mot · GK02T79 · 1997-06-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:137 Nollvisionen och det trafiksäkra samhället I propositionen föreslår regeringen en ny inriktning avtrafiksäkerhetsarbetet med utgångspunkt i den så kalladenollvisionen. Det långsiktiga målet för trafiksäkerheten skallvara att ingen skall dödas eller skadas allvarligt till följd avtrafikolyckor inom vägtransportsystemet.Kristdemokraterna delar denna grundsyn. Även om vi är medvetna om attvi aldrig kommer att lyckas fullfölja denna nollvision till sista bokstaven, såär den ändå ett bra riktmärke. Det är fråga om en attityd, att vi inteaccepteraratt det ska anses vara "rimligt" med ett visst antal dödade och svårt skadademänniskor i trafiken. På denna punkt råder det inga delade meningar mellanoss och regeringen.Ett område där vi däremot är starkt kritiska till regeringens sätt att hanteraen viktig trafiksäkerhetsfråga är alkolåsen. har vid fleratillfällen , både i regeringsställning och i opposition,agerat för att skynda på utvecklingen av en modell för hur alkolås ska bli enintegrerad del av vårt arbete med drogfrihet i trafiken.Vi vet att i över hälften av alla singelolyckor är föraren alkoholpåverkad.Främst är det yngre män som utgör en oproportionerligt stor andel av demsom kör bil i onyktert tillstånd. Att med effektiva medel hindra dem från attåterupprepa detta beteende måste vara en högt prioriterad fråga. Att användaalkolås handlar om att rädda människoliv.Senast under den allmänna motionstiden krävde vi att regeringenskulle fatta snabba och effektiva beslut i frågan. Vi har förstått attambitionen var att det skulle komma en proposition till undervåren 1997. Med ett beklagande konstaterar vi att vi har fått se ännu ettexempel på regeringens oförmåga att fatta beslut och föra arbetet framåt.Regeringen skriver i avsnittet "Kvalitetssäkring av vägtransporter,tjänsteresor och arbetsresor" om vikten av att offentliga organ och närings-livet vinnlägger sig om detta. I det sammanhanget vill vi föra fram kravet omsäkerhetsbälten i bussar.Det finns standarder för bussbälte i , men vi saknar nödvändigapolitiska beslut i . Det bör vara en självklarhet att i långfärds-,turist-och skolbussar skall finnas bälten som erbjuder resenärerna ett bra skydd ihändelse av trafikolycka.Vi stöder förslaget om att ge kommunerna utökat mandat att bestämmagränserna för vad som är tättbebyggt område och rätten att avgöra lämplighastighet inom det tättbebyggda området. Att staten avstår från att fattabeslut och istället överför den rätten till den kommunala sektorn ser vi somett bra uttryck för en subsidiär samhällssyn.Kristdemokraterna motsätter sig däremot en generell sänkning till 30 kminom tättbebyggt område. Det skulle ha gett flera oönskade effekter.Miljömässigt finns det följder som är både positiva och negativa. Till depositiva hör att man kan räkna med vissa sänkningar av kolväten, kolmon-oxid och kväveoxider. Däremot skulle vi riskera att få en ökning av kol-dioxidutsläppen. Varje lokalt beslut om hastighetsbegränsning måste därförföregås av en ingående miljöanalys.Idag accepteras och respekteras 30-skylten i trafiken, kanske mer än någonannan fartbegränsning. Trafikanterna vet att den endast finns i anslutning tillskolor och daghem. Den fungerar oftast som den är tänkt att göra, det villsäga som en signal om att låg hastighet är välmotiverad. Om man generelltskulle bestämma att hastigheten inom tätort skulle vara finns det enrisk i att denna effekt går förlorad med minskad efterlevnad som följd. Dettavore starkt kontraproduktivt.En annan fördel med att begränsningen inte görs generell utanfår prövas av kommunen utifrån lokala förutsättningar är att det kan finnasandra sätt än nedsatt hastighet för att uppnå trafiksäkerhetsmålen. Engenerell gräns i tätort där trafiken är blandad riskerar att få lågefterlevnad. Detta skulle kräva omfattande fysiska hinder i trafikmiljön.Byggandet av fysiska hinder drar stora kostnader. Resurserna användsbetydligt bättre och mer effektivt för att förbättra trafiksäkerheten på störregenomfartsgator genom att där införa ökad trafikseparering.I samband med att kommunerna får ett utökat mandat att ansvara förtrafiksäkerheten är det lämpligt att beslutar att kräva att alla norm-beslut som tas av kommunfullmäktige ska samlas i en författ-ningssamling.Idag finns det stora brister när det gäller de lokala trafikföreskrifterna ochderas rättsverkan. Detta ger negativa effekter både i form av etisk erosionoch effektivitetsförluster.Ett införande av samma regler för kommuner som för statliga myndigheteri fråga om författningarnas utformning och kungörande skulle skapa klarhet ihandläggningsrutiner och lägga en grund för en enhetlig och lagenligmaktutövning.Att utövandet av normgivningsmakten är förankrat i lagstiftningen och attdet inte finns några tveksamheter om att regelverket har rättslig verkan äroerhört centralt. Att trafikanterna accepterar regelverket och uppträder ienlighet med detta är likaledes en viktig trafiksäkerhetsfråga. Regeringen hartidigare föreslagit (prop 1996/97:53) att avsätts av statligamedel som stimulansbidrag för trafiksäkerhets- och miljöåtgärder inomkommunernas väghållningsområde . Det ärrimligt att kommuner ska ha rätt att erhålla medel från detta anslag förkostnader som uppstår när de kommunala författningssamlingarna skapas. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om bälten i bussar,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om hastighetsbegränsning inom tättbebyggt område.