mot · GK02Fi84 · 1997-05-02 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:150 ekonomiska vårproposition Utveckling i ett ekonomiskt och ekologiskt hållbart samhälleförutsätter en levande landsbygd. En levande landsbygdförutsätter ett livskraftigt jord- och skogsbruk. I början av1990-talet ökade befolkningen i landsbygdskommunerna. Nukan vi konstatera att det endast var en tillfällig förändring.Inflyttningen till de expansiva storstadsområdena fortsätternu på de mindre kommunernas bekostnad. Exempelvisminskar nu elva av läns tolv kommuner sinbefolkning. Endast högskoleorten ökar.Sverige är åter på väg att kantra eller som regeringen försiktigt uttryckerdet i vårpropositionen: "De regionala obalanserna tenderar att öka. "På landsbygden bor mer än en tredjedel av befolkning.Landsbygden är i flera avseenden en resurs med stora utvecklingsmöjligheter,nu och . Men landsbygden måste ges med övriga landet likvärdigabasförutsättningar. Helt centrala delar är likvärdig service när det gällerexempelvis post, tele och el, liksom bra fysiska kommunikationer och högtillgänglighet till utbildning.För att hejda nuvarande negativa befolkningsomflyttning, med utflytt-ningsproblem på landsbygden och koncentrationsproblem i storstads-områdena, måste en konsekvent, aktiv och offensiv regionalpolitik föras.Det är positivt att regeringen enligt vårpropositionen "kommer att läggastor vikt vid att utveckla formerna för en ny regional näringspolitik för ökadtillväxt i hela landet". Dock menar vi, att för att nå verkningsfullaregionalpolitiska effekter, behövs det sektorsövergripande arbete ochplanering där allt arbete och alla beslut genomsyras av en regionalpolitisksyn. Så omfattande är hotet av den pågående regionalpolitiska obalansenmed åtföljande problem. Utvecklingen pekar på behovet av en särskildsamordning av ansvaret för den stora regionalpolitiken.Samarbetet beträffande den ekonomiska politiken mellan ochregeringen har resulterat i en förbättrad ekonomi men även i för landsbygdenoch landet i övrigt positiva beslut. En fortsättning av den regionala obalansenkommer dock, enligt vår mening, att allvarligt hota ett fortsatt framgångsriktarbete. Därför krävs flera och snara ytterligare åtgärder för landsbygdensutveckling.Den omorganisationstrend hos flera centrala verk och myndigheter, somunder senare tid resulterat i att såväl lokal service som lokala funktionerförsvunnit, måste brytas. Flera områden har drabbats mycket hårt.Regionalpolitiska stöd är av ringa värde när basservicen redan är utslagen.Statsmakterna måste ta ett helhetsansvar för den regionala utvecklingenliksom ett mera aktivt ägaransvar i statliga verk, myndigheter och bolag.Landsbygdsbefolkningen måste exempelvis erhålla en, med landet i övrigtlikvärdig, service i pris och kvalité när det gäller post, el och tele.Centraliseringen av posthanteringen med förseningar, försämring av serviceoch chockhöjningar av porton tenderar att bli ett allt större hot mot den lokalaoch regionala utvecklingen i landet.Ett annat område som kräver helhetssyn om infrastrukturen skallvidmakthållas och utvecklas är telekommunikationerna, där tillgång till godoch likvärdig service i hela landet bl.a. förutsätter enhetliga priser medexempelvis enhetstaxa för ISDN-anslutning eller motsvarande.Samtidigt som näringslivet decentraliserar och teknikutvecklingen, bl.a.informationstekniken, gynnar småskalighet och mindre enheter, tillhörcentrala statliga myndigheter de starkaste krafterna för fortsatt centraliseringoch koncentration. Regeringen har ett ansvar för att denna utveckling bryts.Ambitionerna att skapa ett decentraliserat samhälle med lokal och regionalutveckling får inte motverkas av vare sig politiska beslut eller statligamyndigheters förlegade syn på organisationsstrukturer, storskalig teknik ochsubvention av storstadsområdena på landsbygdens bekostnad. Detta bör gesregeringen till känna.Återställandet av anslaget till enskilda vägar är positivt. Detta landetslängsta vägnät är av fundamental betydelse såväl för landsbygd som förnäringsliv, turism, utveckling och allemansrätt. Det är avgörande att dessakommunikationsleder liksom övrigt glesbygds- och landsbygdsnät också ifortsättningen erhåller höjda anslag.Fortsatt satsning på distansutbildning, medel för särskilda regionalpolitiskainsatser (den s.k. Hörnlundsmodellen), ökat kommunalt inflytande över dearbetsmarknadspolitiska medlen liksom ökade resurser för småföretags-utveckling är nödvändiga landsbygdspositiva åtgärder.Småföretagandet är avgörande för ökat antal arbetstillfällen i hela landet.De små och medelstora företagen genererar utveckling och arbete pålandsbygden. Ytterligare åtgärder bör vidtas för att stimulera dennaverksamhet. De väsentligt annorlunda förutsättningar som gäller för ett litetföretag jämfört med storföretagen måste också avspeglas på skatte- ochavgiftsområdet. I takt med ökat ekonomiskt utrymme bör därför fortsattsänkning av arbetsgivaravgifter och övriga avgifter för dessa företag ske.Den växtkraft som finns i de tusentals utvecklingsgrupper som pålandsbygden arbetar i olika projekt måste tas till vara, stödjas och stimuleras.I dessa grupper föds de idéer, utvecklas den kreativitet och den initiativkraftsom kan komma landsbygden i synnerhet och landet i allmänhet till godo,förutsatt att statsmakten är lyhörd och vid behov ger det stöd som i olikaformer och vid olika tillfällen kan erfordras. Detta bör ges regeringen tillkänna.Förslaget att "ta hem" hela det framförhandlade EU-miljöstödet är positivtför lantbrukets utveckling. Ett livskraftigt jordbruk är en förutsättning för enlevande landsbygd och är av avgörande betydelse för sysselsättningen i storadelar av landet. Jordbruket är en framtidsnäring. Livsmedelsproduktionenbidrar till en uthållig tillväxt och till ökad sysselsättning.Riksdagen beslutade om en omfattande avreglering avjordförvärvslagen.Centerpartiet varnade i samband med förändringarna för att lättnader ijordförvärvslagen skulle leda till en omfattande försäljning av fastigheter tillpersoner som ej har för avsikt att vare sig bo på eller bruka fastigheten. Ivissa delar av landet har den utveckling som vi varnade för nu blivitverklighet. För att få en levande landsbygd krävs bl.a. att de som förvärvarjordbruksfastigheter på landsbygden verkligen har för avsikt att bosätta sigdär. Boplikten bör gälla hela landet. Detta bör ges regeringen till känna.Jordförvärvslagens regler om villkor för att juridiska personer skall erhållaförvärvstillstånd måste vara utformade så, att familjejordbruk blir dendominerande ägarkategorin. Dagens regler är ingen garanti för detta. Detfinns en uppenbar risk för ägarförskjutningar mot ett ökat bolagsägandei vissa regioner. För att motverka en sådan utveckling måste femte paragrafeni jordförvärvslagen ändras. En levande landsbygd förutsätter på orten boendemänniskor. Detta bör ges regeringen till känna.Avverkningsreglerna i skogsvårdslagstiftningen riskerar att gynna ettoseriöst skogsbruk och skapa en marknad för skogsinköp i spekulativt syfte.En sådan utveckling är olycklig såväl ur skogsbrukssynpunkt som urmiljösynpunkt. En regel med krav på avverkningsvolym behövs för varjebrukningsenhet över en viss arealgräns. Den bör sättas lägre än den gränssom gäller . Detta fordras för att minska risken för fastighetsvis ochtotalavverkning av den slutavverkningsmogna skogen, för att förhindra attfastighetspriserna trissas upp och för att undvika situationer som är allvarligaur miljö- och naturvårdssynpunkt. Detta bör ges regeringen till känna.Skärpta avverkningsregler motverkar spekulativa inslag, stärker norm-bildningen vad gäller skogens skötsel och bidrar till en levande landsbygd.Avsaknaden av, i många fall, någon som helst tillgång till kollektiv trafikmedför landsbygdsboendets och landsbygdsföretagens totala beroende avtillgång till bil. För arbetsresor, för inköpsresor, för resor till familjensaktiviteter, möten m.m. Medan miljökraven talar för en ökad beskattning avfossila bränslen, motverkar höjda bensinpriser såväl pendling som delandsbygdsboendes tillgång till service och rörlighet.Höjda bensinpriser utgör ett allvarligt hot mot ökat landsbygdsboende ochökat företagande på landsbygd. bör kunna lösas genom enkombination av åtgärder, som inte straffar landsbygden men samtidigtstimulerar en snabbare övergång till miljövänliga bränslen. Detta kanexempelvis ske via skattsedeln med avdragsmöjligheter som knyts tillboendet och till arbetsresor i bägge riktningarna. En sådan rättviseåtgärd ellerannat förslag med liknande effekt bör presenteras. Det kommer att bidra nödvändig utveckling av en levande landsbygd. Detta bör ges regeringentill känna. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om statsmaktens helhetsansvar för den regionala utvecklingen,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om stöd till regionala utvecklingsgrupper,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ändringar i jordförvärvslagen,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ändring i skogsvårdslagstiftningen,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om avdrag för resor för landsbygdsboende och landsbygdspendlare.