mot · GL02T615 · 1997-10-06 00:00:00 — har erhållit statsbidrag till enskild färjeled för godstrafik i . Som en kompensation för de ökade kostnaderna som en ny färja medförde höjdes bidragets storlek . Bidraget uppgick till av de faktiska driftkostnaderna eller . bidragsberättigade kostnad fastställs till varav statsbidraget blir . Detta gäller under förutsättning att förhållandena inte avsevärt förändras. Enligt analys skiljer sig kommuns färjeverksamhet i södra skärgården avsevärt från övrig verksamhet med bidrag, eftersom färjorna i huvudsak transporterar gods. Med utgångspunkt från grundtanken om att bidraget ska möjliggöra allmänhetens trafik överväger man nu att helt dra in bidraget. En minskning av bidraget skulle enligt analysen inte leda till några konsekvenser för tillgängligheten för allmänheten. Med samma motiv som framförs beslöt 1994 om indragning av de tidigare allmänna vägarna på öarna. Motivet till indragningen var då att eftersom vägarna inte hålls öppna för allmän biltrafik så är de inte behövliga för allmän samfärdsel och därför av ringa betydelse för bygden. meddelade att man tagit ytterligare ett beslut. gällde det indragning av det årliga driftbidraget till skärgårdstrafikens trafikbryggor . Efter ett överklagande av beslutet från stadsdelsnämnden på , beslöt att återta sitt tidigare beslut. och skärgård är enligt naturresurslagen ett av de områden i landet som med hänsyn till stora natur- och kulturvärden, i sin helhet förklarats vara av riksintresse. Flera statliga myndigheter har dessutom utpekat stora delar av som riksintressanta med hänsyn till deras betydelse för yrkesfisket, friluftslivet och kulturminnesvården. Det finns naturligtvis flera skäl till att är så välbevarad från natur- och kulturvårdssynpunkt. Ett av de viktigaste är att allmän biltrafik inte har tillåtits på öarna. Bakom detta ställningstagande finns uppenbarligen en bred uppslut- ning, inte bara i kommunens beslutande församlingar, utan också bland invånare och besökare på öarna. Statens vilja att medverka till en långsiktigt hållbar utveckling i kan emellertid allvarligt ifrågasättas. har tagit fram en jämförelse med , kommun. Jämförelse med kommuns skärgård ger belysning åt det orimliga i att stoppa statsbidrag till godstrafiken i . som exempel beror enbart på att det bokstavligen är ett näraliggande välkänt jämförelseobjekt. I är situationen en annan än i . Där är allmän biltrafik tillåten, åtminstone på de största öarna. Vägarna har byggts ut för att klara större trafikmängder, högre hastigheter, krav på bärighet och trafiksäkerhet. I vissa fall har utvecklingen fört med sig att natur- och kulturvärden fått vika och att öarnas genuina skärgårdskaraktär delvis har urholkats. Det är tankeväckande att statens samlade medelstilldelning för transporterna till öarna i kommun ligger i storleksordningen , medan får nöja sig med ca . Visserligen finns det drygt 2,5 gånger fler bofasta i än i , eller ca 11 500 personer mot cirka 4 400, men det kan ju knappast förklara varför staten har mer än elva gånger så höga kostnader för transporterna till än till . Den huvudsakliga förklaringen är i stället att vattenvägen till de stora öarna i är klassad som allmän väg, medan vattenvägen till är enskild väg. Därför kan boende och besökare på dessa öar i fritt transportera, inte bara sig själva och det gods man vill föra med sig, utan också sina fordon. Någon avgift tas inte ut, staten står för kostnaderna. färjetrafik upphandlas för övrigt inte i konkurrens. Transporterna till och från omfattar nästan uteslutande personer och gods. Transporterna av fordon begränsas till s.k. nyttotrafik. Detta innebär att transporterna till i viktiga avseenden svarar mot högt ställda krav på samhällsekonomisk effektivitet (i undviker man att frakta tonvis med bilplåt fram och tillbaka över vatten ) och hållbar utveckling, krav som regering och riksdag ofta och med all rätt ger uttryck för i olika sammanhang. Statens andel av de samlade kostnaderna för skärgårdstrafiken i är mycket begränsad. Bruttokostnaderna för passagerartrafiken, 1997, täcks i sin helhet av resenärerna via kollektivtrafikavgifter och via kommunbidrag. Statens (hittillsvarande) medverkan begränsas till statsbidraget om av godstrafikens bruttokostnader (d.v.s. ca 3,5 av 1995). En indragning av detta statsbidrag innebär att godstrafikavgifterna tredubblas. Det drabbar både boende och verksamheter i skärgården, men även de leverantörer som åtagit sig svara för transportavgifterna. För skärgårdens livsmedelsbutiker skulle sådana avgiftshöjningar bli särskilt kännbara. svarar fler av de stora livsmedelsgrossisterna för fri leverans till mottagande brygga. Vissa leverantörer har tidigare övervägt att upphöra med sitt transportstöd, för att i stället leverera varorna fritt endast till fastlandsterminalen. Kraftigt höjda fraktavgifter riskerar att utlösa en sådan utveckling. Det skulle med säkerhet bidra till en snabbare utslagning bland skärgårdens livsmedelsbutiker. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om statsbidrag till godsfärjor i .