mot · GL02So282 · 1997-10-06 00:00:00 — 1 Sammanfattning: Krisplan för vården 2 Vårdkris på gång 2.1 Utvecklingen av vårdköerna 3 En politik för fler skattebetalare och bättre vård! 4 En liberal strategi mot köerna 4.1 gav stora besparingar 4.2 Socialdemokraterna har avvisat FINSAM-modellen 4.3 Aktivera försäkringspengarna! 5 Främja de privata vårdgivarna 6 Privatpraktiserande specialistläkares och sjukgymnasters möjlighet att erhålla offentlig finansiering 7 Återinför husläkarlagen! 8 Patienten ska lättare kunna nå och besöka sin husläkare! 9 Fler husläkare i primärvården! 11 Stärk patientens ställning 12 Bättre omvårdnad! 13 Ge blivande mödrar valfrihet i mödrahälsovården! 14 Valfrihet också i barnhälsovården! 16 Invandrarkunskap i utbildningen av personal inom hälso- och sjukvården 1 Sammanfattning: Krisplan för vården Problemen i svensk sjukvård är mycket stora. Även om det finns en del som fortfarande fungerar bra, är det viktigt att ta till sig att kristecknen blir allt fler. Sådan här är verkligheten i Vårdsverige, : Många lider i väntan på behandling. Tiotusentals gamla får inte den hemsjukvård och den hemtjänst de skulle behöva för att kunna leva ett mänskligt och värdigt liv. Patienter skickas hem och utan ett fungerande omhändertagande i bostaden. Väntetiden för att få komma på ett första besök på kliniken kan ibland, trots remiss, vara månads- ja, halvårslång men den väntetiden redovisas inte i den officiella köstatistiken. Väntetiden på akutmottagning är ibland mycket lång: tre, fyra, eller ännu längre. Det förekommer att döende patienter skickas hem, trots att de vill vara kvar på sjukhus men också det motsatta: att patienter som vill leva sin sista tid i hemmet inte får den möjligheten på grund av brister i hemtjänst och hemsjukvård. Omkring 13 000 gamla tvingas ännu efter det att slog larm i frågan bo i flerbäddsrum. Klassklyftorna visar tecken på att komma tillbaka i vården. Arbetslösa och lågavlönade har inte på samma sätt som tidigare råd att åtgärda krämpor det märks inte minst i tandvården där kombinationen av arbetslöshet, sänkta bidrag och försämrad försäkring gör att vissa människor tvingas avstå från att gå till tandläkaren. Personalen känner sig mycket pressad. Uppsägningarna i vården har gjort att den personal som jobbar kvar har fått mycket tunga arbetspass. Medelåldern bland personalen är hög. Tiden för omvårdnad har krympt. presenterar i denna motion en Krisplan för vården. , fram , ska ha åtgärdat de kvalitetsbrister vi angivit och vara i ett läge då vi med fog kan hävda att vi närmast oss målet: Värdig vård för alla. Vårdens resurser måste få öka. Det är omöjligt att klara det program vi här presenterar utan större resurser, ekonomiskt och personalmässigt. De tillskott regeringen föreslagit räcker inte. De kommer också för sent hälften först . En betydligt större insats behövs . föreslår en aktivering av pengar i sjukförsäkringen som används till passiva sjukskrivningar. kommunalpolitiker har också ett program för hur bolagsförsäljningar inte minst av energibolag kan tillföra vården resurser. föreslår vidare ett särskilt statsbidrag till utbyggnad av äldreboende. Vårdköerna måste bort. Erfarenheterna från den borgerliga regeringstiden visar att det är möjligt att komma mycket långt. Det är en fråga om resurser och målmedvetenhet från de politiska ledningarna i landstingen. En heltäckande och effektiv vårdgaranti måste införas. Den bör i flera avseenden vara bättre än både den garanti som infördes av den borgerliga regeringen och den försvagade som gäller. Den bör omfatta alla diagnoser och berättiga till behandling från det patienten fått besked av specialistläkare. Även väntetiderna från remitterande läkare till det första besöket hos specialistläkare måste kortas och bör aldrig få överstiga . Vårdgarantin ska innefatta att patienten med automatik får rätt att söka behandling hos annan vårdgivare, t ex en privat klinik, på hemlandstingets bekostnad. Landstingen ska informera patienterna om denna rätt i samband med tidsbeställningen hos specialistläkare. Garantin bör ges en sådan form att den för den enskilde är likställd med ett civilrättsligt bindande avtal. Patienten bör också ha rätt till s k second opinion, alltså att patienter med allvarliga diagnoser har rätt att låta ytterligare en läkare bedöma sjukdomsbilden. Information om innehållet i vårdgarantin måste lämnas till alla vårdsökande. Rätten till eget rum på vårdhem och måste bli verklighet. Det kräver omfattande ombyggnader av institutioner i många kommuner. Men det borde ha varit gjort för länge sedan. Vi bedömer att det kostar ca att bygga bort alla flerbäddsrum i denna typ av vårdinstitutioner. Vi föreslår ett särskilt statsbidrag till stöd för denna ombyggnad. Omhändertagandet måste bli bättre också i andra avseenden. Där tiden för omvårdnad blivit orimligt kort måste ytterligare personal anställas. Uppsägningarna av vårdpersonal måste upphöra. Det är inte rimligt att tusen anställda får sluta och gå från mottagningar och kliniker där behoven bara växer. Hemsjukvård och hemtjänst måste rustas upp. Orimligt många äldre får nu klara sig helt utan eller med mycket lite hjälp. På sina håll innebär det att färdigbehandlade patienter inte kan skrivas ut. Även färdtjänsten måste bli bättre. Privata vårdgivare måste behandlas korrekt och rättvist. Det finns många goda skäl att hälsa alternativa vårdgivare, vid sidan av kommunernas och landstingens egna institutioner, välkomna. De förnyar vården, de skapar valfrihet, de ger konkurrens, de ger personalen större chans att byta arbetsgivare, de ökar sannolikt det totala vårdutbudet. Årtionden av trakasserier från socialdemokratiska majoriteter i stat, kommun och landsting mot dessa vårdens entreprenörer måste upphöra. Även dessa småföretagare behöver stabila villkor och rimliga konkurrensförutsättningar. 2 Vårdkris på gång Det finns uppenbara demografiska skäl till att trycket på vården kommer att fortsätta öka. Antalet invånare kommer att öka kraftigt . Det ställer ökade krav både på kommunernas äldreomsorg och på sjukvårdens resurser. som vi vet detta fortsätter den socialdemokratiska regeringen uppsägningspolitiken av personal inom offentlig sektor. I valet lovade ett stopp för alla uppsägningar i kommuner och landsting. har 30 000 människor förlorat sitt arbete i landstingen. har i sina beräkningar påpekat att omkring 1 000 vårdanställda fick sluta under ett par års tid. Görs inget kommer uppsägningarna att fortsätta regeringens extrapengar till trots. Vi vet även att kommuner och landsting är utsatta för omfattande förändringsprocesser. Den svåra samhällsekonomin har ställt vården inför nya svåra krav på omställningar. Nya medicinska teknologier ställer vården inför en kontinuerlig omfördelning av uppgifter. Dessa nya teknologier och finansieringsproblemen har lett till minskat antal platser inom somatisk akutsjukvård. har av vårdplatserna inom denna typ av vård försvunnit. har av platserna inom geriatriken försvunnit. Vårdtiderna inom delar av sjukvården har blivit längre, ibland upp till ett genomsnitt på fem . Det dominerande problemet är emellertid vårdköerna. För människor som står i kö till behandling eller operation är av väntan av smärta och onödigt lidande. Det är viktigt att det slås fast att vårdköerna inte är en del av systemet utan ett problem som det går att lösa relativt snabbt om den politiska viljan finns. liberalerna har aldrig och kommer aldrig att acceptera det ökande mänskliga lidande som växande köer innebär. Därför har vi tagit krisen i den svenska sjukvården på allvar. När den statliga utredning som studerat gapet mellan resurser och behov i vården bedömde det till då krävs inte vaga löften om mer resurser . Då krävs omedelbara resurstillskott, men också förmåga till nytänkande och prioriteringar. Vårdgarantin är ett av de viktigaste metoderna att åstadkomma nytänkande i vården. Länge var årslånga köer till viktiga operationer och behandlingar ett normalt inslag i den svenska sjukvården. Under de borgerliga regeringsåren 19911994 blev ofrivilliga väntetider en sällsynthet. med socialdemokrater i regeringen och med socialdemokratiskt styre i nästan alla landsting är köerna i vården tillbaka. Det är ett gigantiskt misslyckande. Den senast tillgängliga statistiken innehåller följande uppgifter: 70 000 människor står i vårdkö. 13 000 av dem har fått vänta . De växande vårdköerna är det allvarligaste tecknet på den svenska sjukvårdens tilltagande kris. Sedan socialdemokratin återtog regeringsmakten har köläget försämrats avsevärt. Regeringen har ändå motsatt sig liberalernas krav på att tillåta försäkringskassorna att i större utsträckning satsa på åtgärder som förkortar vårdköerna och främjar rehabilitering. Regeringen gjorde istället tvärtom och sänkte försäkringskassornas anslag för samverkan med landstingen med . föreslås ytterligare nedskärningar av detta anslag. gav regeringen definitivt upp målet om att klara köerna, då övergavs löftet till patienterna om behandling . Regeringen avskaffade vårdgarantin. Istället införde man en annan variant av vårdgarantin som innebar en urvattnad utvidgning av den ursprungliga garantin med den stora nackdelen att den inte gav patienterna någon garanterad rätt till att bli behandlad . Vi anser att det är cyniskt av Socialdemokraterna att inte hantera de verkliga problemen. har köerna ökat kraftigt till de behandlingar och operationer som omfattas av vårdgarantin. Den politiska majoriteten i landstingen, med Socialdemokraterna i spetsen, ställer sådana besparingskrav på vården att klinikerna inte längre klarar vårdgarantins krav. För oss är detta oacceptabelt. Vi måste prioritera vården och se till att människor som behöver operation eller behandling får det inom rimlig tid! Vi vill ha en vårdgaranti som omfattar både läkarbesök och behandlingar! I landsting efter landsting kan vi nu se effekterna av socialdemokratisk politik. 2.1 Utvecklingen av vårdköerna I nedanstående tabell redogörs för hur vårdköerna utvecklats mellan /94 och /97. Vårdkö 1993/94 Vårdkö 1996/97 Tabellen baseras på statistik och avser total kö för behandling av: höftled, knäled, gråstarr, gallsten, ljumskbrock, urininkontinens, framfall, hörapparat samt kranskärl (inkl PTCA och utredning). Färskare siffror pekar på att problemen inte har blivit bättre. samverkansnämnd har ställt samman siffror över köerna . Där återfinns bl a följande: I och får patienterna vänta på en gallstensoperation, för en operation mot gråstarr . I är väntetiden för en operation mot ljumskbråck. I är väntetiden för samma diagnos . För en operation mot åderbråck är väntetiden vid och i och . Detta är endast ett axplock ur köstatistiken. Även med hänsyn till lokala variationer ger den en tydlig bild: problemen är inte över. Köerna finns i allra högsta grad kvar! Precis som med annan anonym statistik finns det en risk att man glömmer verkligheten bakom vårdköernas siffror. Det får vi inte göra. Vårdköer kan nog egentligen bara accepteras om man förtränger allt det mänskliga lidande som döljer sig bakom begreppet. Att tvingas gå med ett dåligt hjärta, ett utslitet knä eller dålig syn, det är att tvingas acceptera onödig smärta och ångest, och det är att tvingas leva med besvär som minskar glädjen att leva men som i själva verket går att göra något åt. Att stå i kö till en behandling i sjukvården det är att stå i kö till ett bättre liv. vill i det följande lägga fram förslag för en ny politisk kurs för hälso- och sjukvården. 3 En politik för fler skattebetalare och bättre vård! I ett välfärdssamhälle måste vården få ta betydande resurser i anspråk. Återkommande undersökningar visar också att skattebetalarna är beredda att ge vårdutgifter högsta prioritet. Att det finns en väl utbyggd vård är inte bara en nödvändighet för dem som är sjuka, det är också en viktig trygghetsfaktor för alla andra. De flesta av oss blir i livet beroende av en väl fungerande vård. liberalerna prioriterar vården i på flera sätt. Vår prioritering av en politik för fler jobb genom företagande har som en grundläggande motivering att kampen mot arbetslösheten är nödvändig för att klara välfärden. Vi säger nej till löften om stora, generella skattesänkningar, utan prioriterar bra vård (och utbildning). Vi föreslår att resurser överförs till vårdsektorn från försäkringskassorna och att ett statligt stimulansbidrag till äldreboende införs (finansierat genom besparingar i statens budget). Vi har , både på riksplanet och i fullmäktigeförsamlingar, förespråkat en politik som innebär ett effektivare offentligt resursutnyttjande. Den ojämförligt viktigaste metoden heter konkurrensutsättning. Vi har förespråkat en avveckling av kommunala bolag. I många fall subventioneras dessa bolag, trots att deras verksamhet inte ligger inom de kärnområden som kommunerna bör prioritera. Kommunerna subventionerar misslyckade fastighetsaffärer, flygplatser och vanskötta företag i en rad olika branscher. I vården har antalet anställda skurits ned kraftigt, så har däremot inte skett i bolagen. som den kommunala verksamheten bantats, inte minst äldrevården, har bolagsverksamheten tillåtits svälla. Kommunernas bidrag till bolagsverksamheten uppgår i runda tal till ca . Det finns ungefär 1 500 bolag som tillsammans omsätter . Vårt besked till väljarna är tydligt: gym, skidliftar, restauranger och hotell och andra äventyr i bolagsform ska inte bekostas med skattepengar. För oss folkpartister är det självklart att inte en enda krona som kan satsas på det som är verkligt viktigt, som en bra äldrevård, får spillas bort bara för att framförallt socialdemokratiska kommun- eller landstingspolitiker tycker att det är roligt att leka näringsliv. I valet mellan att satsa skattepengar på bolag eller på vård väljer vi i vården. En långtgående upprensning i den kommunala bolagsdjungeln skulle kunna frigöra betydande belopp, som kunde tillföras de prioriterade områdena vård, äldreomsorg och utbildning. Kommunerna står för av vården i landet och därmed skulle belopp frigjorda från kommunala bolag utgöra ett betydande tillskott till vården. Vi står alltså på en solid grund när vi i bl a denna motion föreslår vissa förändringar på vårdområdet som kräver ytterligare resurser. Vår vårdpolitik är väl förenlig med en politik som sanerar statsfinanserna och ger näringslivet bra förutsättningar. Hur mycket pengar vi än lägger ner på vård är det nödvändigt att säkerställa att resurserna används på bästa sätt. av snabb resursexpansion, och framåt, fanns det stora brister i detta avseende. , när resurserna krymper, ökar rationaliseringarna, vilket i sin tur givit en oro för kvaliteten. måste vi få kvalitetssäkring och effektivare resursutnyttjande att gå hand i hand. Tillräckligt med pengar måste satsas på vården, men varje krona som används i onödan är en krona för mycket. Kostnaderna har minskat (vilket är närmast unikt inom ), produktiviteten har ökat kraftigt, kvaliteten har förmodligen förbättrats och nya organisationsformer har växt fram. Enligt ligger nu på delad 17:e plats i västvärlden för sjukvårdens andel av BNP. toppar och har en i huvudsak privatorganiserad försäkringsmarknad för vården. Sjukvårdssystem med ett dominerande marknadsinslag av finansiering, styrmodeller m m tenderar att verka kostnadsdrivande. De påverkar i flertalet fall kostnaderna så att de blir högre än i system med skattefinansierad sjukvård, som . budgetproposition konstateras, intressant nog, att besparingarna under den socialdemokratiska mandatperioden till skillnad från under den förra mandatperioden framförallt har drabbat verksamheten: var det främst antalet sysselsatta inom förvaltning som minskade, men är det framförallt antalet sysselsatta inom vård och omsorg som minskar. 74 000 offentligt anställda har förlorat jobbet . Med tanke på att Socialdemokraterna i valrörelsen lovade ett stopp för uppsägningar i offentliga sektorn måste detta ses som mycket anmärkningsvärt. Den socialdemokratiska uppsägningspolitiken kan inte fortgå utan allvarliga konsekvenser för kvalitén i vården. Vården behöver mer resurser inte färre anställda. Med ökade behov i vården kan det totalt sett inte bli fråga om att säga upp mer personal. Om vi antar att politik ger en genomsnittlig årlig tillväxt som ligger högre än med regeringens politik, får det avsevärd betydelse för landstingens ekonomi. skulle det innebära att BNP var större. Och det är önskvärt att även vården får del av de växande resurserna. Den del av den ökade tillväxten som innebär lägre arbetslöshet ger dessutom direkt ökade inkomster för landstingen genom ett större skatteunderlag. Mot bakgrund av osäkerheten i förutsättningarna och översiktligheten i denna typ av beräkningar skulle ett försiktigt antagande vara att landstingen med vår politik skulle ha någonstans mer än med regeringens politik. Sparkraven inom sjukvården skulle därmed minska högst avsevärt. Till det kommer alltså de resurser som kan frigöras med hjälp av effektivisering genom konkurrensutsättning och en tydligare prioritering av äldreomsorgen framför en rad andra kommunala engagemang, ofta i bolagsform, på mindre angelägna områden. 4 En liberal strategi mot köerna anser att vårdgarantin även fortsättningsvis skall utgöra grunden för en bra sjukvård för alla medborgare. Det faktum att många sjukvårdshuvudmän har haft och har problem med att uppfylla vårdgarantin visar tydligt på behovet av att införa en garanti för både behandlingar och besök. liberalerna föreslog i en partimotion att en hundradagarsregel skulle införas. Regeln innebar att alla patienter som sökte vård för vissa sjukdomstyper skulle erhålla behandling efter det att diagnos ställts eller erhålla ekonomisk ersättning från sjukvårdshuvudmannen för behandling av annan vårdgivare. beslutade att stödja motion med krav på en hundradagarsregel. Efter regeringsskiftet kallade den nye sjukvårdsministern till samtal som resulterade i att och staten tecknade ett avtal om en vårdgaranti som började gälla . Efter att köerna börjat minska slöts samma avtal även åren 19931995. Endast utgick det statliga stimulanspengar. Vårdgarantin innebär att alla parter får incitament att koncentrera sig på att kapa vårdköerna. Det mest konkreta uttrycket för detta är de ekonomiska konsekvenserna av olika prioriteringar. Med traditionell budgetstyrning får alltså den verksamhet som uppvisar störst problem, t ex långa patientköer, större anslag. Detta gav felaktiga incitament. Med vårdgarantin bröts detta olyckliga mönster. Istället uppmuntrades de verksamheter som nådde goda resultat. Utan vårdgarantin ägnar sig allt för många åt att uppvisa långa köer istället för att förkorta dem. Erfarenheterna av den vårdgaranti liberalerna drev fram och som infördes är mycket positiva. Vid vårdgarantins start stod omkring 40 000 människor i kö till de behandlingar som omfattades av vårdgarantin. med vårdgarantin hade antalet patienter som stod i kö till behandlingar som täcktes av garantin minskat drastiskt. De allra flesta kliniker kunde leva upp till vårdgarantins målsättning att alla som köade skulle få en behandling . Vårdgarantin fokuserade alla parters uppmärksamhet på problemet med köerna men den var inte det enda som gjorde att de minskade så kraftigt. Ädelreformen innebar att resurser frigjordes inom sjukvården när antalet medicinskt färdigbehandlade patienter på sjukhusen minskade. En del av dessa resurser kunde satsas på att korta vårdköerna. Nya styr- och organisationsformer ledde till produktivitetsökningar och ungefär som vårdgarantin infördes erhöll landstingen också av staten stimulanspengar till rehabilitering istället för sjukskrivning. föreslog regeringen i en proposition att försöket med den finansiella samordningen mellan socialförsäkring och sjukvården (FINSAM) skall ersättas med allmänna luddigt formulerade samverkansregler. Regeringen avvisade därmed också tanken att utvidga FINSAM till hela riket. Regeringen fortsatte att skära ned försäkringskassornas anslag för samverkan med landstingen. föreslog tvärtom att FINSAM skall utvidgas till hela landet . Vår bedömning, som grundar sig på utvärderingen av FINSAM, är att ett riks-FINSAM skulle kunna ge en besparing på på kostnaderna för sjukpenning, rehabiliteringsersättning och nybeviljade förtidspensioner. Totalt skulle därmed frigöras. Resurser som vi bland annat vill använda till att korta vårdköerna. 4.1 gav stora besparingar FINSAM har pågått som ett försöksprojekt med finansiell samordning mellan sjukförsäkring och hälso- och sjukvård . Det infördes på förslag av den icke-socialistiska regeringen . Man har inom fem försöksområden haft gemensamt ansvar för kostnaden för sjukpenning och rehabiliteringsersättning och möjlighet att disponera sjukpengarna till olika åtgärder. och gemensamma utvärdering av FINSAM (1997:1) visar att totalt sett en besparing på i socialförsäkringen uppnåtts i de fem försöksområdena. Detta ekonomiska resultat är alltså skillnaden mellan de faktiska kostnaderna för sjukpenning och rehabiliteringsersättning i försöksområdet och de beräknade kostnaderna som skulle ha uppstått om försöket inte bedrivits. FINSAM:s effekt beräknas för det tredje försöksåret motsvara en besparing på av kostnaderna i socialförsäkringen. Utvärderingen visar att ohälsotalet minskat . ökade ohälsotalet i riket som helhet . Ohälsotalet beräknas som summan av antalet ersatta dagar med sjukpenning, rehabiliteringspenning, förebyggande sjukpenning, sjukbidrag och förtidspension per sjukpenningförsäkrad, förtidspensionär och sjukbidragstagare. FINSAM ledde till en minskning med per person och och 1996 en minskning och jämfört med kontrollkommunerna. Det fanns före försöket inga signifikanta skillnader mellan dessa och FINSAM-områdena. I försöksområdena har det också kunnat konstaterats en minskning av antalet nybeviljade förtidspensioner och sjukbidrag mer än i riket som helhet. 4.2 Socialdemokraterna har avvisat FINSAM-modellen Som tidigare nämnts avvisade regeringen i vårpropositionen och i den proposition om socialförsäkringarna (1996/97:63) som överlämnades till tanken på att tillåta FINSAM-reglerna i hela riket. I FINSAM fick sjukvården och ta ett avsevärt större ansvar för sjukpenning och andra socialförsäkringskostnader i området. I socialförsäkringspropositionen konstaterade regeringen att nya strukturella samverkansmodeller bör därför övervägas först när utvärdering av försöksverksamheterna med finansiell samordning mellan socialförsäkring, hälso- och sjukvård och socialtjänst redovisats. Regeringen bromsade och nöjde sig med att i socialförsäkringspropositionen föreslå: att inriktningen skall vara att utforma ett system där försäkringskassorna fr o m får möjlighet att disponera vissa medel i syfte att förbättra samverkansformerna och därmed effektivisera rehabiliteringen för framförallt utsatta grupper. FINSAM var en mycket mer långtgående modell. Att föra ner ansvaret för sjukförsäkringskostnaderna på lokal nivå är att gå väldigt mycket längre än vad man gör genom att tilldela vissa pengar för samverkan. Det kommer säkert att finnas områden som kan spara mycket pengar, men det kommer inte att vara möjligt att uppnå en total besparing på samma nivå som om vidgades till att gälla hela landet. 4.3 Aktivera försäkringspengarna! anser att FINSAM:s idé skall utvecklas till att gälla alla landsting. Utvärderingen av FINSAM visade, som tidigare nämnts, att en total besparingseffekt på på kostnaderna för sjukpenning och rehabiliteringsersättning har uppnåtts. Hela utvärderingen talar för att det finns en relativt stor potential för betydande besparingseffekter som en följd av samverkan mellan sjukförsäkring och hälso- och sjukvård. Det finns knappast några skäl att anta att det inte skulle gå att spara ungefär lika mycket på andra håll i landet om FINSAM genomfördes även där. Det skulle innebära att ett riks-FINSAM genom bättre samverkan skulle kunna spara mer än 2 miljarder på kostnaderna för sjukpenning, rehabiliteringsinsatser och nybeviljade förtidspensioner.