mot · GL02Ub810 · 1997-10-06 00:00:00 — En forskningsanknuten utbildning behöver förutom tillgång till aktuell forskning via bibliotek, bokhandel och IT också forskande lärare. I den goda högskolan verkar den undervisande forskaren och den forskande läraren. Forskningsanknytning innebär också att studenter får tillfälle att komma i kontakt med en levande forskningsmiljö. Fasta forskningsresurser underlättar vetenskaplig förankring och ett nära samband mellan grundutbildning och forskning. För att kvaliteten på den forskning som bedrivs vid svenska lärosäten skall kunna upprätthållas och utvecklas måste den granskas av utomstående. De olika universiteten och högskolorna måste stimuleras att bedriva ett internt kvalitetsutvecklingsarbete där målet är att förbättra och utveckla forskningen. Detta arbete skall naturligtvis redovisas och följas upp. För att vidare slå vakt om kvaliteten är det viktigt att slå vakt om lärarens pedagogiska kompetens. Därför bör ett obligatorium för pedagogiska studier för lärare i högskolan övervägas. Basen för rekryteringen av lärare till högskolan bör dock hämtas från forskarassistenttjänsterna. Som vi tidigare nämnt krävs därför en ökad satsning på så kallade post doc-tjänster. Studenterna har en självklar del i arbetet med att säkra och utveckla kvaliteten i högskolan. De skall därför kunna delta i allt utvärderings- och uppföljningsarbete inom högskolan, såväl på lokal som på statlig nivå. förespråkar ett system med en kvalificeringstrappa med tre steg för att utveckla forskning och kvalitet i den decentraliserade högskolan. Genom ett enhetligt anslagssystem skulle förutsättningar skapas för ett höjt och sammanhållet basanslag för forskning, som helt enkelt följer av det utbildningsuppdrag lärosätet tilldelats. Här kompletteras basanslaget med ett tilläggsanslag. De högskolor som erhåller rätten att utfärda magisterexamen i ett ämne skall även ha fasta forskningsanslag för det ämnesområdet. Examensrätt i fråga om magisterexamen åtföljs med automatik av resurser för forskning och forskarutbildning. Resurserna ska ha sådan omfattning att de ger möjlighet att bygga upp kvalitet som ger underlag för professurer. Det innebär att de högskolor som uppnått bredd och djup i utbildning och forskning, efter prövning av , skall kunna erhålla examensrättigheter för licentiat- och doktorsexamen. Närmare kvalitativa och kvantitativa kriterier för detta bör fastställas av . Kriterierna skall vara kända enligt samma princip som gäller för magisterexamen. Den kvalificeringstrappa som här beskrivits bör ligga till grund för det fortsatta arbetet med att utveckla systemet för tilldelning av högskolornas fasta forskningsresurser. Detta bör ges regeringen till känna. ambition med en decentraliserad högre utbildning innebär inte att alla högskolor skall utvecklas till fullskaliga universitet. Vi förespråkar, som tidigare nämnts i denna motion, en mångfald av olika högskolor, var och en med sin ämnesmässiga prägel. I samband med att den traditionella fakultetsindelningen successivt övergår till den nya ordningen med vetenskapsområden bör möjligheterna för att högskolor skall kunna utveckla spjutspetskompetens inom särskilda forskningsområden vidgas. utvecklar sig olika högskolor inom särskilda områden. Ett befintligt exempel är bl.a / . ser gärna att fler högskolor tar initiativ av detta slag i den riktning de själva önskar. Efter prövning av såväl forskning som grundutbildning kan dessa lärosäten utnämnas till profilhögskolor inom sina respektive områden. Regeringen bör återkomma med förslag på hur kvalificeringen inom detta område skall ske. Detta bör ges regeringen till känna. 5.11 Strategi för fler lärare Den stora expansionen av antalet utbildningsplatser har inneburit ett kvantitativt språng på väg mot kunskapssamhället. Men anser att mycket mer måste göras. Kvaliteten i den högre utbildningen riskeras om den stannar vid en kvantitativ reform. Utbyggnaden av högskolan måste kopplas till en kvalitetsreform där utbildningens kvalitet garanteras var helst den ges. Som tidigare omnämnts i denna motion krävs ett omfattande program för kvalitetssäkring inom den högre utbildningen. En annan avgörande faktor är att öka rekryteringen av kompetenta lärare. Behovet av högskolelärare kommer att öka kraftigt . Därför är det viktigt med en samlad strategi för att få fler lärare. Regeringen bör återkomma med ett strategiförslag kring hur rekryteringen av lärare kan ökas. Detta bör ges regeringen till känna. 5.12.1 En samlad forskningsbudget Ett av problemen med svensk forskning är att samhället har liten kontroll över de resurser som anslås för forskningen. ansvarar för drygt hälften av anslagen för forskning. Den andra hälften består av så kallade sektorsmedel och kontrolleras av en mängd andra departement samt ett antal olika forskningsråd. De olika departementens forskningsanslag är i sin tur utspridda på en rad olika statliga verk. Den huvudsakliga avsikten med sektorsmedlen är att finansiera den tillämpade forskningen den forskning som anses angelägen ur samhällets synpunkt. På grund av den stora mängden intressenter är det mycket svårt att i detalj skaffa sig en uppfattning av vad sektorsmedlen exakt används till. anser att en ordning bör prövas där all offentlig forskningsfinansiering bör redovisas i en samlad forskningsbudget. Detta bör ges regeringen till känna. Enligt vår bedömning bör delar av sektorsmedlen föras över till fakultetsanslagen. I takt med att högskolan byggs ut och antar fler studenter kommer behovet av forskarstuderande att bli större. Den brist på forskarutbildad personal i näringslivet som är ett faktum riskerar dessutom att förvärras om inte resurser skjuts till för att bygga ut antalet platser för forskarutbildning. Därmed krävs betydande satsningar på grundforskningen, som uteslutande finansieras genom de traditionella fakultetsanslagen. 5.12.2 Jämställdhet inom forskningen Ett decentraliserat utbildningssystem måste också sätta jämställdheten i fokus. När det gäller karriär inom högskolan finns det exempelvis mycket att göra vad gäller jämställdhet. domineras grundutbildningen av kvinnor medan forskarvärlden mest består av män. I dagens högskola minskar andelen kvinnor påtagligt på de högre nivåerna i hierarkin, av professurerna innehas av män. Manliga värderingar styr till stor utsträckning de villkor som gäller för forskningen och vetenskaplig verksamhet. Detta gör att forskningen blir ensidig, bl.a. tenderar samhällsvetenskapliga och humanistiska ämnesområden att bli eftersatta då dessa områden domineras av kvinnor. För att uppnå en ökad jämställdhet inom högskolan är det nödvändigt att börja redan på grundutbildningsnivån. Ett särskilt program bör utarbetas för att möta kvinnor redan på denna nivå. En mer aktiv rekrytering av kvinnor till forskarutbildningen är också nödvändig. Detta bör ges regeringen till känna. Det behövs också fler kvinnliga handledare/förebilder och en strävan efter större jämlikhet i högskolans tjänstestruktur. Styrelser och nämnder bör uppvisa en jämn könsfördelning. Speciellt viktigt är att tjänsteförslagsnämnder uppfyller dessa krav, då deras förslag är direkt avgörande för tjänstestrukturerna. En snabb ökning av andelen kvinnor i forskarsamhällets olika organ bör eftersträvas. Skulle högskolevärlden misslyckas med att uppnå en jämn könsfördelning i tjänsteförslagsnämnderna bör kvotering vid tillsättningen av dessa övervägas. Detta bör ges regeringen till känna. En annan viktig förutsättning för att få kvinnor att satsa på den akademiska karriären är att det finns möjligheter till att arbeta under ekonomiskt trygga omständigheter, vilket naturligtvis även gäller män. Därför är genomförandet av doktorandtjänster och en satsning på mellantjänster de kanske två enskilt viktigaste åtgärderna för att stimulera kvinnor att påbörja den akademiska karriären. Vi vill att våra ungdomar ska söka sig utomlands för att få en internationell studieerfarenhet och vi vill slå vakt om studerandeutbytet och hela internationaliseringsprocessen. Regeringen skriver i sin proposition med anledning av detta att samhället har därmed tillförts vidgad kompetens och internationella erfarenheter. En undersökning bland utlandsstuderande visar på i huvudsak positiva effekter. De nya antagningsreglerna till den högre utbildningen innebär försämrade möjligheter för ungdomar med internationell gymnasieutbildning att komma in på de studievägar de har sökt. Elever med IB-utbildning kommer inte in på sökta högskoleplatser trots att de kanske har högre betyg än sina kamrater som studerat i . De som har betyg från utländsk utbildning hamnar i särskilda kvotgrupper. Platserna i varje kvotgrupp bestäms av antalet sökande i gruppen. Är det för få sökande kan det i sämsta fall innebära noll platser. Även om IB-studenter kan tas in genom att högskolan tillämpar särskilda skäl så är detta inte tillräckligt. bör hos regeringen begära förslag om en ändring av antagningsreglerna med anledning av vad som ovan anförts. Detta bör ges regeringen till känna. förespråkar också en ökad utbildningssatsning i samarbetet med Östersjö- och Barentsregionerna. Bland annat bör svenska tandläkar- och läkarhögskolor och landsting ges stöd för praktik- och utbildningsverksamhet i de baltiska länderna. Samma möjlighet att ta emot baltiska studenter vid dessa utbildningar i bör ges. En ordning måste skapas där det blir naturligt för individen att själv ta ansvar för att vidareutbilda sig. Direktiv uppifrån kan aldrig ersätta människans drivkraft att själv förbättra sin tillvaro. Men det är samhällets ansvar att erbjuda möjligheter till vidareutbildning som passar så många människor som möjligt. För att komma till rätta med de "åldersmässiga" problem som finns inom den högre utbildningen är det viktigt att utveckla kvälls- och distansutbildningar samt att anpassa dessa utbildningar till tänkta målgrupper. Möjligheterna till denna anpassning ökar med ett mer decentraliserat högskolesystem, som kan ta hänsyn till lokala förutsättningar och behov. Mycket av det vi kallar kontinuerligt lärande och återkommande utbildning kan genom bättre möjligheter och tillgänglighet till distans- eller decentraliserad utbildning. Dock tror vi inte att detta kommer att räcka. Under kommer människor att behöva uppgradera sin utbildning eller skaffa sig en helt ny utbildning. Att utveckla sin kompetens kan innebära att utifrån praktisk kunskap bygga på med teoretiska studier eller att utifrån teoretisk kunskap bygga på med praktisk erfarenhet. Därför behövs flexibla system där människor kan välja det just de behöver för sin kompetensutveckling. Forskning visar att de som använt sin kreativitet till att skapa och utveckla företag har högst 2-årig gymnasieutbildning. Även om man ej söker högskolekompetens kan man ofta vara i behov av utbildning på högskolenivå inom vissa områden. Det ställer särskilda krav på utbildningsanordnare att anpassa utbildning till dessa behov. Högskolesystemet bör också ha ett brett kursutbud för vidareutbildning, då det inom många utbildningar finns risk för inaktualitet med den nutida snabba utvecklingen och allt högre krav på specialisering. Det är naturligtvis inget mål i sig att studenterna på högskolan skall ha så hög medelålder som möjligt, men det kan vara ett bra mått på högskolornas tillhandahållande av ovan nämnda utbildningstyp. Livserfarenhet är en viktig faktor som ofta försummas vid antagningarna. Det är dessutom viktigt att högskolan inte utestänger personer som gör nya vägval i ett senare livsskede. 5.15 Vidareutbildning efter akademisk examen Inom den högre utbildningen bör också särskilda kurser utformas för personer med akademisk examen som vill vidareutbilda sig inom sitt vetenskapliga område eller önskar göra ett tillägg till sin examen. Detta finns etablerat vid några lärosäten , som exempelvis vetenskapsjournalistutbildningarna vid och eller de olika påbyggnadskurser som är skräddarsydda för examinerade lärare. förespråkar en utbyggnad av postexaminakurser. Särskilt viktigt är detta inom tekniska utbildningar, där utvecklingen av helt nya vetenskapliga metoder och hjälpmedel går som snabbast. Detta bör ges regeringen till känna. Mycket av den pedagogik som används i näringslivets olika utbildningar bygger på att de som anträder utbildningen redan har en viss baskunskap inom det aktuella området. Näringslivets olika utbildningsinstanser är även uppbyggda för att smidigt anpassa sig till olika gruppers behov av utbildning. Ett närmande mellan högskolorna och näringslivet av det slag som tidigare nämnts i motionen bör även innefatta ett ökat utbyte inom vidareutbildningen. 5.15.1 Vuxenutbildningens roll en tillgänglighetsreform Distansutbildningar möjliggör att orter som inte har tillräckligt befolkningsunderlag eller infrastruktur för att bedriva akademiska studier får tillgång till den högre utbildningen. erbjuder ett flertal kurser och program på distans i , och med gott resultat som följd. Den lärarutbildning bedriver i har exempelvis medfört att bristen på kompetenta lärare i norra blivit avsevärt mindre. Distansutbildningarna får även en lokalt förankrad prägel som gagnar såväl utbildningen i sig som den omkringliggande regionen. De nya kommunikationsmöjligheterna skapar goda förutsättningar inom många ämnesområden att studera på hemorten. En ökad användning av informationsteknik krävs som komplement till återkommande möten på studieorten och underlättar för den som ej har möjlighet att befinna sig på högskoleorten att ändå bedriva studier. Fördelarna med distansutbildning är många. Utbildningen kan bedrivas i den takt som passar deltagarna och när de tidsmässigt har möjlighet. Man behöver inte heller samla alla deltagarna vid en och samma tidpunkt eller låta dem gå igenom utbildningen i samma tempo. En stor och växande grupp som deltar i distansutbildning är funktionshindrade. Distansutbildning genomförs även av andra studieorganisationer än högskolan. Man kan med hjälp av multimediaprogram skapa nya former för inlärning. Kursmaterialet (datorprogrammet) fungerar ofta som en handledning när man skall använda sina kunskaper i praktisk yrkesutövning. Distansutbildningens största fördel är dock att den så markant ökar flexibiliteten i undervisningen. Det förtjänar dock att påpekas i detta sammanhang att tekniken i sig själv inte löser några ekonomiska eller pedagogiska problem. Även vid avancerad distansutbildning ställs det höga krav på lärarnas/handledarnas vuxenpedagogiska kompetens. pågår en utredning om distansutbildningen Det är viktigt att den behandlar hur man på ett bättre sätt kan använda distanstekniken för att förbättra undervisningspedagogiken. I översynen av studiesystemet måste distansutbildningens särprägel beaktas. Alla organisationer med offentligt stöd för utbildningsaktiviteter måste i större utsträckning än samverka för att använda den nya tekniken och möjligheterna till pedagogik. Utvecklingen inom dator- och kommunikationsområdet gör det möjligt att genomföra utbildning som är anpassad efter varje students situation. Lösningar med system som First Class eller Internet genererar tillsammans med videokonferensteknik en möjlighet att bryta rum och tidsliga begränsningar. Framöver kommer klassrummet att kunna rymmas i en dator med fulla möjligheter till både visuell och auditiv, s.k virtuell, kontakt mellan lärare och elever. har ett mycket modernt telekommunikationsnät. Rätt använt kan detta leda till nya former för kunskapslyft och möjligheten att möta framtida utbildningsbehov. Det har tagits initiativ till olika projekt för utvecklande av virtuell högskoleutbildning. anser att regeringen bör återkomma till med förslag om virtuell högskola. Detta bör ges regeringen till känna. Även för de människor som, av olika anledningar, inte har möjlighet att ta del av reguljär högre utbildning är det angeläget att finna former för kompetensutveckling på en hög nivå. En form som diskuterats för detta är . Tanken är att man ska kunna ta del av högre utbildning och själv bedöma sina förkunskaper. I sedvanlig ordning tenterar man av kurser och får intyg på genomgången utbildning. De kurser som ges inom bör inte i sig kunna leda till en examen men tillgodoräknas då man registreras vid ett universitet eller en högskola. Genom att kurserna erbjuds huvudsakligen på deltid och kvällar och finns utrymme även för heltidsarbetande att ta del av utbildningen. Kurser kan även ges i samarbete med andra utbildningsarrangörer, som t.ex. studieförbund, om kvaliteten på kurserna bedöms som tillräckligt höga. Vid i har detta prövats och varit framgångsrikt. Genom blygsamma avgifter för att få studera vid det öppna har många människor tagit del av utbildning och även yngre har ibland börjat inom ramen för det öppna för att sedan gå vidare vid och ta ut en akademisk examen. Det öppna är ett projekt som fortbildningscentralen vid Akademin driver. anser att en utveckling mot flera öppna universitet är önskvärd. Eftersom man i stor utsträckning kan samarbeta med olika utbildningsarrangörer och utnyttja högskolornas/universitetens lokaler kan kostnaden begränsas och utbildning görs tillgängligt för flera. Regeringen bör återkomma till med förslag om öppna universitet. Detta bör ges regeringen till känna. Studieförbunden spelar en viktig roll vad gäller människors möjligheter till vidareutbildning. Förutom att studieförbunden har lång erfarenhet av att bedriva utbildningar på distans är även kunskapen om olika undervisningsmetoder bred inom studieförbunden. förespråkar ett närmare samarbete mellan studieförbunden och den högre utbildningen. Studieförbunden kan bli en instans som tillämpar olika forsknings- och utbildningsresultat, som högskolorna får en starkare förankring i den regionala folkbildningsstrukturen. Studieförbunden skall kunna engageras i distansutbildningen för att fungera som mötesplats för studenterna inom ett område. Folkbildning är inte samma sak som utbildning. Utbildningens mål är att lära ut kunskaper och färdigheter som att skriva, läsa och räkna. Folkbildningen vill ge människor upplevelser och kunskaper som förändrar deras tänkande. Målet är att människor aktivt ska delta i samhällets förändring. Pedagogiken inom folkbildningen bygger därför på aktiva deltagare. Kunskapen är inte ensidigt given utan deltagarnas egna erfarenheter är grunden. Folkbildningen ska vara fri och frivillig. Inga läroplaner dikterar innehållet, istället bestämmer deltagarna själva var tonvikten ska ligga. Man studerar inte för att få betyg, utan drivkraften är människans naturliga nyfikenhet och vilja att förstå. Folkbildningen har något att erbjuda alla människor. En ny kunskapssyn håller på att växa fram. På väg ut ur industrisamhället framstår tillvaron som mer öppen och full av nya faktorer och komplexa skeenden. Föreställningen om att ökad kunskap leder till bättre kontroll har rubbats och är på väg att ersättas av en insikt om att mer kunskap istället kan föda tvivel och ambivalens. Kunskapen blir fortare överspelad och den får en mer prövande karaktär. Det livslånga lärandet blir en realitet och får en ännu mer framträdande betydelse . Lärande måste ske utifrån den enskilda människans villkor och förutsättningar och lyfta fram även andra värden än skolans traditionella kunskapsvärden. Inte sällan sätts likhetstecken mellan kunskap och kompetens. Detta ger en starkt förenklad bild av begreppet kompetens. Kompetens för en viss arbetsuppgift är viktig. Att ha kompetens för att på ett kvalitativt bra sätt fungera och leva i vårt komplicerade samhälle är också nödvändigt och medverkar till en bra livskvalitet. Exempel på kompetens kan vara: Kommunikativ kompetens, vilken kan ses som förmågan att kommunicera med andra. Analytisk kompetens behövs för att kunna urskilja, bedöma och tolka. Verkställande- eller genomförandekompetens som innebär vilja och förmåga att förverkliga visionerna. Koordinerings- eller samordningskompetens för att kunna se möjligheter och samordna. Den sociala kompetensen är betydelsefull i samarbetet med andra. Ett starkt självförtroende är nödvändigt för att våga och orka. Kompetens är mer än kunskap och kan ha uppnåtts på olika sätt. Kunskap och kompetens kommer att vara betydelsefulla faktorer när vi utgår från människan som den centrala resursen för utveckling! Lärandet sker i mötet med det okända. Med allt snabbare omvärldsförändringar kommer det livslånga lärandet att öka i betydelse. Kunskapen blir mer föränderlig och mer mångsidig. Folkbildningens värdering av olika kunskaper är viktig och riktig. Det livslånga lärandet bör utgå från klassiska folkbildningsvärderingar; Människors egen vilja och lust, samverkan med andra, en process där makten och kraften finns hos människorna själva och där tid ges för reflektion och eftertanke. anser att det är viktigt att främja bildningssträvanden genom att: uppmuntra människor att skaffa sig nya kunskaper och erfarenheter utöver vad som krävs för deras yrkesroller, uppmuntra människor att verka i grupper och inom föreningar och organisationer som i demokratisk anda tillvaratar och utvecklar deras värderingar, idéer och ideologiska ställningstaganden, ge människor medel att uttrycka sin mening, påverka och förändra, särskilt stimulera folkbildningsträvanden bland människor med kort grundutbildning, skapa förutsättningar för människor att odla sina specialintressen. anser att det är viktigt att bildningssträvanden lyfts fram och utvecklas som ett mål i den kommande folkbildningspropositionen. Detta bör ges regeringen till känna. 5.17 Finansiera livslångt lärande Det blir mer och mer uppenbart att dagens studiemedelssystem måste reformeras. Den höga skuldsättningen leder för många till en livslång skuldfälla. Den höga studieskulden är den största enskilda faktorn bakom den sociala snedrekryteringen. I utredningen och utbildning, SOU 1993:85 s. 24, sammanfattar utredarna detta i att ''ett studiemedelssystem som är generöst och som medför begränsad skuldsättning, leder sannolikt till mindre social snedrekrytering''. För att stimulera fler till utbildning har förordat införandet av ett nytt studiefinansieringssystem byggt på studieersättning som ger de studerande en minimiinkomst. Vårt långsiktiga mål är en studieersättning, för högskolestudier, som bygger på principen hälften bidrag hälften lån. motionerade 1995 om principerna för ett nytt studiestödssystem. I den motionen anfördes att studiestödssystemet bör reformeras utifrån fyra övergripande mål: Skuldbördan efter studietiden måste lättas. Det är enligt alla undersökningar den viktigaste åtgärden för att trygga rekryteringen till högre studier och minska den sociala snedrekryteringen. Systemet skall konstrueras så att subventionerna i systemet lyfts fram. Merparten av subventionerna skall läggas på en stor bidragsdel. Studiemedelssystemet skall skapa så lite byråkrati som möjligt och vara enkelt och lättöverskådligt för den enskilde. Systemet skall vara fullt finansierat över ett långsiktigt perspektiv. Målsättningen för utredningsarbetet bör vara att samordna de olika system som finns till ett mer enhetligt system. Systemet bör sedan kunna differentieras så att studier på grundskolenivå och gymnasienivå, dvs. vuxenutbildning, ges ett högre bidragsbelopp. kom studiestödsberedningen med sitt slutbetänkande. Vi kan konstatera att studiestödsberedningens förslag i sina övergripande principer väl följer de riktlinjer som ställde upp. Det finns ingen anledning att här kommentera utredningen mer i detalj. Våra riktlinjer eller principer för ett nytt sammanhållet studiestödssystem är allt fort giltigt. delar emellertid inte utredningens slutsatser då det gäller förslag till förändrade åldersmässiga begränsningar. Då livslångt lärande och återkommande utbildning blir allt vanligare förefaller förslaget illa underbyggt. Vidare bör det påpekas att det är anmärkningsvärt att regeringen trots de uppenbara brister som dagens system är behäftat med, inte återkommit med förslag till nytt sammanhållet studiestödssystem.