mot · GL02Kr213 · 1997-10-06 00:00:00 — Regeringen föreslår att ett Forum för världskultur ska inrättas med uppgift att stödja och samordna insatser för världskulturen. Forum för världskultur ska inledningsvis inrättas som en statlig kommitté med ledamöter från Riksutställningar, , , , , det kommande , samt och . Vi är inte övertygade om att ett särskilt Forum för världskultur är det effektiva sättet att uppnå en fruktbar kulturell mångfald i . anser att det handlar om att ge alla konstnärliga institutioner ett uppdrag att främja kulturmöten. Det handlar också om att involvera hela föreningslivet mer än tidigare i den uppgiften. Genom att mötas i våra olika traditioner, seder och bruk uppstår spännande möten, inte minst för våra ungdomar. Regeringen skriver också i sin proposition: En viktig kulturpolitisk princip är att varje kulturinstitution tar ansvar för att bedriva en verksamhet som vänder sig till hela befolkningen. Redan nu har många institutioner och organisationer verksamhet med inriktning på andra länders kultur. Det är viktigt att dessa verksamheter utvecklas vidare på ett naturligt sätt inom ramen för institutionernas ansvarsområden. Även i de kulturpolitiska mål som togs tas denna fråga upp. Förslaget om Forum för världskultur innehåller ingenting om de nya svenskarnas delaktighet eller om att stärka och utveckla fruktbara kulturmöten mellan svenskar och invandrare, vilket vi anser vara den viktigaste uppgiften av alla. Det förefaller vara ett uppifrån-projekt för att inte helt låta förra årets förslag om ett Världskulturhus rinna ut i sanden. När det gäller internationellt samarbete finns flera exempel på att institutioner har väl utvecklade internationella kontakter. stadsteaters samarbete med i , Konsthalls samarbete med i , Göteborgs-symfonikernas omfattande och framgångsrika turnéverksamhet, länsmuseernas samarbete med motsvarigheter i är bara några exempel. anser inte att förslaget om att inrätta Forum för världskultur bör genomföras varför vi yrkar avslag på regeringens förslag. Detta bör ges regeringen till känna. Vi anser att våra olika kulturinstitutioner kan förmågan att främja kulturell mångfald utan att det behöver gå via en ny byråkrati. De medel som föreslås bör i stället via fördelas till internationellt samarbete och till mångkulturellt arbete i . Detta bör ges regeringen till känna. Internationellt sett ligger på en hög nivå när det gäller delaktighet i kulturlivet. deltar ca tre miljoner svenskar i någon form av skapande kulturverksamhet, i studiecirklar eller annan bildningsverksamhet. Dubbelt så många besöker minst en gång någon konsert, teaterföreställning, bio etc. För en del människor är kulturen en självklarhet medan det för andra är något man mer sällan ägnar sig åt. En av utmaningarna för svensk kulturpolitik är att fler ska kunna delta i olika former av kulturverksamhet. Vi menar inte att ökad delaktighet innebär att fylla salongerna med besökare utan det handlar mer om att utforma en verksamhet som berör fler. Publikarbetet har inte varit speciellt prioriterat eller framgångsrikt. Därför behöverpublikarbetet hitta nya former. Hur når man då fler människor, hur får man en efterfrågan på konstnärligt arbete och hur utvecklar man kulturmöten? Kanske genom att på ett mer aktivt sätt profilera och målinrikta publikarbetet i sin helhet. Här kan studieförbund och olika föreningar vara en brygga mellan institutionerna och publiken. Som exempel kan nämnas Folkrörelsernas Konstfrämjande som fyller en viktig uppgift när det gäller att få fler att möta god konst. Att ha större flexibilitet när det gäller tider, enkla former att skaffa biljetter, möjlighet till delaktighet och påverkan. Att förlägga en del kulturverksamheter i vardagsmiljön, t.ex. på arbetsplatser och i bostadsområden, kan vara ett led i publikarbetet. Detta bör ges regeringen till känna. I en värld där internationella och globala kontakter ökar och där avstånden genom allt snabbare kommunikationer minskar ur tidmässig synpunkt, får kulturarvet också en ökande betydelse. Kulturarvet i vid bemärkelse är nämligen grunden för vår identitet, dels som individer men även i form av regional och nationell identitet. En positiv egen kulturidentitet är också grunden för respekt och förståelse för andra folk och andra kulturer. Detta innebär att bevarandet och överförandet av vårt eget kulturarv är betydelsefullt och nödvändigt för vår syn på invandrare och deras kultur samt för insikten om det värdefulla i att är på väg att bli ett mångkulturellt samhälle. I detta mångkulturella måste givetvis också vårt eget kulturarv fortsättningsvis ha en dominerande ställning. För att de nya svenskarna ska kunna integreras på ett bra sätt i det svenska samhället är det viktigt att de får kunskap om vårt kulturarv och inte minst den nära historien. Trots att ingen annan kulturyttring, med undantag för musiken, når så många människor som filmen, har denna inte alls fått samma ställning i det offentliga kulturlivet som andra konstarter. Det är enligt uppfattning därför bra att det för filmen, genom förra årets riksdagsbeslut om kulturpolitiken, nu kan skapas ett liknande strukturbygge som det som så framgångsrikt genomförts på teater- och musikområdena . För det är för filmen, precis som för övriga verksamheter på kulturområdet, nödvändigt att ha centralt, regionalt och lokalt samverkande strukturer till stöd för såväl det konstnärliga skapandet som för mötet mellan konsten och publiken. Detta har alldeles för länge saknats inom filmen. I kulturpropositionen aviserade regeringen att den avsåg att ge i uppdrag att dels ta fram ett underlag för ett nytt filmavtal, dels genomföra en kartläggning av kvalitetsfilmens spridning på film och video i . Dessa börjar nu bli klara och kommer att överlämnas till regeringen. Från sida ser vi med intresse fram emot att få ta del av dessa och det arbete som sedan vidtar med att förhandla fram ett nytt avtal. Vi vill på den här punkten bara uppmana regeringen att bedriva arbetet skyndsamt så att en proposition kan föreläggas i sådan tid att den kan behandlas . I annat fall är risken stor att vi får ett liknande vakuum inom filmproduktionen som inför det nu gällande avtalet, eftersom producenterna kan ha svårt att planera innan avtalet är klart och godkänt av . Detta bör ges regeringen till känna. 10.2 Film i hela landet Även om TV- och videodistributionen påtagligt har ökat människors möjlighet till fler filmupplevelser kan dessa när det gäller ljud- och bildupplevelse och social samvaro inte mäta sig med den som erhålls på biograferna. Det är därför en viktig kulturpolitisk uppgift att se till att upprätthålla och utveckla biografen som kulturell mötesplats samt skapa förutsättningar för att fler människor får del av bioupplevelsen. Årets budgetproposition avhandlar filmfrågorna ytterst summariskt, helt i enlighet med de principer om en bedömning i taget som antagits. Vi vill från sida ändå peka på några av de prioriteringar som bör göras inom de ramar som tilldelas . En sådan är angelägenheten av att människor i hela landet får tillgång till filmutbudet, i synnerhet utbudet av kvalitetsfilm. En klar markering av denna innebörd gjordes i förra årets kulturproposition och det är nu viktigt att detta följs upp av och i de förhandlingar om ett nytt filmavtal som väntar. Vi menar att statens insatser när det gäller den visningsfrämjande verksamheten helt klart måste inriktas på detta. Även när det gäller det visningsfrämjande stöd som ingår i Svenska Filminstitutets filmkulturella uppdrag är det angeläget att de inom detta område underförsörjda orterna särskilt prioriteras. Vi vill på den här punkten erinra om beslut i anledning av en motion från om att stöd till 16-mm-film även fortsättningsvis måste utgå. Av budgetpropositionen framgår att inte har fattat något principbeslut om att 16 mm-film inte skall vara stödberättigad, även om man förordar en övergång till visning . Detta är bra men enligt uppfattning får inte detta medföra att de visningsorganisationer som även i fortsättningen, på grund av bristande tillgång på möjligheter att visa 35 mm-film, sätts i strykklass och får sina anslag neddragna. Den av tekniska orsaker nödvändiga övergången till nya visningsformer får inte ske i sådan takt att vissa filmklubbar och visningsorganisationer slås ut. Detta bör ges regeringen till känna. För att åstadkomma en regional struktur liknande den som finns inom andra kulturformer är det bra att regeringen fullföljer beslutet från om ett successivt ökat statligt stöd till de regionala resurscentra för film och video som är under uppbyggnad. Uppbyggandet av en regional struktur på filmens område måste syfta till att täcka in hela landet. De statliga resurser som tillskjuts får naturligtvis inte begränsas till att endast omfatta de regioner som redan är igång eller de som tillkommit . Det är därför även fortsättningsvis en viktig uppgift för att noga överväga fördelningen mellan satsning på redan befintliga centra och att initiera nya. måste man dessutom fortsätta med att fördela stöd direkt till lokala verksamheter. Vi vidhåller dessutom vår uppfattning att, i takt med att den regionala strukturen byggs upp, de resurser som bland annat används till lokala videoprojekt bland barn och ungdomar bör överföras till regionala resurscentra. Detta bör ges regeringen till känna. föreslog att statligt stöd även skulle kunna utgå till regionala fonder för filmproduktion på professionell nivå. Regeringen avvisade däremot detta i kulturpropositionen med motiveringen att det riskerar att slå ut annan viktig verksamhet som regionala resurscentra har att tillgodose. Från vår sida menar vi att detta beslut bör omprövas och att det inte längre bör finnas någon begränsning av regionala resurscentras möjlighet att använda de statliga insatserna till filmproduktion. Det kommer knappast att mer än i ett fåtal fall och med högst begränsade belopp vara möjligt för någon regional instans att medverka i långfilmsproduktion men möjligheten bör inte vara utesluten. Detta inte minst eftersom nuvarande regler skapar problem genom att centra måste hålla isär de statliga medlen från de som man erhåller från kommuner och landsting för vilka motsvarande begränsning inte finns. Särskilt viktigt är det att regionerna kan engageras i arbetet med att få fram nya filmare, så kallat växthusarbete. Det bör också vara möjligt för ett regionalt resurscentrum att, precis som , stå som producent för ett filmprojekt, oavsett om detta avser lång- kort- eller dokumentärfilm. Vad ovan anförts om regional filmproduktion bör ges regeringen till känna. Vid sidan om kulturens betydelse för skapande verksamhet har den också en vidare betydelse för vårt samhälle. I boken som drivkraft redovisar och en studie över kulturens konkreta lokala och delregionala effekter vad gäller samhälleliga bieffekter på nio värmländska kultursatsningar. Man har gjort denna studie för att konkretisera kulturens samhällsbetydelse. Med studien ville man kartlägga och beskriva påtagliga effekter av skilda slag kring ett urval av kultursatsningar i . Man studerade där bl.a. eldsjälarnas roll, hur resurser skapades, kommunernas roll, kulturella sekundäreffekter, skilda hinder för satsningar sett i ett längre tidsperspektiv samt effekter på arbetsmarknad och företagsmiljö. Resultatet man kom fram till var bland annat: Flera av kulturprojekten/processerna har givit upphov till skilda företagsarter eller initiativ till framtida produktion inom främst hantverkssektorn. Kultursatsningarna verkar i ovanligt hög grad ha påverkat den allmänna framtidstron och vi-andan på ett positivt sätt. Besöksnäringarna har fått ett stort eller märkbart uppsving i respektive delregion. Hemkommunen har genom att de lokala kultursatsningarna lyckats i hög grad bidra till att göra även kommunnamnet allmänt känt. Kommunerna har blivit marknadsförda till en stor publik men till låga kostnader. Den ökade lokala framtidstron underlättar andra satsningar som för sin etablering kräver positiva nätverk och en positiv behandling på skilda nivåer. De nio kultursatsningarna gav upphov till ca 70 helårsarbeten. Eftersom kulturen verkar ha en stark effekt på arbetsmarknaden är kanske det direkta resultatet större än vad som här kunnat redovisas. I en rapport som gjordes i Kultur och ekonomi i har man belyst frågan i vilken utsträckning det är lönsamt för att satsa på kultur. I rapporten ser man på produktionseffekterna av verksamheten vid två teatrar, ett museum och en konsthall. Rapporten konstaterar att för kommunens del ligger den ekonomiska betydelsen av kulturen antagligen främst i att den är en viktig del av infrastrukturen och stadens helhet. Den stimulerar turism, innebär en lockelse för kvalificerad arbetskraft och är sammanflätad med andra delar av näringslivet. Det framgår också att en stor del av kulturbidragen går direkt tillbaka till samhället via skattesystemet. Att kulturen har en central roll för besöksindustrin i visades redan i den regionala turistplanen där kulturevenemang kom på andra plats som skäl att resa till . Vi kan med dessa två exempel se att kultursatsningar har betydande effekter på samhället vid sidan om de primärt kulturella. Kultursatsningar ger många positiva samhällseffekter till en låg investerings- och driftskostnad. Kulturen är en produktivitetsfaktor, lokaliseringsfaktor, turistresurs, kreativitetsfaktor, har betydelse för en orts profil osv. Kulturen har både indirekta och direkta samt materiella och immateriella effekter både . Därför anser att satsningar på kultur bör prioriteras dels för att fördjupa och utveckla kulturen, dels för att skapa sysselsättning. Kultursatsningar bör bygga på samverkan mellan den statliga, regionala och lokala nivån; olika kultursatsningar som ger människor i hela landet en möjlighet att ta del av kulturverksamheten. Låt bli det verkliga avstampet för kultur i hela landet! 12 Kulturen i regionalpolitiken En kommuns eller regions kulturella dragningskraft är viktig för att få människorna att stanna, att få dem att våga skapa sig en framtid på den plats där de bor och lever men också för att dra till sig investeringar och välutbildad arbetskraft. I en rapport från visar man på kulturens potential för ökad sysselsättning inte minst ute i regionerna och på landsbygden. Här beskrivs en rad projekt inom ramen för strukturfonderna. Vad man bland annat pekar på är att stöd till kulturen är billigare än andra investeringar, t.ex. i infrastruktur, och kan bidra lika mycket som dessa till att förbättra den lokala och regionala dragningskraften. Lyckade kulturprojekt får ofta positiva regionalpolitiska konsekvenser. Regeringen skriver också i sin proposition att Insatser inom kulturområdet är en självklar och betydelsefull del i det regionala utvecklingsarbetet. har regionala och lokala kultursatsningar blivit ett hjälpmedel för att skapa ny profil och inriktning, särskilt för orter där industri lagts ned. En kulturell infrastruktur är lika viktig som utbildning och kommunikationer. Därför bör vi gå vidare med satsningar på den kulturella infrastrukturen. Detta bör ges regeringen till känna. 13 Kultur skapar sysselsättning kan det vara svårt att motivera kultursatsningar i åtstramnings- och nedskärningstider. De flesta har en ganska klar uppfattning om betydelsen av lokalt och regionalt företagsstöd för sysselsättning och ekonomi. När det gäller att motivera kultursatsningar är det däremot inte lika självklart vilken betydelse dessa har för att skapa utveckling. Vad som ofta glöms bort är att kulturen inte bara har en kostnadssida utan att den också ger positiva ekonomiska effekter utöver de mer svårmätbara som t.ex. olika upplevelser. Detta oftast till en mycket låg investerings- och driftskostnad. Kulturen är en viktig del i tillväxtindustrin eftersom kultur skapar sysselsättning. som var kulturhuvudstad 1990 är ett bra exempel. Det ökade intresset för kulturfrågorna har lett att fler aktörer har kommit in på den kulturpolitiska arenan. Kommersiellt kan vi se ett ökat intresse för kultur, kulturverksamhet och för kulturmiljön. Kulturindustrin är en expanderande arbetsmarknad och sysselsätter många människor. Undersökningar om kulturindustrins betydelse för ekonomin och sysselsättningen visar att kulturindustrin expanderar. I den tyska delstaten har det i en studie, gjord av Finans-, Industri- och Teknologiministerierna, visat sig att kulturindustrin ligger tvåa efter verkstadsindustrin vad gäller omsättning och antalet anställda. Politikerna har där tagit till sig att kulturen är en stark tillväxtindustri. I bedrivs en kulturpolitik som bl.a. har resulterat i en samordning av ekonomi- och kulturfrämjande åtgärder, vilket innebär en rad olika typer av stödåtgärder till små och medelstora produktionsenheter. Rädda jobben - Rädda hantverket - Rädda husen är ett arbetsmarknads- och byggnadsvårdsprojekt i som fått positiva konsekvenser. Projektet som redovisas i skriften Hallandsmodellen bidrag till en regional identitet, är ett samarbete mellan , kulturmiljöenhet, Landsantikvarien vid länsmuseer och . Projektet har sysselsatt framför allt arbetslösa byggnadsarbetare och lärlingar genom att erbjuda dem beredskapsarbete och utbildning i traditionellt byggnadshantverk. Projektet har möjliggjort att () 42 kulturhistoriskt värdefulla byggnader har kunnat rustas upp. Ingen av dessa hade renoverats utan detta speciella samverkansprojekt. Av största betydelse för det positiva resultatet av Hallandsmodellen har varit att projektet har hållits på regional nivå. Detta har bl.a. medfört att arbetslösheten i de hårdast drabbade kommunerna har kunnat erbjudas beredskapsarbete eller utbildning i någon drabbad kommun, där det har funnits äldre byggnader med vårdbehov. Projekt som SESAM är ett annat bra exempel på hur nya arbetstillfällen förenas med målet att bevara och bruka kulturarvet. Dessutom har det varit ett sätt att få in yngre människor i museivärlden. Regeringen redovisar i budgetpropositionen att innan startade var av alla anställda inom museivärlden under . Av dem som anställts först i projektet var under . stora internationella framgångar inom musikområdet hade troligen aldrig nått denna omfattning utan den kommunala ; en verksamhet som blir allt svårare att upprätthålla i kommunerna. Vad ovan anförts om att kultur skapar sysselsättning bör ges regeringen till känna. 14 Kultur i hela landet som huvudstad är även ett självklart centrum för landets kulturliv. Här finns de statliga ansvarsmuseerna och här finns nationalscenerna. Här finns de flesta kulturarbetarna och en mängd intressanta kulturprojekt. Det är naturligt att en huvudstad också har en nationell uppgift för den nationella kulturen och för att visa den både för landets invånare och utländska besökare. Det är också av största vikt med ett levande kulturliv i hela landet av alla de skäl som vi beskrivit i denna motion. Alla landets invånare har rätt till rimlig tillgång till kulturupplevelser. Det rika utbudet i huvudstaden får inte leda till att huvudstaden förlitar sig på att statens stöd i sådan utsträckning att man anser sig kunna satsa mindre än övriga storstäder på kultur. visade att den regionala medfinansieringen är lägre i kommuner och landsting än i övriga storstäder. Uppgifterna som presenterades i utredningen har senare reviderats något men grundförhållandet kvarstår. Regeringen har på uppdrag i budgetpropositionens kulturbilaga redovisat fördelningen av kulturresurserna i landet. Den analys som gjorts är emellertid begränsad till de bidrag som betalats ut via samt till . Man säger att bör hela ansvarsområde inkluderas i en regional analys. Vi menar att denna analys bör genomföras. Detta bör ges regeringen till känna. Arbetsgruppen Kultur i hela landet arbetar med att göra till en kulturmanifestation för hela landet. Prioriterade områden är: Bred lokal samverkan, det frivilliga engagemanget i kulturlivet, kontakten mellan skolan och kulturlivet, kulturmöten och framträdanden av invandrade konstnärer och kulturverksamhet på ungdomars eget initiativ. Drygt 1 000 projektförslag har inkommit. I redovisningen över de projekt som fått stöd finns ett vitt spektrum av intressanta kulturprojekt. Förutom tilldelade medel har arbetsgruppen initierat samverkan både med Stiftelsen och Allmänna Arvsfonden vilket lett till att fler projekt med denna inriktning kunnat få stöd. Det är angeläget att det värdefulla arbete som inletts av Arbetsgruppen Kultur i hela landet kan fortsätta när arbetsgruppen läggs ner efter 1998. Arbetet bör kunna få sin fortsättning hos . Detta bör ges regeringen till känna. 15 Regionala utvecklingsplaner för kulturen I redovisades förslag om regionala utvecklingsplaner inom teaterområdet. Detta förslag utvecklades på fler områden i . Mot bakgrund av den regionalisering som sker är det särskilt viktigt att regionala utvecklingsplaner utformas för hela det kulturpolitiska fältet. Ett arbete har också inletts mellan och på olika sätt utveckla det regionala samspelet inom kulturen. Vi ser det som angeläget att man på nationell nivå ger ett stöd för detta utvecklingsarbete. På det viset kan man också få en bättre samverkan mellan de regionala kulturinstitutionerna och det lokala "arrangörskapet". Regeringen skriver också i sin budgetproposition i kulturbilagan att Den försvagning av arrangörsledet som kunnat iakttas är bestående. Små orter utan fast teater- eller orkesterinstitution har fått allt svårare att ta emot turnerande föreställningar och konserter. har i sitt betänkande 1996/97:KrU 1 skrivit att har ansett det nödvändigt med en övergripande regional planering, som fogar samman den sektorsplanering som görs. Även kulturutskottet anser att det skulle vara värdefullt med regionala utvecklingsplaner. Enligt utskottets mening kan vara en betydelsefull tillgång för att ge statlig stimulans till en sådan övergripande planering. anser att regionala utvecklingsplaner måste tas fram för hela det kulturpolitiska fältet. Den nationella kulturpolitiken måste inriktas på att stimulera detta och att stödja det utvecklingsarbete som initieras av och mellan kommuner och landsting. Regeringen bör få i uppdrag att återkomma med förslag hur detta kan genomföras. Detta bör ges regeringen till känna. Den näringsgren som kanske mer än någon annan i dagens samhälle söker tillgodogöra sig våra kulturprodukter är turismen. Turismen är t.ex. den sektor inom EU där flest människor anställs. Turismen är en av de branscher som växer snabbast i hela världen. Många turister som kommer till är nyfikna på svensk kultur, arbete och liv, och vill träffa människor som kan förmedla bilden av . Här behövs samverkan mellan kulturlivet och turistorganisationerna för att göra landets kultur och konstnärliga verksamhet mer känd och lättillgänglig. Medvetna satsningar på kulturturism är en drivkraft för den lokala ekonomiska utvecklingen och sysselsättningen. Det är dags att tänka på hur vi på ett mer aktivt sätt kan placera kulturen i turistsammanhang. Regeringen bör få i uppdrag att utveckla ett kulturpolitiskt program för turismen i likhet med vad som sker beträffande arkitekturen. Detta bör ges regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om balansen mellan basverksamhet och basprojekt i förnyelse- och utvecklingsarbetet, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att av kulturanslaget bör gå till barn- och ungdomskultur, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ett landsomfattande projekt för att belysa och framhålla kvinnornas roll och betydelse inom kultursektorn, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ett nationellt ansvar för att stödja folkbildningen, att avslår regeringens förslag om ett forum för världskultur, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att bör fördela resurser till internationellt samarbete och mångkulturellt arbete,