ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GL02Bo201 · 1997-10-06 00:00:00 — Ett kvarter för framtiden Boende är viktigt. I vår bostad skall vi hämta kraft och energi men också kunna koppla av. I bostadsområdet skall vi känna närhet och trygghet. Detta är inte på något sätt nya tankar. skapade det socialdemokratiska kvinnoförbundet en vision om boendet . Denna vision visade ett boende där människor möttes över generationsgränserna, där det fanns naturliga mötesplatser, där skola, dagis och kultur fanns tillgängligt för alla, där demokratin fungerade genom ett reellt inflytande för alla boende. Tyvärr försvann visionen tempo, men är den på väg att dammas av igen. vill kvinnor vara med och på allvar diskutera och forma framtidens boende innan även nästa byggboom tar fart och springer förbi oss. Bygg- och bofrågor måste diskuteras ordentligt för deras egen skull vad vi vill med boendet. Min vision av ett ekologiskt byggande och boende är egentligen ganska enkel. Det handlar om att hushålla med de resurser naturen ger. Vi måste spara, återvinna och återanvända, både i byggandet och i boendet i sig. Människor vill göra en insats för miljön. Men det handlar om att skapa förutsättningar för det. Det handlar om att kunna källsortera på plats, kunna odla giftfritt på täppan, kunna åka kollektivt. I ett bostadsområde med närhet mellan människor finns betydligt större möjligheter till detta. Varför inte sammanföra visionen om Kvarteret Framtiden med tankarna om det ekologiskt hållbara samhället? skall steg för steg byggas om till ett mönsterland för ekologiskt hållbar utveckling. Det ekologiskt uthålliga samhället kan inte uppnås varaktigt om visionen reduceras till att bli en renodlad bygg- och renoveringsfråga. Miljonprogrammet byggde bort många problem på bostadssidan men skapade i brist på helhetssyn nya problem. Det misstag vi gjorde med miljonprogrammet skall vi inte upprepa en gång till utan måste vi se till helheten. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att boendet måste ses i ett helhetsperspektiv.
mot · GL02Bo205 · 1997-10-06 00:00:00 — beslutade att inrätta kartvårdscentralen i . Beslutet togs efter ett omfattande utvecklingsarbete , kommun och i i samverkan. tilldelades särskilda medel som i stort sett täckte kostnaderna för verksamheten. planeras en besparing på centralen från 5,3 miljoner till 3 miljoner, dvs2,3 miljoner. Detta medför en personalreducering med cirka 10 personer, vilket utgör närmare hälften av personalstyrkan. Minskningen skulle drabba verksamhetens kärna, d v s själva kartlagningen, vars resurser blir ytterst begränsade. Om den aviserade förändringen genomförs kommer ett mödosamt uppbyggnadsarbete att gå till spillo. En hitintills såväl verksamhetsmässig som regionalpolitisk framgångsrik långsiktig satsning slutar i ett misslyckande. Kartvårdscentralens uppbyggnad och utveckling har kunnat genomföras tack vare ett särskilt riksdagsbeslut som anvisade särskilda medel till verksamheten. Det finns därför synnerliga skäl att kartvårdscentralen inte skall beröras av nedskärningar. Kartvårdscentralens verksamhet är en viktig regionalpolitisk satsning trots sin begränsade storlek. I kommun, en glesbygdskommun, som drabbats mycket hårt av såväl SJ/som personalnedskärningar är även denna aviserade nedskärning kännbar. Kartvårdscentralen utför ett såväl kulturellt som historiskt restaureringsarbete av stor betydelse. bör som sin mening ge regeringen tillkänna vikten av att kartvårdscentralen kan hållas intakt och inte bli föremål för dessa drastiska nedskärningar. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om Kartvårdscentralen i .
mot · GL02Bo208 · 1997-10-06 00:00:00 — Politik för sänkta hyror har hyrorna i vårt lands fördubblats. har egnahemsägarnas kostnader ökat med i genomsnitt . De som bor i de s.k. krisårgångarna har haft det särskilt besvärligt . utgör boendekostnaderna av hushållens disponibla inkomst. Utvecklingen illustrerar det starka sambandet mellan den enskildes boendekostnader och landets ekonomi. Växande budgetunderskott bidrog till höjda räntor, som ledde till ökade kostnader för både enskilda och stat, vilken till slut tvingade fram kraftiga nedskärningar av bl.a. subventionerna till boendet. Slutresultatet blev kraftigt ökade boendekostnader. ser vi tydliga tecken på att utvecklingen har vänt. Underskottet minskar och räntorna sjunker. börjar även de boende upptäcka den ekonomiska politikens positiva effekter. har boenderäntorna mer än halverats. har egnahemsägarnas kostnader i snitt sjunkit . Det är dock inte alla som får del av vändningen. Det allvarliga är att de som tvingades bära den tyngsta bördan under krisåren har känt av uppgången minst. Hyreshöjningarna är förvisso lägre än tidigare, men få hyresgäster har fått uppleva hyressänkningar. I krisårgångarnas bostadsrättsföreningar och hyreshusområden är situationen fortfarande allvarlig. Här finns risk för stora kostnadsökningar, trots räntenedgången. Avtrappningen av räntebidragen tar delvis udden av de sänkta räntorna. Dessutom är ofta lånen på hyreshusen bundna för , vilket betyder att det tar innan räntenedgången ger effekt. Jag/vi tycker att det finns skäl för staten att uppmärksamma dem som inte automatiskt får del av de sjunkande räntorna. Annars finns risken att klyftorna på bostadsmarknaden ökar, trots uppgången i ekonomin. Det finns flera möjligheter för staten att bidra till att kostnaderna sjunker, även för dem som bor i hyreslägenheter eller i krisårgångar. Särskilda stöd till bostadsrättsföreningar och bostadsföretag med hus byggda . Minskad avtrappning av räntebidragen. Sänkt fastighetsskatt speciellt för hyreshusen. Jag/vi är medvetna om det begränsade utrymmet i statsbudgeten. Enligt vår uppfattning är det dock nödvändigt att överväga åtgärder som gör att alla, inte bara några, får del av de sänkta ränteutgifterna. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av åtgärder för att pressa ner boendekostnaderna.
mot · GL02Bo209 · 1997-10-06 00:00:00 — Det kommer fler och fler rapporter att allt fler har lättare eller svårare besvär av elektriska fält. Det började för att en hel del kvinnor fick besvär med sveda i ansiktet. Man avfärdade det då med att det var psykiskt och inte alls hade med elektriska fält att göra. Någon forskning på området var det inte tal om. har även män drabbats av samma problem och forskas det en del kring frågan men inte tillräckligt. För att antalet personer som drabbas av elöverkänslighet inte skall öka kraftigt framöver bör forskningen utökas. har ca 2 000 medlemmar. Några få orkar vara aktiva medan väldigt många är så illa däran att de inte orkar engagera sig. Ett av problemen är att det inte finns några områden som är fria från elektriska fält. Vi som är friska, eller inte har dessa besvär, utökar vårt beroende av elektroniska artiklar. Vi sätter upp fler och fler för att kunna kommunicera via mobiltelefoner. Nästan överallt finns det elektriska ledningar som går kors och tvärs i vårt avlånga land. En uppgift i samhällsplaneringen är att bl a skapa förutsättningar för goda boendemiljöer. Det måste gälla även för de elöverkänsliga. Planeringen måste därför ta sikte på att skapa speciella områden som är så elfria som det är möjligt. Det skulle göra det möjligt för elöverkänsliga personer att bo kvar i sin närmiljö. Ofta får de elöverkänsliga problem med att bo kvar i sitt eget hem. För att de skall kunna göra det så krävs det att man elsanerar hemmet. De som har kunnat göra det mår bättre men långt ifrån alla har råd att göra det. En generös tillämpning av reglerna för anpassningsbidrag bör ske så att dessa människor får ett drägligt boende. har det redovisats fall i massmedierna där personer med dessa symptom inte får någon ersättning från eftersom det inte räknas som en sjukdom. För den enskilde är det en ekonomisk katastrof eftersom man är för frisk för att vara sjukskriven men för sjuk för att kunna ta ett jobb. Både och har samlat de hittillsvarande kunskaperna om elöverkänslighet. En viktigt uppgift är att sprida dessa kunskaper till de institutioner som de överkänsliga kommer i kontakt med. Kommunerna behöver information för att bättre anpassa sina insatser t.ex. att bostadsanpassningbidragen bör användas i habiliteringsarbetet. Arbetsgivarna bör få del av kunskaperna för att på bästa sätt kunna elsanera arbetsplatser så att de elöverkänsliga kan fortsätta att arbeta. Sjukvården behöver mer information om problem och möjligheter för elöverkänslighet. Ett måste är att dessa människor bemöts med respekt för sina problem. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av forskningsresurser för elöverkänslighet, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om bidrag för elsanering av bostad, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av informationsinsatser om elöverkänslighet.
mot · GL02Bo211 · 1997-10-06 00:00:00 — har uttalat sig för att åtgärder bör vidtas för att komma till rätta med de problem som drabbar elöverkänsliga i boendet. uppmärksammade också det faktum att kommunerna agerar mycket olika i fråga om t.ex. stöd till elsanering. Problemen kvarstår dock för den som drabbas av elöverkänslighet. Det är fortfarande stora skillnader i kommunernas hantering. Det är dessutom ofta mycket svårt för den som inte alls kan bo kvar i sin bostad att hitta ett alternativ på hemorten. Det gäller alla dem som bor på ställen där störningarna från omgivningen är stor. Där transportsystem, belysning och annat är så intensivt att det inte går att vistas där för den som drabbats. Alternativet är inte sällan gamla, osunda och omoderna hus, och baracker med mycket låg standard. De är också ofta placerade så att det är långt till all form av service. Kommuner bör stimuleras att planera och bygga bra bostäder, anpassade för elöverkänsligas behov. Det kan ibland behöva ske i samarbete mellan kommuner i en region eftersom det handlar om att hitta elfria zoner där störningarna från omgivningen kan minimeras. Staten bör bidra till att utvecklingsarbetet intensifieras och att det tar sikte på att det i varje region finns en god försörjning på lämpliga bostäder. Det skulle göra det möjligt för den som drabbats av elöverkänslighet att bo kvar nära sitt hem, men i en miljö där man kan må bra, i stället för att som ofta tvingas bryta upp från släkt, vänner och bekanta. Det är också angeläget att kommunerna tillämpar den nuvarande lagstiftningen på ett likvärdigt sätt i hela landet. Uppföljningar visar att så inte är fallet. Regeringen bör därför vidta åtgärder som gör att bostadsorten inte avgör vem som får hjälp eller inte. Det kan handla om ytterligare informationsinsatser, utvärderingar och uppföljning som kommuniceras med kommunerna för att nå bättre likvärdighet. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ytterligare insatser för att garantera elöverkänsliga personer och deras familjer ett bra boende.
mot · GL02Bo212 · 1997-10-06 00:00:00 — Neutrala villkor för olika boendeformer Ett grundläggande mål i bostadspolitiken har varit att det skall råda neutrala villkor mellan olika upplåtelseformer. Det skall vara de boendes fria val om de vill bo i hyresrätt, bostadsrätt eller egenägt småhus. I samband med skattereformen höjdes boendekostnaderna kraftigt för alla boendeformer. Därefter har utvecklingen varit väsentligt annorlunda i olika boendeformer. Hyrorna har enligt konsumentprisindex fördubblats medan egnahemsägarnas boendekostnader ökat med . Skillnaden i utvecklingen beror till stor del på olika kapitalkostnadsvillkor. Egnahemsägare har kunnat dra omedelbar nytta av de sänkta räntorna. För hyresrätten är det staten som tillgodogör sig vinsten av sänkta räntor genom lägre utgifter i räntebidrag. Enligt budgetpropositionen minskar dessa från 1996 till 1998. Skattesystemets inverkan på räntekostnaderna innebär således orättvisa villkor för boende i skilda upplåtelseformer. Det finns ingen evig subvention i räntebidragssystemet som motsvarar egnahemsägares avdragsrätt för räntekostnader. Dessutom är räntestödet till underhåll, som avsåg att kompensera för egnahemsägares ränteavdrag, numera borttaget. Ytterligare brist i neutraliteten är att lånekostnader utöver bidragsunderlaget och den egna insatsen som fastighetsägaren skall betala belastar hyresrätten hårdare eftersom det här inte finns möjlighet att få avdrag för räntekostnaden på samma sätt som för egnahem och bostadsrätter. Med det tryck som finns på en större andel egenfinansiering vid ny- och ombyggnad är det mycket viktigt att se till att hyresrätten och bostadsrätten inte drabbas av orättvisa villkor. I grunden kan inte neutralitetsproblemet lösas med mindre än att skattesystemet får likvärdigt genomslag i alla upplåtelseformer. Möjligheten att åstadkomma sådana förändringar i skattesystemet bör utredas. Om det inte är möjligt att lösa neutralitetsproblemet inom ramen för skattesystemet är det nödvändigt att på ett annat sätt kompensera hyresrätten och bostadsrätten för egnahemsägarens ränteavdrag. Det kan t ex vara genom ett schablonberäknat räntebidrag för nybyggnad och ombyggnad. Neutralitetsprincipen i bostadspolitiken måste vidmakthållas i ett långsiktigt system för finansiering och beskattning av bostäder. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om neutralitetsprincipen för olika boendeformer.
mot · GL02Bo213 · 1997-10-06 00:00:00 — Vård, omsorg och skola dvs. de kommunala verksamheterna prioriteras av oss socialdemokrater. Rättvisa och solidaritet, en välfärd till för alla, full sysselsättning är våra mål. Allas rätt till en god bostad innefattas naturligtvis. Den förda ekonomiska politiken har skapat ett glädjande lågt ränteläge. Detta till trots, bostadsbyggandet vill inte ta fart. De få bostäder som ändå har byggts har en hyresnivå som gör att endast ett fåtal kan efterfråga dem. Produktionskostnaderna är orimligt höga. På vissa orter råder bostadsbrist, på andra finns ett överskott. Sjuka hus och undermåligt byggda bostäder är andra problem som är högst påtagliga. Ett fast grepp behövs, en helhetssyn på bostadskostnader, subventioner och bostadsbidrag är nödvändig. En bostadspolitik med innehåll och substans måste således återinföras. Administration och koncentration löser förvisso inte alla problem men kan ändå utgöra en nödvändig bas. En förutsättning för en slagkraftig och effektiv politik är att samtliga ärenden som berör bostadsområdet samlas under ett departement. Att t.ex. bostadsbidragen finns inom gör det svårt att samordna bostadspolitikens generella och selektiva åtgärder. Ytterligare exempel på ärendeområden finns inom och och bör också tillföras ett bostadspolitiskt ansvarigt statsråd. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av att sammanföra ärendeområden inom bostadspolitiken till ett departement.
mot · GL02Bo215 · 1997-10-06 00:00:00 — Bostaden har en central betydelse när ungdomar skall etablera sig i vuxenlivet. Bostaden är en symbol för självständighet från föräldrarna, ger ett ökat eget ansvarstagande och utgör en bas för vidare etablering i vuxenvärlden. Den höga ungdomsarbetslösheten och de senaste årens kraftiga ökning av boendekostnaderna är två viktiga orsaker till att ungdomar har mycket svårt att skaffa sig en egen bostad. En tredje är att bostadsbeståndets sammansättning har förändrats. Det finns nu allt färre små lägenheter. De som finns har ofta renoverats med högre boendekostnader som följd. För ungdomarna skapas därmed en allt högre ekonomisk tröskel till bostadsmarknaden. Ungdomar kan i regel inte efterfråga nyproducerade lägenheter utan är beroende av att det frigörs billiga lägenheter i beståndet när andra hushåll gör boendekarriär. fungerar dock de s.k. flyttkedjorna dåligt. De stora skillnaderna i boendekostnader mellan äldre och yngre bostäder medför att omflyttningar förhindras. Den äldre generationen i egnahem bor i stor utsträckning kvar bl.a. på grund av låga boendekostnader när bostadslånen betalats av. För att lösa den akuta problematiken för ungdomarna behövs ett nytillskott av små och billiga lägenheter som är särskilt avsedda för ungdomar. Ett steg i denna riktning är beslut att stödja byggandet av studentbostäder. Ett tillfälligt investeringsbidrag infördes fr.o.m. (förordning 1996:1371) och för tiden fram t.o.m. för byggande av studentbostäder. Bidraget lämnas för studentbostäder som tillkommer vid ny- eller ombyggnad och som innebär ett nytillskott av lägenheter. Bidragets storlek motsvarar av bidragsunderlaget och är maximerat till per lägenhet. Bostäderna ska finnas på eller i närheten av orter där det finns universitet eller högskola. En brist i denna stödform är kravet på att lägenheterna skall vara just studentbostäder. Det tas bland kommuner och byggherrar ett växande antal initiativ till att bygga ungdomsbostäder där ett av målen är att nå så låg boendekostnad som möjligt. Detta görs exempelvis med inslag av ungdomars eget arbete i form av självförvaltning, självbyggeri och att byggmaterial köps på andrahandsmarknaden. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av investeringsstöd för att främja tillkomsten av bostäder även för andra kategorier ungdomar än studenter
mot · GL02Bo223 · 1997-10-06 00:00:00 — Kostnaderna för tomma lägenheter Bostadsbyggandet har varierat upp och ner. Skillnaden mellan toppårens 70 000 lägenheter och bottenårens 13 000 lägenheter är ur många synvinklar klart oacceptabel. För det första är det ej möjligt att få en bra fungerande byggmaterialindustri. För det andra är tryggheten och möjligheten till fasta arbeten inom byggsektorn liten. För det tredje blir genom ryckigheten kvalitén på byggandet sämre än om en jämn produktion kunde hållas. För det fjärde blir byggkostnaderna oftast högre än om ett jämnt byggande kunde ske. För det femte kommer under högkonjunktursåren många, och då speciellt ungdomar, att stå utan bostad. Detta känner vi alla till. Det är självfallet svårt att få bostadsföretag och kommuner att bygga nya bostäder som det står tomma lägenheter i regionen även om man vet att behovet av nya lägenheter kommer . Eftersom kostnaden för nya lägenheter för bostadsföretaget är höga och om de tomma lägenheterna uppstår just i detta bestånd blir det mycket stora förluster på dessa nybyggen. Vi vet också att när en stor bostadsbrist uppstår kommer ett stort tryck på politikerna och det kommer att fattas beslut om att bygga. Då kommer det att byggas fort och mycket, varvid de ovan redovisade olägenheten uppstår. Vi behöver således en jämnare fördelning av bostadsbyggandet i tiden. Ett sätt att till del klara av dessa problem vore en form av regionalt gemensamt åtagande för kostnader i samband med tomma lägenheter. Systemet skull kunna bygga på att regionens bostadsföretag skulle fondera pengar till en gemensam fond. När det sedan skulle uppstå lediga lägenheter skulle fonden betala en del av hyreskostnaden (exempelvis ). Den del av beståndet som skulle täckas kunde vara av storleksordningen av lägenhetsbeståndet. På detta sätt skulle bostadsbolagen våga bygga bostäder under lågkonjunkturen för att möta den ökade efterfrågan i högkonjunkturen utan att behöva stå hela risken i nästkommande lågkonjunktur. En annan effekt som uppnås av detta är att hela regionen kommer att delta i ansvaret för att det finns bostäder, vilket inte minst våra ungdomar får glädje av. För att se över ovanstående förslag bör en utredning tillsättas som redovisar hur systemet kunde utformas samt vilka konsekvenserna skulle bli. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om möjligheten att skapa ett regionalt system för att täcka delar av kostnaderna för tomma lägenheter.
mot · GL02Bo225 · 1997-10-06 00:00:00 — Lokalt självstyre i utsatta bostadsområden Många bostadsområden med hög andel utlandsfödda invånare i framför allt storstadsområdena befinner sig i en negativ spiral med successivt ökad förslumning. Hög arbetslöshet, hög andel socialbidragstagare, höga ohälsotal, lågt serviceutbud, hög andel utlandsfödda, bristande yrkesmässig kompetens, lågt deltagande i det demokratiska arbetet, bristande språkkunskaper och känsla av utanförskap kännetecknar de 49 områden som av betecknats som utsatta bostadsområden. Svårigheten för de boende att integreras i det svenska samhället är mycket stor, näst intill oöverstiglig. Detta är slöseri såväl med mänskliga som ekonomiska resurser och skapar spänningar och våldstendenser. Den negativa utvecklingen måste brytas, vilket också är ambitionen i regeringens förslag. I propositionen redovisas de insatser som gjorts för att förbättra situationen. Medel har avsatts för metodutvecklande insatser i tolv kommuner: , , , , , , , , , , och . Syftet är ökat arbetskraftsdeltagande och ökat lokalt engagemang. Medborgarkontor, lokala träffpunkter och självförvaltning av hyresfastigheter nämns som några möjligheter. Kommunerna har stor frihet att utveckla insatserna efter lokala förutsättningar. Erfarenheterna från dessa projekt ska utvärderas och sedan spridas till andra kommuner. Detta är bra och ett steg på vägen men vi menar att det inte är tillräckligt. Enligt uppfattning är ett decentraliserat beslutsfattande den viktigaste vägen till fungerande demokrati. Vi är övertygade om att nyckeln till att bryta den negativa spiralen är att ge makt, inflytande och ansvar till de boende i området. Ansvar är förutsättningen för att uppnå delaktighet och integration. Vi föreslår därför att de kommuner som deltar i pilotprojekten ska kunna inleda försök med lokalt självstyre i de utsatta bostadsområdena. Det skulle utlösa den kraft och förmåga som finns hos de enskilda människorna och dessutom bli en verklig utbildning i demokrati. De eventuella lagliga hinder som finns för ett lokalt självstyre bör undanröjas. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ökad lokal självstyrelse i utsatta bostadsområden.
mot · GL02Bo226 · 1997-10-06 00:00:00 — Enligt är ingen av föräldrarna skyldig att försörja ett myndigt barn som gått ut gymnasieskolan. I dagens samhälle med en hög ungdomsarbetslöshet vet vi att många ungdomar bor hemma och är beroende av sina föräldrar för sin försörjning, betydligt längre än till . I själva verket förutsätts att föräldrar skall ställa upp för sina barn när de inte själva kan försörja sig, enligt den praxis som utvecklats vid bedömning av rätt till socialbidrag. En ungdom får i normalfallet inget socialbidrag om han/hon flyttar hemifrån och inte kan försörja sig själv. Detta innebär i praktiken att arbetslösa ungdomar som fyllt och gått ur gymnasieskolan inte kan flytta hemifrån utan måste försörjas av sina föräldrar. regler om när ett barn självt kan försörja sig, överensstämmer inte med dagens verklighet. De föräldrar (oftast ensamstående) som har bostadsbidrag och ev. underhållsbidrag förlorar dessa beroende av att barnet nu räknas som vuxen och skall kunna försörja sig självt. Dessutom lägger man vid uträkningen av bostadsbidraget på en fiktiv hyresintäkt från den hemmaboende ungdomen. Detta trots att barnet bevisligen inte kan betala för sig hemma. En översyn måste därför ske av bostadsbidragsreglerna så att stödet tillfaller dem som har störst behov. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av reglerna för bostadsbidrag.