mot · GK02Fi44 · 1997-05-02 00:00:00 — Vi menar, i likhet medflertalet bedömare, att det är de små företagen som kommer attstå för merparten av sysselsättningsökningen i landet.Vänsterpartiet accepterade regeringens förslag i proposition 1994/95:25angående slopande av avgiftsfrihet vad gäller socialavgifter för vissavinstandelsstiftelser. Det kan dock finnas skäl att ompröva detta beslut.Enligt mening kan sådana stiftelser komma att spela enpositiv roll i ett framtida kollektivt löntagarsparande. menardärför att man bör överväga att återinföra avgiftsfriheten.De företag som verkar på hemmamarknaden har under en följd av år haftdålig lönsamhet. Förklaringen till detta är den låga efterfrågan som i sin turorsakats av den ekonomiska krisen och de senaste årens budgetsanerings-politik. Vi menar att det nu är dags att omfördela köpkraften och ökaefterfrågan på hemmamarknaden genom en röd skatteväxling. Detta skerenklast genom att man slopar grundavdraget för inkomster över brytpunktenoch höjer det för inkomster under brytpunkten.Det är främst hushåll i de högre inkomstskikten som ökat sitt sparandeunder senare år. Ett ökat skatteuttag som riktar in sig på de högre inkomst-skikten kan därför huvudsakligen antas påverka dessa gruppers sparande ochinte hushållens totala konsumtion. Genom skattelättnader för de lägreinkomstskikten kan hushållens totala konsumtion förväntas öka. Påinkomster föreslår vi att det införs ett nytt skikt på 30 %statlig inkomstskatt.Vi föreslår också att nivån i beskattningen av förmånsbilar återställs. Detär inte bara bra fördelningspolitik. En höjning av den rörliga marginalkost-naden är också ett inslag i en grön skatteväxling som gynnar miljön.Det är viktigt att stärka de mindre företagens roll i den svenska ekonomin.Det gäller att få i gång nya företag, men också att skapa förutsättningar förexisterande företag att utvecklas. I detta sammanhang är skattepolitikenviktig.De enskilda näringsidkarna och handelsbolagen har länge varit enskattemässigt missgynnad grupp i förhållande till aktiebolagen. Vi skrev i vårförra skattemotion () att de förändringar som genomförts, dvs. attlikställa de olika företagsformerna i skatteavseende, inneburit ett mycketkrångligt system för enskilda företag i allmänhet och för handelsbolag isynnerhet. Regeringen har aviserat förenklingar, vilket är positivt.Tyvärr måste vi emellertid konstatera att regeringen på detta område tycksvilja bedriva en omvänd röd skatteväxling, eftersom man finansierarskattelättnader för aktiebolagen genom ett sänkt avsättningsutrymme tillperiodiseringsfonder från till . vill höja procent-satsen till för enskilda firmor och handelsbolag.En av de viktigaste åtgärderna för att öka sysselsättningen i näringslivet äratt ta bort det anställningshinder som den förlängda sjuklöneperioden utgör.Erfarenheten efter det att beslutet om förlängningen togs är också attarbetsgivarna med framgång kunnat vägra kompensera inkomstbortfallet förde sjuka på ett sätt som regeringen inte hade räknat med. Vänsterpartietmenar att arbetsgivarinträdet helt borde avskaffas för företag med upp till tioanställda. Dessutom föreslår vi att man återgår till 14 dagars sjuklöneperiodför övriga företag.Vi menar också att regeringens förslag när det gäller nedsättning avarbetsgivaravgifter och egenavgifter är felaktigt. Nedsättningen av arbets-givaravgifter bör begränsas till företag med högst tio anställda, ochsänkningen av egenavgifter bör utformas i enlighet med vårt tidigare lagdaförslag. Vi har föreslagit att ett "grundavdrag" införs med sikte på attreducera egenavgiftsuttaget. Ett sådant "grundavdrag" bör ligga på 50 000kr. På så sätt får man en röd profil på nedsättningen av egenavgifterna.Vänsterpartiet förespråkar dessutom ett kreditstöd för investeringar imindre företag. Visserligen har den nominella räntan sjunkit och denallmänna investeringsnivån har stigit, men realräntan är fortfarandebetungande och den höjda investeringsnivån beror främst på en ökad investe-ringstakt i de större företagen.Vi föreslår också ett indirekt stöd för företagsamheten i form av ettreservationsbelopp på 5 miljarder för tillväxt inom den privata tjänste-sektorn. Vi avvaktar nu remissvaren på tjänstebeskattningsutredningensförslag innan vi tar slutlig ställning i frågan om hur stödet skall konstrueras.Vi konstaterar att en momssänkning inom restaurangsektorn till matmoms-nivå skulle kosta 2 miljarder kronor.För att finansiera förslagen ovan föreslår vissa skattehöj-ningar för den delen av näringslivet som bl.a. gynnats av exportkonjunkturoch låg kronkurs.- Bolagsskatten höjs från till .-- En värnbolagsskatt tas ut på vinster .-- Vi föreslår en begränsning av nedsättning av arbetsgivaravgifter enligtovan.-- Skärpta regler för reavinster hos storföretag.-- Begränsad lättnad av dubbelbeskattningen.-- Totalt slopad avdragsrätt för organisationskostnader.-Bolagsskatten i är låg i jämförelse med övrigaeuropeiska länder. Enligt utländska bedömare ärföretagsklimatet i övrigt också i huvudsak gott. Trots dettapågår en omfattande och omoralisk skatteplanering i de storaföretagen. Detta beteende rimmar illa med de krav som 102företrädare för näringslivet ställde på politiker och samhälle ien omtalad artikel på DN-debatt . Ett av de senasteuttrycken för detta beteende är borttrollandet av några storakoncerners reavinster. Denna uppenbara brist påsamhällssolidaritet minskar naturligtvis storföretagensanseende. kräver att de regler som medger attreavinster kan kvittas skärps och att hålen iskattelagstiftningen på detta område täpps till.Den lättnad i ägarbeskattningen som infördes för små och mindre företagavsåg att skapa ett enkelbeskattat utrymme för att på så sätt undvikadubbelbeskattning av aktieutdelningar. En del av lättnadsutrymmet utgörs avett löneunderlagsbaserat utrymme. var kritiskt till denna delredan när det infördes och föreslog att den skulle slopas. Det viktiga är attlättnadsutrymmet beräknas på anskaffningskostnaden. Den lönebaseradedelen leder snarare tankarna till olika regler för bokslutsdispositioner.Nu föreslår regeringen att det lönebaserade utrymmet skall ökas genom attlöneunderlaget höjs från . Däremot skall även i fortsättningende första tio basbeloppen räknas av från lättnadsunderlaget. Detta rimmar illamed regeringens tal om att de minsta företagen skall gynnas. Vänsterpartietsäger nej till denna förändring av lättnadsutrymmet, och anser att detlönebaserade lättnadsutrymmet skall tas bort. Vi har följaktligen svårt attförstå varför enskilda firmor och handelsbolag skall vara med och finansieradessa lättnader via minskade avsättningsmöjligheter till periodiserings-fonderna. De mindre företagen kommer ju inte i åtnjutande av dessalättnader. tolkar detta som att regeringen ännu inte förstått hurföretagsstrukturen ser ut i , dvs. man sitter fast i "aktiebolagsfällan".Vi är tveksamma till att ta bort kapitalförlustbegreppet. Vi avvaktaremellertid den lagrådsremiss som överlämnas innan vi tarslutlig ställning i frågan. Vi är ytterst kritiska till ett förslag om attkostnaderi samband med ökning av aktiekapital skall bli avdragsgilla. Däremot är detmotiverat att införa en regel om rätt till avdrag för förluster av kontantamedel i näringsverksamhet i samband med brottsliga handlingar.Vänsterpartiet anser således att kostnader vid ökning av aktiekapital inteheller skall vara avdragsgilla, oavsett om det faktureras genomVPC eller inte. Det innebär alltså en skärpning av avdragsrätten i förhållandetill dagens situation. Det kan aldrig ha varit lagstiftarens avsikt attkostnaderför ökning av aktiekapital skulle vara avdragsgilla bara för att faktureringensker genom VPC. Vi menar i stället att denna typ av kostnad inte till någondel skall vara avdragsgill.Den översyn regeringen föreslår av de s.k. stoppreglerna - regler somsyftar till att hindra att bolagsformen används för att undgå beskattninggenom vissa transaktioner mellan bolaget och dess delägare - ställer vi ossbakom. Detta trots att debatten om reavinstproblemen enligt ovan visarvarför stoppreglerna en gång infördes. När gäller miljörelaterade skatterfullföljer vi vår tidigare politik - den gröna skatteväxlingen. När det gällerenergibeskattningen avvaktar vi diskussioner med regeringen ochCenterpartiet om hur trepartiöverenskommelsen om kärnkraftsavvecklingenskall genomföras mer i detalj. Därför föreslår vi inte något precist beloppinom denna del av skattesystemet . tar vi emellertid upp enmiljard kronor avseende elskatt för industrin.Preliminär skattetabell 1. Avser avvikelser i förhållande till regeringensförslag , miljoner kronor1998InkomstskattSlopat grundavdrag över brytpunkt7 300Höjt grundavdrag under brytpunkt-7 600Bibehållen nivå på bilförmånsbesk1 000Nytt skalsteg över 300 000 kr2 000Summa2 700KapitalägandeNya skalsteg förmögenhetsskatt100Strikt avdragstak 70 000 kr900Summa1 000FöretagsskattHöjd bolagsskatt från 28 till 30 %2 400Värnbolagsskatt över 50 miljoner kr3 200Skärpta regler reavinster stora företag2 000Periodiseringsfond HB, ensk fa 20 till 25-700Lättnad i dubbelbeskattning, begränsning1 600Kreditstöd/skattereducering-1 300Framtidsfonden-2 200Slopad avdragsrätt organisationskostnader1 500Summa6 500Avgifter o indirekt skattSänkta a-avgifter kommuner-5 000Ram skattesänkning tillväxt-5 000Nedsättning socialavgifter, begränsning1 60014 dagars sjuklön-1 100Slopat arbetsgivarinträde mindre företag-700Sänkta egenavgifter egenföretagare-800Reducerad a-avgift sänkt arbetstid-3 000Egenavgifter över tak2 900Summa-11 100Energi- o miljöskatterElskatt industri0Höjd dieselskatt500Höjd skatt mineralolja/smörjmedel300Avfallsskatt500Höjd avgift/skatt bekämpningsmedel400Höjd bensinskatt per liter1 000Summa2 700Totalsumma1 800Förslag till offentliga utgiftsnivåerVänsterpartiet är mycket kritiskt till konstruktionen avutgiftstaken. På ett övergripande plan är det orimligt att pådetta sätt begränsa utrymmet för en aktiv konjunkturpolitik.Det är också orimligt att bestämma nivåer för utgifter som ärhelt regelstyrda och/eller konjunkturbestämda, som t.ex.utgifterna för sjukersättningen, föräldraförsäkringen och a-kassan. Det orimliga i detta illustreras också i vårbudgeten,bl.a. har regeringen fått lägga betydligt mer pengar påutgiftsområde 13 än vad som beräknades ibudgetpropositionen . Detta bör geregeringen till känna.Men det finns trots det viktiga ingredienser i regeringens vårbudget som vivälkomnar. Vi konstaterar att regeringens bedömning av överskotten i detoffentliga finansiella sparandet i stort sett är identisk med denbedömning som gjorde i budgetmotionen hösten 1996.Regeringen räknar med ett överskott 1998 som kan utnyttjas för att finansierahuvudparten av det s.k. fempunktsprogrammet på totalt 16,3 miljarderkronor. Överskottet beräknas uppgå till 1998.Samtidigt är vi starkt kritiska till att regeringen finansierar delar avfempunktspaketet genom att försämra för de sämst ställda, bl.a. genom enhalvering av utbildningsbidraget.Vänsterpartiet har hävdat att en samlad volym på budgetsaneringen mot-svarande 114 miljarder skulle räcka för budgetbalans 1998. I praktiken gerregeringen nu rätt. Det innebär i sin tur att regeringen kan ökabudgetutrymmet, bl.a. för att öka statsbidragen till kommunerna ochgenomföra ett program för gröna investeringar. Dessa insatser hade kunnatgenomföras om regeringen uppmärksammat Vänsterpartietsförslag. förlag till totala offentliga utgifter ligger om mansertill totalsumman mycket nära regeringens bedömningar . Vi föreslåren offentlig utgiftsnivå som överstiger regeringens förslag med 1,8miljarder. föreslår vi nivåer som överstiger regeringensförslag med 10 respektive 20 miljarder kronor.Vänsterpartiet anser att det är bra med ett stort offentligt sparande, särskilti högkonjunktur. Men det är ännu viktigare att sysselsättningen ökar.Vänsterpartiet avvisar således regeringens riktlinjer för budgetpolitiken ochmålsättningen att generera ett permanent överskott på över konjunktur-cyklerna. Hur stora offentliga överskott som bör genereras åren 1999 och2000 får avgöras av sysselsättningsutvecklingen.EU-finansieringenI informationsblad nr 25 beskrevSekretariatet för Europainformation vid UD hur storaSveriges bidrag till EU och återflödet till skulle blide närmaste åren. bedömde man attnettobidraget från skulle bli drygt 440 miljonerkronor sedan infasningsrabatt och återflöde räknats av. 1996skulle motsvarande nettobidrag bli . Avregeringsskrivelsen /97:80 framgår att nettoavgiftensedan infasningsrabatten räknats av blir drygt 13 miljarderkronor för . Återflödet kan uppskattas till ca 7,6miljarder kronor. Nettobidraget efter infasningsrabatt ochåterflöde skulle därmed bli ca , attjämföra med de som beräknades 1994.Av betalningsbalansstatistik framgår attnettobetalningarna till EU blev drygt 6,5 miljarder kronorunder 1996 och under 1995.Sverige har alltså kraftigt underutnyttjat fonderna . I avsnittet 9.7 i propositionen försöker regeringen att förklara detdåligaåterflödet. Mycket tyder på att ansökningsförfaranden, beslutsprocess ochutbetalningsregler har gjort systemet särskilt trögt i . Detta bidrartillminskat intresse för att söka EU-bidrag. Åtstramningen av kommunernas ochlandstingens ekonomi har lett till att de ibland måste avstå från att tillskjutasin andel av de offentliga medlen till den nationella medfinansieringen. Detär olyckligt att de strukturfondsmedel som avsatts för inte utnyttjas.Staten måste ta det huvudsakliga ansvaret för medfinansieringen. Även detprivata näringslivets ansvar måste öka.Förutom att nettobidrag blivit betydligt större än väntat bidrarEU-anpassningsarbetet till extrakostnader för statsförvaltningen. Vänster-partiet menar att regeringen bör tillsätta en utredning om hur den offentligasektorns ekonomi påverkats av EU-medlemskapet. En sådan utredning börockså mer i detalj klargöra varför det planerade återflödet inte fungerar.Detta bör ge regeringen till känna.Den kommunala ekonominUnder expanderade all offentligverksamhet. Bakgrunden var den höga ekonomiskatillväxten, rationaliseringarna inom industrin och de snabbainkomstökningarna i kombination med en radikalareoffentlig omfördelningspolitik. Efterfrågan på kommunalatjänster steg dramatiskt. uppgick antalet sysselsatta ikommunerna till knappt trehundratusen. Under 1970-taletökade den kommunala konsumtionen - det vanligaste måttetpå den kommunala verksamheten - i fasta priser.De nya kommunala jobben innebar att kvinnornagick från hemarbete och ekonomiskt beroende till lönearbeteoch ekonomiskt oberoende. 1980 var antalet kommunaltanställda ungefär en miljon. Därefter avtog ökningstakten.Under 1990-talet har det skett en regelrätt neddragning. Dethar också medfört en försämring av kvinnornas villkor påden öppna arbetsmarknaden.1990-talets nedgång i sysselsättningenUnder har alltså antalet kommunalanställdaminskat. Det är dels ett resultat av den ekonomiska krisen,dels ett resultat av en medveten nedskärningspolitik. Totalthar mellan hundra- och hundrafemtiotusen jobb försvunnit ikommunerna . Det har resulterat i enförsämrad service och en osäkrare tillvaro förmedborgarna. Främst kvinnojobb har gått förlorade.Kvinnornas andel av arbetskraften i kommunerna är 80 %.Samtidigt avspeglar utvecklingen inom den kommunalaverksamheten en allmänt sjunkande sysselsättningsnivå.1990 var ca 4,4 miljoner personer sysselsatta på den svenskaarbetsmarknaden. är enbart 3,8 miljoner isysselsättning.Flertalet jobb har gått förlorade i privat sektor. I industrin har det för-svunnit tvåhundrafemtiotusen arbetstillfällen. Minskningen av sysselsätt-ningen i privat sektor har för såväl stat som kommuner medfört ett minskatbeskattningsunderlag och ökade transfereringsutgifter. Den låga tillväxtenoch höga arbetslösheten är de grundläggande orsakerna till den att offentligasektorn fått leva under knapphetens kalla stjärna. Den dåliga ekonomiskasituationen och nedskärningarna har dessutom underlättat en motreaktionfrån höger mot välfärdspolitiken.Hur har den ekonomiska ochstatsfinansiella krisen drabbatkommunerna?Skatteunderlaget har minskat parallellt med att kommunernassociala utgifter har ökat. har den statligabudgetsaneringen försämrat kommunernas ekonomiskaförutsättningar: för det första genom att minska detbeskattningsbara underlaget ytterligare (via höjdaegenavgifter, sänkta ersättningsnivåer osv.) och för det andragenom att driva ut alltfler i socialbidragsberoende (när detinte längre går att leva på socialförsäkringarnasersättningsnivåer).Kommunförbundet har pekat på växande skillnadermellan kommunernas resurser och de existerande behoven av kommunalatjänster. Enligt Kommunförbundets beräkningar minskade kommunernasinkomster i fasta priser . De kommunala underskotten blev således mycketstora . har i sina senaste rapporterräknat med en fortsatt personalneddragning motsvarande 35 000 anställda tillår 2000. Även har räknat med stora personalnedskär-ningar fram , motsvarande i reala kostnader eller 30 000anställda. Man bör komma ihåg att varje procentenhets höjning av t.ex.egenavgifterna begränsar kommunsektorns totala skatteutrymme med ca 1,5miljarder, vilket motsvarar ungefär 14 000 anställda.Det är framför allt behoven inom skola och äldreomsorg som ökat. Vi vetockså att den växande andelen personer som är i de åldrar där de behövermycket vård och omsorg kommer att öka efterfrågan på kommunala tjänsterytterligare in på nästa sekel.Nya hinder för kommunernaDen negativa trenden för de kommunala verksamheterna harockså förstärkts av andra orsaker. Regeringens strategi harvarit att sänka nivåerna på de offentliga utgifterna.Kommunerna har ställts inför krav på balans iresultatredovisningen, dvs. på balans mellan årliga intäkteroch utgifter. Balanskravet gäller oavsett konjunkturläge ochgivet en beräkning av pensionsskulden enligt den s.k.blandmodellen. har regeringen infört starkarestriktioner på den kommunala beskattningsrätten, blandannat genom att konfiskera av inkomstökningen vidkommunalskattehöjning.I överenskommelsen mellan regeringen och från förraåret uttalade regeringen att finansieringsprincipen skall tillgodoses, dvs.varjeframtida riksdagsbeslut som påverkar den kommunala ekonomin negativtskall kompenseras. Regeringen måste på ett bättre sätt leva upp till det löftet.Vänsterpartiets förslagVänsterpartiet välkomnar naturligtvis att kommunerna fårökade resurser. Men vi vill betona att regeringensförslag inte medger förutsättningar för någon tillväxt av denkommunala konsumtionen. Tvärtom pekar regeringens egnaprognoser på att den kommunala verksamheten kommer attfortsätta att minska - motsvarande - och sedan ibästa fall ligga på en oförändrad nivå t.o.m. sekelskiftet.Regeringens omfördelning till kommunerna motsvarar inteheller 8 miljarder netto 1998. I praktiken ökar belastningenpå kommunerna inom vissa verksamhetsområden.Kommunförbundet har pekat på att staten inte levt upp till general-schablonen när det gäller flyktingkostnaderna. Vad gäller t.ex. kostnadernaför flyktingmottagande fattas fortfarande - eller drygt 300miljoner - i statliga pengar till kommunerna. Dessutom lägger regeringenöver kostnaderna för assistansersättningen och hiv-vården på kommunernaoch landstingen, vilket innebär merkostnader.Vänsterpartiet avsätter något mer till kommunerna än regeringen ochkommer att avsätta ett än större kommunekonomiskt utrymme och år2000. Vi föreslår också att mer pengar riktas till kostnaderna för flykting-mottagandet, till tandvårdsförsäkringen och lönebidragen, vilket alltsammantaget bidrar till att lätta kommunernas socialbidragskostnader redanunder 1998.Det finns några viktiga principiella meningsskiljaktigheter mellan rege-ringen och när det gäller synen på kommuner och landsting.Vi avvisar balanskravet och menar att det är ett oberättigat ingrepp i denkommunala självbestämmanderätten, även om det för kommunernas delnaturligtvis är positivt att regeringen skjuter på kraven . Även derestriktioner för skattehöjningar som regeringen drivit igenom är ett uttryckför en misstro mot kommunalpolitikerna. Vi menar att våra kommuna-politiker är fullt kapabla att ta samhällsekonomiskt ansvar. Det är dessutompolitikerna i kommuner och landsting som bäst kan bedöma vilka behov sommåste tillgodoses.Regeringen kalkylerar i praktiken med att den kommunala sektorn skallfortsätta att minska som andel av BNP. Det är i själva verket en politiskbedömning som vi avvisar. Kommunerna måste få en större andel av denframtida tillväxten. För detta talar de växande behoven av kommunalatjänster, inte minst med tanke på befolkningens ålderssammansättning. Motbakgrund av detta avsätter en miljard mer än regeringen tillkommunerna . Precis som regeringen lägger vi 4 miljarder i formav ett åldersrelaterat anslag till kommunerna över statsbidraget, samtidigtsom vi vidhåller vårt gamla förslag på en riktad arbetsgivaravgiftssänkningför kommuner och landsting motsvarande totalt 5 miljarder. Det innebär attvi totalt förstärker den kommunala ekonomin med 9 miljarder 1998.ArbetsmarknadspolitikenRegeringens avstämning av målet om en halverad öppenarbetslöshet finns som en bilaga tillvårpropositionen. Det är en dyster läsning ur flerasynpunkter. Den negativa utvecklingen under det senaste åretframgår när det gäller sysselsättning och arbetslöshet iallmänhet, men också den försämrade situationen för nästanvarje prioriterad grupp. Målen uppfylls inte. Regeringensmisslyckande i den viktigaste politiska frågan är tydligt.Men dessutom är avstämningen mycket oambitiöst genomförd. Efter enkort beskrivning av förloppet noteras några sifferuppgifterför 1996. Därefter kommer en sammanfattning av regeringens förslag ivårbudgeten. Ingen självkritisk analys av den negativa utvecklingen finnsmed. Ingen förklaring ges till regeringens grova prognosfel som föranlettbetydande utgiftsförändringar i budgeten. Ingen uppmärksamhet ägnas åt denalltmer utarmade arbetsmarknadspolitiken.Av sena analyser från AMS framgår att inslaget av strukturellt betingatarbetslösa kommer att växa. De regionala och yrkesmässiga obalansernaökar. Alltfler arbetslösa uppvisar kompetensbrister i förhållande till rekryte-ringskraven. Den könssegregerade arbetsmarknaden leder i kombination medstrukturomvandlingen inom kontorsadministrationen och nedskärningarnainom kommunsektorn till att kvinnors arbetslöshet ökar. De utomnordiskainvandrarnas arbetsmarknadssituation är djupt allvarlig. Vi återkommernedan till ett förslag till särskilda åtgärder för invandrare som varitarbetslösai . Situationen för de arbetshandikappade är också mycketallvarlig. Regeringens passivitet när det gäller dessa frågor är påfallande.Antalet långtidsarbetslösa har ökat liksom inskriv-ningstiderna vid arbetsförmedlingen. Rundgången mellan arbetslöshet ochåtgärder har ökat. Kvaliteten på de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna harsjunkit drastiskt. Utrymmet för yrkesinriktad arbetsmarknadsutbildningminskar och utbildningsvikariaten har reducerats till en tredjedel på ett år.Rekryteringsstöd och beredskapsarbeten har förvandlats till marginellainsatser. Volymen upprätthålls nu åter, liksom under den borgerligaregeringen, av och arbetsplatsintroduktion vilka har lågverkningsgrad. Bakom denna strukturella förändring av arbetsmarknads-politiken ligger beslut om regeländringar som motsatt sig.Flera betydande förändringar kan noteras på arbetsmarknaden under senareår. Den tillväxt av arbetade timmar som förekommit har inte motsvarats aven proportionell sysselsättningsökning. Minskad frånvaro och ett högreövertidsuttag är här viktiga förklaringsfaktorer. Det visar att försämringar isocialförsäkringssystemen och uteblivna arbetstidsreformer negativt påverkatsysselsättning och arbetslöshet. Förändrade anställningsformer har ocksåpåverkat situationen genom att rekryteringen sker alltmer "just in time".Konjunkturanpassade arbetstider blir vanligare liksom inhyrd arbetskraft.Tidsbegränsade anställningar ökar i antal och är både könsmässigt, ålders-mässigt och regionalt ojämlikt fördelade.