mot · GK02Fi46 · 1997-05-02 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:150 ekonomiska vårproposition SammanfattningKristdemokraternas vår(d)budget isammanfattningKristdemokraternas alternativ till regeringens vårpropositioninnebär en storsatsning på vård och omsorg sommassiva insatser görs för fler och nya jobb.Motionen innehåller förslag som sammantaget ger 10,5 miljarder kronortill vård och omsorg i förhållande till dagens situation, det vill säga 2,5miljarder kronor mer än vad regeringen satsar. En del av detta tillskott åstad-koms genom en sänkning av de allmänna egenavgifterna med 2,5 procent-enheter i den överfinansierade sjukförsäkringen. Egenavgifterna som äravdragsgilla orsakar stora bortfall av skatteinkomster för kommunerna och ären betungande utgift för alla löntagare.Som ett alternativ till regeringens statistikpolitik på arbetsmarknads-området gör en 15-miljarderssatsning för att få till ståndett bättre klimat för företag och företagande - det enda som kan skapa nyajobb. Skattesänkningarna finansieras genom besparingar.Barnfamiljerna och de sämst ställda pensionärerna är två grupper som blirvinnare med politik. Sammantaget satsas ca 3 miljarderkronor bland annat på vårdnadsbidrag, återinförande av flerbarnstilläggenoch förbättrade bostadsbidrag.För pensionärerna handlar det om ca för bättre bostads-tillägg och pensionstillskott. Regeringens försämringar för efterlevande upp-hävs.För att vända rättsväsendets underläge gentemot brottsligheten föreslås ettresurstillskott för de kommande åren.Kristdemokraterna som kraftigt kritiserat regeringens nedskärningspolitiknär det gäller biståndet satsar stort för att återställa biståndet tillenprocents-nivån. 1998 satsas , 1999 och år utöver regeringens förslag.Med politik sänks det totala skattetrycket med ca 15miljarder kronor netto. I förhållande till regeringens förslag blir utgiftstaket1998 lägre i statsbudgeten, 1999 14 miljarder kronorlägre och lägre.Tabell 1. budgetalternativ isammanfattningFörändringar i förhållande till regeringen, miljarder kronor199819992000Åtgärder för nya jobb, tillväxt ochföretagande15,114,016,2Ökade satsningar på vård, omsorg ochskola2,52,52,5Hälsovård, sjukvård och social omsorg1,21,21,2Förbättringar för barnfamiljer2,92,93,0Förbättringar för pensionärer2,12,12,1Höjt bistånd2,02,42,8Sänkt skattetryck netto14,914,816,5Minskade utgifter151415,2Budgetförstärkning1,91,51,7Kristdemokraternaskommentarer tillregeringens propositionEtt sjunde misslyckandeVårpropositionen 1997 är den sjunde stora proposition somden socialdemokratiska regeringen lägger på bordi syfte att få ner arbetslösheten. Fyrpartiregeringengenomförde ett antal strukturreformer för att stärkatillväxtkraften i svensk ekonomi. Den socialdemokratiskaregeringen började sin bana med ett antal ideologisktbetingade återställare tillsammans med Vänsterpartiet.Samtidigt introducerades den s k Perssondoktrinen. Den gårut på att det är omöjligt att sanera statens finanseroch undanröja strukturella hinder för tillväxt och nya jobb.Tidigare propositioner har helt varit inriktade påbudgetsanering oavsett om de kallatssysselsättningsproposition, tillväxtproposition ellerbudgetproposition. Den gemensamma faktorn är atttillväxtfrämjande åtgärder helt har saknats.Nu hävdar regeringen att budgetsaneringen är fullbordad. Trots detta lyserfortfarande de tillväxtfrämjande, strukturella åtgärder som skulle kunna genya jobb i det privata näringslivet med sin frånvaro.Allt tal om vändpunkter kan inte överskyla det faktum att regeringen harmisslyckats med sin viktigaste uppgift. Arbetslösheten i är nu högreän när den socialdemokratiska regeringen tog över . Detta står ibjärt kontrast mot de vallöften som ledde till regeringsmakten. Därför är dethäpnadsväckande att visioner och offensiva åtgärder när det gäller attåstadkomma nya riktiga jobb saknas även i denna proposition, när nu mer änhalva mandatperioden har passerat. Vårpropositionen visar hur regeringenvill finansiera och dölja den rekordhöga arbetslösheten, däremot inte hur denskall halveras. Huvudlinjen är att köpa sysselsättning för skattepengar, sommed felaktig fördelningsprofil och allt mer tillväxthämmande skattekilargastkramar det svenska folkhushållet.Regeringen verkar nu i praktiken ha gett upp alla tankar på att ökasysselsättningen. I stället handlar det om en kamp mot statistiken. Att övergearbetslinjen och att i stället generationsväxla bort människor med livser-farenhet skapar lätt känslan hos de äldre att de inte behövs. Kristdemokra-terna varnade för denna utveckling redan när regeringen presenterade sittlöfte att halvera just den öppna och inte den totala arbetslösheten, ett målsom nu bevisligen leder till helt fel åtgärder.Socialistisk ideologi - inget växthusför företagandeDet går inte att bortse från att socialistisk ideologi inte ärändamålsenlig när det gäller att stimulera företagare attexpandera och nyanställa. Vårpropositionen vittnar om enallvarlig brist på förståelse för företagandets villkor. Deträcker inte att i vissa miljöer tala positivt om de mindreföretagen som det viktigaste verktyget för att få nerarbetslösheten. Regeringens handlingar visar att man inteförstått vad som gör att så få familjeföretag i villeller vågar växa och ta på sig det fulla ansvaret för fleranställda. Bevisen är bl a det benhårda fasthållandet vid 28dagars arbetsgivaransvar i sjukförsäkringen, den förtidamomsinbetalningen, dubbelbeskattningen av risksparande inoterade företag, den otidsenliga arbetsrätten och de nyalångbänkarna i kampen mot en dåligt fungerandelönebildning.Regeringen minskar arbetskraften,inte arbetslöshetenGrundproblemet är att regeringen saknar såväl ideologi somstrategi för tillväxt i det privata näringslivet. I stället för attförsöka ta bort hindren för nya jobb, spänner nu regeringenoch alla krafter för att minska arbetskraften genomett antal arbetsmarknadspolitiska s k åtgärder. Detta skaparinget hopp för de arbetslösa. Man gör nu nästan allt som ärfel, utom det självklara, att försöka öka jobben i det privatanäringslivet.Av de miljarder i fempunktsprogrammet som 1997 och 1998 satsas på s kreformer går ca 1,5 miljarder till småföretagande (varav tilljordbruket), medan satsningen på att få bort äldre medborgare från arbets-livet är hela 1,7 miljarder . Regeringen och satsaralltså i denna mening 200 miljoner mer på att få bort folk från arbetskraftenän på riktiga jobb genom företagande. Detta är en defensiv statistikpolitik.Den kan aldrig skapa framtidstro, vilket är en förutsättning för att få igånghemmamarknaden och därmed nya jobb.Politiken måste riktas in på att fler skall gå från a-kassa och socialbidragtill en egen lön där man betalar kommunalskatt och bidrar till välfärden. Ensådan politik verkar dock vara ideologiskt blockerad. skall iställetuppenbarligen fler leva på bidrag och pensioner.Skall komma bort från massarbetslösheten måste politiken heltbyta spår och börja sänka trösklarna in till arbetsmarknaden. Den måstebidra till att enskilda människor och företagare känner trygghet och finnerdet vara mödan värt att starta och driva företag.En positiv sak i propositionen är en liten satsning på småföretagande. Därfinns som första åtgärd att man skall kunna få sex månaders tjänstledighetnär man skall starta eget. Det är nog bra. Reformen gäller dock endastpersoner som har jobb, även om det kan leda till ett vikariat. Men det blirmeningslöst om man inte gör något åt det bistra företagsklimat somfortfarande råder i Sverige.Sverige har förlorat i kampen mot arbetslösheten. Förraåret (1996) försvann 88.000 jobb i , sysselsättningsgraden fortsatte attsjunka med 241 jobb . -94 tillkom ca 1.000 nya jobbom dagen när Socialdemokraterna tog över efter fyrpartiregeringen.Fortsatt dålig utvecklingskraftSedan 1970 har ekonomin i utvecklats sämre än iandra industriländer. Bakgrunden är att den svenskamodellen har överlastats. Det personliga ansvarstagandet haralltför mycket tagits över av staten och kommunen. Under ettantal decennier etablerades också den förödandevärdeneutraliteten och normlösheten. Moral och etik var,fram till , närmast fula ord. Om villkorenvarit bättre på dessa områden och tillväxten varit densamma iSverige som genomsnittet i , hade varje svenskunder haft en sammantaget högreekonomisk standard på . Inkomsten för varjesvensk hade 1994 varit högre igenomsnitt, om haft samma tillväxt som andraindustriländer . har fallit från 3:etill 17:e plats bland . Kräftgången fortsatteunder 1996. Utvecklingen i är fortfarande sämre ängenomsnittet bland EU-länderna. Utöver var detendast i som arbetslösheten ökade under 1996.Den ekonomiskautvecklingenDen internationella utvecklingenI propositionen beskrivs den internationella utvecklingensom gynnsam. Den amerikanska ekonomin har en fortsatthög ekonomisk tillväxt. I EU väntas konjunkturen förstärkasgradvis. Tillväxten i resten av världen är också fortsatt god.Utvecklingen inom väntas gynna densvenska ekonomin via exportindustrin. En viktig tendens ärmycket riktigt att den internationella inflationen väntasfortsätta vara låg.Det finns dock orosmoln som inte beskrivs eller ens var kända när propo-sitionen lades fram. Den politiska osäkerheten har ökat i . PresidentChiracs beslut att utlysa nyval och utfallet av detta val kommer att få enavgörande betydelse för utvecklingen av hela . Även iTyskland finns betydande problem med att klara budgetkriteriet för valuta-unionen. Även den italienska regeringen verkar få allt svårare att få majoriteti parlamentet för sina beslut i kampen för att kvalificera sig för EMU. Denekonomiska oro som mot denna bakgrund kan komma att uppstå riskerarsjälv att i första hand drabba de länder som har en svag ekonomisk situation.Den svenska utvecklingenDen ekonomiska utvecklingen har blivit sämreän vad regeringen förutspått. Den starka förbättring avekonomin som började bröts i slutet av1995. Regeringen skyller detta helt på externa faktorer somden svaga europeiska utvecklingen. Man konstaterarlakoniskt att avmattningen gjorde att arbetslösheten ökadeoch sysselsättningen minskade. Några effekter av den egnapolitiken finns inte i sinnevärlden. De starkt tillväxt- ochföretagsfientliga återställarna med hösten1994 antas ha gått helt spårlöst förbi. Men mycket talar föratt regeringens egen politik bidragit till den sämreutvecklingen av företagsklimatet.Regeringen har klarat budgetkonsolideringen, huvudsakligen med skatte-höjningar. Inflationen har nedbringats till nivåer som ligger klart inom defastställda målen. Men vissa oroande tecken kan dock skönjas. Av vårpropo-sitionen framgår att KPI-effekterna från skatter och subventioner kommer attbli högre än tidigare känt.Mycket talar också för att regeringen inför valet kommer att prioritera enexpansiv finanspolitik. En sådan politik förespråkas visserligen inte direkt ipropositionens konkreta förslag, men kan utläsas i antaganden bl a bakomregeringens försörjningsbalans . I prognosen beräknas attden reala disponibla inkomsten kommer att stiga med 1999.Detta förväntas ske med en inflation på . En sådan ekvationgår endast ihop med en lönerörelse i obalans eller ett nytt budgetunderskott.Ett scenario är att regeringen planerar att klara en expansiv finanspolitik somsmörjmedel i valrörelsen genom att räkna in de fonderade premiereserverna ikalkylen.En sådan politik kan leda till marknadsreaktioner som omöjliggör fortsattaräntesänkningar. Ett fortsatt stort bytesbalansöverskott verkar dock i motsattriktning. Även om räntenivån fallit kraftigt, är realräntan och marginalengentemot den tyska räntan jämförelsevis höga.Som vanligt försöker regeringen få ihop försörjningsbalansen genomorealistiska antaganden om att sparkvoten skall sjunka kraftigt underperioden. Detta har inte inträffat. Utvecklingen av sparkvoten berorfrämst på förväntningar om framtida disponibel inkomst, utvecklingen påarbetsmarknaden och inom socialförsäkringssystemet. Den senaste utveck-lingen av hushållens framtidstro är åter negativ efter en viss uppgång. Denhöga arbetslösheten, regeringens ryckiga politik med dess osäkerhet kringsocialförsäkringssystemen kommer utan tvekan att hålla uppe sparkvoten ochhämma den privata konsumtionen. Löntagarna har inte glömt att real-löneökningarna till stor del ätits upp av höjda skatteroch egenavgifter.Det fundamentala misslyckandet för regeringen och det stora återståendeproblemet är den fortsatt höga arbetslösheten. Dessvärre saknar proposi-tionen helt förslag till strukturella, tillväxtfrämjande åtgärder somlångsiktigtkan nedbringa arbetslösheten. Tvärt om talar mycket för att jämviktsarbets-lösheten nu gått upp ytterligare. Detta innebär i praktiken att Riksbankenkommer att tvingas strama åt penningpolitiken om arbetslösheten kryper nermot det nya jämviktsläget. Det är fullt tänkbart att detta numera liggersnarare över än under 5 procent.Orealistiska antagandenRegeringens antaganden om sysselsättning och arbetslöshetvid vilar på synnerligen bräcklig grund.Konjunkturinstitutet, på vars prognoser propositionenbygger, kommer fram till en öppen arbetslöshet på 7,1procent . Nordbankens ekonomer tror på en avsevärthögre tillväxt, . Ensådan tillväxt har inte upplevt . Trotsdessa synnerligen optimistiska antaganden anser Nordbankenatt den öppna arbetslösheten blir år 2000.Regeringen däremot räknar öppenarbetslöshet. Statsministern gör uttalanden som omarbetslösheten redan vore nere på och att det nubara återstod till målet.Regeringens prognos innebär en skillnad på jämförtmed KI, eller ca 110.000 personer vad gäller öppen arbetslöshet år 2000.Förre finansministern har varnat för de förödandekonsekvenserna för landets kommuner som uppstår när arbetslinjen övergesoch skatteunderlaget för vård och omsorg därmed ytterligare minskar.Att sälja skinnet innan björnen är skjutenRegeringen lägger fram en valbudget för . Mandelar ut pengar som ännu inte finns. Däremot saknas heltberedskap för att det skulle gå sämre än vad regeringen tänktsig. Man tycks redan ha glömt att det konstladebudgetöverskott som kunde avläsas i nationalräkenskapernade överhettade snabbt försvann närkonjunkturen föll. De svenska offentliga finanserna ärfortfarande extremt konjunkturkänsliga. Om räntan skulle bli0,än beräknat blir budgeteffekten minusca . Om arbetslösheten följer KI:sprognoser i stället för regeringens, får även detta storbudgeteffekt. Lägger man därtill de dramatiskt ökadebehoven inom äldrevården som redovisas isjukvårdsutredningen 2000 framgår att regeringenförsöker sälja skinnet till väljarna långt innan björnen ärskjuten. Ett illavarslande tecken är att utgiftstaket visserligensägs ligga fast, men utgifterna ökas inombudgeteringsmarginalen utifrån en synnerligen osäkerprognos.Nej till ökat offentligt sparande - ja till ökathushållssparandeRegeringen föreslår i propositionen ett långsiktigt mål om ettöverskott i de offentliga finanserna på av BNP igenomsnitt över en konjunkturcykel. Detta är uttryck för denideologiska linjen att kapitalbildning och sparande skall skeinom den offentliga sektorn och inte i hushållen. Omförslaget förverkligades skulle det innebära ett offentligtnettosparande på igenomsnitt. Det totala sparandet bör öka i den svenskaekonomin, men anser att det i första handär familjer och individer som måste få bättre möjligheter attfungera och ta personligt ansvar. Då är det viktigt attkapitalbildning också kan ske inom hushållssektorn. Detta ären grundförutsättning också för att nya företag skall kunnastarta och utvecklas. Därför är det rimligt att i ettmedelfristigt perspektiv ha målet om balans i de offentligafinanserna över konjunkturcykeln.Kristdemokraternasekonomiska politikMålet är att minska den totalaarbetslöshetenRegeringens målsättning när det gäller kampen motarbetslösheten är att halvera den öppna arbetslösheten. Vikristdemokrater motsatte oss regeringens förslag ochförordade istället målsättningen att halvera den totalaarbetslösheten. Regeringens linje medför en uppenbar risk attleda till felaktiga åtgärder. Istället för att sikta på nyareguljära jobb kan målsättningen leda till en statistikpolitiksom har som huvudsyfte att rensa i statistiken. Denna vårfruktan har i och med föreliggande proposition besannats.Kristdemokraterna vill driva en politik som syftar till att stärka tillväxten iden privata sektorn så att samhällsekonomin kan expandera och det totalaantalet arbetstillfällen öka. För att detta skall ske fordras strukturellaåtgärdersom förbättrar ekonomins funktionssätt.Den höga arbetslösheten innebär stort lidande för den enskilde. Den ärockså det främsta hotet mot en rättvis fördelning av våra gemensammatillgångar. Därmed är arbetet med att skapa förutsättningar för nya jobb denenskilt viktigaste fördelningspolitiska åtgärden. anservidare, till skillnad från regeringen, att sanering av statens finanser kangenomföras parallellt med kampen mot den höga arbetslösheten.Social och ekologiskmarknadsekonomiKristdemokraterna förespråkar en social och ekologiskmarknadsekonomi. Vårt val av ekonomiskt system grundarsig i vår ideologi, men också på övertygelsen attmarknadsekonomin är den mest effektiva och den mestdemokratiska formen för att hushålla med begränsaderesurser. Den renodlade marknadsekonomin måste korrigerasav sociala och ekologiska hänsyn.Inom marknadsekonomins ram vill vi förena frihet och solidaritet. Grund-läggande är frihet under ansvar. Strävan är att uppnå en balans mellan denenskilde och samhället. Enskilda initiativ och personligt ansvar skall upp-muntras. Staten skall sätta ramarna för en sund konkurrens, främja kon-kurrensneutralitet och särskilt ta hänsyn till småföretagens villkor. Statenskall vidare säkra social trygghet för alla samt garantera hänsynstagande tillvad miljön tål. Kontrollinstrument och ekonomiska styrmedel måsteanvändas för att styra den ekonomiska aktiviteten till en långsiktigt hållbarproduktion och konsumtion.Marknaden bör också styras av strävan efter gemensamma etiska värde-ringar och riktlinjer. Etik i marknadsekonomin ger smidighet och sänker de sk transaktionskostnaderna. vill se en ökad avregleringmed ökat personligt ansvarstagande och etiska riktlinjer. Ekonomiskbrottslighet måste bekämpas med kraft. avvisar därförbesparingarna inom polisen och rättsväsendet.Målet för den ekonomiska tillväxten är att ge möjlighet till ett bättre liv förfler, ökad välfärd och livskvalitet. Ekonomisk tillväxt får inte ske påbekostnad av andra människor eller miljön. En förutsättning för att för-verkliga den sociala och ekologiska målsättningen är goda statsfinanser. Denekonomiska saneringen är en prioriterad uppgift, men den måste skeparallellt med att skapa fundamentala tillväxtförutsättningar. Individuelltsparande skall premieras, inte minimeras.En gott företagsklimat skapar nyaframtidsjobbFörväntningarna på nya arbetstillfällen ställs i första hand påde mindre företagen. Det är också naturligt medutgångspunkt från att studier av svenska företag visat attcirka av nya arbetstillfällen genererats i mindreföretag. Två tredjedelar av dessa har uppståttgenom ökad sysselsättning i befintliga företag medan entredjedel tillkommit genom nyetablering.Nästan alla är överens om att de nya jobben i huvudsak måste skapas iden privata sektorn. Men redovisar också i sitt budget-alternativ hur ökade resurser kan skapas för att möta det dramatiskt ökadebehovet av vård och omsorg i kommuner och landsting.Utrymmet för produktivitets- och effektivitetsförbättringar i framför allt destora företagen innebär att man i dessa företag kan öka produk-tionen och minska antalet anställda. Under den senaste tioårsperiodenminskade antalet anställda i storindustrin medan små-industrin ökade antalet anställda med 11 procent.Ett gynnsamt klimat för små- och nyföretagande är därför av största viktinför 1990-talets kamp mot den höga arbetslösheten och för sanering avstatsfinanserna. På kort sikt spelar nyföretagandet en relativt liten roll förattpåverka näringsstrukturen i , men för förnyelsen av näringslivet pålängre sikt är nyföretagandet av största betydelse. Nyföretagandet i Sverigeligger på en nivå som klart understiger exempelvis och Frankrikesoch många andra länder i . Det är också anmärkningsvärt att så månganya företag inte överlever i det svenska företagsklimatet.Skall vi vända trenden och långsiktigt få ner arbetslösheten måsteregeringen våga se familjeföretagaren som en tillgång som måste värnas ochstimuleras. Det räcker inte att tala om vikten av ett ökat företagande. Någotmåste också visa sig i praktisk politik. Det handlar om att skapa bättreförutsättningar så att kreativitet kan frigöras, så att människor skall vågaförverkliga sina affärsidéer, våga språnget att starta eget, utvidga, ta riskeroch nyanställa. Transaktionskostnaderna måste hållas så låga att medborgar-na kan dra nytta av varandras vilja och kunnande. Här finns den ekonomiskautvecklingens kanske viktigaste drivkrafter. Därför är det katastrofalt attregeringen ännu inte förmått presentera kraftfulla tillväxtskapande åtgärder.Kristdemokratisk tillväxtpolitikInsikten om att endast den privata sektorn kan skapa denexpansion av samhällsekonomin och den ökning av det totalaantalet arbetstillfällen som så väl behöver föranledeross att förorda en kraftfull tillväxtpolitik som bygger påstrukturella och tillväxthöjande åtgärder. Den traditionellakonjunkturorienterade tillväxtpolitiken måste ge plats för enpolitik som via djupverkande och långsiktiga insatser främjarde reella förutsättningarna för tillväxt.Attityderna till företagande måste bli bättre. Inställningen till företagande,företagsklimatet, är avgörande för benägenheten att starta företag. Politiker,skolor, företagare, organisationer med flera har ett gemensamt ansvar fördetta.En fortsatt produktivitetstillväxt är viktig. För att en sådan skall främjaskrävs att devalveringspolitik undviks. En väl fungerande infrastruktur,inklusive telekommunikationer och informationsteknologi, är också encentral förutsättning för att svenskt näringsliv i hela landet ska kunnaexpandera.Stora satsningar på forskning och utbildning är nödvändiga om svensktnäringsliv ska kunna fortsätta att utveckla produkter som är internationelltkonkurrenskraftiga. Goda forskarmiljöer är viktiga för att behålla forsknings-och utvecklingsverksamhet i . Utbytet mellan högskolor/universitetoch näringsliv för att stimulera kommersialiseringen av forskningsresultatmåste förbättras.Många, framför allt mindre företagare, upplever sig ofta kämpa mot enkompakt byråkrati. Detta avskräcker många från att starta företag och görföretagandet krångligare än det borde vara. Samordning av de olika statligaverksamheterna som handhar företagarfrågor bör ske som enkontinuerlig omprövning av regleringar, uppgiftsinhämtande och bestämmel-ser genomförs. välkomnar mot denna bakgrund attregeringen nu tillsätter ytterligare en utredning för att se över byråkratin försmåföretagare. Det finns även anledning att se över alla de myndigheter,institutioner och organisationer som på olika sätt handhar företagarfrågor ochhitta former för att samordna de olika verksamheterna på ett sätt som delsförenklar för företagen, dels kan innebära rationaliseringar och effektivise-ringar av de olika stöd som staten står bakom till företagen.Varje departement bör vid lagstiftningsärenden undersöka vilken effektlagen kommer att ha för företagande. Många av de lagar, förordningar, avtaloch andra regler som styr näringslivet och arbetsmarknaden är anpassade tillde stora och multinationella företagen. Den skillnad som finns mellan storaoch små företag måste avspeglas även i regelverken.Kapitalförsörjningen för de mindre företagen måste förbättras genom ettpermanent riskkapitalavdrag och avskaffande av dubbelbeskattningen.Den av regeringen tidigare vidtagna åtgärden att ändra tidpunkten förredovisning av moms är ett dråpslag mot många företags likviditet ochprincipiellt helt felaktig.