mot · GL02Jo707 · 1997-10-06 00:00:00 — med lagstiftning, ekonomiska styrmedel och överlåtelsebara utsläpps-tillstånd.Staten har också en roll att fylla inom naturvården som ägare av speciellanaturområden som bör lämnas helt orörda. I övrigt bör staten inte äga mark.En socialiserad naturvård leder till minskat ansvarstagande. På de ställen därstaten lägger speciella restriktioner på markanvändningen bör avtal slutasmed markägaren och intrångsersättning utgå. Det är också viktigt att staten,när den köper och skyddar naturområden, inte tränger ut eventuella privataentreprenörer på miljöområdet.En stor vikt bör läggas vid det internationella miljösamarbetet. På dennapunkt är statens roll och ansvar oomtvistat. Erfarenheterna, t.ex. när detgäller avvecklingen av freonanvändningen, visar också att det går att kommalångt på miljöområdet genom internationellt samarbete. Tack vare resolutastatliga ingripanden är det globala problemet med freonanvändning pågod väg att elimineras.Miljösituationen i är mycket beroende av utsläpp som sker i andraländer. Enbart nationella åtgärder och nationell miljölagstiftning kan därförinte avhjälpa de problem vi upplever . av detförsurande nedfallet över kommer utifrån. När det gäller miljö-problemen i är relationerna likartade: avnäringstillförseln kommer från andra länder. Staten bör därför koncentrerasina insatser på att tillsammans med andra länder minska de gränsöver-skridande miljöproblemen.Statens roll i naturvårdsarbetet bör renodlas för att staten skall kunna blieffektiv där den behövs. Staten bör heller inte ägna sig åt detaljreglering utanskapa rättsregler och tillhandahålla institutioner som gör att miljöproblemenlöses smidigt genom personligt ansvarstagande.När det gäller att skapa välstånd, hitta effektiva lösningar och hushållamed naturens resurser kan staten aldrig ersätta människorna.5 Miljöpolitikens principer5.1 Otydliga definitioner ger otydlig politikInom miljöpolitiken hänvisas ofta till ett antal principer som skall liggatill grund för miljöpolitiken och miljöbeslut i företagen. De mestomnämnda är principen om hållbar utveckling, kretsloppsprincipen,försiktighetsprincipen, principen om bästa tilllgängliga teknik ochprincipen om att förorenaren skall betala. Dessa vedertagna principer kanvara bra riktmärken i miljöarbetet.De som hänvisar till dessa principer menar emellertid inte alltid sammasak. Tydliga definitioner av principerna saknas i de flesta fall, vilket ofta äravsiktligt för att fler skall kunna enas om principerna. Denna enighet blirdock meningslös, om man inte vet vad de miljöpolitiska principerna börinnebära. Avsaknaden av tydliga definitioner har dock inte hindrat attprinciperna använts för att motivera politiska beslut.Många principer är dessutom formulerade så att de blir utvecklings-fientliga och miljömässigt kontraproduktiva om de tillämpas utifrån extrematolkningar.5.2 Principen om hållbar utvecklingBättre ekonomisk utveckling för jordens fattiga och störrehänsynstagande till miljön har för många varit två till synes oförenligamål. Principen om hållbar utveckling, som återfinns i dokumenten frånFN:s konferens om miljö och utveckling i , handlar om attdessa mål kan och bör uppnås parallellt.Principen om hållbar utveckling bygger på ett dynamiskt synsätt tillskillnad från det statiska synsättet i . Detta innebär inte kan använda denna princip för att neka enskilda projekt, t.ex. ettbrobygge. Ett sådant projekt har alla möjligheter att ingå i en hållbarutveckling med rätt teknologi. De fordon som trafikerar bron måste vara avsådan beskaffenhet att de då inte hotar miljön.Det är däremot möjligt att säga att en viss teknologi inte är hållbar ilängden om den skall användas av alla. Alla människor på jorden skulleexempelvis inte kunna ha ett eget fyrspannsekipage. Genom att använda detstatiska tankesättet kan man jämföra hållbarheten mellan olika teknologier , men detta ger föga vägledning för framtiden.5.3 FörsiktighetsprincipenVid gavs försiktighetsprincipen följandeformulering:Om det föreligger hot om allvarlig eller oåterkallelig skada, får inte avsaknadav vetenskaplig bevisning användas som ursäkt för att skjuta uppkostnadseffektiva åtgärder för att förhindra miljöförstöring.Det är uppenbart att försiktighetsprincipen kan bli utvecklingsfientlig ochhämma miljöförbättringar om den vantolkas. En felaktig tillämpningskulle innebära att i stort sett allt utvecklingsarbete och allteknikanvändning stoppades. Försiktighetsprincipen skulle då leda tillökade miljöhot och hot mot människans hälsa, vilket inte kan varameningen. Exempelvis skulle en sådan tolkning av försiktighetsprincipenkunna ha inneburit att penicillinet aldrig skulle ha introducerats.När försiktighetsprincipen tillämpas på ny teknik måste en avvägningdärför göras mot nyttan av den nya teknologin. Erfarenhetsmässigt löser nyteknik fler problem än den skapar. Det finns därmed skäl att nyttjaförsiktighetsprincipen med försiktighet.5.4 KretsloppsprincipenTillämpningen av kretsloppsprincipen, dvs. recirkulation av material ivarusektorn, ger i flera fall miljöfördelar: minskad nedskräpning inaturen, minskad miljöpåverkan vid utvinning av jungfruligt material ochminskad produktion av miljöfarliga material.Flera marknader för återanvändning av material är etableradepå frivillig grund, t.ex. handel med skrot. Genom dessa marknaders försorgåteranvänds material och varor i den utsträckning den är företagsekonomisktlönsamt.Miljöfördelarna med kretsloppsprincipen kan emellertid ätas upp av enökad resursförbrukning om principen tillämpas slaviskt. Att exempelvissamla in och transportera små mängder av returförpackningar långa avståndför återanvändning ger ofta upphov till negativa miljöeffekter i form avutsläpp vid transporter. För att undvika detta är det viktigt att fastslå attkretsloppsprincipen skall ses som ett medel i miljöarbetet och inte ett mål isig.Lagstiftning med förbud och regleringar är ett medel och inte ett mål för attåstadkomma producentansvaret. I den mån de miljöpolitiska målen kanuppnås utan tvångsåtgärder bör frivilliga lösningar eftersträvas. (Proposition 1992/93:180, Kretsloppspropositionen)5.5 Principen om bästa tillgängliga teknik och utbytesregelnPrincipen om bästa tillgängliga teknik och utbytesregeln (substitutions-principen) är två begrepp som formaliserar sunt förnuft. Principernauttrycker också att ansvaret för att välja rätt teknik och rätt produkterankommer på den som orsakar föroreningar.Principerna bör dock definieras på ett sätt som hindrar tillämpningar somfår kontraproduktiva effekter. En sådan effekt vore om ett företag tvingadesgöra investeringar som inte är bärkraftiga med hänvisning att "bästa" teknikskall användas, oavsett vad det kostar. En annan situation kan vara att manframtvingar dyra investeringar i lägen där det inte är miljömässigt motiverat.Ett mindre utsläpp som inte kan tolereras i en tätbebyggd storstad kan kansketolereras i en glesbygd. En slavisk tolkning av principerna kan i det falletleda till knappa resurser satsas på fel miljöproblem.En lämplig definition är därför att bästa tillgängliga teknik skall användasmed hänsyn till vad som är ekonomiskt rimligt, tekniskt möjligt ochmiljömässigt motiverat.5.6 Principen att förorenaren betalarPrincipen om att förorenaren skall betala (Polluter Pays Principle, PPP)är fastslagen både i Rio-dokumenten och i . Principenär mycket viktig i en värld med global konkurrens, då den bör förhindraatt nationella regeringar subventionerar den egna industrin genom attbetala dess miljökostnader. Principen är också viktig för att hindrarovdrift och åstadkomma en optimal resursanvändning.Eftersom länder med höga miljökrav på den egna industrin inte bör fåskydda denna med tullar eller exportstöd kommer PPP i längden att krävaviss harmonisering av miljökraven.Vidare måste tillämpningen prioriteras till de fall där ett lands produktioninte bara stör miljön i det egna landet, vilket delvis måste vara upp till dettalands suveränitet att bestämma över, utan även stör miljön i andra länder. Detsenare exemplet får vidare konsekvenser för konkurrensen mellan företagoch miljön i omvärlden.6 Genomförandet av miljöpolitiken6.1 Den enskilda människans ansvarstagande i centrumMiljöpolitiken bör stärkas och förnyas genom att underlätta personligtansvarstagande. Som en del av detta bör miljöpolitiken också underlättaatt den som förorenar eller skadar miljön ställs till svars.En miljöpolitik som utgår från kollektivt ansvar, centralstyrning ochregleringar drar inte nytta av den kraft som ligger i det personligaansvarstagandet.Moderata samlingspartiet föreslår i denna motion tre huvudstrategier föratt förnya miljöpolitiken. I särskilda sektorsinriktade kommittémotionerframför vi våra detaljerade förslag och yrkanden på miljöområdet.6.2 En ny tågordning i miljöpolitikenDet behövs en ny ordning i miljöpolitiken där miljöproblemen i förstahand bör lösas genom äganderätt och personligt ansvar. Äganderättenmåste ovillkorligen värnas och tydliga äganderätter definieras där sådanasaknas. Det juridiska ansvaret bör göras tydligare och möjligheten attlösa miljökonflikter med juridiska processmöjligheter bör öka. Om rättförutsättningar ges kan människorna själva tillsammans minska ellereliminera merparten av det vi anser vara miljöproblem. Människorär i regel bättre på att lösa problem effektivt än vad staten är.Skötseln och förvaltandet av naturen kan förbättras om fler uppgifterprivatiseras. Naturen bör i första hand ägas privat. Naturvårdande uppgifterkan läggas ut på entreprenad. Naturreservaten bör skapas genom attskötselkontrakt upprättas - inte genom att marken övergår i offentlig ägo.Äganderätten av vattenresurser bör bli tydligare för att effektivisera hushåll-ningen av resurser.Politiken skall också stimulera nyföretagande. Fler nya företag innebär ensnabbare förnyelse och ett stöd för hushållning och miljöhänsyn. Fler nyaarbeten behövs för att ersätta de arbeten som försvinner när miljökravenskärps.Det statliga ansvaret att lösa miljöproblemen tar vid där människornasjälva inte når längre. Ett exempel är diffusa utsläpp av miljöföroreningar tillluften där avsaknad av äganderätter och/eller oöverstigliga transaktions-kostnader gör att människor inte själva kan eller vill påverka. Denna ordninggör att staten kan koncentrera sig på det som ingen annan kan utföra.6.3 Ökat statligt ansvar på kärnområdenaDet är viktigt att statens åtgärder på miljöområdet är ändamålsenliga ochkostnadseffektiva. I vissa fall, t.ex. när det gäller särskilt farliga ämnenoch processer, behövs totalförbud, medan det i andra fall kan handla omenklare åtgärder såsom informationsinsatser. Ett annat viktigt krav är attmiljöbesluten grundas på generella regler och inte präglas av godtycke,vilket ibland är risken då olika intressen ställs mot varandra.Med utgångspunkt i de miljöproblem som kan identifieras, och där statligainsatser är motiverade, bör det medel väljas som ger bäst resultat. Därvidlagbör en avvägning göras mellan administrativa regleringar och ekonomiskastyrmedel.Rätt använda kan ekonomiska styrmedel ge mycket goda miljöeffektergenom att de naturliga marknadskrafterna tas tillvara. När det gäller bensinhar införandet av relativt små skattedifferenser mellan olika bensinkvaliteterlett till goda resultat. Åtgärderna bör inte bara innefatta miljöskatter utanockså skatterabatter för olika verksamheter eller för ny teknik i syfte attsnabbare uppnå miljömål. Skatterabatten på katalysatorrenade bilar isamband med introduktionen av dessa är ett bra exempel på detta.Som komplement till dagens ekonomiska styrmedel bör införasystem med överlåtelsebara utsläppsrätter. Erfarenheterna från pekar påatt detta kan vara effektivt. Europeiska studier har visat att densamhällsekonomiska kostnaden för begränsningar av koldioxidutsläppen blirlägre med utsläppsrätter än med koldioxidskatter.Staten får inte smita undan sitt ansvar på de områden där ingen annan änstaten tar ansvar. Den miljöpolitik som bedrivs i försvagar statenpå de områden där staten bör koncentrera sina insatser som medelslösas på projekt som andra kan ansvara för. Denna utveckling bör brytas.Miljöpolitiken bör korrigeras så att statens ansvar för miljöforskning,miljöövervakning, sjökalkning och uppfyllandet av klimatpolitiken åter ökar.Samtidigt bör den förlegade miljöpolitik som bygger på bidragstänkandeoch centralt beslutsfattande avvecklas. Statliga ingripanden på miljöområdetbör grundas på tydlig och generell lagstiftning och inte på godtyckliga besluti statsrådsdelegationer.En bidragsstyrd miljöpolitik överlåter miljökostnaderna åt skattekollektivetoch signalerar att enskilda, företag och kommuner inte behöver ta egetansvar. Bidragspolitiken är skadlig därför att den är motsatsen till personligtansvarstagande och saknar inbyggda drivkrafter för miljöansvar. I enbidragsstyrd miljöpolitik upphör miljöansvaret bidragen upphör.Miljöpolitiken har i varit alltför ryckig och oförutsägbar. Delvisligger dessa brister i det politiska systemet, delvis i utformningen avmiljölagarna. Att göra miljöpolitiken mindre ryckig har ett egenvärde. , ett internationellt miljörådmed företagsledare, har påpekat att politisk osäkerhet om villkoren förnäringslivet leder till att långsiktigt hållbara investeringar missgynnas tillförmån för kortsiktiga investeringar där risktiden kan minimeras.Det svenska rättsväsendet bör förstärkas när det gäller miljöbrott.Uttunnade resurser gör att omfattande och komplicerade utredningar påmiljöområdet riskerar att åsidosättas. I kommittémotion 1997/98:Ju302 avGun m.fl. (m) utvecklas detta närmare. Sanktionsmöjligheterna börförbättras när det gäller överträdelser mot miljöbestämmelser genom att fastabötesbelopp införs för vissa överträdelser, s.k. miljösanktionsavgifter. Dessaavgifter bör kunna tas ut direkt av de miljövårdande myndigheterna, men börvara överklagningsbara för den som drabbas.6.4 Fortsatt tonvikt vid internationellt miljösamarbeteFör det tredje behöver det internationella samarbetet om miljöfrågorbetonas. Sådant samarbete har stor betydelse för eftersom vi ärstarkt påverkade av gränsöverskridande miljöproblem. Detinternationella miljösamarbetet följer för vidkommande tvåspår. Dels samarbetet kring EU:s miljöpolitik, dels internationellaansträngningar för att lösa globala miljöproblem.Möjligheten att skapa överstatliga regler gör att EU kan nå storaframgångar när det gäller att minska miljöproblemen. Utvidgningen av EUtill fler medlemsländer inom vårt eget närområde ökar möjligheterna attinom ramen för EU-samarbetet eliminera gränsöverskridande miljöproblem ivår del av Europa.Sverige bör påverka miljöpolitiken i EU så att EU inte ägnar sig åt onödigdetaljreglering på miljöområdet. EU bör heller inte ägna sig åt sådanauppgifter som bättre kan skötas av de enskilda medlemsländerna. I stället börEU prioritera de gränsöverskridande miljöproblemen i alla de former de kanuppträda.Det Östersjösamarbete och det miljöbistånd till och övriga länderi Öst- och som inleddes under den förra mandatperiodenmåste fortsätta. bör särskilt prioritera och Östersjöregionensamt i detta samarbete. bör också verka för en ökadharmonisering av miljöreglerna i EU i syfte att öka effektiviteten i den inremarknaden och i den gemensamma miljöpolitiken.Inom FN:s ram är det viktigt att trycker på för att få till ståndbegränsningar av koldioxidutsläppen och för att få till ståndmarknadsekonomiska reformer i tredje världen.Sveriges möjligheter att nå framgångar i det internationellamiljösamarbetet bygger på vår trovärdighet och vår kompetens. Våra egnaresultat och prioriteringar på miljöområdet är således avgörande. Dennuvarande utvecklingen inger därför oro. Nerdragningarna påmiljöforsknings- och miljövervakningsområdet försvagar vår kompetens ochvåra möjligheter att påverka utvecklingen. Den svenska klimatpolitiken, somden bedrivs , försvagar vår trovärdighet. Att kräva att andra länder skallminska sina utsläpp, som vi tilläts öka dem, är inte hållbart.Moderata samlingspartiet förordar en omläggning av den svenskamiljöpolitiken i enlighet med de riktlinjer vi ovan angivit. 7 HemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar att den svenska miljöpolitiken skall ges en nyinriktning i enlighet med vad som anförts i motionen.