mot · GK02Ju36 · 1997-06-05 00:00:00 — med anledning av regeringens skr. 1996/97:168 Återkallelse av proposition 1996/97:131 Prövningstillstånd i hovrätten Regeringen återkallar nu sin proposition om generellt prövningstillstånd.Detta är en riktig om än senkommen åtgärd, som naturligtvis ska bifallas.Men saken måste ses i ett större sammanhang. Propositionen ställerhela regeringens bristfälliga rättspolitik i blixtbelysning. Denna politik harallvarligt bidragit till dagens rättspolitiska problem. I en sådan situationmåste ingripa för att säkra rättssamhället . Behovetaccentuerades när senast tvingades att avslå ett regeringsförslag,nämligen om minskning av antalet nämndemän i domstol.1 Rättssamhälle i krisMånga anser att rättssamhället är i kris särskilt när tusentals ärenden ävenmed kända gärningsmän får ligga utan åtgärd. Vid folkliga demonstrationerkrävs nu av lättförståeliga skäl krafttag. Det har uppenbarligen uppkommitett tilltagande massivt missnöje med regeringens rättspolitik och för dennabär justitieministern det yttersta ansvaret. Kraftig kritik framförs från allahåll, såsom från domare, åklagare, advokater, universitetsjurister och nämn-demän samt många rättsintresserade medborgare.Problemen inom rättsväsendet är onekligen stora och därmed även reform-behovet. Därför krävs en kraftfull effektivisering men då givetvis inomrättssäkerhetens ramar.2 Äventyrad rättssäkerhetRegeringen har presenterat en lång rad regeringsförslag, varav flera har riske-rat äventyra rättssäkerheten. Justitieministern hanterar rättssäkerhetsaspek-terna lättsinnigt, och några exempel kan nämnas särskilt. Möjligheten attöverklaga till hovrätten avsågs begränsas otillbörligt, domstolsnämndenskulle minskas orimligt, statlig rättshjälp ersattes av privat försäkring ochunderrätternas antal planeras att kraftigt minskas. Sådana reformer urholkarofrånkomligen rättssäkerheten bit för bit, och medborgarnas förtroende förrättsväsendet undergrävs allvarligt.3 Obegriplig besparingspolitikRegeringen har motiverat sina förslag främst med besparingsskäl, och rätts-säkerheten tycks alltmer ha degraderats till en budgetregleringsfaktor. Menflera av förslagen har - förutom risker för rättssäkerheten - osäkra sparef-fekter särskilt i ett samhällsekonomiskt perspektiv. Om det skulle bli bespa-ringar torde dessa inte uppgå till de av regeringen förväntade utan bli när-mast av marginell karaktär. Slutresultatet kan då lätt bli mindre rättssäkerhettill samma kostnad.Denna orimliga besparingspolitik framstår numera som helt obegripligsedan justitieministern offentligt meddelat att det nu plötsligt finns ytterligare tillgängliga för rättsväsendet.4 Klandervärd passivitetDen passivitet som är typisk för regeringen i allmänhet gäller nu även justi-tieministern och rättspolitiken. Det finns två flagranta exempel på viktigarättsfrågor som hamnat i långbänk. Ett utredningsförslag till bättre lagstift-ning för brottsoffer, främst kvinnor som utsatts för våld, överlämnades som-maren 1995 och ett annat utredningsförslag om lagstiftning som skulle hjälpamyndighetsoffren - alltså medborgare som drabbats av felaktig myndighets-verksamhet - presenterades . Men inget av dessa för-slag har ännu föranlett något regeringsförslag. Det tycks som om rättsären-dena allt oftare hamnar i långbänk i de för medborgarna viktiga rättsfrågorna.5 Bristande helhetssynRegeringens reformarbete företer en splittrad bild. Förändringar på ett rätts-område påverkar oftast verksamheten inom ett annat rättsområde. Delrefor-mer äventyrar lätt helhetsresultatet.Justitieministern tycks sakna den nödvändiga helhetssynen. Den nuaktuella frågan om generellt prövningstillstånd framstår som ett skolexempel.Införandet av sådant prövningstillstånd påverkar ofrånkomligen tingsrätternaoch då beträffande både resurser, kompetens och rättegångsregler. Dettapåpekar också många remissinstanser. Men ändå ville regeringen snabbinförareformen - trots att det pågår en genomgripande utredning omdomstolarnas framtida organisation, som faktiskt kan innebära bådesammanslagning av tingsrätter med länsrätter och minskning av antaletdomstolar i första instans.6 Regeringens insiktRegeringens agerande i frågor av väsentlig betydelse för medborgarna bliralltmer svårförståeligt. Justitieministerns agerande kännetecknas av bristandehelhetssyn på rättsväsendet, besparingar på rättssäkerhetens bekostnad ochoförmåga att avhjälpa allvarliga brister i rättssamhället.Justitieministern förefaller äntligen börja inse problematiken. Hon skyllernaturligtvis som vanligt på den borgerliga regeringen men tycks nu ävenmedge vissa egna försyndelser. I sanning ett något sent uppvaknande. Mennu vill hon uppenbarligen göra "lag och trygghet" till en valfråga. Men dåräcker det inte bara med ord utan då krävs handling, och ärdet oklart vad regeringens åtgärdskatalog innehåller.7 Rättspolitisk strategi efterlysesDet är självklart helt nödvändigt med ett samlat grepp över rättsproblemati-ken utifrån en helhetssyn på rättssamhället. Ett sådant förslag har jag fram-fört i en tidigare motion (1996/97:Ju912). Där anfördes bl.a. följande:Utgångspunkten för all reformation är en organisatorisk förändring, som i sintur grundar sig på en systematisk genomgång av hela verksamhetsområdet,följd av en ingående analys av respektive arbetsuppgift. Först därefter kanman genomföra verkliga förändringar.Hela det centrala rättsväsendet behöver reformeras. Det gäller främstdomstolsväsendet men även de övriga sektorerna eftersom det häruppenbarligen handlar om en sammanhängande helhet.Behovet av förbättringsåtgärder är som synes mycket stort inom detcentrala rättsväsendet. Reformationen omfattar de flesta sektorer och fårkonsekvenser på såväl verksamhet, organisation som personalpolitik. I dettasammanhang måste också tillgripas depenalisering och avkriminalisering.Delreformer är en dålig väg som lätt leder till endast begränsadeförbättringar och som även medför risk för sinsemellan motstridigadellösningar. Ett illustrativt exempel kan anföras. Frågan om nya summariskarättsliga förfaranden är av central betydelse för en framgångsrik reformation.Lösningen är uppenbarligen av sektorsövergripande karaktär och berörsamtidigt polis, åklagare, domare och kronofogde och ytterst även ombuds-mannainstitutionen som kontrollorgan.Då rättsväsendets problem inte kan lösas i separata steg, blir slutsatsen attdet först bör tillsättas en parlamentarisk utredning för att fastläggariktlinjerna för utformningen av det framtida rättsväsendet. Därefter fårrespektive sektor utredas inom de riktlinjer fastslagit. Härigenomgaranteras bästa möjliga slutresultat av en total reformation av rättsväsendet.En motsvarande inställning har också redovisats av såväl Riksrevisionsverketsom revisorer, och även justitieutskottet torde ha varit inne påmotsvarande tankar.Behovet av en rättspolitisk strategi framstår nu alltmer som nödvändigtoch krävs ett samlat grepp över reformarbetet.8 Sammanfattande slutsatsRegeringen behöver en tydlig rättspolitisk strategi annars hamnar rättsväsen-det helt i obalans och det allmänna förtroendet för rättssamhället havererartotalt. Beklagligtvis saknas en sådan strategi. Mot denna bakgrund är detuppenbarligen nödvändigt att fastlägger grundläggande riktlinjerför den framtida rättspolitiken. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om effektivisering av rättsväsendet,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om besparingar inom rättsområdet,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om rättspolitisk strategi.