mot · GK02Fi59 · 1997-05-02 00:00:00 — Boendesegregationenökar med regeringens politik.Det nya systemet innebär generellt att medborgarna i kommuner medrelativt sett högre skattekraft får betala till kommuner med lägre skattekraft.Bortsett från det grundlagstridiga i detta är det dessutom principiellt fel frånfördelningssynpunkt. Fördelningspolitiken skall bedrivas av staten. Vårtalternativ innebär i motsats till regeringens att det sker en omfördelning viastatsskatten från medborgare med högre inkomster - oavsett var de bor - tillkommuner med otillräcklig skattekraft.Tillväxtfientligt med negativaincitament!Det nya grundlagsstridiga inomkommunalautjämningssystemet får en rad märkliga effekter för enskildakommuner, effekter som samtliga påtalades inför beslutet.Dit hör inte minst de negativa incitament som byggts in isystemet. För ett stort antal kommuner kommer sålunda dentotala inkomstnivån att stiga vid en relativt sjunkandeskattekraft och/eller försämrad struktur. Det är därför av storbetydelse att redovisa vilken effekt ett sådanttillväxtfientligt system får på sikt.En allvarlig effekt är vidare att det inte ger den minsta stimulans tillekonomisk tillväxt i kommunerna. Tvärtom blir effekten i kommuner somökar sin skattekraft att de inte får behålla denna. Lågskattekommuner somökar sin skattekraft kommer t.o.m att förlora resurser om de ökar skatte-kraften mer än riksgenomsnittet och få högre totala intäkter om skattekraftensjunker!Fler arbetstillfällen, ökad förvärvsfrekvens och god ekonomisk utvecklingborde vara faktorer som kommunerna stimuleras att utveckla. Det infördasystemet är så utformat att kommuner som lyckas vända en negativutveckling i dessa hänseenden ej kommer att få någon favör av detta genomökade intäkter.Det är uppseendeväckande att en regering som påstår sig vilja stimuleraekonomisk tillväxt med öppna ögon lagt fram ett förslag som är så tydligttillväxtfientligt för kommunsektorn. Den signal som gavs var att det för denkommunala ekonomin inte skall spela någon roll hur skattekraften i denenskilda kommunen utvecklas; det incitament som finns för ett antal kommu-ner är negativt - höjd skattekraft ger större avbränningar än denformella intäktsökningen.I budgetpropositionen ges över huvud taget inte någon redovisning av hurkommunsektorn kan medverka till ett bättre tillväxtklimat i vårt land. Denparlamentariska utredning som skall utvärdera det nya utjämningssystemetför kommuner och landsting bör därför få som en särskild uppgift att iakttaoch analysera det beslutade systemets effekt på incitamenten för enskildakommuner att bidra till ekonomisk tillväxt i Sverige.Det moderata alternativet löser den hittillsvarande motsättningen mellanhög utjämningsgrad och incitament att höja skattekraften för enskildakommuner. Genom att frysa tillskottet av utjämningsbidrag till kommunernai utjämningssystemet får alla kommuner ett hundraprocentigt incitamentbeträffande förändringar i den egna skattekraften.En speciell effekt som uppstått med det nya systemets s.k. införandereglerär att kommuner som haft en mer fördelaktig skattekrafts-utveckling nu straffas för denna och får bära en större "förlust", i några fallen mycket betydande avvikelse, än vad regeringen angett som årligt tak iinförandereglerna.Detta visar det stötande i att bygga in negativa incitament.Riktlinjer för en långsiktigt hållbarlösningDe gångna årens utredningsarbete kring principerna för ochutformningen av ett hållbart system för inkomst- ochkostnadsutjämning för primärkommuner och landsting visarenligt vår uppfattning att det krävs en genomgripande reformdär flera hittillsvarande utgångspunkter måste omprövas.Svårigheterna att finna ett system, som får en sådan acceptans att det blirlångsiktigt stabilt, bottnar i stor utsträckning i den totala kommunala sektornsomfattning. av den offentliga sektorns verksamhet bedrivs avprimärkommunerna och landstingen. Det har medfört en utdebitering på31,av medborgarnas beskattningsbara förvärvsinkomster . Tilldetta kommer statsbidrag som motsvarar ett ytterligare skatteuttag på . Detta innebär att kommunernas totala nettoutgiftermotsvarar en utdebitering på av landets förvärvsinkomster.Expansionen av den kommunala sektorn har varit snabb sedan 1960-talet.Även om volymen statsbidrag och i viss mån avgifter också ökat, harexpansionen sedd över hela perioden medfört en mycket kraftig ökning avskatteuttaget på förvärvsinkomster. Relativt sett har låginkomsttagaredrabbats särskilt hårt, eftersom den proportionella kommunala utdebiteringentidigt sätter in med full kraft efter ett relativt lågt grundavdrag. Samhälls-ekonomiskt bidrog kommunalskattehöjningarna till de kraftiga skärpningarav marginalskatterna som utgjorde en viktig orsaktill den urholkade tillväxtkraften i vårt land.Med en så stor sektor blir skillnaderna i egen skattekraft ochopåverkbara kostnader så betydande kommunerna emellan att det krävs ettstatligt system för att ge kommunerna likvärdiga förutsättningar att sköta sinauppgifter. Förutsättningarna att finna ett långsiktigt hållbart sådant systemökar emellertid avsevärt om de kommunala uppgifterna/utgifterna och detkommunala finansieringsansvaret begränsas. En sådan begränsning bör sessom en del av en mer grundläggande förändring av relationerna mellan detoffentliga och det enskilda.När ekonomin sätter strikta gränser märks det offentligas faktiska begräns-ningar särskilt tydligt. Det är många som just nu erfar detta och kan dra sinaslutsatser om hur det goda samhället borde se ut.Ett gott samhälle är ett samhälle där det offentliga, det civila samhället,den "lilla världen"och marknaden tillsammans skänker den enskilde ochfamiljerna trygghet och mångfald i olika livssituationer. Den valfrihets-revolution som inleddes förra mandatperioden måste därför fortsätta ochprägla kommande årtionden. En viktig uppgift för såväl staten somkommunerna är att - i stället för att ta över ansvar - medverka till att andrakan ta sitt ansvar bättre. En mindre offentlig sektor innebär då inte mindre avutbildning, vård och omsorg, men väl att denna kan utföras på fler sätt och med utvecklad kvalitet.En omprövning av utgångspunkterna för ett system måste bestå iatt föra över vissa uppgifter från den offentliga till den privata sektorn - medmotsvarande utrymme för medborgarna att själva finansiera dessa. Men detgäller också att pröva vilka offentliga åtaganden som är av den arten attfinansieringsansvaret bör ligga kvar på den kommunala sektorn. För vissauppgifter som åvilar kommunerna bör finansieringen ske på nationellnivå och gå direkt till medborgarna. En nationell skolpeng, som ges dennautformning, skulle t.ex. stimulera mångfald och kvalitet genom en utveck-lande konkurrens där föräldrarna garanteras rätten att genom skolpengensjälva välja skola för sina barn.Andra uppgifter på det kommunala planet kräver en nationell avregleringför att kunna skötas på ett lokalt anpassat och effektivt sätt. Den nuvarandesocialtjänstlagen förhindrar t.ex. att stöd och hjälp anpassas till lokalaförhållanden och erfarenheter. Det är mycket anmärkningsvärt att dettaviktiga förändringsarbete fördröjts av oenigheten inom regeringen.De uppgifter som efter en översyn naturligt kvarstår som ett lokalt kommu-nalt ansvar - också vad avser finansieringen - bör även fortsättningsvisfinansieras med inkomstskatt. Även efter de reformer vi härskisserat kommer det att finnas behov av riktade statsbidrag till kommunermed otillräcklig skattekraft. Detta är nödvändigt för att ge rimligt likvärdigaförutsättningar. Det system som vi förordar ger sålunda kommunernalikvärdiga möjligheter att sköta sina uppgifter med eget hänsynstagandeockså till lokala förutsättningar och behov.För att uppnå ett långsiktigt stabilt system som hanterar de ekonomiskarelationerna mellan stat och kommun bör en översyn inledas isyfte att inleda en successiv förändring av denoffentliga sektorns omfattning och ansvarsfördelning med den inriktningsom vi angivit ovan. En självklar utgångspunkt i detta arbete skall varagrundlagens bestämmelser. Det som upptas i skatt av en kommun för desslokala uppgifter skall inte överföras till andra ändamål eller andra kommun-er.Utgångspunkt för beräkningav utgiftsområde 1998Den totala effekten av våra förslag och åtgärder leder till attden statliga överföringen till kommunsektorn 1998 börförändras enligt följande:Tabell 1 Effekt för kommuner och landsting av våra förslag jämfört medregeringens199819992000Regeringens förslag till ökadestatsbidrag avvisas- 8000- 8000- 8000(Regeringens förslag till s.k.återbetalningsskydd avvisas) 1)Kompensation till kommunerna förvåra föreslagnagrundavdragsändringar+8300+8300+8300Minskat skatteunderlag hoskommunerna p.g.a. höjt grundavdragsamt extra grundavdrag för barn- 8300- 8300- 8300Minskade nettokostnader p.g.a. fortsattstatlig finansiering avassistansersättning450450450Summa-7550- 9850- 75501) Vi avvisar regeringens förslag. Beloppet är ännu ej känt, men regeringenberäknar det till 2.300 mkr.Tabell 2Neutraliseringseffekter199819992000Minskade sjuklönekostnader p.g.a.kortaresjuklöneperiod för arbetsgivare- 275- 275- 275Minskade kostnader p.g.a. fortsattstatlig assistansersättning-1250-1250-1250Minskade intäkter p.g.a. fortsatt statligadministration av avgiftsintäkter försjukhusvård400400400Minskade lönekostnader p.g.a.ytterligare en karensdag- 1500- 1500- 1500Lägre barnomsorgskostnader p.g.a.vårdnadsbidrag- 2400- 2400- 2400Summa neutraliseringseffekter- 5025- 5025- 5025 HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om avreglering av kommunernas och landstingens verksamhet,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om konkurrensutsättning av kommunernas och landstingensverksamhet,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om medborgarnas rätt att välja skola och barnomsorg,4. att hos regeringen begär förslag om stimulans till kommunalaskattesänkningar i enlighet med vad som anförts i motionen,5. att beslutar om ett grundlagsriktigt utjämningssystem från den1 , vilket skall ersätta dagens grundlagsstridiga system i enlighetmed vad som anförts i motionen,6. att avslår regeringens förslag till lag om ändring i lagen omgenerellt statsbidrag till kommuner och landsting i enlighet med vad somanförts i motionen,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en översyn av uppgiftsfördelningen mellan stat och kommun isyfte att åstadkomma en långsiktigt hållbar lösning,8. att godkänner den beräkning av utgifterna inom denkommunala sektorn (utgiftsområde 25) som följer av ett bifall till dennamotion och den moderata partimotionen med anledning av vårpropositionen ienlighet med vad som anförts i motionen,9. att avslår regeringens förslag i tilläggsbudget om ytterligare4 i statsbidrag till kommuner och landsting i enlighet medvad som anförts i motionen,10. att avslår regeringens förslag om ytterligare förskjutning itiden av det s.k. balanskravet i enlighet med vad som anförts i motionen.