mot · GL02Jo769 · 1997-10-06 00:00:00 — InledningEn stor andel av den plast som används i är av typenpolyvinylklorid (PVC). Användningsområdena för PVC ärmånga tack vare plastens goda egenskaper, t.ex. långlivslängd, motståndskraft mot väder och vind och låg vikt.PVC-branschen är viktig för den svenska arbetsmarknaden,särskilt i Västsverige.PVC har kritiserats ur miljösynpunkt. Två statliga utredningar har före-slagit avveckling, medan viktiga statliga myndigheter som Naturvårdsverketoch Kemikalieinspektionen menat att det inte är nödvändigt att avvecklaPVC. Därmed råder en stor politisk osäkerhet och en otrygghet för företagoch människor som arbetar med PVC.Tillverkning av PVCPVC tillverkas av vanligt koksalt och naturgas. Koksaltet -natriumklorid - finns i nästan obegränsade mängder i havetoch berggrunden. Naturgas - kolväte - tas från Nordsjönsoljefält. I PVC-tillverkningen används bara 43 procentnaturgas, resten är salt. Ur saltet utvinns klor. Naturgasenskol och väte förädlas till eten. Klor och eten reagerar medvarandra och blir vinylklorid, som under högt tryckomvandlas - polymeriseras - till PVC. Molekylerna bindssamman till långa sammanhängande kedjor som gör att PVClätt kan formas till många olika produkter.Ren PVC är inte ett stabilt material och därför tillsätts metallföreningar vidtillverkningen. De skall stabilisera plasten och hindra att den förstörs vidbearbetning och användning. Plasten är också styv i sig och för att minskastyvheten kan mjukningsmedel tillsättas.Blyföreningar är fortfarande de mest använda stabilisatorerna i PVC -bl.a. för rör och kabel - men tillverkarna övergår alltmer till andra ämnen.Blystabilisatorer används inte i varor som skall vara genomskinliga, ljus-tåliga eller färgbeständiga. ingick rent bly i PVC; det kanjämföras med att det totalt används bly i . ersättsblystabilisatorer alltmer av föreningar med barium och zink eller kalcium ochzink. Användningen av zinkföreningar i PVC är liten i jämförelse med andraområden.För att PVC skall bli ett formbart och flexibelt material tillsätts mjuknings-medel. av mjukningsmedlen är ftalater. De tre mest före-kommande är DEHP, DINP och DIDP som alla tre utreds inom EU:sprogram för existerande ämnen. Den största delen av ftalatutsläppen kommerfrån PVC-belagd plåt i tak och stuprännor, presenningar samt bilars under-redsmassa. De produktgrupperna utgör bara en mindre del av PVC-flödet iSverige och mängderna mjukgörare som kan läcka ut är små och bryts nedtill ofarliga ämnen när de utsätts för luftens syre. I syrefattiga miljöer -sediment - bryts de ner långsammare.Användningsområden förPVCÅrligen används PVC och 400 000 tonandra plaster i . Den totala PVC-användningen ivärlden är ca 18 . PVC-plastens viktigasteegenskaper är: lång livslängd, hög motståndskraft mot väderoch vind, låga krav på underhåll, låg vikt, god tätande ochskyddande förmåga; den är också lätt att färga och formaefter behov.Den långa livslängden gör den lämplig som vatten- och avloppsrör,kabelisolering och golvbeläggning. Motståndskraften mot väder och vindanvänds för att utnyttjas till fönsterkarmar, paneler, takrännor och regn-kläder. Skyddsegenskaper till medicinska produkter som blodpåsar ochslangar. Låg vikt för förpackningar. Goda brandegenskaper och isolering förkablar. Vi vill med detta visa på att det kan vara svårt och inte alltid bättreför miljön att ersätta PVC-plasten med andra material. Även alternativen kaninnehålla farliga tillsatser eller ämnen.MiljöaspekterMiljöpåverkan av PVC-plast kan ske vid tillverkning,användning och som uttjänt vara. Vid tillverkningen skerutsläpp av klororganiska föreningar till både luft och vatten.Naturvårdsverket bedömer att utsläppen är så små att de intehar någon inverkan på människors hälsa.Det är framför allt tillsatserna i bly som skulle kunna förorsaka påverkanpå människors hälsa och miljön. Bly är ett ämne som kan ackumuleras ochvara skadligt för människor och miljön. En avveckling av bly som tillsats-material är därför nödvändig trots att plasten endast svarar för en mindre delav den totala mängden bly som används i . Tennföreningar kan varaen möjlig miljörisk lokalt i sjöar och vattendrag. Mjukningsmedlet DEHP äräven en miljörisk lokalt inom vissa stads- och industrinära områden enligtKemikalieinspektionen.Som avfall kan PVC återvinnas, förbrännas eller deponeras. Återanvänd-ningen och återvinningen av PVC ökar i hela världen. De bästa förutsätt-ningarna finns inom bygg- och anläggningsbranschen. Ur miljösynpunkt ärdet bäst att först återanvända produkterna och därefter bränna avfallet ochåtervinna energin. PVC går att återanvända upp till sex gångerutan nya stabilisatorer.Vid förbränning höjer PVC bränslevärdet. Klor är en av orsakerna till attdet bildas dioxiner vid avfallsförbränning, men klor är inte den viktigasteorsaken till hur stor mängd dioxin som bildas. Mängden beror på utform-ningen och styrningen av förbränningen. PVC ökar inte dioxinmängden iavfallsförbränning. Om PVC togs bort från avfallet skulle utsläppen avdioxiner inte minska. Vid förbränning bildas väteklorid som bidrar tillförsurning. Denna måste neutraliseras med kalk som tillsätts rökgaserna.Utsläppen av väteklorid har minskat de senaste tio åren.Totalt deponeras i ca 4 avfall på kommunaladeponier, varav PVC-avfallet utgör , vilket motsvarar 0,6 procent.Naturvårdsverket bedömer att PVC som läggs på deponi troligen bryts nermycket långsamt utom vissa mjukgörare. Vidare anser verket att utsläppenfrån PVC-produkter är mycket små i förhållande till övriga utsläpp fråndeponier. PVC-avfallet bedöms medföra samma risk för föroreningar somhushållsavfall. Utifrån dagens kunskaper är deponering acceptabelt frånmiljösynpunkt.PVC-branschens betydelseför arbetsmarknadenPlastbranschen i består av ca 1 000 företag. Ett av destörsta och mest betydelsefulla företagen i branschen ärHydro Polymers Nordic i som är endatillverkare av PVC-råvara. 1994 producerades 146 000 tonvid företagets anläggning i , varav tvåtredjedelar gick på export.Sverige har ingen egen tillverkning av stabilisatorer för PVC. Oxosom producerar dietylhexylftalat, DEHP, är den enda svenska tillverkaren avmjukningsmedel. 1995 tillverkade i ,varav exporterades.Stenungsund har således en omfattande petrokemisk industri. Verksam-heten regleras av miljöskyddslagen och övervakar att beslutenefterlevs. Förbättrad process- och reningsteknik har successivt minskatutsläppen. Industrins egna krav är ofta hårdare än myndigheternas, eftersomkunderna blir alltmer miljöintresserade och därmed ställer höga krav påvarorna. Industrins målsättning har varit att ligga före och i forskningensframkant.Det finns få kommuner i som har en grundligare undersökt miljöän . Resultatet är mycket tillfredsställande och visar attstenungssundsborna tillhör de friskare i landet. Samarbete mellan kommunenoch industrierna har givit räddningstjänsten förstärkta materiella ochpersonella resurser - till glädje såväl för kommunen som för industrin.Stenungsund är en verklig industrikommun med 20 000 invånare. Avde förvärvsarbetande är sysselsatta inom industrin - till störstadelen i den petrokemiska industrin. Antalet sysselsatta som direkt kanhänföras till tillverkningen av PVC är ca 900, dessutom tillkommer tillfälligaarbeten som t ex 125 sommarjobb. Tillverkningen av PVC har alltså enavsevärd betydelse för arbetsmarknaden i i allmänhet och iStenungsunds kommun i synnerhet.Att på miljömässiga, icke underbyggda grunder och av ren populismifrågasätta och i termer av förbud diskutera PVC är enligt vår meningorimligt. Självklart skall PVC-plasten utvecklas - ett intensivt arbete pågårockså kontinuerligt - i stället för att av svaga och osakliga skäl avvecklas.Tidigare behandling av PVCFå frågor har fått en sådan symbolmässig innebörd somPVC-frågan. Detta har olyckligtvis medfört att fakta ochsakliga resonemang fått stå tillbaka för populism ochosaklighet. För företagen i plastbranschen och deras anställdahar detta inneburit ökad otrygghet.Ett tydligt exempel på den märkliga hantering frågan fått är jordbruks-utskottets betänkande om PVC . Trots att de utredningsuppdragsom regeringen lagt ut på och Kemikalieinspektionen ännuinte var slutförda, ansåg då en majoritet i jordbruksutskottet att PVC "intehör hemma i kretsloppssamhället". Uttalandet var till och med merkategoriskt än det bakomliggande motionsyrkandet om att "materialåter-vinning av PVC med dagens teknik inte kan rekommenderas".Jordbruksutskottet baserade sin argumentation på Kretsloppsdelegationensbetänkande SOU 1994:104, och anslöt sig till dess slutsatser att bl.a. dagensmjukgjorda PVC skall avvecklas, trots att Kretsloppsdelegationens betänka-nde tidigare blivit grundligt kritiserat av flertalet remissinstanser inklusiveNaturvårdsverket och Kemikalieinspektionen. Dessa ansåg, till skillnad frånKretsloppsdelegationen, att PVC är möjligt att återvinna samt att det ärklokare att låta utvecklingen av PVC fortsätta, än att i stor skala introduceraoprövade alternativ med okända miljökonsekvenser.Kemikalieinspektionen skrev att det i Kretsloppsdelegationens betänkandeinte finns något underlag att kräva en avveckling av mjukgöraren , dvsden som produceras vid i . skrevatt det inte är nödvändigt att avveckla "dagens mjukgjorda PVC", PVC-bestruken väv, PVC-belagd plåt samt betonade, helt riktigt, att miljöfarliga stabilisatorer i styvPVC bör avvecklas. En snabbare utveckling i denna riktning är önskvärd.Naturvårdsverket menade trots detta att industrin bör få på sig attfinna alternativa stabilisatorer i exempelvis grova rör, än vad Kretslopps-delegationen föreslagit.Ett annat tecken på att Kretsloppsdelegationens betänkande var bristfälligtär det faktum att det ännu inte följts upp av något förslag frånregeringen. Den politiska osäkerheten och otryggheten för plastföretagen ochderas anställda kvarstår dock, bl.a. till följd av uttalanden frånmiljöministernsom kan tolkas som att PVC är på väg att förbjudas.Den politiska oklarheten och osäkerheten kring PVC-frågan har docknyligen underblåsts genom betänkande SOU 1997:84 dären majoritet bestående av och Socialdemokraterna uttalade att PVCinte hör hemma i kretsloppssamhället och att PVC bör avvecklas. Utred-ningens sakkunnige, professor , samt representant,reserverade sig dock mot betänkandets syn på PVC. påpekardärvidlag att när det gäller PVC frångått de generellabedömningskriterier som den själv förordar i alla andra sammanhang. Iklartext innebär detta att majoritet inte använder sammamåttstock när man bedömer PVC som vid bedömningen av andra polymereroch konstruktionsmaterial. Det är därmed ingen överdrift att påstå att PVC ärmer en symbolfråga än en miljöfråga för majoritet.I proposition 1996/97:172 berörs frågor om hantering av uttjänta varor.Propositionen föreslår ingen särbehandling av PVC-avfallet, utan hänvisartill "Vad skall vi göra med PVC-avfallet? ", därverket föreslår att PVC-produkter återanvänds och materialåtervinns så långtdet är möjligt. Propositionen är så långt att betrakta som en motgång för demsom vill upphöja PVC-frågan till en symbolfråga där normala bedömnings-kriterier inte skall gälla. Dessvärre kvarstår dock den politiska osäkerhetenkring PVC-frågan eftersom propositionen också hänvisar till Kemikom-mitténs betänkande, vilket inte var färdigt när propositionen skrevs, och dessslutsatser om PVC.SlutsatserPVC-frågan har under ett flertal år varit en symbolfråga imiljödebatten. Vi beklagar att den fått en så osakligbehandling, där hypotetiska och ej kunskapsmässigapåståenden har fått vara vägledande för politiskaställningstaganden. Uttryck som befarad effekt ellermisstanke används för att hänvisa till försiktighetsprincipenoch kräva utfasning eller substitution. En samlad expertis haringet att invända mot PVC i sig. Effekter på hälsa och miljöär väl dokumenterade och motiverar inte ett totalförbud avPVC. Detta utesluter dock inte att för människa och miljöfarliga tillsatser i PVC skall fasas ut och ersättas av ämnenmiljöanpassade till en långsiktig hållbar utveckling. Exempelpå sådana ämnen som är dokumenterat bioackumulerbara,persistenta och giftiga är bly och kadmium.Vi anser att användningen av försiktighetsprincipen och substitutions-principen är en riktig väg att gå. För att den skall kunna tillämpas där det ärmotiverat är det dock ett oavvisligt krav att tillämpningen sker på kunskaps-mässiga och vetenskapliga grunder och inte på svaga indikationer och lösligtgrundade misstankar om farlighet. Sker inte så urholkas förtroendet förprinciperna och de tappar sin användbarhet.I fallet PVC får konsekvenserna av ett totalförbud, grundat på osakligaslutsatser, orimliga följder. Ett material som har en stor samhällsnytta genomgoda egenskaper och låga kostnader skulle bytas ut mot andra mindredokumenterade material. Här har mycket lite i debatten framkommit om dealternativa produkternas innehåll av farliga ämnen.Konsekvenserna av ett totalförbud mot PVC blir även stora för en redanmycket ansträngd arbetsmarknad. Särskilt skulle detta drabba bygden kringStenungsund som är mycket beroende av de petrokemiska industrierna.PVC-plasten bör utvecklas och miljöanpassas i stället för avvecklas. Destatliga verken Kemikalieinspektionen och bör tillsammansmed PVC-industrin få i uppdrag att utarbeta en plan för att avveckla och bytaut de tillsatsämnen som är skadliga för människa och miljö. I en sådan planbör även en tidsaspekt vara bestämd för genomförandet.Hanteringen av PVC bör följa den riskhantering för varor och ämnen somgenerellt fastställs av och som gemensamt beslutas i internationellasammanhang. Bedömningen av PVC skall göras utifrån generella kriterier.PVC skall inte särbehandlas. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om PVC-plastens positiva egenskaper,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om PVC-industrins betydelse för arbetsmarknaden i ,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om uppdraget att utarbeta en plan för miljöanpassning av PVC,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om bedömningen och hanteringen av PVC.