mot · GK02Fi43 · 1997-05-02 00:00:00 — energipolitik stämmer väl överens medLO:s uppfattningar och också med de åsikter som fortfarande företräds avdelar av socialdemokratin.Vi har formulerat målen så här: Det svenska energisystemet bör successivt ställas om så att det blirekologiskt hållbart. Vårt långsiktiga mål är att såväl fossilt bränsle somkärnkraft fasas ut ur energisystemet och ersätts av ekologiskt hållbaraenergikällor. ska genom egna aktiva insatser och tillsammansmed andra EU-länder verka för säkrare kärnkraft i Öst- ochCentraleuropa. Omställningen av energisystemet måste ske med hänsyn tagen tillSveriges behov av tillväxt och ökad sysselsättning. ekonomibefinner sig i ett bistert läge där massarbetslösheten hotar attpermanentas som de offentliga finanserna är instabila. Dettahotar svensk välfärd. En långsiktig energipolitik som syftar till ensuccessiv omställning av energisystemet är därför att föredra framförkortsiktiga beslut som leder till snabba och kraftiga elprishöjningar.Det försämrar förutsättningarna för viktiga delar av industrin,försämrar sysselsättning och välfärd, urholkar de offentliga finansernaoch försvårar för hushållen.En energipolitik formad utifrån dessa målsättningar borde hagoda förutsättningar att samla en majoritet av den svenskabefolkningen. Vi anser det självklart att energipolitikenmåste ges en annan inriktning än den som gäller ochhänvisar till vår partimotion om den framtidaenergiförsörjningen.Deltagande i EMU från 1999EU-kommissionens besked att en majoritetav EU-medlemsländerna klarar det viktiga kravet om lågtbudgetunderskott gör att det svenska EMU-beslutet kommeri en ny dager.Fram till kommissionens ekonomiska vårprognos var den allmännabedömningen att bara ett fåtal av EU-länderna skulle kvalificera sig för ettinträde . Det skulle vara en mindre grupp av länder, som ,och runt kärnländerna och Frankrike.Nu anser att praktiskt taget alla EU-länder är möjligakandidater från 1999.Vi har redan tidigare hävdat att bör vara med från starten. Det nyascenariot gör att ett svenskt deltagande blir än mer angeläget.Med ett större valutaområde blir medlemskapets fördelar än meruppenbara, som kostnaderna för att marginaliseras tillsammansmed ett fåtal utanför-länder blir väsentligt större.Av allt att döma kommer den socialdemokratiska partikongressen attsäga nej till EMU-medlemskap från starten. Hur beslutet utformas är avcentral betydelse för den framtida handlingsfriheten. Vi tror att nackdelarnamed ett utanförskap kan bli tydliga ganska snabbt och att opinionen för ettmedlemskap därför växer. Då vore det olyckligt om tvingas väntaända till . Det är därför angeläget att nödvändig lagstiftningförbereds i god tid.Miljöstöd blir byggstödRegeringens miljöpolitik är ett misslyckande. Av de nioviktigaste miljömålen som satt upp uppfylls endastett. har bland annat i en granskning riktatkritik mot regeringens politik när det gäller den biologiskamångfalden. Trots detta skar regeringen ned anslagen till detvi vill kalla "den riktiga miljöpolitiken".När regeringen nu säger sig satsa på miljön, kunde man därför vänta sig attden började med att lämna tillbaka de pengar den dragit in. Och attregeringen äntligen skulle kunna visa hur miljömål skallförverkligas. Och att den skulle ha en idé om hur de ökade utsläpp som blirföljden när man stänger fungerande kärnkraftverk skall hanteras. Av dettafinns ingenting i vårpropositionen, inte ens i den särskilda bilagan ommiljöpolitik. I stället förvandlar regeringen miljöstöd till byggstöd.Förutom en rad oklara kriterier, som inte nödvändigtvis leder till bättremiljö, ställer regeringen också kravet att åtgärderna i de s k lokalainvesteringsprogrammen skall leda till ökad sysselsättning. Detta är på ingetsätt synonymt med bra miljöpolitik. Till detta kommer att regeringensinblandning ger en skadlig centralisering av kommunernas miljöpolitik. Engrupp statsråd i har knappast några förutsättningar att avgöravilka satsningar som behövs ute i landets kommuner. Ändå skriverregeringen i propositionen att det är just "statsrådsdelegationen för ekologiskhållbarhet" som skall avgöra vilka kommuner som får del av pengarna.Regeringens omtalade program för ekologisk hållbarhet bryter på flera sättmot de principer som enligt vår mening bör styra den svenska miljöpolitiken.I stället för att försöka nå de viktiga miljömål som beslutat omsätter man upp nya luddiga mål för politiken som i vissa fall faktiskt kan stå imotsatsställning till bättre miljö. Och i stället för att använda ekonomiskastyrmedel som leder till effektiva åtgärder centraliserar man miljöpolitikentill kanslihuset och använder sig av statliga allmosor till de kommuner somskriver den bästa ansökan.När regeringen nu flyttar miljon på miljon från miljövård till byggstöd imiljöförklädnad är det ett avskräckande exempel på vad som händer när maninte längre driver miljöpolitik för miljöns skull. Vi avvisar därför förslagenom de s k lokala investeringsprogrammen.Vad regeringen borde göra är att ta kritiken mot den egna miljöpolitiken påallvar. Vackra ord om en framtid i kretslopp är inte mycket värda närverkliga och akuta hot mot vår miljö lämnas därhän.För de svenska urskogarna, hagmarkerna och sjöarna finns det inte tid attvänta. försvinner en liten bit av oersättliga naturvärden, som ivissa fall aldrig kan återskapas.Folkpartiet liberalernas miljöpolitik bygger på den enkla utgångspunktenatt först av allt måste vi göra något åt de miljöproblem som finns här och nu.I vårt budgetalternativ anslog vi nära 300 miljoner mer änregeringen till miljövården. Det gällde uppköp av värdefull mark, kalkningav försurade sjöar, miljöforskning, sanering av gamla miljösynder ochmiljöövervakning. Detta var en prioritering som vi ansåg nödvändig för attvärna den fantastiska miljö och natur som vi alla är så beroende av. Skall vifå behålla artrikedomen och mångfalden i vår natur krävs det åtgärder häroch nu.Skyddet av den biologiska mångfalden står allra högst upp på vårmiljöpolitiska dagordning - för kan det vara för sent.Vi måste ta hotet mot jordens klimat på allvar. I vattnen kring Antarktiskan man nu allt oftare höra de plågade skrien från sjöelefanter. Dessa ståtligadjur svälter ihjäl, dör i tusental. Orsaken är att deras födodjur har flytt tillkallare vatten. Sjöelefanternas hemtrakter har blivit allt varmare, en effektsom klimatforskare länge förutsagt. Om uppvärmningen också beror påväxthuseffekten och därmed på mänskliga utsläpp, det vet vi inte. Mensjöelefanternas öde är ett av många skrämmande tecken.Samtidigt med nyheterna om sjöelefanterna får vi beskedet att Danmarkkommer att spräcka sitt koldioxidmål. Den svenska elimporten har tvingatdem att köra sina gamla kolkraftverk för full effekt. Efter att regeringen,och stängt skulle detta bli vardag. Rensvensk el skulle komma att ersättas av smutsig dansk.Klimatfrågan påverkar de fundamentala villkoren för vår levnad. Även härsviker regeringen. rätt att öka koldioxidutsläppen inom ramen förEU:s miljöpolitik i samband med den föreslagna kärnkraftsavvecklingenhälsas uppenbarligen med tillfredsställelse av regeringen och centern.Folkpartiets miljöpolitik utgår ifrån de konkreta miljömål som riksdagenhar lagt fast. Det är möjligt att vår politik leder till åtgärder, som medregeringens ord " ökar återbruk, återanvändning, recirkulation ochåtervinning av resurser samt bidrar till att öka sysselsättningen", men detkonkreta målet måste alltid vara att komma åt konkreta miljöproblem.Det bästa sättet att göra detta är genom ekonomiska styrmedel och integenom central planering. I stället för att sitta i och packagodispåsar borde regeringen på allvar arbeta för införande av en europeiskminiminivå för en koldioxidavgift. har gått i förväg internationelltoch det skall vi fortsätta med. Men en gränslös fråga som koldioxidutsläppmåste lösas i gränslösa sammanhang.Folkpartiet har länge drivit att EU skall ges möjlighet att fatta majoritets-beslut när det gäller miljöavgifter. Ett enda land skall inte kunna blockera enoffensiv europeisk klimatpolitik. Detta förslag har regeringen vägrat ta upp iförhandlingarna inom regeringskonferensen. I stället har man varit fram-gångsrik när det gäller att ge rätt att öka sina koldioxidutsläpp.Hotade lavar i svenska urskogar och svältande sjöelefanter i kanverka som två vitt skilda frågor, men i våra ögon handlar det om precissamma sak. Att skydda unika svenska naturmiljöer och att begränsa Europaskoldioxidutsläpp är att ta ansvar för vår natur. På det allra mest basala planethandlar det om att bevara de fundament som möjliggör våra liv men dethandlar också om vår vardag och våra barnbarns framtid. Vi vill inte förloramöjligheten att få uppleva den vitryggiga hackspettens smattrande kamp medträdet, att få andas den riktigt rena luft som möjliggör för skägglaven att växapå träden omkring oss eller att helt enkelt låta oss fascineras av vetskapen omall den otroliga sinnrikhet och mångfald som bygger upp alla de små ochstora ekosystem som vi till och med själva kan vara en del av.Vi vill - kort sagt - se en miljöpolitik för miljöns skull.Det glömda SverigeUttrycket "Det glömda " myntades av islutet av 30-talet. Det handlar om människor som inte harstarka organisationer som för deras talan och som tenderar attglömmas bort vid välståndets fördelning. ser somen viktig uppgift att föra deras talan.Vi beklagar att detta är nödvändigt. Men fortfarande finns detmänniskor som glöms bort när fördelningspolitiken formas. Finansministernvar så glad när vårbudgeten presenterades. fanns överskott att satsa!Men inte för alla, visar det sig.Liberal välfärdspolitik syftar till att ge alla människor - oavsett hudfärg,kön eller social bakgrund - samma chanser att utvecklas och förverkliga sinalivsmål.En politik för tillväxt, företagande och fler jobb är den långsiktigtviktigaste fördelningsfrågan. Den viktigaste rättvisefrågan handlar om rätt tillarbete, rätt att kunna leva på sin lön. Den andra handlar om allas möjlighetertill utbildning. Vi föreslår inom utbildnings- och forskningspolitikenomfattande förbättringar i både kvalitet och kvantitet.Vi börjar också frukta att de arbetslösa snart kan räknas till "Det glömdaSverige", att allt fler ska börja vänja sig vid den höga arbetslösheten ochfinna den "naturlig". Regeringen tycks nu inriktad på att gömma undan dearbetslösa ur statistiken, så att problemet inte ter sig så allvarligt ochomfattande som det är i verkligheten.Även i ett kortare perspektiv gör vi andra prioriteringar än regeringen.För oss liberaler är det ofattbart att regeringen, som den tecknarin miljardöverskott i de offentliga finanserna, finner det nödvändigt att sparaett par på assistansersättningen för människor medfunktionshinder. Handikappreformen, som infördes när leddesocialdepartementet, är en frihetsreform för människor som är beroende avandras hjälp för att klä på sig, äta eller komma utanför den egna dörren.De ca 6 000 människor som drabbas av nedskärningen tillhör de sämstlottade i livet och de i dubbel bemärkelse "röstsvaga" i vårt samhälle. Förnog finns det en grad av cynism i förhållandet att just de människor som ärmest beroende av samhällets stöd ofta är de som har svårast att protestera sådet hörs.Regeringen vill också spara ett par hundra miljoner av de medel som finnsför habilitering och rehabilitering. Som framgått ovan i avsnittet om vårdenmotsätter vi oss denna besparing, som drabbar många av de mest utsatta. Viförespråkar, som framgår ovan, också att en större del av sjukförsäkringenanvänds för att minska det lidande som åsamkas ca 70 000 människor ivårdköer.Insatser mot aids står också på regeringens sparlista. 70 miljoner ska bort,trots att problemen är mycket stora. Vi motsätter oss detta förslag.Ingenting görs åt änkepensionen. De ingrepp som trädde i kraft i åroch som innebär att människor straffas med lägre pension om de har sparatsjälva i pensionsförsäkring blir kvar. En översyn aviseras, men något beskedges inte.Solidariteten med de nödlidande i världen får också vänta. Enprocents-målet i biståndspolitiken blir alltmer avlägset.Barnfamiljerna, särskilt de med många barn, har tvingats svara för en stordel av regeringens budgetsanering. Vi anser att flerbarnstilläggen bör åter-införas. Vi föreslår också att barnbidragen höjs med ,vilket kompenserar för den matmomshöjning vi också förordar. Den s kmamma/pappamånaden i föräldraförsäkringen bör ha en högre ersätt-ningsnivå (), inte minst av jämställdhetsskäl.Den ekonomiskautvecklingen - bristen påanalysVärldsekonomin håller på att skifta fokus. ekonomi visar styrka. Men "undret" svarartveklöst de snabbt växande ekonomierna i för.Regionen växer i betydelse för . EnligtVärldsbanken har andelen människor i somlever i absolut fattigdom minskat från över 30procent till , som befolkningen harökat med 40 procent.I då hundratals miljoner människor lyfts ur fattigdom till välstånd,och optimism präglar både nya marknadsekonomier, som de i Sydostasienoch , och gamla, som , sitter många länder i fast imassarbetslöshet, växande sociala klyftor och låg tillväxt.Och bland problemländer är i många avseenden mest illaute.Under de senaste 25-30 åren har lyckats dåligt. Vår produktion avvaror och tjänster har inte ökat lika mycket som i jämförbara länder. Räknatsom BNP per invånare har vi sjunkit från tredje till sextonde plats. Vårekonomiska historia är en inflations- och devalveringshistoria.Den genomsnittliga tillväxten var i under dessa ca 80procent, den svenska . Inflationen under uppgicktill i . I andra länder var den betydligt lägre, mindre änhälften så stor. I exempelvis var inflationen och iTyskland 151 procent.Arbetslösheten ökade i till att vara bland de högsta i . Ochvad värre är: under de 25 åren ökade inte antalet människor i arbeteöverhuvudtaget. I övriga steg trots allt antalet människor i arbetemed , i och med betydligt större tal.Sysselsättningen ökade i den offentliga sektorn och storföretagen. Mensamtidigt ökade frånvaron kraftigt och antalet egenföretagare sjönk.Sammantaget har ingen sysselsättningsökning alls skett i det privata närings-livet.Hos många medborgare finns en stor okunskap om dessa ekonomiskarealiteter. Det bekräftas av en aktuell undersökning om befolkningenskunskaper om ekonomi utförd av på uppdrag avNäringslivets ekonomifakta. En klar majoritet tror att tillhör den rika halvan av EU. Sanningen är att ligger på tionde plats av EU:s 15medlemsländer. Sju av tio tror att de nya generationerna är bättre utbildade än sinaföräldrar. Det är fel. Andelen med högskoleexamen ökade stadigt iSverige under . Trenden bröts med 50-talisterna. De som är föddapå 60-talet är nu nere i en nivå jämförbar med den som gäller för demfödda . Hälften av alla företagsledare tror att industriinvesteringar har varitlönsammare än statsobligationer. Det är fel. Avkastningen på arbetandekapital inom industrin har varit lägre än dengenomsnittliga avkastningen på statsobligationer.Med en riktig verklighetsbild är det med största sannolikhetlättare att få acceptans för en ny politik.Regeringen visar heller ingen större insikt om dessa ekonomiska realiteter.Den ekonomiska bild som presenteras i vårpropositionen, liksom i tidigarepropositioner, saknar analys av den globala utvecklingen och den globalakonkurrensen och är påfallande historielös vad gäller . Enligtregeringen skall orsakerna till dagens problem i huvudsak sökas i denborgerliga regeringens politik i början av 90-talet.Vi tror att denna kortsiktiga och felaktiga verklighetsbild är en viktig orsaktill den felaktiga inriktningen på den ekonomiska politiken. En alternativförklaring är att verkligheten krockar med de socialdemokratiska dogmerna,vilket lämnar politikens utformare villrådiga.Regeringens beskrivning av den ekonomiska utvecklingen gäller enbart detkortsiktiga konjunkturperspektivet. Vi anser detta helt otillräckligt.Sveriges ekonomiska problem kan bara lösas genom att ekonomin växersnabbare. Skall arbetslösheten kunna halveras måste tillväxten fördubblas.Detta kräver i sin tur en djupgående förändring av hela samhället, inte baraav lagar och skatter utan också av strukturer och tänkande. Årtionden avdominans av socialdemokratiska idéer har gjort vårt samhälle främmande förföretagandets villkor och psykologi.En löntagarkultur måste avlösas av en företagarekultur.Huvuddragen i en sådan förändring beskrivs i denna motion.Huvuddraget i regeringens politik är emellertid ransonering. Det är endestruktiv politik. Genom sin oförmåga att förstå företagandets villkor saknarregeringen kraft att genomföra en politik för stärkt utvecklingskraft ochföreslår i stället åtgärder som är olika varianter på "dela-på-jobben-temat".Arbetslöshetsförsäkringen skall användas som permanent försörjning,arbetslösa skall förtidspensioneras av arbetsmarknadsskäl och man aviserarett kommande förslag om s k generationsväxling, där människor som har ettarbete skall uppmuntras att sluta detta.Tanken med generationsväxlingen, att ersätta äldre arbetskraft med yngre,har prövats i andra länder, t ex , och Frankrike.Resultaten är entydiga - "fiasko", som det formulerades av en danskregeringstjänsteman. Det ger inte fler jobb, och det riskerar att skapapessimism och sociala motsättningar.Vi vill inte förneka att enskilda människor kan känna sig tilltalade avmöjligheten att få förtidspension. Vi vill emellertid påpeka att dennamöjlighet redan finns om man har medicinska skäl. Förtidspensionering avarbetsmarknadsskäl har dock på goda grunder avskaffats av social-demokraterna tidigare - nu kommer en dålig återställare till.Vi tror inte på arbetsdelning som huvudgrepp för att lösa arbetslöshets-problemet. Erfarenheterna från länder som försökt visar att det inte fungerar.Människor är inte utbytbara. Däremot kan självklart enskilda individer viljaha kortare arbetstid i stället för löneökning - det bör vara en fråga förparterna i löneförhandlingarna. Vi beklagar, som nämnts, att social-demokraterna med statsministern och LO-chefen i spetsen sagt att om detinte går avtalsvägen får man överväga lagstiftning. Enligt vår uppfattning börfrågan om arbetstiderna avregleras, inte regleras ännu mer.Utvecklingen på kort siktUnder 1996 växte den svenska ekonomin långsamt, . Det var näst sämst bland EU:s medlemsländer.Antalet människor i arbete minskade.Regeringen förutser en något snabbare tillväxt och , medknappt . Den privata konsumtionen väntas öka med ca 2procent , vilket förutsätter en fortsatt minskning av hushållenssparande. Investeringarna däremot växer bara långsamt, särskilt i industrin,och den offentliga konsumtionen fortsätter att minska.Tillväxten är inte tillräckligt stor för att öka efterfrågan på arbetskraft föråren 1997-98 som helhet. Nivån på sysselsättningen väntas vara densamma1998 som 1996. Den öppna arbetslösheten väntas dock sjunka genom att flerpersoner sysselsätts i arbetsmarknadspolitiska åtgärder och ytterligare mångaförs bort från arbetskraften till extraordinära utbildningar.Regeringen säger sig vara mycket nöjd med den ekonomiska utvecklingen.Hushållens sparande är notoriskt svårt att förutse. Vi vill inte utesluta enviss minskning av sparandet, men vi anser att regeringen har underskattatosäkerheten hos hushållen. Den sparandeminskning som skedde under 1996kan ha varit en engångsföreteelse när hushållen försökte upprätthålla sinkonsumtionsstandard trots svagt sjunkande disponibelinkomster. Under allaomständigheter är utrymmet för ytterligare minskning av sparandet därmedmindre än tidigare.Det försvagade läget på arbetsmarknaden torde också verka återhållandepå hushållens konsumtionsvilja, liksom den bestående oro för attvälfärdssystemen inte skall hålla vad de lovat.Regeringen förutser en stabil ränte- och växelkursutveckling.Räntedifferensen gentemot väntas först sjunka något och sedanstabiliseras kring . En viss appreciering väntas för kronan. Detsenaste halvåret har emellertid räntorna stigit och växelkursen försvagats.Den utvecklingen har inte brutits efter det att vårpropositionen presenterats.Tvärtom har räntorna stigit ytterligare något. Med undantag för regeringenväntar de flesta bedömare en viss turbulens inför EMU:s start och valet avdeltagande länder. Det finns således en risk att regeringen varit alltföroptimistisk i sina antaganden.En viss osäkerhet vidlåder också ränteantagandena såtillvida att regeringentycks ha förväxlat 4-årsränta och 5-årsränta och därvid byggt sina prognoserpå en felaktigt lägre nivå.Utvecklingen kring sekelskiftetRegeringen redovisar en "betingad kalkyl" för åren 1999 och2000.Denna prognos tycks i allt väsentligt fristående från den ekonomiskapolitiken och bygger på många optimistiska antaganden. Vi citerar frånpropositionens bilaga 1, Svensk ekonomi:Beräkningarna bygger på flera grundläggande antaganden. En utgångspunktär att tillväxten i uppgår till . Något specielltkonjunkturmönster har inte antagits, eftersom detta i praktiken är omöjligt attförutse. Vidare förutsätts att den samlade ekonomiska politiken läggs upp påett sådant sätt att inflationsmål uppnås. Dessutom antas attlönebildningen fungerar väl i den bemärkelsen att den nominellalöneökningstakten begränsas till europeisk nivå på , trots ettgradvis allt starkare arbetsmarknadsläge. En ytterligare förutsättning är attdet stora utbildningspaket och övriga arbetslöshetsminskande åtgärder sompresenterats i denna och tidigare propositioner får de omfattande effekter påarbetslösheten som avsetts. (sid 11, vår kursivering)Med dessa antaganden väntas den öppna arbetslöshetenuppgå till 192 000 personer, antalet personer iarbetsmarknadspolitiska åtgärder till 186 000 personer ochantalet personer i extraordinära utbildningar för arbetslösatill 188 000 personer. Sammantaget blir det 566 000 personersom saknar reguljärt arbete, dvs något mer än för närvarande.En viss osäkerhet måste också antas finnas huruvida såmånga personer verkligen kan väntas delta i de föreslagnaåtgärderna respektive utbildningarna.Enligt vår uppfattning borde prognoser och kalkyler av detta slag föranledaförändringar av den ekonomiska politiken, snarare än den förnöjsamhet somregeringen ger uttryck för.De offentliga finansernaPrognoser, utfall och nya prognoserRegeringen gör en kort analys av utfallet av budgeten /96. Budgetunderskottet blev då 140miljarder kronor i stället för prognosticerade 206 miljarderkronor. Större delen av förbättringen beror på attinkomsterna blev större än väntat.Förändringen i fråga om den förtida momsinbetalningen gavt ex , en förändring som både dräneradeföretagen på pengar som kunde använts för expansion ochökad sysselsättning och medförde försämringar iföretagsklimatet.För de offentliga utgifterna exklusive statsskuldräntor redovisas att deblivit mindre än väntat. Förändringarna för olika poster äremellertid mycket stora. Så redovisas t ex överskridanden på nära 8 miljarderkronor på grund av ökad arbetslöshet och ca förinfrastrukturutgifter. Detta "finansieras" i huvudsak genom mindre utgifterpå grund av färre födda barn, lägre sjuktal och lägre avgift än beräknat tillEU, dvs prognosmissar i de underliggande antagandena.På årsbasis visar genomgång att engångspostersvarade för ca av förbättringen på knappt 120 miljarderkronor . Bland de större posterna återfinns denförtida momsbetalningen, försäljning av Nordbanksaktier, överföringen avKärnavfallsfonden till , förtidsinlösen av lån samtavgifterna till de individuella premiereserverna.Även i prognosen för statsbudgeten , 1997, finnsbetydande engångsposter. RRV redovisar ,huvudsakligen premiereservinbetalningarna, försäljning av ochinleveranser från . Därtill lägger regeringen försäljning avNordbanken eller andra företag på ca 25 miljarder, varför engångsposternasummerar till mer än 60 miljarder kronor.Enligt förslagen till tilläggsbudget beräknas utgifterna nu vara ca8,större än enligt budgetpropositionen. Budgeterings-marginalen tas i anspråk för dessa ökade utgifter. Nettoökningen på knappt 9miljarder kronor består av ett mycket stort antal delförändringar.