mot · GK02So54 · 1997-06-11 00:00:00 — med anledning av skr. 1996/97:120 Handikappolitik InledningSverige är ett otillgängligt land för många människor i vårtland. Det behövs krafttag för att göra det tillgängligt för alla.Utredningar, projekt och kunskaper finns redan så attytterligare projekt skulle sannolikt inte komma längre än tillatt verifiera det vi redan vet. Visst är en strategi bra om denanvänds men det som kan garantera tillgänglighet är attskapa resurser till verksamheter och stifta lagar som kan förafrågan framåt.Funktionshindrade som är födda under senare delen av detta sekel serdelaktighet och jämlikhet som en självklarhet. Samhället har genom lagarskapat en förväntan om att alla skall ha lika värde. Tyvärr har det blivit såattde handikappolitiska målen fortfarande svävar högt över landets otillgängligamiljöer. Miljöer vars otillgänglighet ännu inte åtgärdats och nya miljöer somgjorts otillgängliga. Den strategi som beskrivs i regeringens skrivelse är enprövad strategi och som i bästa fall kan ge marginella effekter. Pilotprojektsom nu föreslås, befarar , kan leda till att bromsa utvecklingeneftersom vi ånyo måste avvakta utvärderingar.I kommunerna och hos en samlad handikapprörelse finns kända ochtillräckliga kunskaper för arbetet med att göra samhället mer tillgängligt föralla. Vad det handlar om är vilja och ambition. halkar vi efterinternationellt. Land efter land går om oss i detta hänseende. Det är ettfaktum som vi inte kan blunda för.Vänsterpartiet anser att projektens tid är slut. måste vi se till helheten.Det behövs konkreta och snabba åtgärder så att barn, kvinnor och män, som är funktionshindrade hinner uppleva handikappolitikens innebörd.Målen som redovisas är kända och alla är överens om dem. Vi vill ha ettsamhälle som i sin uppbyggnad och i sin politik inte utestänger ochdiskriminerar. Det skall i vid mening finnas en generell tillgänglighet byggdpå individens självbestämmande, valfrihet och integritet.En antidiskrimineringslagTrots att vi i enats om en handikappolitik som i ordär mycket radikal och framåtsyftande utsätts personer medfunktionshinder för diskriminering och i mångaolika sammanhang.Vi tror inte att det räcker med att fortsätta att tala om att det krävsattitydförändringar bland icke funktionshindrade. Samhällsklimatet blir allttuffare i besparingstider som vi lever i. När välfärden hotas är det stor riskattcynismen tar över. Därför är det nu dags för en lagstiftning till skydd för defunktionshindrade. Detta är den mest centrala frågan att ta itu med för att getrovärdighet åt en handikappolitik som syftar till jämlikhet och fulldelaktighet. Det har gått en enig parlamentarisk kommitté() föreslog en lag mot diskriminering avfunktionshindrade. En diskrimineringslag skall gälla samfärdsel, ekonomi,arbete, tillgång till varor och tjänster, till ny teknik och teknikutveckling,bostäder, offentliga miljöer och deltagande i arvoderad verksamhet så somideella eller fritidspolitiska uppdrag.Vänsterpartiet vill därför med anledning av regeringens skrivelse ånyoaktualisera att regeringen bör förelägga förslag tillförändringar som skall förhindra diskriminering av funktionshindrade. På såsätt uppfyller vi också FN:s standardregel 15 som säger att all diskrimineringav människor med funktionshinder måste undanröjas. Lagstiftningen börinnehålla regler om sanktioner mot kränkningar av principen om ickediskriminering.Tillgänglighet ivardagsmiljönI skrivelsen anser regeringen att handikappolitiken måstebeaktas inom alla politikområden och i planeringen påcentral, regional och lokal nivå.När det gäller tillgängligheten i den byggda miljön vill regeringen gåvidare med pilotprojekt där kommunerna inbjuds att medverka i samarbetemed handikapporganisationerna och andra berörda. Det är lovvärt i sig, menhär har regeringen tappat fart och måste nu mer aktivt gå från ord tillhandling. Frågorna om tillgängligheten i den byggda miljön är utredd i tvåomgångar, dels i Plan- och byggutredningen, dels i den rapport som Boverketlevererade om insatser för att förbättra tillgängligheten påallmänna platser och i befintliga publika lokaler. Regeringen skulle enligtriksdagsbeslutet i frågan utan tidsutdräkt återkomma till medförslag. Det kom i och med denna skrivelse, efter ,vilket är anmärkningsvärt och oacceptabelt. De förslag som läggs innehållermycket litet av konkreta åtgärder och som sagts, inte samordnat medövrig handikappolitik.Regeringen har haft möjlighet att agera i frågan, men harbland annat avstått från att lägga fram sitt eget förslag om att enkelt åtgärdahinder på allmän plats och i publika lokaler . Lagrådet förlängdetiden för att försäkra möjligheten till att det skulle kunnagenomföras.I regeringens skrivelse, utifrån , talas om betydandekostnader för den kommunala sektorn om förslaget skulle genomföras, menglömmer rapportens poängtering av att det blir mycket billigare omdet läggs in i det normala underhållet av gatumiljön eller ombyggnation avpublika lokaler. I rapporten framgår också att i en situation med högarbetslöshet kan den samhällsekonomiska kostnaden för arbetskraft varamycket låg eller noll. Dagens arbetsmarknadssituation talar för att sätta igång nu.Vänsterpartiet föreslår att kommunerna åläggs att genomföra inventeringaroch åtgärdsplaner när det gäller tillgängligheten i publika lokaler och påallmän plats. Enkla åtgärder bör vara genomförda , i enlighet meden lagrådsremiss som regeringen tidigare stoppat. Stimulansåtgärder för dettaändamål bör komma till, något som föreslagit i sitt alternativtill ekonomiska vårproposition.Tillgänglighet inomtrafikområdetNär det gäller tillgänglighet i trafiken satsar regeringen 1,5miljarder. Detta kan leda till en ökad tillgänglighet tillkollektivtrafik, men fortfarande kvarstår svårigheter att ta sigtill och från densamma. Här finns en klar brist isamordningen mellan de olika departementen och strider motden övergripande målformuleringen om atthandikappolitiken måste beaktas inom alla politikerområden.Detta bör ges regeringen till känna.I samband med regeringens skrivelse lämnades även en proposition,1996/97:115, i syfte att minska kostnaderna för färdtjänsten. Denna bespa-ringsproposition innebär i stort att pengar förs från färdtjänst ochriksfärdtjänst till att göra kollektivtrafiken tillgänglig. ärpositivt till en kollektivtrafik där ansvaret för allas resande läggs på entrafikhuvudman. Men detta får inte ske på bekostnad av färdtjänsten. I vårmotion med anledning av regeringens proposition har vi därför markerat deförslag som vi anser går i denna riktning.Vänsterpartiet tillstyrker att färdtjänsten och riksfärdtjänsten får egnarättighetslagar och att reglerna lyfts bort från socialtjänstlagen. Detta gör vi iavvaktan på, och som en komplettering till, en kommande diskriminerings-lag.Vi vet av erfarenhet att det ligger en fara i regeringens alltomfattandebesparingsinriktning. Många av dessa har gått till överdrift och gjort att mankan ifrågasätta regeringens trovärdighet när det gäller handikappolitiken.Senaste exemplet är när regeringen avskaffar stimulansbidragen.Bidrag som gjort det möjligt för funktionshindrade att habiliteras ellerrehabiliteras till ett bättre liv.Det finns nu två passusar i förslaget till lag om färdtjänst (prop.1996/97:115) som kan öppna för kommunernas godtycke och sparnit ochmedföra försämringar för funktionshindrade personer. Det första finns i 7 §första stycket, där det sägs: "Om den sökande kan tillgodose sitttransportbehov på annat sätt, behöver tillstånd dock inte medges. "anser att den formuleringen inte leder till ett oberoende liv förden funktionshindrade. Tillståndsgivaren kan anse att om make eller makahar bil eller annat transportmedel så är färdbehovet tillgodosett. Det kanockså i en del fall anses som tillgodosett om barn eller annan anhörig har bil.Vänsterpartiet föreslår att beslutar att denna mening utgår ochersätts med en formulering som bestäms av den enskildes transportbehov.En annan besparingsmöjlighet som kan öppna sig för tillståndsgivarna äratt vara återhållsamma, eller att inte bevilja färdtjänst utanför den egnaregionen. anser att hela resekedjan skall täckas in så att omnågon fått färdtjänst i den egna kommunen eller regionen så skalltillståndsinnehavaren automatiskt få tillstånd i en annan region i landet. Detkan annars hända att en person från på besök i inte kanfärdas obehindrat. För att förhindra detta vill ha ett tillståndför att använda färdtjänst som skall vara landsomfattande.I 12 § färdtjänstlagen och 9 § lag om riksfärdtjänst föreslår regeringen atttillståndsgivaren skall få återkalla tillståndet med att anlita färdtjänst omtillståndshavaren gör sig skyldig till missbruk.Vänsterpartiet anser att om en person gör sig skyldig till missbruk avfärdtjänst, bedrägligt beteende eller brott med annan brottsrubricering, såskall detta stå under allmänt åtal. Dvs den som gör sig skyldig till brott skalldömas i enlighet med . Om medverkar till att enmissbruksparagraf införs i de båda lagarna så medverkar man också tillsådana händelser som när en kvinna under en färdtjänstresa överskriditregeln om femminutersstopp och därmed fick sin färdtjänst indragen. Honblev sittande i sin bostad medan saken utreddes. Honhade ingen möjlighet att ta sig till rehabilitering, besöka anhöriga ochbekanta och annat som hör till ett vardagligt liv. En sådan regel kan inteVänsterpartiet ställa sig bakom.Vi delar fullt ut den remissinstans som påtalade att ingen kan utestängasfrån att använda sig av kollektivtrafiken p.g.a. missbruk. har ävenregeringen ansett att färdtjänsten är en del av den kollektivtrafiken. Vi utgårdärför från att regeln i den föreslagna 12 § lag om färdtjänst och 9 § lag omriksfärdtjänst har tillkommit av misstag.Huvudprincipen har varit att funktionshindrade som har etttransportbehov skall ha samma utgifter för detta som icke funktionshindradehar. Vi vet nu att denna princip naggats i kanten av ett par kammarrättsdomardär kommunen efter prövning har fått rätt att inkomstpröva färdtjänst-avgiften. Kommunen har då haft möjlighet att ta ut en avgift som varit högreän den för kollektivtrafiken. Regeringens förslag till färdtjänstlag ger enöppning för inkomstprövning av färdtjänsten, se 11 § . anserdärför att skall fastställa färdtjänstavgiften till den nivå somgällerför kollektivtrafiken.KulturområdetKultur skall kunna erbjudas alla. Våra kulturinstitutionerskall ha ett särskilt ansvar för detta och söka vägar för att nåfram till alla grupper i samhället och då särskilt de gruppersom inte är delaktiga av kulturutbudet. Människor medfunktionshinder skall beredas möjlighet att använda sinkreativitet och sina konstnärliga och intellektuellafärdigheter.Vänsterpartiet anser därför att ett handlingsprogram för ökat deltagande ikulturlivet som främst berör funktionshindrade är en ytterst viktig fråga. Dethandlar inte bara om fysisk tillgänglighet utan även innehållsmässig ochteknisk tillgänglighet. Här bör den nya informationstekniken kunna användasför att underlätta ett deltagande på lika villkor. Vi vill betona vikten av attetthandlingsprogram utarbetas i nära samarbete med handikapporganisa-tionerna. Detta vill vi att ger regeringen till känna.När det specifikt gäller IT-frågorna har regeringen givit i uppdrag att i samråd med myndigheter och organisationer utvecklaett IT-program för hur man skall främja funktionshindrades användande avIT-tekniken. Det program som presenteras anser skallgenomföras. Det berör många områden, skola, arbetsliv, kultur, fritid ochboende. Det beskriver de tekniska baskraven, som text, användandet avbilder, tal och ljud och framför allt vägarna till en tillgänglighet.Teletjänster är ett annat problem som måste beaktas. anseratt när det gäller dessa tjänster så måste ansvars- och finansieringsprincipengälla, dvs producenten skall ha ett ansvar för att produkten är tillgänglig. Denprincipen kan sedan kompletteras med stödjande insatser från samhälletssida.Elever med funktionshinderDetta avsnitt tyder också på en brist på ambitioner. Samtidigtsom man vet att funktionshindrade har olika svårigheter närdet gäller tillgänglighet i skolan så saknas i stort settadekvata åtgärder.Vänsterpartiets principiella utgångspunkt är att barn och ungdomar medfunktionshinder skall ges lika möjligheter till utbildning. I sin anslags-framställan tar i skolan () upp deojämlika villkor som råder beträffande läromedelsförsörjning för synskadadeelever vid bl.a. vuxenutbildning. Problemet har överlämnatstill (U 1995:09) att beaktas i det fortsattautredningsarbetet.Vi vill här också lyfta fram de vuxna dövas svårigheter vid studier inomframför allt den kommunala vuxenutbildningen då det gäller tolkservice.Eftersom inga regler finns som reglerar kommunens skyldigheter atttillhandahålla tolkservice förekommer det att en skola vägrar att betala förtolk för en döv studerande. Svårigheterna kan också gälla studier vid skolorutanför det allmänna skolväsendet, eftersom det är utbildningsanordnarensom skall stå för denna kostnad. Antalet vuxna döva som berörs är intemånga . Det är dock oerhört viktigt för dem det gäller. Vi menar därföratt även denna fråga bör överlämnas till för fortsattutredning och handläggning.För är funktionsnedsattas möjligheter till utbildning och tillett gott liv av mycket stor principiell betydelse. har avvisatallaförslag om besparingar på anslag inom områden som rör elever medhandikapp. Vi vill inom detta område ha en genomgripande översyn så attfunktionshindrade får lika tillgång till utbildning som icke funktions-hindrade.Arbetsmarknad ocharbetslivAv regeringens skrivelse framgår att:"Arbetsmarknadspolitiken måste bedrivas på ett sådant sättatt även funktionshindrade personer integreras i arbetslivet. "Med tanke på regeringens insatser för arbetshandikappadetorde integrationen gälla arbetslöshetskön.Trots att arbetslösheten mångdubblats ligger åtgärder förarbetshandikappade i stort sätt stilla. har antaletlönebidragsanställda minskat från ca 50 000 till ca 45 000 personer. Det ären minskning med . Andra insatser som gjorts är att sänka ersätt-ningstaket för lönebidrag, försämring av lönebidragsförordningen och hårdabesparingskrav på Samhall.För arbetshandikappade har situationen på arbetsmarknaden alltid varitsvår, än värre har det blivit med massarbetslöshetens inträde. Åtgärder somlönebidrag och anställningar inom är därför av mycket storbetydelse. För många arbetshandikappade finns inget alternativ, det bliröppen arbetslöshet eller förtidspension. För samhället är det heller ingenvinst att låta människor gå arbetslösa. Detta visar bl.a. utredningen . Mot denna bakgrund är regeringenspolitik mot arbetshandikappade obegriplig. Det strider också mot arbetar-rörelsens grundvärderingar om solidaritet och rättvisa.LönebidragDe många olika turerna kring lönebidraget har blandanställda med lönebidrag skapat stor oro, många har varslatsom uppsägning vid samband med att högstalönebidragsnivån sänktes från till . Enligt AMSlämnade ca 7 000 personer sina anställningar budgetåret1995/96. De flesta på grund av arbetsgivarnas bristandebetalningsförmåga när lönebidraget sänktes.Enligt måste antalet anställningar med lönebidrag öka. Dearbetshandikappade måste också kunna ta del av hela arbetsmarknaden, intebara den lågt avlönade. måste därför bidragstaket slopas. Det ligger på 13 700 . Som en omedelbar åtgärd bör det maximalabidraget knytas till den allmänna löneutvecklingen.Vänsterpartiet har avvisat förslaget om att lönebidragstaket på enbartskall gälla allmännyttiga organisationer och att övriga bidrag i genomsnittskall uppgå till högst . Det är då stor risk att arbetsmarknaden blirfortsatt smal för arbetshandikappade. 60-procentsregeln ökar svårigheten förpersoner med svårare arbetshandikapp att få en anställning. Detta strider motgrundtanken om att lönebidraget främst skall hjälpa personer med svårarearbetshandikapp, men riskerar de att bli utkonkurrerade.Enligt bör också ett särskilt rekryteringsstöd införas underhögst 12 månader som högsta bidragsnivå. Under den tiden kanden anställde introduceras i arbetet och rätt lönebidragsnivå fastställas.SamhallFör är också lönebidraget viktigt. Övergångar frånSamhall sker till stor del med hjälp av lönebidrag. Om högakrav på övergångar från skall ställas bör ocksåtillgången på lönebidrag säkras för . En fast kvoteller ett särskilt samhallönebidrag bör införas. måstekunna arbeta långsiktigt och målmedvetet med att erbjudaanställda arbete utanför företaget.Samhall har under upprepade tillfällen utsatts för kraftiga besparingskrav.Resultatet av dessa besparingar torde vara ringa om ens några. Människorsom skulle kunna ges anställning inom måste ändå få försörjnings-medel genom andra system. Via kan många människor göra eninsats och delta i arbetslivet. Arbetslinjen måste därför ges ett reelltinnehåll.Samhall måste få ett större utrymme för att upprätthålla arbetslinjen blandarbetshandikappade. lade sådana förslag senast tillvårpropositionen 1997.Diskriminering i arbetslivetVänsterpartiet välkomnar arbetet med en lagstiftning motdiskriminering i arbetslivet. Det måste dock betonas attkommande lagstiftning måste vara av en sådan kvalitet attden förmår att ingripa vid uppenbar diskriminering.Erfarenheterna från lagstiftningen mot etnisk diskrimineringär inte goda. har vid ett flertal tillfällen krävtatt förbudet skall gälla hela anställningsprocessen.Nuvarande lagstiftning har varit tandlös. Lärdomar fråndenna lag måste tillgodogöras för att göra kommandelagstiftning effektiv.InternationellhandikappolitikSverige driver aktivt jämställdhetsperspektivet när det gällerbiståndet. Det är bra och vi vill här särskilt understryka attkvinnor med funktionshinder över lag är mer diskrimineradeän män. Därför bör gruppen kvinnor särskiltuppmärksammas.I skrivelsen avsnitt om nämns flera FN-organ inomvilka avser att verka i de funktionshindrades intressen. Världsbankenoch räknas ibland som FN-organ, ibland inte.Likafullt är det självklart att dessa organ verkar på den internationellaarenan. Vidare har ett inte oväsentligt inflytande på i första handVärldsbanken. Det vore därför viktigt att även verkade för defunktionshindrade i och Internationella världsbanken.När det gäller det svenska bilaterala biståndet uppgår stödet till defunktionshindrade ännu inte till av det totala bilaterala biståndet. Iövriga sammanhang uppmärksammas inte de funktionshindrade, trots att defunktionshindrade har en rad specifika problem på praktiskt taget livets allaområden. Utöver att de är funktionshindrade har de samma krav och behovsom alla andra människor och skall rimligen ha samma rättigheter. Demänskliga rättigheterna skall gälla i lika hög grad för funktionshindrade somför alla andra människor. En kamp för de funktionshindrade ingår i kampenför mänskliga rättigheter.En naturlig slutsats att dra av detta ganska självklara, men sällanuppmärksammade, resonemang är att stödet till de funktionshindrade bordefinnas med på varje delområde inom den svenska biståndspolitiken. Stödettill de funktionshindrade borde integreras i biståndpolitiken i dess helhet istället för att utgöra ett eget isolerat delområde.I konsekvens med detta synsätt borde även föra detta vidare inomEU. Biståndspolitik för funktionshindrade i bör också utgöra enintegrerad del på varje område inom det totala EU-biståndet. Det borde varaSveriges uppgift att verka för ett EU-stöd till de funktionshindrade i enlighetmed samma principer som vi ovan presenterat för det svenska bilateralabiståndet.En särskilt viktig del av biståndet till de funktionshindrade utgörorganisationsstödet. De funktionshindrade behöver stöd för att kunnaorganisera sig, höja sin egen röst och själva kämpa för sina egna intressen.Det skulle betyda mycket för de funktionshindrades självaktning ochsjälvtillit.En annan sida av samma problemområde är organisationsstödet tillhandikapporganisationerna på det internationella området, inte minst stödettill SHIA. En grundförutsättning för en positiv handikappolitisk utveckling äratt funktionshindrade själva får redskap som ger inflytande och makt.Handikapporganisationerna är ett kollektivt verktyg för detta. SHIA:sutvecklingsbistånd bygger på en gemensam erfarenhet av att leva medfunktionshinder. Det finns därför starka inslag av ömsesidighet och ettjämlikt förhållningssätt i arbetet. SHIA besitter på detta område en unikkompetens. Detsamma skulle också ske om den svenska Helioskommitténbreddas så att handikapporganisationernas inflytande ökade så att man i ännustörre utsträckning än nu kunde tillgodogöra sig de funktionshindradeskunskaper och erfarenheter.Avslutningsvis vill vi påpeka att inom EU har en till synesobetydlig men viktig fråga att ta upp i EU. Alla är i mycketringa grad handikappanpassade. För att säga som det är: handikapp-anpassningen i är genomusel. Detta kan synas vara enbagatell. Men skulle den betraktas som en sådan borde den vara lätt att rättatill. Principiellt sett är dock frågan inte alls oväsentlig. Den handlar omtillgängligheten för de funktionshindrade att ta del av och ha möjligheter attfölja demokratiska processer. Frågan handlar alltså ytterst om defunktionshindrades demokratiska rättigheter. Därmed torde uppgifti den här frågan vara självklar. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att med snabba och konkreta åtgärder göra samhället tillgängligtför alla,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en antidiskrimineringslag enligt FN:s standardregel,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om tillgängligheten i den be byggda miljön och att åtgärder för attöka denna skall vara klara ,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om kollektivtrafiken och färdtjänsten,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ändringar i färdtjänstlagen och i lagen om riksfärdtjänst,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att egenavgiften för färdtjänst skall vara densamma som förkollektivtrafiken,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ett handlingsprogram när det gäller funktionshindrade ochkulturen,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om förslag till IT program,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om teletjänster,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om skolan och behovet av ytterligare utredningsuppgifter förKunskapslyftskommittén,11. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om arbetslösheten bland funktionshindrade,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om vikten av ett bevarat lönebidragssystem,13. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om diskriminering i arbetslivet,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om och ,16. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att höja det bilaterala biståndet till funktionshindrade i världen,17. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om integrering av funktionshindrade i biståndspolitiken,18. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om och EU för att öka det ekonomiska stödet tillfunktionshindrade i världen,19. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att ta till vara handikapporganisationernas kunskap genomsamverkan med SHIA,20. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en handikappanpassning av .