mot · GL02Bo202 · 1997-10-06 00:00:00 — Vi har avvisat socialdemokraternas försök att fördröja den nödvändiga omställningen av finansieringssystemen. Takten på avvecklingen av subventionerna bör öka som fastighetsskatten sänks. Det nya bostadsfinansieringssystemet, det s.k. Danell-systemet, som gäller innebär att räntebidragets storlek bestäms utifrån en beräknad räntekostnad på bidragsunderlaget. Den beräknade räntekostnaden bestäms av subventionsräntan, som motsvarar ränteläget för de bostadsobligationer som bostadslåneinstituten ger ut för lånefinansieringen av bostadsbyggandet. För ny- och ombyggnad av flerbostadshus som påbörjades är räntebidragsandelen av subventionsräntan första året efter färdigställandet, varefter bidragsandelen minskas . För ägda småhus är räntebidragsandelen av subventionsräntan första året efter färdigställandet, varefter bidragsandelen minskas med 5 1/. I syfte att minska subventionsinslaget i bostadsbyggandet, är det första årets bidragsandel lägre för varje ny årgång bostäder som byggs och för villor är andelen 6 2/lägre. Denna minskning pågår tills räntebidragsandelen kommit ner till för flerbostadshus och noll för villor. Förändringar har senare gjorts i detta system. Räntebidragsandelen för nybyggda hyreshus är , men i ombyggda hyreshus är den . Minskningen sker med de nya reglerna ned till . Nybyggda egnahem erhåller av subventionsräntan, varefter bidragsdelen minskas . För varje ny årgång som byggs sänks bidragsandelen . En långsiktigt hållbar bostadspolitik utan subventioner och politisk intervention måste skapas för bostadsmarknaden. Det borde framstå som självklart att bostadsmarknaden, om den tilläts att fungera som andra marknader, mycket väl kan klara sig utan subventioner. I stället bör utrymme för boendekostnaderna skapas genom sänkta skatter på arbete, företagande och sparande. Möjligheter bör även skapas för en större egen kapitalinsats. Den viktigaste bostadspolitiska åtgärden är därför att fullt ut avveckla subventionssystemen parallellt med att fastighetsskatten avvecklas. För de fastigheter som är byggda bör minskningen fortgå som , men med ökad hastighet. Detta möjliggörs genom sänkt fastighetsskatt. De fastigheter som producerats 1993 och senare bör, när räntebidragsandelen nått ner till , befrias från fastighetsskatt som den kvarvarande subventionen avvecklas. För nyproducerade fastigheter bör skatten avskaffas och inga subventioner utgå. Denna reform bör kunna träda ikraft . Ägandet av en egen bostad innebär möjligheter att själv påverka sina boendekostnader och en ökad trygghet oavsett om bostaden är ett småhus, en bostadsrätt eller en ägd lägenhet. En ökad egen kapitalinsats vid köp av en bostad bidrar till en ökad förutsägbarhet av boendekostnaderna och ett minskat risktagande. Utöver fördelarna för det egna hushållet innebär en ökad kapitalinsats i den egna bostaden en stabilisering av bostadsmarknaden. Vidare förstärks statsfinanserna genom att en minskad lånefinansiering reducerar hushållens skatteavdrag för låneräntor. I utredningsbetänkandet Bosparande (SOU 1994:121) presenterades ett förslag till hur bosparande kan stimuleras genom en statlig kreditgaranti. Garantin ska enligt förslaget gälla för förvärv av eget hem eller bostadsrätt för permanentboende. Som motprestation måste bospararen regelbundet göra insättningar i någon av de sparformer som sparinstituten marknadsför. Moderata samlingspartiets uppfattning är att sparande till egen bostad bör stimuleras och anser att förslaget i Bosparande bör genomföras. Utredaren skulle föreslå åtgärder som motverkar försäljningar av de kommunala bostadsföretagen eller deras bostäder. Reglerna skulle vara permanenta och gälla . Den socialdemokratiska regeringen oroades av de försäljningar av kommunala bostäder och bostadsföretag som hade inletts under de borgerliga åren. Utvecklingen hotade inte bara den rådande ordningen på bostadsmarknaden utan också förutsättningarna för mäktiga intressen, som hyresgäströrelsen. gäller därför tillfälliga regler för kommuner som säljer sina bostäder. Om ett allmännyttigt bostadsföretag, d.v.s. de kommunala bostadsföretagen, säljer av det bostadsbestånd företaget ägde skall räntebidrag inte längre lämnas. Följden är att kommunerna hindras att utöva kontroll över sin egendom. Staten har, enligt utredningen, ett direkt intresse av vad som sker med de kommunala bostadsföretagen. Skälet till detta uppges vara att kommunerna även i fortsättningen skall kunna fullgöra sina skyldigheter och åtaganden avseende det som är grunden för bostadspolitiken. De permanenta regler, som utredningen föreslår, binder kommunerna vid sin egendom utan full förfoganderätt. Förslaget innebär att en kommun som säljer ett kommunalt bostadsföretag eller delar av det skall få en minskning av det generella statsbidraget. Statsbidraget skall minskas med hälften av skillnaden mellan försäljningspriset och anskaffningsvärdet. Detsamma skall gälla om en kommun säljer aktier i ett fastighetsbolag så att kommunens inflytande understiger av rösterna. I en situation där bostadsmarknaden uppenbarligen har stora problem att fungera, där många lägenheter står outhyrda, där bostadsbyggandet faller även i kommuner med behov av nya bostäder och där många kommunala bostadsföretag står på ruinens brant, väljer regeringen att aktivt hindra kommunerna att finna lösningar som kan vara till gagn såväl för de boende som för skattebetalarna. Detta är enligt Moderata samlingspartiets uppfattning orimligt och står i direkt strid med hyresgästernas intressen. Det finns inget som tyder på att bostadssituationen har förvärrats eller att hyrorna skulle vara systematiskt högre i de bostadsområden som ändå har privatiserats. Tvärtom har utredningen bostadsföretag visat att de boende är mycket nöjda med de nya ägarna. Statistiken visar dessutom att privata förvaltare är mer kostnadseffektiva än motsvarande kommunala. Hyresgästerna tjänar alltså på lång sikt på att lägenhetsbeståndet går över i privat ägo. Att äga sin egen bostad, även indirekt, leder till ännu lägre kostnader vilket framgår av diagrammet nedan. Diagram: Kostnad per kvadratmeter för lägenheter uppdelat på ägarförhållande Källa: SCB (1991 saknas uppgifter för bostadsrätt och privata) Kommunalt ägande av företag som konkurrerar med privata företag på en marknad leder ofelbart till problem. Frågan om inte ett kommunalägt företag har en konkurrensfördel kan relativt enkelt besvaras vid en närmare blick på ägarförhållandet. Många kommuner är finansiellt starka ägare som utan vidare kan garantera bolaget aktieägartillskott. Kommunfullmäktige kan alltid övervältra kostnaderna på skattebetalarna. 1994 betalade kommunerna i bidrag till kommunala företag. Banker och kreditinstitut kan erbjuda kommunala företag med borgen lägre räntor, eftersom riskerna är mindre. behöver kommunen inte ställa ett avkastningskrav på bolaget. Båda faktorerna snedvrider alltså konkurrensen. Privata fastighetsägare har inte denna finansiella styrka, de kan inte räkna med lägre räntor och de måste få avkastning från sina fastigheter. Borgensåtagandena är mycket omfattande och kan kullkasta många kommuners finanser. 1994 omfattade borgensåtagandet för de kommunala företagen. hade kommunerna skatteintäkter om . Visserligen har kommunerna i företagen även tillgångar i form av t.ex. fastigheter. Om man från borgensåtagandet drar det justerade egna kapitalet kvarstår dock ändå . Det motsvarar av samlade skatteintäkter. Det är avsevärda risker som har tagits för att möjliggöra en tätposition som fastighetsägare. De kommunala bostadsföretagen byggdes upp framför allt . 1997 fanns det totalt 355 kommunala bostadsföretag som förvaltar och äger 940 000 lägenheter. Två tredjedelar av beståndet är fördelat på två- eller trerummare. 1996 hade de kommunala bostadsföretagen av beståndet av hyreslägenheter i landet. har ombildningar av företagen skett från stiftelse till aktiebolag. Flera orsaker finns till detta. En av de mer framträdande är sannolikt möjligheten för ett aktiebolag att ingå i en koncern. Den möjligheten har ej en stiftelse. På detta sätt kan kommunen samla sina företag i en koncern där bolagen sinsemellan kan låna varandra pengar samt skatteplanera. Det finns inga argument för kommuner att driva bostadsföretag. Kommunerna bör därför sälja sina fastigheter och bostadsbolag. Det innebär att kapital kan frigöras och riktas till mer angelägna kommunala verksamheter än bostadsägande. Försäljningen kan ske antingen till de boende om de vill överta fastigheten i form av en bostadsrättsförening eller som enskilt ägda lägenheter eller också till privata företag. En övergång till bostadsrätt eller ägarlägenhet skall dock ske på ett sådant sätt att ingen mot sin vilja tvingas förvärva sin lägenhet. Borgensåtaganden medför en betydande risk för kommuninvånarna, som kan komma att drabbas i form av höjda skatter och neddragningar inom vård, skola och barnomsorg som en följd av att dessa garantier måste infrias. Förutom möjligheten att frigöra kapital för angelägnare kommunala verksamheter innebär en försäljning av bostadsföretagen en trygghet för kommuninvånarna som inte längre riskerar tvingas ta ett ekonomiskt ansvar för dåligt skötta kommunala bostadsföretag. Det ankommer på utskottet att utforma erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om bostadspolitikens inriktning, att beslutar om en snabbare avveckling av de äldre räntesubventionerna parallellt med en sänkning av fastighetsskatten i enlighet med vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att nyproduktionen av bostäder bör ske utan subventioner och fastighetsskatt, att beslutar avveckla fastighetsskatten i enlighet med vad som anförts i motionen,1 att beslutar att fr.o.m. sänka fastighetsskatten till i enlighet med vad som anförts i motionen,2 att beslutar att enbart hälften av det taxerade markvärdet skall räknas in i underlaget för fastighetsskatt i enlighet med vad som anförts i motionen,2 att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om bostadsbidragen, att beslutar att avskaffa bostadsbidraget till ungdomar i enlighet med vad som anförts i motionen, att hos regeringen begär förslag om en samordning av bostadsbidragen och andra socialpolitiskt motiverade insatser i enlighet med vad som anförts i motionen, att beslutar avskaffa handelsändamålet vid detaljplan i PBL, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om expropriation, att beslutar avskaffa presumtionsregeln i enlighet med vad som anförts i motionen, att hos regeringen begär förslag om ny lagstiftning för strandskydd i enlighet med vad som anförts i motionen,3 att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om tomrätten, att beslutar om ett återupprättande av det ursprungliga bruksvärdessystemet i enlighet med vad som anförts i motionen, att beslutar avskaffa hyresförhandlingslagen i enlighet med vad som anförts i motionen, att hos regeringen begär förslag om införandet av ägarlägenheter i enlighet med vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om bostadsrätter, att beslutar att andra stadgar för bostadsrättsföreningar än de som anges i bostadsrättslagen skall vara ogiltiga, att beslutar avskaffa den kommunala förköpsrätten i enlighet med vad som anförts i motionen, att hos regeringen begär förslag till ett bosparsystem i enlighet med vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kommunala bostadsbolag. 1 Yrkande 4 hänvisat till SkU 2 Yrkandena 5 och 6 hänvisade till FiU 3 Yrkande 13 hänvisat till JoU