux försäljningsbolag får man enligt en enskild uppgiftslämnare lära sig följande: Man skall inte vara vän med kunden om man inte sålt (underförstått bör man mer eller mindre skrämma kunden som kanske är gammal och har svårt att hävda sig) När någon vill utnyttja ångerveckan bör man åka dit och försöka vända ångern vilket innebär att man säljer på dem varan igen Skyltar med försäljare undanbedes behöver inte respekteras Man frågar inte om man får kliva på utan kliver bara in. Kommunerna i har rätt att förbjuda tillfällig handel i vissa fall för att skydda de lokala butikerna. Det bör också bli möjligt för kommunerna att förbjuda viss typ av handel för att skydda konsumenterna på en viss ort. Som det är har kommunerna små möjligheter att förhindra olämpliga marknadsföringsmetoder. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär lagförslag med innebörden att kommuner ges rätt i lag att förbjuda hemförsäljning via dörrknackning om olämpliga metoder används vid försäljningen.