mot · GK02K34 · 1997-04-03 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:105 samverkan har kommunernas verksamhet förändrats påflera punkter. Flera kommuner har i ökad utsträckning börjatanlita privata entreprenörer för att lösa uppgifter som förrhanterades av kommunalt anställda. Den ökade konkurrensenhar minskat kommunernas kostnader och höjt kvaliteten påkommunal verksamhet. Detta är således en väg att förnya ocheffektivisera denna som bör understödjas. En annan trendinom verksamhet är dock att många kommunerhar börjat sälja tjänster och varor på marknader som förr varförbehållna de privata företagen. Detta är en utveckling somav flera skäl inger oro.Kommuner och privata företag konkurrerar inte på lika villkor.Kommunerna har konkurrensfördelar framför privata företag, främsttillgången till skattemedel. Den kommunala näringsverksamheten kan därförskada den privata. Kommunerna har vidare en helt annan roll än de privataföretagen.De har naturliga uppgifter i att lösa sina invånares gemensamma problem,att tillhandahålla vård åt sjuka, omsorg åt gamla och unga, utbildning åt barnosv. Att driva företag är emellertid främmande för en kommun, det riskerarkommunmedlemmarnas tillgångar och styr bort kommunala resurser frånkommunernas kärnområden. Därför har både de privata företagen ochkommunmedlemmarna ett intresse av klara gränser för den kommunalanäringsverksamheten.I kommunallagen finns ett par allmänt hållna ramar för sådan verksamhet.Den s k lokaliseringsprincipen anger att en kommun bara får engagera sig idet som har ett allmänt intresse för kommunen eller dess invånare. Den fåralltså i huvudsak agera bara inom sitt geografiska område. En annan regel,den s k näringsprincipen, säger att en kommun får driva näringsverksamhetbara om det sker utan att syfta till vinst och för att förse kommunmed-lemmarna med allmännyttiga tjänster.Under senare tid har påtalats att dessa gränser är oklara och att de oftaöverskrids. (Se t ex betänkandet SOU 1995:105 Konkurrens i balans ellerKonkurrensverkets - En studie avlandstingens tvätterier, 1996.) Detta öppnar för ett kommunalt företagandesom skadar näringslivet och riskerar kommunernas tillgångar. En angelägenuppgift är därför att klart bestämma området för näringsverk-samhet, ett område som bör vara snävare än i dag.De förslag som regeringen nu lägger fram i proposition 1996/97:105,samverkan, fördunklar ytterligare ramarna för kommunaltföretagande. Om de genomförs kommer de konkurrensproblem som ärförknippade med näringsverksamhet att öka.Såväl förslaget om en gemensam nämnd som förslaget omvidgade ramar för kommunalförbund är allmänt hållna. De innebär ipraktiken stora undantag från lokaliseringsprincipen som därmed blir såurholkad att det är tveksamt om den får någon betydelse.Förslagen öppnar också för kommunerna att fritt utföra uppdrag åt varandra.Detta kommer att öka det kommunala företagandet på områden där det idagfinns en fungerande konkurrens. Även om en kommun kan öka sinatillgångar genom att driva näringsverksamhet, skadar den därigenom detlokala näringslivet och undergräver därmed den ekonomiska basen för sinegen verksamhet.Kommunerna har viktiga uppgifter. Det är rimligt att kommunerna fårsamverka när det gäller myndighetsutövning. Men samverkan bör inteutsträckas till konkurrensutsatt verksamhet. Lokaliseringsprincipen får inteurholkas. Gränserna för den kommunala näringsverksamheten måste skärpasoch tydliggöras. De förslag som regeringen lägger fram går i motsatt riktningoch bör därför avslås. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår regeringens förslag om en gemensam nämnd.