mot · GL02Sk325 · 1997-10-06 00:00:00 — och andra miljöprogressiva länder kan om de har effektiva företag ligga ett eller två steg före de mer senfärdiga men kanske inte tre eller fyra utan att det leder till allt för stora tillfälliga konkurrensnackdelar för de energiintensiva företagen. På lång sikt kommer en sådan strategi, där vi strävar efter att ligga ett till två steg före andra länder, med säkerhet att vara en stor konkurrensfördel för svenska företag. Den ökar omvandlingstrycket i svenskt näringsliv och främjar uppbyggandet av en näringslivsstruktur som kommer att bli allt mer konkurrenskraftig . En liknande utveckling kommer säkerligen också att ske internationellt, först i många enskilda konkurrentländer och sedan på bred front genom internationella överenskommelser. Den exakta takten i genomförandet av skatteväxlingen får i verkligheten successivt anpassas efter utvecklingen i omvärlden så att ligger ett till två steg före. Genomförandet kan också leda till att det vid olika tillfällen blir nödvändigt att göra olika former av undantag och temporära nedsättningar för de mest utsatta företagen, i de fall där skatteomläggningar i utlandet sackar efter alltför långt. I kalkylen har vi reserverat ett rimligt belopp för den typen av undantag och tillfälliga nedsättningar. Även kompensationen till hushållen (där vi också räknat in bostadsföretagen) skall i huvudsak ha inriktningen att minska skatten på arbete. En mindre del av kompensationen bör dock reserveras för fördelningspolitiska inslag och för lindringar i fastighetsbeskattningen. Tabell 20 Kompensation till hushåll (inkl bostadsföretag). Sänkta egenavgifter, %, ackum. Sänkt inkomstskatt, kompensation glesbygd m.m. Sänkningen av skatten på arbete bör i första hand ske genom att de nuvarande och planerade egenavgifterna till sjukförsäkring och pensionering avvecklas. I andra hand kan också den direkta inkomstsskatten minskas, t.ex. i form av höjt grundavdrag som ges en sådan utformning att framför allt lågavlönade gynnas. Vi utvecklar ytterligare vår syn på inkomstbeskattning och egenavgifter i kommande kapitel. Motivet till att också sänka fastighetsskatten utvecklar vi också i kommande kapitel. Det är naturligt att finansiera den sänkningen som en del av en skatteväxling eftersom de höjda energiskatterna kommer att leda till en press uppåt på boendekostnaderna. Vissa hushåll får ingen automatisk kompensation när egenavgifter eller inkomstskatt sänks. Den största av de grupperna är pensionärerna. Pensionärerna, och vissa andra grupper, kommer emellertid att få en automatisk kompensation genom att konsumentprisindex och därmed basbeloppet höjs, när energiskatterna ökar. En annan grupp, som av fördelningspolitiska skäl kan behöva en kompensation är barnfamiljer. Föräldrarnas inkomster, och därmed den skattelättnad de får av sänkt skatt på arbete, är vanligtvis inte större om de har flera barn. Däremot har barnfamiljer oftast större bostadsyta och reser mera, vilket gör att de får extra ökade kostnader till följd av höjda energiskatter. Utrymme för kompensation till dessa grupper bör skapas inom ramen för den totala statsbudgeten. En ytterligare grupp som kan få en proportionsvis större kostnadsökning vid en skatteväxling är boende i glesbygd. En studie bör därför göras av hur en skatteväxling slår regionalt och om det är motiverat att införa en särskild regional kompensation. Denna skulle eventuellt kunna utformas som ett ökat bidrag till utpräglade glesbygdskommuner inom ramen för den kommunala skatteutjämningen. Det ligger i sakens natur att det knappast är möjligt att utforma en kompensation som ger varje hushåll precis lika mycket tillbaka som det får i form av ökade energiskatter. Det är inte heller avsikten med en skatteväxling, som ju skall stimulera till att också påverka bostadsval, boende- och resmönster. I det här avsnittet redogör vi för våra mer detaljerade skatteförslag , både sådana som har samband med skatteväxlingen och andra förslag. 6.1 Direkta skatter på arbete Kommunalskatten svarar för huvuddelen av de direkta skatterna på arbete. Den genomsnittliga utdebiteringen för kommunsektorn (primärkommuner, landsting och kyrka) 1997 är eller, som det också brukar uttryckas, kronor per skattekrona. Statlig inkomstskatt tas bara ut på beskattningsbara inkomster . Den ordinarie statliga skattesatsen är , men tas också en särskild s.k. värnskatt på ut. Innan skatterna beräknas får ett särskilt grundavdrag göras. Det uppgår normalt till ca , men är högre (som mest ca ) i ett brett inkomstskikt mellan ca 70.000 och ca /år. Förutom dessa direkta skatter har också s.k. egenavgifter introducerats, främst för sjukförsäkringen. Dessa är i realiteten också direkta inkomstskatter. Egenavgifter uttas av inkomsten före grundavdrag och är avdragsgill vid statlig och beskattning. Egenavgifter tas ej ut på inkomstdelar över taket i sjukförsäkringen, ca /år. motsätter sig det kommunala skattestopp som införts och som innebär att staten håller inne med statsbidrag för de kommuner som höjer skatten. Vi anser att denna bestraffning strider mot kommunernas självbestämmande och kräver att den avskaffas. Skiktgränsen för statlig skatt bör räknas upp och tjänstebilsbeskattningen ändras avvisade regeringens förslag om lättnader i tjänstebilsbeskattningen . Lättnaden finansierades genom att inte göra någon uppräkning av skiktgränsen för den statliga skatten 1997 från till , vilket skulle göras enligt gällande regler. Det betydde i praktiken att samtliga inkomsttagare som betalar statlig skatt skall betala för att ett fåtal skall få åka tjänstebil billigare. Det var ett orimligt beslut som ytterligare belyser nackdelarna med lättnaderna i tjänstebilsbeskattningen. Vi föreslår därför att hos regeringen begär förslag till nya regler för tjänstebilsförmån att gälla . De nya reglerna bör ha en klar miljöinriktning och ge intäkter som minst motsvarar nivån före den senaste omläggningen. I samband med införandet av dessa regler bör det också göras en extra uppräkning av skiktgränsen för statlig skatt motsvarande den uteblivna höjningen 1997. Höjd statsskatt då värnskatten avskaffas Enligt beslut tas den s.k. värnskatten bara ut . Därefter avskaffas den automatiskt om inte tar något beslut om förlängning. Vi anser, av både statsfinansiella och fördelningspolitiska skäl, att det även i fortsättningen är rimligt med en statlig skattesats på i högre inkomstskikt. En internationell jämförelse visar att högsta marginalskattesatser mellan är vanliga i många länder. De högsta skattesatserna inträder dock oftast vid högre inkomster än i . Tabell 21 Högsta marginalskattesatser 1994 Högsta skatteuttag, % Tas ut på inkomster över SEK Källa: , World , 1994 Edition Den högsta marginalskatten i har höjts och är 1997 (vid en genomsnittlig utdebitering på ). Den förekommer vid taxerade årsinkomster mellan ca 232.000 och , där både statlig skatt, värnskatt och egenavgifter tas ut. Över ca är marginalskattesatsen lägre, , beroende på att egenavgifter då inte längre tas ut. Dessa skattesatser kan inte betecknas som anmärkningsvärt höga ur ett internationellt perspektiv. Socialdemokraterna har aviserat att de vill behålla ett extra skikt på i den statliga skatteskalan för inkomster eller . Vi anser att den gränsen är alldeles för högt satt och leder till omotiverat höga skattesänkningar för högre inkomsttagare. Gränsen bör sättas lägre. För att undvika marginalskattepuckeln i det skikt där både statlig skatt och egenavgift tas ut föreslår vi att den statliga skatten skall vara i detta skikt. För inkomstdelar över taket i egenavgifterna skall den statliga skatten vara . Om taket för egenavgifterna ändras ändras också denna skiktgräns. Vi har i annat sammanhang föreslagit ett enhetligt tak i sjuk- och arbetslöshetsförsäkringarna vid 6,5 basbelopp, ca . Vid nuvarande tak på 7,5 basbelopp blir gränsen ca eller . De nuvarande egenavgifterna har en dålig fördelningspolitisk profil. Eftersom de är avdragsgilla kostar de mindre för högre inkomstkosttagare än för lägre, eftersom de förra har en högre marginalskatt. De har också ett tak, över vilket ingen ytterligare avgift utgår. Den planerade höjningen av egenavgifterna med till 1998 skulle ytterligare förstärka denna dåliga fördelningsprofil. Höjningen innebär dessutom en ytterligare belastning på kommunsektorns redan dåliga ekonomi. Vi föreslår i stället att egenavgifterna avskaffas. Det kan ske på två sätt, som ett led i en skatteväxling och som en del i en arbetstidsförkortning. Enligt våra beräkningar av en grön skatteväxling ovan finns en potential för att sänka egenavgifterna . förslag om en arbetstidsförkortning ger en ytterligare potential för sänkta egenavgifter fram på . Förslaget presenteras i en annan motion. Sammantaget ger detta en potential för att fram helt avskaffa nuvarande och planerade höjningar av egenavgifterna. Av samma skäl som vi ovan anfört bör inte heller den föreslagna växlingen av egenavgiften för sjukförsäkring till en egenavgift för pensioneringen i samband med ett nytt pensionssystem komma till stånd. föreslår vi konkret att egenavgifterna ligger kvar på nuvarande nivå av totalt och att alltså beslutet om en höjning upphävs. Detta finansieras till hälften av minskade kostnader för arbetslösheten i samband med arbetstidsförkortning och till den andra hälften inom ramen för en skatteväxling. 1999 sänks egenavgifterna och 2000 med . I samband med den arbetstidsförkortning vi föreslår bör också vissa justeringar av skatteskalan göras förutom de sänkta egenavgifter vi ovan föreslagit. Justeringen skall framför allt syfta till en kraftigare skattesänkning för lågavlönade heltidsarbetande med lönenivåer kring 12.00013.000 kronor . En sådan justering kan åstadkommas genom förändringar i skiktgränserna för det förhöjda grundavdraget. Nedan visar vi grundavdrag, skiktgränser och procentsatser enligt nuvarande utseende och vårt förslag. Tabell 22 Förslag till förändrat grundavdrag Nedre inkomstgräns för upptrappning Övre inkomstgräns för upptrappning Grundavdrag vid denna gräns Nedre inkomstgräns för nedtrappning Övre inkomstgräns för nedtrappning Förändringen av grundavdraget bör ske 1999 under förutsättning att en arbetstidsförkortning genomförs enligt vårt förslag. Förändringen av grundavdraget tillsammans med en sänkning av egenavgifterna betyder ett inkomstbortfall på ca , vilket finansieras med lägre kostnader för arbetslösheten till följd av arbetstidsförkortningen. I vår motion om arbetstidsförkortningen visas hur de föreslagna förändringarna slår i vissa inkomstskikt. Gör om reseavdraget till en skattereduktion Regeringens och förslag till höjda bilavdrag per mil är mer värt för höginkomsttagare som betalar statlig skatt () än för låg- och medelinkomsttagare (). Det är orimligt eftersom hög- och låginkomsttagare har samma kostnader för att ta sig till arbetet förutsatt samma körsträcka. Än mer orimligt är det att det höjda bilavdraget skall finansieras genom att gränsen reseavdrag höjs från 6.000 till . Det betyder att alla kollektivresenärer får en lägre skattelindring . Kollektivtrafikresenärer skall alltså enligt och Socialdemokraterna bekosta lättnader för högavlönade bilresenärer. accepterar höjningen av bilavdraget per mil med tanke på att avdraget har legat stilla när bl.a. bensinskatter och -priser kraftigt ökat. Men finansieringen bör inte ske genom höjd avdragsgräns till . I stället föreslår vi att reseavdraget görs om till en skattereduktion på samma sätt som skattereduktionen för underskott i kapital eller för ROT-åtgärder. Skattereduktionen bör vara av havda kostnader enligt nuvarande regler (utöver ). Reduktionen görs först på den statliga inkomstskatten och om detta inte är tillräckligt på kommunalskatten. Totalt innebär detta förslag en inkomstförstärkning för den offentliga sektorn på ca i stället för en försvagning med 200 milj enligt regeringens och förslag. Inkomstförstärkningen gynnar framför allt kommunerna. De totala arbetsgivaravgifterna, inkl allmän löneavgift, uppgår 1998 enligt gällande regler till av företagets lönesumma. Avgifterna är fördelade på nio olika delposter, av vilka de största är tilläggspensionsavgift, folkpensionsavgift, arbetsmarknadsavgift och sjukförsäkringsavgift. Slå ihop till en post Uppdelningen av arbetsgivaravgifterna på ett antal olika delposter har främst historiska orsaker. fonderades inkomster från avgifterna i olika fonder som sedan användes för utbetalningar till de olika ändamål som avgiftens namn antydde. Detta var dock inte på något sätt konsekvent genomfört. Vissa socialförsäkringar bekostades delvis på detta sätt, delvis över statsbudgeten. uppstod stora över- eller underskott i de olika fonderna och inte heller detta har hanterats på ett konsekvent sätt. Avgiftssatser har sänkts och höjts för att något förbättra balansen men fortarande finns stora obalanser, t.ex överskott i sjukförsäkringen och underskott i arbetsmarknadsförsäkringen. I statens nya budgetsystem tas det mesta av de här kopplingarna bort. Utgifterna för t.ex. sjukförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringen redovisas brutto på statsbudgeten och tidigare kopplingar till de speciella arbetsgivaravgifterna för varje ändamål har försvunnit. Vi anser detta vara en i grunden riktig utveckling eftersom det ger en bättre överblick över de samlade statsutgifterna och ger möjlighet att göra prioriteringar mellan även de utgiftsprogram som tidigare delvis doldes i olika fonder. Regeringen föreslår nu en förändrad utgiftsstruktur med bland annat sänkt tilläggspensionsavgift och höjd sjukförsäkringsavgift i samband med att också den nuvarande egenavgiften för sjukförsäkringen görs om till en egenavgift för pensionering. Vi anser att detta förslag är en halvmesyr som inte tar hänsyn till att kopplingarna till de speciella arbetsgivaravgifterna för varje ändamål försvunnit i det nya budgetsystemet. Nästa logiska steg bör i stället vara att slå ihop alla de nuvarande arbetsgivaravgifterna till en inkomstpost. Detta skulle betyda en inte oansenlig administrativ förenkling som säkerligen kan spara en del pengar i enklare hantering i många olika sammanhang. Undantag kunde möjligen göras för de utgifter som fortfarande ligger utanför statsbudgeten: ATP, arbetsskadeförsäkringen och delpensioneringen. Om fattar slutligt beslut om ett nytt pensionssystem enligt tidigare principbeslut skall avgiften till detta ligga utanför. föreslår dock ett annat pensionssystem med en grundpension lika för alla. Avgiften till detta skulle kunna inbakas i en allmän sammanslagen arbetsgivaravgift. Ingen höjd arbetsgivaravgift 1998, sänkta 1999 och 2000 Vi avvisar regeringens förslag att höja arbetsgivaravgifterna 1998 som en delfinansiering av återgången till 14 dagars sjuklöneperiod. Höjningen kan i stället ersättas av höjda energiskatter inom ramen för skatteväxling. Vi har ovan beräknat en potential att inom ramen för en skatteväxling sänka arbetsgivaravgifterna med fram . föreslår vi att arbetsgivaravgifterna sänks och med . 6.3 Bolags-, kapitalinkomst- och förmögenhetsskatt Skatten på juridiska personer, bolagsskatten, uttas på vinsten. Det är internationellt sett relativt lågt, även om jämförelser alltid är svåra att göra på grund av skillnader i avskrivnings- och nedskrivningsregler, m.m. Å andra sidan har en mer utbyggd skatt på förmögenhet och på inkomster av kapital än i många andra länder. I andra länder är det vanligt att förmögenhet liksom flera slag av kapitalinkomster inte beskattas, t.ex aktieutdelningar och realisationsvinster. Skatten på kapitalinkomster är i och motsvaras av en skattereduktion på av kapitalutgifter. Skatten på förmögenhet uppgår till på förmögenhet som överstiger . föreslår nu en översyn av förmögenhetsskatten och som ett konkret första steg i reformeringen att sambeskattningen av förmögenheter tas bort. Detta finansieras med en höjning av bolagsskatten . Utvecklingen har visat på de stora svårigheterna att i längden upprätthålla en fungerande och ändamålsenlig förmögenhetsbeskattning. Det bekräftas ytterligare av regeringens förslag i statsbudgeten om förmögenhetsbeskattningen, som närmast får betecknas som en panikåtgärd. Förmögenhetsskatten har främst en fördelningspolitisk motivering men den inriktningen har kraftigt urholkats och skatten har allt mer fått kontraproduktiva effekter. Konkret ser vi följande problem med att behålla förmögenhetsskatten i nuvarande former: Konstgjord skillnad mellan arbetande kapital och placeringskapital. Så kallat arbetande kapital hos egenföretagare och i onoterade aktiebolag är befriat från förmögenhetsskatt. För börsnoterade aktier har en i stor utsträckning godtycklig skillnad gjorts så att aktier på börsens A-lista skall tas av marknadsvärdet (regeringen föreslår nu en sänkning till ) medan aktier på O- och OTC-listorna är skattebefriade. Denna skillnad är i hög grad konstlad och det har också visats av den flykt från A-listan som skett . Det kommer att bli mycket svårt att upprätthålla en sådan konstlad gräns, baserad på olika listor på börsen. Redan diskuterar börsen att göra om liststrukturen, eventuellt genom sammanslagning till en enda lista. De största förmögenhetsägarna slipper undan. Inte heller fördelningspolitiskt fungerar förmögenhetsskatten som avsett. För dem som äger större förmögenheter finns många vägar att undgå skatten. S.k. huvudägare i aktiebolag, som äger av aktierna, är befriade från skatt, och regeringen föreslår nu att skattefriheten utvidgas till att även gälla aktier som inregistrerats på A-listan . Andra vanliga sätt att undgå skatten är att placera kapitalet i skattefria stiftelser eller att flytta utomlands, vilket gör att staten går miste om kreativa företagare och andra skatteinkomster från dessa personer. Skatt på mindre förmögenheter. Förmögenhetsskatten har därför i stor utsträckning blivit en skatt på ägare till små förmögenheter, kanske en högt värderad villa i kombination med ett måttligt innehav av aktier och andra tillgångar. Detta förstärks av att förmögenhetsskatten är det enda skatteslag där den förlegade sambeskattningen av äkta makar fortfarande tillämpas, vilket i vissa lägen även fungerar som en straffskatt på äktenskap i förhållande till samboförhållande. De senaste taxeringsvärdeshöjningarna på fastigheter har lett till att många fastighetsägare, inte minst i attraktiva skärgårdsområden, kommit in i den skara som tvingas betala förmögenhetsskatt med en höjd fastighetsskatt. Motverkar sparande och ägarspridning. Genom att undanta de verkligt stora förmögenhetsägarna och lägga bördan på de små motverkas en önskvärd ägarspridning i svenskt näringsliv och koncentreras i stället ägandet hos anonyma fonder, stiftelser, bolag och andra storägare. vill i stället se ett brett enskilt och direkt aktieägande i det svenska näringslivet. Då är det en nackdel om aktieägarna drabbas av en särskild skatt på själva innehavet av aktierna. Däremot skall de givetvis betala skatt på de faktiska kapitalinkomster i form av räntor, utdelningar och realisationsvinster som ägandet leder till. Förmögenhetsskatten bygger till skillnad från kapitalinkomstskatten ofta på fiktiva värden för både fastigheter och aktier som ofta också innehåller en latent skatteskuld. Ovanstående problem med förmögenhetsskatten gör att många skäl talar för att helt avskaffa denna skatt, om det inte är möjligt att komma till rätta med problemen. Det som främst talar för att behålla någon form av förmögenhetsskatt är behovet av fördelningspolitisk rättvisa. Vi föreslår att förmögenhetsskatten utreds för att se om det går att komma till rätta med nuvarande problem eller om skatten kan slopas med bibehållen fördelningspolitisk inriktning i andra former. De problem som bland annat bör belysas är de nuvarande undantagen för huvudägare och möjligheten att i längden upprätthålla en differentiering mellan olika listor på börsen. Utredningen bör också belysa de fördelningspolitiska effekterna av ett slopande av skatten med finansiering i andra former, t.ex. höjd bolagsskatt. Som ett första konkret steg i reformeringen av förmögenhetsskatten föreslår vi redan nu att sambeskattningen mellan äkta makar och sambor upphör från och med . Detta beräknas leda till ett skattebortfall på ca . Regeringen går delvis till mötes genom att föreslå att aktier på A-listan års taxering skall värderas till av marknadsvärdet i stället för . Som vi tidigare framhållit är dock inte den sänkningen tillräcklig eftersom ett aktieinnehav ofta innehåller en latent skatteskuld, som med nuvarande schablonregler kan uppgå till av marknadsvärdet. Vi vidhåller därför att aktier bör värderas till av marknadsvärdet. För att finansiera borttagandet av sambeskattningen i förmögenhetsskatten anser vi att skatten på juridiska personer (bolagsskatten) bör höjas från nuvarande . Detta bör ske från och med (taxering). Höjningen av skatten beräknas vid fullt genomslag ge ca . har en internationellt sett låg bolagsskatt men höga skatter på förmögenhet och kapitalinkomster. Den omläggning vi föreslår med slopad samtaxering i förmögenhetsskatten och höjd bolagsskatt bidrar till att minska skillnaderna. Representationsavdraget har sänkts per måltid. Ett avdrag på endast per måltid torde i de flesta fall täcka endast en mindre del av den totala kostnad för en måltid som är vanlig vid representation. Ett så litet avdrag har förmodligen ett mycket begränsat värde för den som utför representationen. Det skapar också ett extra administrationsarbete genom att räkningar i de flesta fall får klyvas i två delar, ett avdragsgillt och ett icke avdragsgillt belopp. Eftersom represesentation i grunden avser privata levnadsomkostnader anser vi det både principiellt och praktiskt lika bra att nu ta steget fullt ut och helt avskaffa representationsavdraget. Detta leder också till en ytterligare statsfinansiell besparing på ca . Förmögenhetsskatten har motiverats främst av fördelningspolitiska skäl. Som ovan framgått har det fördelningspolitiska motivet kraftigt urholkats genom att ägare av större förmögenheter i praktiken har goda möjligheter att helt eller delvis undgå skatten. Ett borttagande av sambeskattningen och eventuellt framtida slopande av hela skatten får dock inte generellt leda till ökade inkomstklyftor i samhället. föreslår i andra sammanhang stora förändringar i arbetsmarknadspolitik, skatte- och socialförsäkringssystem som alla har till syfte att minska dagens ekonomiska klyftor i samhället. Som exempel kan nämnas: En politik för kortare arbetstid och fler arbeten som gör att arbetslösa och ofrivilligt deltidsarbetande för större chans att försörja sig själva. En efterföljare till värnskatten som omfattar fler skattebetalare än enligt Socialdemokraternas förslag. föreslår vi slopade egenavgifter och högre grundavdrag för lågavlönade, vilket framför allt gynnar dem med lägre inkomster. En inriktning på helhetssyn och grundtrygghet i socialförsäkringssystemen, som i flera fall ger mer åt personer med låga inkomster och till dem som hamnar helt utanför ersättningssystemen. I gengäld får de med högre inkomster använda en större del av sin inkomst till eget sparande om de vill trygga en standard ovanför grundtryggheten. fördelningspolitik beskrivs mer ingående i vår ekonomisk-politiska motion. Fastighetsskatten uppgår till av taxeringsvärdet för bostadshus, till på kommersiella lokaler och på industrifastigheter. Vid skattereformen 1991 beräknades att fastighetsskatten på bostadshus borde uppgå till av taxeringsvärdet för att uppnå neutralitet i beskattningen. De extra som tillfördes har endast motiverats av statsfinansiella skäl. Fastighetsskatten på bostadshus, och framför allt värderingsprincipen, i dess nuvarande utformning har enligt vår mening betydande nackdelar. Fastighetsskatten som den nu är utformad innehåller flera problem. Basen för fastighetsskatten är ett fiktivt värde, taxeringsvärdet, som bygger på det uppskattade marknadsvärdet.