mot · GL02Bo539 · 1997-10-06 00:00:00 — Någon detaljreglering bör dock inte komma i fråga.Vad som krävs är att det utarbetas en strategi för ombyggnaden av områdena. Möjligheter att använda ekonomiska instrument för att stimulera till ombyggnad och förnyelse och ett rikare liv i förortsområden och områden med bebyggelse av förortskaraktär bör undersökas. är också positivt till det riktade statsbidraget till ombyggnad av förortsområden som bostadspolitiska utredningen föreslår. Vad som anförts om insatser i särskilda områden bör ges regeringen till känna. Det är långt kvar innan trafiksystemen i stadsmiljön kan kallas miljöanpassade. För detta krävs tillgång till förnyelsebar energi, teknisk utveckling av resurssnåla fordon samt en ny samhällsplanering. Transportmönster måste utvecklas som leder till minsta möjliga miljöpåverkan. Samhällsplaneringen måste därför i högre grad inriktas på att skapa närhet mellan arbetsplats, bostad och service. Därigenom minskar behoven av transporter. Föroreningar från biltrafiken är det stora miljöproblemet i de större städerna. En långsiktig avveckling av fossil bensin och diesel och samtidig introduktion av miljöanpassade drivmedel är angelägen. Genom många städer transporteras farliga ämnen med lastbil. anser att bättre säkerhet inom detta område behövs. En övergång till spår- och sjöburna transporter av miljöfarliga varor och ämnen bör påskyndas. Trafikplaneringen i stadsmiljön utgår alltför ofta från bilismens krav, även om det hänt mycket . Planeringen av trafiksystemen bör istället utgå från lösningar som gynnar gående och cyklande. Vägar och platser bör generellt utformas så att de blir praktiska och säkra för gående. Handikappanpassning måste vara en självklar utgångspunkt vid all planering. Detta planeringsansvar ligger på kommunerna att genomföra. Staten kan lyfta fram förebilder. Ambitionen för stadsmiljön skall vara att alla ska kunna leva med god livskvalitet utan egen bil. Bilen kommer att finnas kvar och har klara fördelar för många människor. Biltrafik har en funktion, men bilismen i städernas centrum måste minskas. Miljöanpassade transportmedel skall finnas och upplevas som bekväma och attraktiva. Kollektivtrafiksystemen måste utvecklas och förbättras. I städer som , , , och har man gjort satsningar på moderna spårvägssystem som gett goda resultat. En utveckling av spårvägar i innerstadsområden är en framtidsutveckling. Busstrafik med etanol eller biogas kan utvecklas mycket mer än . anser att det bör finnas möjligheter för kommuner att inrätta egna miljöavgifter, i syfte att styra bort biltrafiken från de mest trafikerade och föroreningsbelastade områdena. Vilken teknik som skall användas bör i princip varje kommun själv avgöra. anser att det måste skapas kommunikationssystem som bygger på insikten om behoven av omställning mot ett hållbart samhälle. Arbetet med miljöanpassningen av transportsystemet och de allmänna kommunikationerna i stadsmiljön måste intensifieras. Detta bör ges regeringen tillkänna. En fråga som blivit alltmera aktuell är de statliga myndigheternas och företagens neddragningar av service. Det är inte enbart ett glesbygdsproblem att t ex Postens service försämras, att Polisens tillgänglighet begränsas och att apotek läggs ner. Det påverkar såväl den grundläggande tryggheten som utvecklingsmöjligheterna negativt och försvårar bl a allvarligt för småföretagen, bl a för de äldre, i stadsmiljön. anser att centraliseringen av statlig service och den därav försämrade servicenivån kritiskt måste utredas och värderas såväl ur ett samhällsekonomiskt som ur medborgarskapsperspektiv. bör därför ge regeringen tillkänna vad som anförts om lokal serviceneddragning hos statliga myndigheter och företag. 12 Förhindra segregation skapa mångfald och lokal gemenskap! Kulturmöten är viktiga. Många barn med invandrarbakgrund har aldrig besökt ett svenskt hem. Än färre vuxna har gjort detta. Många med svensk bakgrund har heller aldrig besökt ett invandrarhem. På liknande sätt är förhållandet i många stadsmiljöer mellan rika och fattiga, mellan högutbildade och lågutbildade etc. Det skapar myter och hindrar oss ofta från att se verkligheten ur andras perspektiv och lära och förstå av detta. Olikheter är ofta stimulerande. Ensidighet blir deprimerande. Segregation skapar främlingskap och misstro och förstärker ofta ekonomiska och sociala problem. Ensidiga stadsmiljöer förstärker också ofta tendenserna till segregation som i en ond cirkel. Den fysiska miljön har stor betydelse också för den sociala samvaron. Många, men långtifrån alla, av miljonprogramområden präglas av ensidiga och eftersatta bomiljöer. Varje individ är unik och har olika behov och förutsättningar. För att motverka segregation krävs både rättigheter och skyldigheter. Det krävs ofta både kommunala och lokala insatser. Det krävs en medveten samhällsplanering där mångfald, variation och olikheter stimuleras och där ensidighet, utarmning och utslagning aktivt motverkas. Skolan och det lokala kulturlivet har en stor betydelse för om människor skall mötas eller inte. Samhällsgemenskapen måste växa underifrån. Genom ett ökat lokalt inflytande med aktiva medborgare som tar personligt ansvar för lokal omsorg och känner samhällets förtroende kan segregationens avigsidor begränsas och brytas. Detta bör ges regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ökat producentansvar för byggsektorn med bibehållet offentligt ansvar för övergripande forskning och utveckling, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om uppföljning av (SOU 1996:124) med förslag till nationellt handlingsprogram för en miljö som leder till en hållbar hälsoutveckling, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om forskningsinsatser inom området stadsmiljöns gestaltning och mångfald med koppling till människors utveckling och hälsa, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om arkitektur och formgivning, att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i som ger medborgarna rätt till initiativ, till att definiera behov och till att utforma lösningar för utveckling av sin närmiljö, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förslag till stöd för medborgare som vill engagera sig i den fjärde beslutsnivån, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ökat medborgaransvar för vården av den fysiska närmiljön, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om bevarande av kulturhistoriskt intressanta byggnader och miljöer, om inventeringar av dessa samt om medborgarmedverkan i detta arbete, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förstärkt lagskydd av grönområden, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om forskning om grönområden i den byggda miljön, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nationalstadsparker, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om insatser för en bättre stadsmiljö i vissa särskilda områden, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om miljöanpassade trafiksystem i stadsmiljön, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utredning och utvärdering av serviceneddragning av statliga myndigheters och bolags verksamheter, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om segregation och om ökat medborgaransvar för omsorg och andra sociala funktioner i respektive stadsdel, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen i övrigt anförts om en hållbar stadsutveckling.