mot · GK02A40 · 1997-04-03 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:107 En allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring Bakgrund och inledningVänsterpartiet har riktat stark kritik mot olika regeringars sättatt hantera den för de arbetslösa så viktigaarbetslöshetsförsäkringen . Kritiken har gälltsåväl upprepade försämringar i regelverk ochersättningsnivåer som det hafsiga sätt som lagändringarkommit till på. Konsekvensanalyser har lyst med sinfrånvaro och flera förslag har krävt korrigeringar. Både a-kassornas personal och de ersättningsberättigade själva hardrabbats av denna ryckighet i beslutsfattandet. Stor osäkerhethar skapats hos alla arbetslösa, vilkas tillvaro kommit att tesig än mer hotfull.Att den socialdemokratiska regeringen i flera omgångar misskött dennafråga så starkt har allvarligt rubbat det politiska förtroendet inomarbetarrörelsen. Utan att invänta utredningar och i direkt konflikt medfackföreningsrörelsen har undermåliga riksdagsbeslut pressats igenom.Frågornas behandling i , med anledning av såväl dens.k. sommarpropositionen (prop. 1995/96:222) som budgetpropositionen, varägnad att skapa misstro mot det politiska systemet.Vänsterpartiets hårda kritik mot den förda politiken har således dels riktatsig mot tekniskt undermåliga förslag som kastats fram utan tillräckligakonsekvensanalyser, dels - och kanske framför allt - mot det politiskasakinnehållet. I en situation när långt mer än en halv miljon arbetstillfällensaknas har det politiska trycket riktats mot de arbetslösa. I cyniska ordalaghar de arbetslösas incitament att söka arbete ifrågasatts.Regeringens förslag har haft som effekt att utestänga alltfler från systemet,både med hårdare kvalifikationskrav i form av drastiskt skärpta arbetsvillkoroch med en bortre parentes i försäkringen. Ersättningsnivåerna har sänkts nivå som tvingat alltfler att söka socialbidrag. Deltidsarbetslösa kvinnorhar fått se sin ersättningsrätt avskaffad efter en period. Listan påförsämringarkan göras lång. De arbetslösa har i allt högre grad tvingats att ta på sigkostnaden av massarbetslösheten.Vänsterpartiet har avvisat denna politik och lagt alternativa förslag med fullfinansiering. Vi har åberopat fördelnings- och sysselsättningspolitiskaargument men även löne- och maktpolitiska skäl. Den politik som runt om iEuropa består av en nedmontering av a-kassesystemen bidrar till att försämralöntagarnas och fackföreningsrörelsens ställning. Den bidrar till att avregleraarbetsmarknaden på företagens villkor och därmed underminera solidariteteninom löntagarkollektivet. Staten befriar sig successivt från det politiskaansvaret för arbetslösheten och tar allt mindre ekonomiskt ansvar för dessföljder. har avvisat detta systemskifte och krävt en politik somsätter kampen mot arbetslösheten i första rummet. Det är endast genom attöka den reguljära sysselsättningen som kostnaderna för arbetslösheten irealiteten kan minskas. Att försämra för de arbetslösa skapar endastytterligare klassklyftor och minskar förutsättningarna för en effektivtfungerande arbetsmarknad.Efter en lång periods politiskt fumlande med löftet att återställa 80-procentsnivån i ersättningen förmåddes regeringen att sätta sig ned ochsamtala med fackföreningsrörelsen om såväl tidigare beslut ochA-kasseutredningen som 80-procentslöftet. Detta har varit mycket nyttigt. Vikan konstatera att regeringen på avgörande punkter tvingats tänka om. Debeslut som antog - mot Vänsterpartietsreservationer - föreslås utgå i föreliggande proposition. Därmed eliminerasflera av de mest negativa inslagen i regeringens politik. Regeringenskursändring innebär att krav i flera fall tillgodosetts, någotsom vi hälsar med tillfredsställelse.Enligt vår mening hade det dock varit möjligt att göra mer långtgåendeförändringar som bättre skulle ha tillgodosett de arbetslösas krav. Trots dettaär det av stort värde att förslagen i viktiga avseenden förankrats hos defackliga organisationerna och att synpunkter från arbetslöshetskassornassamorganisation . Även om det handlar om en förhandlings-kompromiss som inte tillgodoser alla de rimliga krav som vi länge drivit ärdenna förankring betydelsefull.Vänsterpartiet tar fasta på denna omständighet när vi nu i denna motionendast tar upp ett begränsat antal förslag som avviker från regeringens. Dettorde ankomma på utskottet att lagtekniskt utforma förslag som tillgodoservåra yrkanden.InriktningVänsterpartiet välkomnar förslaget om en allmän ochsammanhållen arbetslöshetsförsäkring, något som vi förövrigt motionerat om . Vi anser att det är viktigt attdagens arbetslöshetskassor med deras nära anknytning tillmedlemmar och olika branscher får utgöra denorganisatoriska stommen. Försäkringens mycket högatäckningsgrad visar att en frivillig försäkring som står närade fackliga organisationerna är effektiv. Konstruktionen avden kompletterande arbetslöshetskassan för dem som ännuinte fått fast förankring på arbetsmarknaden påminner omvad i ett tidigare sammanhang har föreslagitoch kan accepteras.Vänsterpartiet kan även acceptera de källor för finansieringen som framförsi propositionen. I normalfallet får arbetsmarknadsavgiftens storlek bestämmasefter de behov som en robust försäkring kräver. Vid ett starkt kostnadstryck,förorsakat av omfattande arbetslöshet, får ökade skattemedel sättas in för attklara finansieringen. Att ytterligare höja finansieringsavgiften bör inte varaaktuellt och att låta de arbetslösa ta kostnaderna genom hårdare spärreglereller sänkta nivåer är inte ett uttryck för en solidarisk politik.Vänsterpartiet har ständigt fört fram arbetslöshetsförsäkringen som enomställningsförsäkring för den som av konjunktur- eller strukturella skäl blirarbetslös. Den skall tillsammans med en aktiv arbetsmarknadspolitik ochutbildningsinsatser bidra till att den som drabbas av arbetslöshet tryggt kanförstärka sin position på arbetsmarknaden och söka jobb. Försäkringensgrundidé är att skapa ekonomisk trygghet under omställningsfasen till ett nyttjobb. Kraven på den arbetslöse motsvaras av krav på en effektivsysselsättningspolitik där både stat och kommun har ett stort ansvar.Kompetensförstärkning och rörlighet skall stimuleras. Passiva ersättnings-perioder skall vara kortvariga. Den individuella handlingsplanen skallprioritera ett aktivt förhållningssätt. Därför måste svårigheter att fåtillfreds-ställande barntillsyn undanröjas. Såväl barnen som de arbetslösa drabbas av missriktat sparnit i många kommuner. Det är viktigt att ingen missara-kasseersättning på grund av att barnomsorg undandras den arbetslöse.Arbetslinjen, som tillämpats i i kombination med en väl utbyggdarbetslöshetsförsäkring, har länge fungerat väl. Höga aktivitetskrav har ställtspå de arbetslösa som politikens uppgift har varit att prioriterasysselsättningsmålet och bekämpa arbetslösheten. Det är inte a-kassans fel attlångtidsinskrivningen ökar vid arbetsförmedlingarna eller att den s.k.rundgången mellan åtgärder och ersättningsperioder blir vanligare. Dethandlar snarare om brister i den ekonomiska politiken, att sysselsättnings-politiken varit svag och att regeringen negligerat behovet av en arbetstids-förkortning. Trots de stora behoven i samhället erbjuds inte arbetstillfällen itillräcklig omfattning och det utförda arbetet är mycket ojämlikt fördelat.En bortre parentesEn stor del av arbetslöshetsproblemet är av strukturell art.Det handlar om kompetensproblem och om regionalasvårigheter på arbetsmarknaden men också om effekter avden könssegregerade arbetsmarknaden. Den fullasysselsättningen i rådde somarbetslöshetsförsäkringen hade som mest gynnsammavillkor. De senaste årens nedskärningar i ersättningsnivåeroch försämringar i det regelverk som styr a-kassan har intepå något sätt bidragit till att minska arbetslösheten. Däremothar klassklyftor och otrygghet ökat. Massarbetslöshetenunder senare år kan inte skyllas på de arbetslösa eller påproblem med arbetslöshetsförsäkringen. Därför är och förblirregeringens förslag om en sammanlagd tidsbegränsning iersättningsrätten förfelad. Det är fel problem som attackeras.Regeringens argumentation, som den framgår på sidorna 86-87 i propositionen, är svår att följa. Det är rörigt ochmotsägelsefullt och tycks vara ett uttryck för en osäkerreträtt.Regeringen skriver exempelvis att en bortre parentes måste till "för att intemotverka att de arbetslösa tar även tillfälliga arbeten". Men så sägs att"det är den låga arbetskraftsefterfrågan som förklarar utvecklingen ochdet är i stor utsträckning slumpen och i viss mån bostadsorten som avgör vemsom står utan arbete i långa tider". Således måste "samhället ta ansvar för attdet skall finnas förutsättningar för att få arbete eller andra lämpliga åtgärdersåsom utbildning m.m. för de arbetssökande". Syftet med en tidsbegränsadersättning är inte att fler skall hamna i behov av socialbidrag, "tvärtom ärsyftet att öka den långtidsarbetslöses möjligheter till reguljärt arbete". )Tanken sägs vara "att med klara spelregler och ett tydligare eget ansvar föratt finna arbete öka sökeffektiviteten". Men noteras att de senasteåren varit "exceptionellt svåra för de arbetslösa". Det har funnits alltför fålediga platser. En bortre parentes sägs också syfta till "att påverkaarbetsgivare och minska möjligheterna att låta arbetslöshetsförsäkringenbetala för s.k. stilleståndskostnader". )Målsättningen sägs vara "att ingen person skall behöva bli utförsäkrad". Dearbetslösa som "trots detta ändå blir utförsäkrade från arbetslöshets-försäkringen"(!) skall erbjudas verksamhet vid lokala arbetscentra, förtids-pension eller lönebidrag. Regeringen har efter diskussioner med företrädareför fackföreningsrörelsen funnit att "ett betydande antal oklarheter ärförknippade med tidsbegränsad ersättning" varför en utredning skall tillsättasför att analysera frågan. Med tanke på att regeringen just drivit igenom ettbeslut som i praktiken förhindrar förtidspension av arbetsmarknadsskäl föräldre i vissa fall är regeringens synpunkt överraskande men glädjande.Det är viktigt att slå fast att vi i har ganska korta tidsbegränsadeersättningsperioder. Grundläggande är att vi med aktiv arbetsmarknadspolitikdriver arbetslinjen så att återkvalifikation till försäkringen blir möjlig. Sålänge detta är arbetsmarknadspolitiskt meningsfullt skall det inte förhindrasav godtyckliga tidsregler. Misslyckanden på arbetsmarknaden och i detpolitiska systemet skall inte straffa den enskilde.Vänsterpartiet avvisar regeringens dogmatiska jakt på en tidsbegränsadsammanlagd ersättningsperiod. Vi anser att en formellt bestämd tidsgräns inteär relevant inom ramen för de individuella handlingsplaner som sätter arbets-och kompetenslinjen främst. Så länge som den arbetslöse efter förmåga ochvad som kan bedömas vara skäligt uppfyller sin del i "kontraktet" är det andrapolitiska åtgärder som behövs. Det kan handla om de åtgärder som antyds ipropositionen men också om andra insatser där kommunerna får storbetydelse. Enligt uppfattning är det inte säkert att nuvarandearbetsmarknadspolitiska åtgärder är de lämpligaste för alla äldre ochlångtidsarbetslösa. Tvärtom kan rundgången upplevas som meningslös ochdestruktiv. Vi förutsätter att utredningen får i uppgift att granskadessaproblem och olika lösningar därav. I stället för att angripaarbetslöshetsförsäkringens regler för återkvalifikation bör alternativasysselsättningsprogram, arbetstidsförkortningar och övergångslösningar tillpension studeras. Det är givet att kommunerna har en viktig roll att spela närdessa arbetsmarknadspolitiska problem skall ges en effektiv lösning.Propositionens karaktärUtveckling mot lösare anställningsformer och kortareanställningar talar för att kraven på fast förankring påarbetsmarknaden måste analyseras noga. Risken är annars attväxande grupper ställs utanför försäkringen. Regeringentycks medveten om problemen men har tyvärr mycket litetatt säga i frågan. Det saknas också till stor delkonsekvensanalyser av de föreslagna förändringarna ipropositionen. Eftersom arbetsvillkoret ändrats borde enbättre analys av de skärpta kvalifikationskraven ha funnitsmed. Effekterna för olika grupper med svagare ställning påarbetsmarknaden och inom olika delsektorer avarbetsmarknaden borde ha redovisats på ett utförligare sätt.Som vanligt saknar vi ett uttryckligt könsperspektiv ianalysen.Vi noterar att komplicerade frågor som den bortre parentesen och deltids-arbetslösheten har lyfts ut för framtida utredningar och att arbetsmarknadensnya inslag knappast har fått en hållbar lösning för framtiden. Vi noterar ocksåatt det - med tanke på att propositionens text är att betrakta som en viktigrättskälla - är förvånansvärt litet som exempelvis sägs om vad det innebär attstå till arbetsmarknadens förfogande och vilka jobb som kan anses lämpliga.De hårdare villkor för avstängning m.m. som tillämpats bordeha påkallat en utförligare diskussion.FörslagI det följande redovisas förslag som avvikerfrån propositionens innehåll.KompensationsnivånDet är tillfredsställande att en justering till nuäntligen kan ske . Till skillnad från tidigareförslag från sker regeringens finansieringinom försäkringens ram. Det är i huvudsak de försäkradesjälva som via höjda medlemsavgifter och skärptaförsäkringsvillkor finansierar reformen.Vänsterpartiet menar att det utan ytterligare skärpningar av kvalifikations-villkor eller höjd nivå på finansieringsavgiften är realistiskt att finansieraenhöjd kompensationsnivå till från och med . Det ären viktig rättvisereform som kan gå hand i hand med kraftfulla satsningar påatt bekämpa arbetslösheten.Vänsterpartiet står fast vid att ersättningsnivån successivt bör höjas tillmotsvarande av den tidigare inkomsten. Det statsfinansiellautrymmet för denna reform hänger till stor del på att arbetslösheten kanminskas genom ökad reguljär sysselsättning. På detta sätt kan regeringensmålsättning att halvera den öppna arbetslösheten kombineras med målsätt-ningen att återställa ersättningen till den tidigare nivån.DagpenningnivåerNuvarande dagpenningnivåer rimmar allt sämre med talet omen inkomstrelaterad försäkring. var högstadagpenning , är den ! Samtidigthar löneutvecklingen fortskridit. Alltfler löntagare hamnarovanför taket för dagpenningen. Kompensationsgraden blirsåledes för alltfler inte ens efter höjningen.Samtidigt ligger grundbeloppet på en alltför låg nivå.ARBOM-utredningen noterade dessa problem menregeringen har varit mycket försiktig i sina justeringar.Vänsterpartiet föreslår att den högsta dagpenningen sätts till 620 kronorfr.o.m. Stödbeloppet i KAS sätts till frånsamma datum. Motsvarande belopp i den nya sammanhållna försäkringen"ärver" dessa nivåer fr.o.m. den 1 januari 1998.Den tidigare följsamheten till den genomsnittliga förtjänstutvecklingenmåste dessutom återinföras. Regeringen åberopar när det gäller kompensa-tionsnivån analogin med sjukförsäkringen där värdesäkringen sker medelstbasbeloppet och där taket för övrigt är väsentligt högre. För a-kassans del ärförtjänstutvecklingen ett mer relevant mått. Enligt skalllagtexten innehålla explicita regler om detta.Samordning med avgångsvederlagVänsterpartiet avvisar regeringens förslag till samordningmellan arbetslöshetsersättning och avgångsvederlag. bedömning i betänkandena /93:AU20 och1993/94:AU26, och flera avremissinstanserna anser vi bl.a. att önskvärdastrukturomvandlingar kommer att kunna motverkas och attarbetslinjen motverkas genom en samordning. Vid en samladbedömning finner vi att övervägande skäl talar mot ensamordningArbetsvillkoretEnligt uppfattning hade det varit bättre attbehålla nuvarande arbetsvillkor, möjligtvis med någonskärpning i linje med SO:s förslag för att klarafinansieringen. Arbetsvillkoret har gjorts hårdare undersenare år trots att arbetsmarknaden fått större inslag avkorttids- och deltidsarbeten. Inte minst drabbar det betydandedelar av kvinnors arbetsmarknad och nytillträdande somungdomar och invandrare. Ungdomars allt högre grad avsocialbidragsberoende är ett oroande tecken. Det får inte bliså att ett högt mått av utfört förvärvsarbete kommer attutesluta alltfler från möjligheten till att fåarbetslöshetsersättning. Vi saknar tyvärr analyser av vilkakonsekvenser det nya föreslagna arbetsvillkoret får för olikakategorier av anställda.Dock är det uppenbart att det nya arbetsvillkoret är långt mer gynnsamt änvad och regeringens tidigare förslag innebar. Vi kansåledes för stunden acceptera det nya villkoret som en del av den kompromisssom överläggningarna med fackföreningsrörelsen resulterade i när det gällerhuvudregeln. Däremot bör regeringen återkomma med enredovisning av det nya arbetsvillkorets effekter för olika utsatta grupper påarbetsmarknaden och för försäkringens täckningsgrad.Effekterna av den alternativa regeln är svåra att överblicka men tycks ändåalltför sträng. Preciseringen till en sammanhängande tid av och 45-timmarsgränsen passar inte vissa yrkesområden, vilket exempelvis framgåttav en skrivelse från Teaterverksammas Arbetslöshetskassa.Det alternativa kravet kunde utformas så att minst (mot-svarande 6 månader x i genomsnitt) skulle uppfyllas underramperioden men där antalet arbetade timmar kan variera.Eventuellt kunde kravet skärpas till en sammanhängande tid av 240 eller 210dagar. Enligt uppfattning bör utskottet precisera en generösarealternativregel med denna inriktning.Vänsterpartiet menar att förslagen om arbetsvillkor inte bör träda i kraftredan den 1 juli, utan först . Motivet är dels administrativt,dels att berörda skall ha bättre möjlighet att anpassa sig till nya förutsätt-ningar. I annat fall torde en övergångsregel behöva införas.Vänsterpartiet menar liksom tidigare att begränsningsregeln förkvalifikation till arbetslöshetsförsäkringen med avseende på anställningarmed offentliga subventioner är ologisk och bör avvisas. Vi menar liksomregeringen att kriteriet skall vara att det rör sig om ett reguljärt arbete. Dåskall det avgörande vara att anställningsförhållande råder och att lön betalasut enligt avtal för det arbete det gäller. Det innebär att t.ex.beredskapsarbete,utbildningsvikariat och rekryteringsstöd bör vara kvalificerande tillförsäkringen. Något annat vore godtyckligt och orättvist för den anställde.Den offentliga subventionen är i detta fall utan betydelse.Samordning med studiestödVänsterpartiet har i många arbetsmarknadspolitiskasammanhang förordat en generös syn på möjligheten attutnyttja tiden i arbetslöshet till meningsfulla studier. Vimenar att det därvid inte är avgörande vilken huvudman somstår för utbildningen eller på vilken nivå studierna sker. Inomramen för en individuell handlingsplan motiveras studiernafrämst av arbetsmarknadspolitiska skäl. I detta fall sesstudierna som en åtgärd och a-kassemedlen betraktas somutbildningsbidrag.Även vid erhållande av ersättning från försäkringen borde deltidsstudierkunna få förekomma i större omfattning än vad regeringen tycks avse. Videlar TCO:s uppfattning att en samordningsregel bör införas mellan arbets-löshetsförsäkring och eventuellt studiestöd.DeltidsarbetslöshetVänsterpartiet har upprepade gånger krävt att den negativasärbehandlingen av deltidsarbetslösa skall upphöra. kanden som har en fast deltidstjänst endast fyllnadsmarkera ochfå arbetslöshetsersättning under en ersättningsperiod.Därefter anses den deltidsarbetslöse ha anpassatnormalarbetstiden till den nya deltidstjänsten ochersättningsrätten upphör. kräver att denspeciella deltidsregeln slopas i den nya lagen omarbetslöshetsförsäkring.Vi delar regeringens synpunkt om att ersättningen inte får vara eninkomstutfyllnad när arbetsgivare väljer att anställa personal med begränsadarbetstid. Lösningen ligger i att arbetsrättsligt ytterligare förstärka rättentillheltidsarbete och att arbetsförmedlingarna inte bortprioriterar de deltids-arbetslösa. har beskrivit hur man på arbetsför-medlingen i lyckats komma till rätta med detta problem på arbets-marknaden. Detta borde tas till utgångspunkt för AMS föreskrifter förarbetsförmedlingarnas arbete.Nu bestraffas i första hand kvinnor för att arbetsgivare inom kommuner,landsting, handel, hotell och restaurang planerar sina verksamheter meddeltider. Rapporter har visat att många lämnar arbetet för att kunna försörjasig på hel arbetslöshetsersättning. Arbetslinjen motverkas genom att systemetgynnar heltidsarbetslöshet i stället för deltidsarbete. betraktarde nuvarande reglerna som diskriminerande regler, som huvudsakligen slårmot lågavlönade kvinnor. Regeringen väljer att låta många deltidsarbetslösadrabbas i väntan på en utredning som skall studera frågan. Att arbetsför-medlingarna enligt regeringens mening skall bli mer aktiva och erbjudadeltidsarbetslösa åtgärder som kan återkvalificera till en ny ersättningsperiodär utmärkt. Detta är dock inget skäl till att upprätthålla dagens orättvisasystem. kräver att deltidsbegränsningen tas bort ur det nyaregelverket.Krav för medlemskap i arbetslöshetskassaEnligt uppfattning bör kravet påinträdesvillkor i form av den s.k. 17-timmarsregeln tolkas ienlighet med förslag. En person somkan uppvisa ett anställningsavtal som innebär att han ellerhon har fått anställning i sådan omfattning att villkoretkommer att uppfyllas, bör ha rätt att omgående erhållamedlemskap. Regeringens skärpta förslag innebär en mängdpraktiska problem.SanktionsreglerVänsterpartiet ansåg att de förändrade sanktionsregler somgenomfördes innebar en omotiveratkraftig skärpning av avstängningsreglerna. Såväl som flera tunga remissinstanser menar att deförlängda avstängningstiderna innebär orimligt högastraffsatser. Flera uppkomna fall visar på att mycketsvårbedömda fall leder till svåra konsekvenser för denarbetslöse. Inom detta område finns det utrymme förtolkningsproblem och godtycke. anser attavstängningstiden bör återgå för densom sagt upp sig på egen begäran, eller tackat nej tillerbjudet lämpligt arbete. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om inriktningen för arbetslöshetsförsäkringen,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en "bortre parentes",3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om höjd kompensationsnivå till inom arbetslöshetsförsäkringen,4. att som sin mening ger regeringen de i motionen föreslagnadagpenningbeloppen inom arbetslöshetsförsäkringen,5. att beslutar om att återinföra tidigare följsamhet av a-kassanmed inkomstutvecklingen enligt vad i motionen anförts,6. att avslår regeringens förslag om samordning medavgångsvederlag enligt vad i motionen anförts,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om redovisning av arbetsvillkorets effekter för utsatta grupper,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om införandet av en generösare alternativregel,9. att avslår regeringens förslag om begränsningsregel förkvalifikation till arbetslöshetsförsäkring enligt vad i motionen anförts,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en samordningsregel mellan arbetslöshetsförsäkringen ocheventuellt studiestöd,11. att beslutar om borttagande av deltidsbegränsningen enligtvad i motionen anförts,12. att beslutar enligt tolkning avinträdesvillkoren i form av den s.k. 17-timmarsregeln enligt vad i motionenanförts,13. att beslutar enligt vad i motionen anförts omsanktionsregler.