mot · GL02So801 · 1997-10-06 00:00:00 — 3.1 Kommunernas ansvar för 3.2 Att göra känd 5 Barnbilaga till statsbudgeten 6 Nytt familjestöd lika för varje barn 10 Folkhälsopolitik ur ett barnperspektiv 10.1 Bättre hälsa men inte för alla 10.2 De första levnadsårens sjukdomar 10.3.2 Fritid och kulturverksamhet 11 De osynliga barnen 12 De gömda barnen 13 Våld mot barn 15 Barnpornografi dokumentation av brott mot barn 16 Barnet och dess rättssäkerhet Även om det stora flertalet barn i har det mycket bra finns stora grupper av barn som har det svårt och som befinner sig i utsatta situationer. Det är barn som lever i familjer där psykisk ohälsa eller missbruk och misshandel förekommer. Det är barn som utsätts för övergrepp, barn som drabbas av fysisk eller psykisk ohälsa och, inte minst, barn som känner ensamhet. Det är stor risk att många barn får en ogynnsam utveckling som kan leda till missbruk, kriminalitet och psykiska störningar. Barn måste känna trygghet, de måste mötas med respekt och de måste uppleva gemenskap, delaktighet och tillit. Det är viktigt att inledningsvis konstatera att alla vuxna har ett ansvar för detta eller för att citera ett afrikanskt ordspråk It takes a village to raise a child. All politik påverkar barnens situation. För att skapa goda levnads- och uppväxtvillkor för dem och för att förebygga en ogynnsam utveckling anser därför att barnperspektivet måste genomsyra alla politiska beslut alltifrån ekonomi till folkhälsa. Till exempel bör statsbudgeten ha en barnbilaga. Forskning och information om barn som på olika sätt far illa måste intensifieras. Familjepolitik måste inriktas på att stödja föräldrarna i deras svåra och ansvarfulla roll på ett sätt som inte förhindrar möjligheterna att tillgodose olika behov. Politiska beslut måste föregås av barnkonsekvensanalyser. anser också att det måste vara självklart att FN:s konvention om barns rättigheter ska vara den självklara utgångspunkten för en gemensam grundsyn i allt arbete med barn. Eftersom ansvaret för omsorgen om barn och unga till stor del ligger på kommunerna är det på den kommunala nivån beslut tas som avgör om principer ska slå igenom i . Staten kan däremot inte undandra sig det övergripande ansvaret utan bör arbeta med genomförandet på liknande sätt som med Agenda 21-programmet. En nationell strategi som innefattar mål för ett kommunalt genomförande bör därför göras. Eftersom berör alla departement är det viktigt att regeringen har en samlad syn på barn- och ungdomsfrågor på samma sätt som man har på jämställdhetsfrågorna. I myndigheternas verksamhet måste beaktas. De som arbetar med barn eller fattar beslut om barn måste utbildas i . Alla barn måste också få kännedom om den. Det finns också behov av ett ökat rättsskydd för barn. Många barn som befinner sig i utsatta situationer hamnar i skuggan av de vuxna. Lagar och rättstillämpning utgår alltför ofta från ett vuxenperspektiv. Kunskap om barn och barns sätt att uttrycka sig är ofta bristfällig hos de som handlägger ärenden där barn är inblandade. anser det nödvändigt med en utredning för att stärka barnens rättssäkerhet. anser också att samhället i barnpornografifrågan nu tydligt måste markera sin avsky mot dessa brott. All hantering av barnpornografi måste kriminaliseras och således lyftas ut ur grundlagstiftningen och hanteras i . Barn är ömtåliga. Vi behöver kärlek. Det viktigaste är inte dyra leksaker. Vi behöver stöd. Tänk på att barnen kanske vill rädda naturen men dom vet inte vad dom ska göra. Vuxna måste lära sig att berätta viktiga saker för oss. Det blir lättare om ni förklarar för oss. Tänk på det. , klass 34 , . All politik påverkar barnen. slog fast att ...det inte går att skapa en god livsmiljö för barnen utan att skapa ett gott samhälle åt alla... De former som syftar till att förbättra barnens levnadsförhållanden kan således inte bara inriktas direkt på barnen. Barnperspektivet måste alltså genomsyra alla politiska beslut. Barn har speciella behov av skydd och stöd. Barnen har egna rättigheter och framförallt har barnen ett eget människovärde. Barn är inte miniatyrupplagor av vuxna utan individer med egna unika behov. Barns tillvaro måste präglas av trygghet. De måste mötas med respekt och få känna gemenskap, delaktighet och tillit. Då formas barnet till en människa med de bästa tänkbara förutsättningar för att klara livets alla påfrestningar. Sättet att behandla barn speglar graden av humanism och rättvisa i vårt samhälle. Det är också avgörande för hur barnen i sin tur kommer att forma det framtida samhället. Alla barn behöver vuxna som har tid och ork att möta deras behov. Vi har alla ett ansvar för att ge barnen goda levnads- och uppväxtvillkor, eller för att citera ett afrikanskt ordspråk: It takes a village to raise a child. Även om de flesta barn i har det förhållandevis bra finns det stora grupper av barn som har det svårt och befinner sig i utsatta situationer. Det är barn som lever i familjer där psykisk ohälsa, missbruk och misshandel förekommer. Det är barn som utsätts för övergrepp, barn som drabbas av fysisk eller psykisk ohälsa och, inte minst, barn som känner ensamhet. De snabba förändringar som samhället genomgår påverkar också barnen. Så har till exempel klimatet hårdnat för barn och ungdomar som drabbas när pengar ska sparas. Saneringen av statens ekonomi genom besparingar och omstruktureringar har drabbat många barnfamiljer särskilt hårt. Detta har skett som arbetslösheten ökat och hushållens ekonomi också därigenom försämrats. När kommunerna minskar utbudet inom barn- och ungdomsverksamheterna, lägger ner verksamheter som kommunen inte är skyldig att bedriva eller höjer avgifterna, får den enskilda familjens ekonomiska situation ökad betydelse för barnens välfärd. Möjligheterna att genom ekonomiska insatser kompensera försämringar skiljer sig mycket åt mellan olika familjer. Ett barnperspektiv är alltså inte minst nödvändigt inom den ekonomiska politiken. Det är det som barnen ser, hör, upplever och känner som är deras verklighet. Det är detta barnperspektiv vi alla behöver tillägna oss såväl i vardagslivet som i politiska församlingar och andra beslutande organ. Det är viktigt att det finns en gemensam grundsyn för allt arbete med barn och ungdomar. FN:s konvention om barns rättigheter ska vara den självklara utgångspunkten. Dess grundsyn om barns rätt att åtnjuta respekt för sina rättigheter, principen om barns bästa, om vikten av att lyssna till barnet och om dess rätt till liv och utveckling skall genomsyra alla beslut som rör barn. lades om barns rättigheter fram till generalförsamlingen. Den ratificerades av . har även undertecknat men ännu inte ratificerat konvention on the exercise of children´s rights. Konventionens syfte är att stärka barns ställning i familjerättsprocesser. I konventionen anges bland annat vilka processuella rättigheter barn ska ha. Barn har rätt till relevant information och rätt att uttrycka sina åsikter i processen. anser att ska ratificera även denna konvention. Detta bör ges regeringen till känna. Ända sedan ratificerade har en diskussion förts om att inkorporera den i svensk lag. Enligt svensk rättspraxis är en internationell konvention inte direkt tillämplig i svensk rätt. I har två metoder kommit till användning för att införliva konventioner med svensk rätt, dels transformering, dels inkorporering. Transformering man ser i vad mån konventionens bestämmelser har motsvarighet i den nationella rätten, dvs om gällande rätt kan anses stå i överensstämmelse med konventionen. Om det visar sig att den nationella lagstiftningen saknar motsvarighet till konventionens bestämmelser eller innehåller regler som strider mot någon av dessa, omarbetas transformeras de delar av konventionen som behöver införlivas med svensk rätt till svensk författningstext. Inkorporering bestämmelserna i en konvention ska gälla. Den autentiska konventionstexten blir då gällande svensk lag. Olika sätt har använts för att införliva i olika stater. Här följer några exempel: : Delar av har intagits i den belgiska lagstiftningen. Konventionen är direkt tillämplig i den nationella rättsordningen och dess bestämmelser äger vid konflikt företräde framför den nationella lagstiftningen. : har inte införlivats i kanadensisk lag. Befintliga federala lagar ansågs vara tillräckliga för att konventionen skulle kunna ratificeras. : är inte inkorporerad i dansk rätt såsom lag. Vid ratificeringen av konventionen konstaterades att dansk lag stämmer överens med åtaganden i konventionen, varför inga särskilda lagstiftningsåtgärder vidtogs. : har inkorporerats i den finska rättsordningen genom lag och har ställning som lag i . : är inte inkorporerad i norsk rätt. har redan en omfattande lagstiftning om barn. Redan 19171920 fick den första egentliga barnlagstiftningen. Då infördes bl a lagen om barn i äktenskap, lagen om barn utom äktenskap, lagen om adoption och lagen om förmynderskap. Sedan ratificerat 1989 har principen om barnets rätt att uttrycka sina åsikter arbetats in i och utlänningslagen. Principer om barnets bästa har införts i såväl utlänningslagen som socialtjänstlagen. Frågan om inkorporering eller transformering av behandlades i riksdag . I samband med detta uttalade barnombudsmannen att borde införlivas i svensk rätt genom transformering och att barnen härigenom torde ges det bästa skyddet. I vissa delar går svensk lagstiftning till och med längre än . riksdag beslutade att inte inkorporera konventionen. 1996 tillsattes en parlamentarisk kommitté som fick i uppdrag att se om intentioner kommer till uttryck i svensk lagstiftning och praxis. Kommittén har presenterat sitt slutbetänkande. Kommitténs majoritet anser inte heller att en inkorporering ska genomföras. I SOU 1997:116 Barnets bästa i främsta rummet skriver kommittén bl a följande: innehåller många relativt vaga formuleringar och ett icke obetydligt inslag av artiklar som siktar till ett gradvist genomförande, som är svåra att direkt tolka av en domstol. genomförande är en politisk process. För ett land med så omfattande barnrättslig lagstiftning som finns det inte mycket att vinna på att ge status av nationell lag. Viktigare är att det sker en ordentlig genomgång av att lagarna stämmer överens med konventionen och att konventionens anda och innebörd i fortsättningen beaktas i varje lagstiftningsärende. Vi menar att tolkningen av bör göras politiskt av , som därvid kan stifta de lagar som krävs för att rättigheterna i bäst skall slå igenom. anser också att inte ska inkorporeras. Det viktiga är nu att åstadkomma effektiva styrmedel, opinionsbildning och upplysning om konventionen så att hela samhället kommer att genomsyras av dess anda. 3.1 Kommunernas ansvar för ligger en stor del av ansvaret för omsorgen om barn och unga på kommunerna. Med den ökade decentraliseringen och kommunala självbestämmanderätten fördelar och prioriterar kommunerna själva hur resurserna ska användas på bästa sätt. Det är med andra ord på den kommunala nivån som de beslut tas som avgör om principer ska slå igenom i . Det finns exempel på kommuner som har hittat modeller för att integrera i det kommunala beslutsarbetet. I har beslut tagits om att samtliga nämnder och styrelser ska utarbeta en särskild barnbilaga till sin verksamhetsplan. I pågår ett projekt där man bestämt att alla beslut som fattas i kommunens olika nämnder och styrelser ska innehålla en barnchecklista med fem frågor som skall besvaras. Innebär beslutet att barns och ungdomars bästa sätts i främsta rummet? Innebär beslutet att barns och ungdomars sociala, ekonomiska och kulturella rättig-heter beaktas? Innebär beslutet att barns och ungdomars rätt till god hälsa och utveckling beaktas? Har barn och ungdomar fått uttrycka sin mening? Har särskild hänsyn tagits till fysiskt och psykiskt handikappade barns och ung-domars behov? undersökning På spaning efter visade dock att de flesta kommunerna saknar tillräcklig kunskap om . av kommunerna uttryckte en önskan om mer kunskap och idéutbyte. Viljan finns men kunskapen saknas. 3.2 Att göra känd När hade ratificerat beslutade regeringen att skulle gå till frivilligorganisationer för information om . avsatte regeringen ytterligare till samma ändamål. BO har i uppdrag från regeringen att verka för att kommunerna använder i det generella arbetet med barn. Utöver ovan nämnda åtgärder anser att det behövs mer systematiska insatser för att konventionen skall få genomslag. Man kan dra en parallell med handlingsprogrammet som har fått mycket större genomslagskraft i kommunerna än vad fått. Krav på lokalt genomförande och nationell uppföljning ger en förstärkt status för i den kommunala beslutsprocessen. På liknande sätt anser att ska genomföras i kommunerna. Genom kommunala handlingsplaner kan stärkas. En nationell strategi som innefattar mål för ett kommunalt genomförande samt en tidsplan bör göras. är ett övergripande ansvar för staten som inte kan delegeras enbart till kommunerna. Utbildning är en av de viktigaste faktorerna i arbetet med barns rättigheter. Alla som arbetar med eller fattar beslut om barn måste utbildas i . Det gäller såväl politiker som lärare, socialarbetare, stadsplanerare, jurister, poliser, åklagare, domare, sjukvårdspersonal, barnomsorgspersonal, invandrarverkets personal, psykologer etc. Detta gäller i såväl grundutbildning som i fortbildning. Dessutom måste alla barn och ungdomar få kännedom om . Vad som ovan anförts om och dess tillämpning i praktiken bör ges regeringen till känna. Vuxnas perspektiv genomsyrar alla områden. Trots att alla politiska beslut påverkar barn saknas oftast barnperspektivet. ställs krav på miljökonsekvensbeskrivningar innan beslut fattas som kan inverka på natur och hälsa. Det finns lagar som ställer sådana krav och det finns ansvariga myndigheter. har tillsammans med t ex ett stort ansvar för att utveckla metodiken av miljökonsekvensbeskrivningar som instrument i samhällsplaneringen. När det gäller tillämpningen av finns inga krav på barnkonsekvensbeskrivningar vid olika beslut i t ex samhällsplaneringen eller på det sociala området. I står vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala institutioner, domstolar, administrativa myndigheter eller lagstiftande organ skall barnets bästa komma i främsta rummet. Det i vedertagna sättet att se på barn och ungdomar stämmer väl överens med grundtanken i konventionen men detta räcker inte. Barnkonsekvensbeskrivningar måste göras innan beslut fattas. , och bör få i uppdrag att tillsammans utveckla en metod för hur en konsekvensanalys med barnet i fokus ska gå till. Regeringen bör även ta upp överläggningar med kommunförbundet i samma fråga. Detta bör ges regeringen till känna. Barn- och inrättades 1982. I sitt ursprungliga uppdrag skulle den vara ett samordnande och rådgivande organ i för barn- och ungdomsfrågor. I det nuvarande direktivet har delegationen i uppdrag att vara regeringens rådgivande organ, komma med idéer och stimulera debatten i aktuella samhällsfrågor som berör barn och ungdomar. Det finns ingen i regeringen som har en uttalad samordningsfunktion i frågor som rör barn även om socialförsäkringsministern är ansvarig för . Barnfrågor inom handläggs inom enheten för individ- och familjeomsorg. Frågor om stöd till barnfamiljer handläggs inom enheten för socialförsäkringsfrågor. Men berör alla departement. Vi anser därför att det är viktigt att regeringen har en samlad syn på barn- och ungdomsfrågor. Man kan dra en parallell med jämställdhetsfrågorna där det t.ex. har inrättats en särskild enhet och där ett statsråd har det övergripande ansvaret. För att ska få genomslag måste det framgå av regeringens anvisningar till myndigheterna att ett barnperspektiv skall beaktas i verksamheterna. Detta bör ges regeringen till känna. 5 Barnbilaga till statsbudgeten Den sanering av ekonomi som genomförts har varit nödvändig. Den har medfört stora uppoffringar för alla men framför allt har den påverkat barns och ungdomars situation. De har påverkats extra hårt eftersom besparingarna inom barnomsorg, skola och fritidsverksamhet ofta har varit större än inom annan verksamhet. redovisar i sin rapport villkor i förändringstider att kommunernas nedskärningar var större i verksamheter som rör barn och unga jämfört med den totala kommunala verksamheten. Speciellt stora var nedskärningarna i storstadsregionerna. Största nedskärningarna har varit inom barnomsorgen. I barnombudsmannens rapport sätter spår 1997 står det bl a följande. Hushåll med barn och ungdomar har generellt drabbats hårdare och mer systematiskt av den ekonomiska krisen än många andra grupper i samhället. Den ekonomiska utvecklingen för barnfamiljer kan i korthet beskrivas på följande sätt. Barnhushållens ställning på arbetsmarknaden har försämrats efter att tidigare ha varit ganska gynnad med låg arbetslöshet och hög förvärvsfrekvens. Arbetslösheten för barnhushåll är i nästan samma nivå som för övriga grupper. Barn till arbetslösa har tillgång till barnomsorg i mindre utsträckning än andra grupper, trots att de efterfrågar barnomsorg i lika stor utsträckning som andra. Sänkta barnrelaterade bidrag har försämrat standarden för barnhushållen från en redan låg nivå. Barns och ungdomars villkor och grundläggande välfärd bestäms naturligt nog av deras familj och sociala krets, men även av offentlig service, omsorg och trygghetssystem. Det är självklart, och har också visat sig i undersökningar, att barn och ungdomar påverkas av samhällsklimatet, oroar sig för föräldrarnas arbetslöshet och för den sämre ekonomin som följer av arbetslösheten. Barnen oroar sig också för den egna framtiden. Psykosomatiska besvär hos barn är vanligare i familjer med arbetslöshet och ekonomisk stress. Barn och unga far illa då vi inte tar hänsyn till dem i politiska beslut. Dessutom kommer säkerligen ökade samhällsekonomiska kostnader av olika slag att uppstå även om dessa är svåra att mäta. anser därför att den statliga budgeten bör ha en särskild barnbilaga, där frågor som berör barn och ungdomar redovisas. Detta bör ges regeringen till känna. 6 Nytt familjestöd lika för varje barn För att ett samhälle ska präglas av trygghet måste både vuxna och barn känna gemenskap och delaktighet samt mötas av respekt och ansvarstagande. Alla vuxna har ett speciellt ansvar för att möta barns behov av trygghet och tillit även om det är föräldrarna som i första hand har ansvaret för barnens uppväxt och fostran. Föräldrarnas kärlek och omsorg skapar hos barnet en grundtrygghet som gör det rustat att möta livets olika påfrestningar. Föräldrarnas överföring av normer och ideal lär barnet att visa respekt och hänsyn gentemot andra människor. Att vara förälder innebär ett stort ansvar, ett ansvar som är ytterst betydelsefullt för hela samhällets utveckling. Förutsättningarna för föräldrarna att fullgöra sin viktiga föräldraroll har under några korta decennier förändrats på ett genomgripande sätt. Allt fler barn lever tillsammans med bara den ena föräldern, oftast mamman. Förvärvsfrekvensen bland småbarnsföräldrar har ökat kraftigt, med allt vad det innebär av slitningar mellan arbete, hem och familj i den stressade vardagen. Problem till följd av arbetslöshet och ekonomiska åtstramningar bidrar också i hög grad till ökade påfrestningar på barnfamiljerna. I sin viktiga uppgift att skapa trygga uppväxtvillkor för barnen behöver föräldrarna samhällets stöd mer . Dagens familjepolitiska system omfattar alla barnfamiljer men innehåller flera oacceptabla orättvisor. Som exempel kan nämnas att en ensamstående arbetslös förälder får per dag i föräldrapenning medan en höginkomsttagare kan få per dag. anser det inte vara en god fördelningspolitik att föräldraförsäkringen ger mest bidrag till dem som tjänar mest och att den missgynnar deltidsarbetande och lågavlönade. Den inkomstrelaterade föräldraförsäkringen har bidragit till att ensamstående kvinnor med barn i allt större utsträckning blivit beroende av socialbidrag. är nästan varannan ensamstående med barn socialbidragstagare. Det är nästan dubbelt så många som . Dagens familjepolitik gynnar alltför ensidiga lösningar och utgår från en traditionell syn på familjebildning. Det familjepolitiska stödet saknar den flexibilitet och valfrihet som borde vara en självklarhet i ett modernt välfärdssamhälle. Under förra mandatperioden infördes på initiativ en vårdnadsersättning för att få ett mer rättvist familjestöd och för att öka valfriheten för barnfamiljerna. Den nytillträdda socialdemokratiska regeringen valde att rasera denna reform och sänkte även nivån på barnbidraget. har i budgetpropositionen tillsammans med regeringen kommit överens om att höja barnbidraget och återinföra flerbarnstillägget från . Vi vill nu gå vidare och införa ett nytt familjestöd lika för alla barn. vill reformera det familjepolitiska stödet och föreslår ett samlat stöd till barnfamiljerna som ersätter föräldraförsäkring, barnbidrag och flerbarnstillägg för åldersgruppen . Vi vill genom ett nytt familjepolitiskt stöd uppnå rättvisa och garantera barnfamiljerna en grundtrygghet. Det ska också ge föräldrarna större valfrihet. I dagens föränderliga samhälle är det viktigt att familjestödet utformas för att följa med sin tid och inte förhindrar möjligheterna att tillgodose olika behov. Familjestödet måste vara enkelt, robust och lättöverskådligt. Regeringen bör därför tillsätta en utredning med uppgift att reformera det familjepolitiska stödet med den inriktning som ovan angivits. Barnomsorgen måste organiseras utifrån barnens behov och föräldrarnas önskemål. Föräldrarna ska fritt kunna välja den omsorgsform som passar bäst för deras barn och familj. Likaväl som det ska finnas tillgång till barnomsorg, så att båda föräldrarna kan förvärvsarbeta, ska det också vara möjligt att med samhälleligt ekonomiskt stöd kunna avstå från förvärvsarbete på hel- eller deltid medan barnen är små. har konsekvent arbetat för att föräldrarna själva ska kunna bestämma över vilken barnomsorgsform som passar bäst för deras familjesituation. Vi har tagit avstånd från centralplanering och likriktning inom barnomsorgen. Många föräldrar har med rätta känt en maktlöshet inför kommunernas barnomsorgsplaner, modeller och utbud. De har haft svårt att påverka utformningen av den kommunala barnomsorgen. De som inte passat in eller kunnat acceptera det kommunala utbudet har tvingats söka sig till helt privata, icke skattesubventionerade lösningar. Den fria etableringsrätten, som infördes av fyrpartiregeringen , innebar en större valmöjlighet för föräldrarna. Efter regeringsskiftet lade Socialdemokraterna ett förslag till om att begränsa den fria etableringsrätten. Förslaget fick stöd av vänstermajoritet. anser att barnomsorgen skall präglas av valfrihet och mångfald. Det är viktigt med fri etablering för att säkerställa alternativ till den kommunala barnomsorgen. Fri etablering innebär inte att verksamheten kan undandra sig tillsyns- och insynsrätt, så länge samhället bidrar till finansieringen. Regeringen bör återkomma med förslag om fri etablering inom barnomsorgen. Detta bör ges regeringen till känna. När en familj drabbas av arbetslöshet är det viktigt att vi ser till barnens behov av barnomsorg som arbetslösheten varar. är föräldrarna maktlösa när kommunerna inför regler om avstängning p.g.a. arbetslöshet. Nästan hälften av landets kommuner har regler som gör att barn till arbetslösa utestängs från barnomsorgen, helt eller delvis. Endast i av kommunerna kan barn med en arbetslös förälder erbjudas en varaktig plats i barnomsorgen. Detta trots att socialtjänstlagen lyfter fram barnets eget behov av barnomsorg oavsett föräldrarnas sysselsättning. I lagens förarbeten sägs att det bör inte uppställas krav på att föräldrarna förvärvsarbetar eller studerar för att plats inom förskoleverksamhet eller skolbarnsomsorgen skall erbjudas. 1997:2 Förskolan och arbetslösheten visar på den sociala betydelsen av att barnen får behålla sin barnomsorgsplats.