ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GL02So401 · 1997-10-06 00:00:00 — har vi i vårt samhälle alltmer börjat fokusera den stora gruppen pensionärer. Vi talar med uppskattning om deras kunskap och erfarenhet och vi börjar mer och mer fundera på hur vi skall ta till vara den resurs som de utgör. Dessa unga äldre är utifrån sin ålder vitala både till kropp och själ och med samhällets nyvunna insikt i deras värde, kommer de sannolikt att kunna leva ett rikt liv på äldre dar. Men jämsides med denna grupp har vi en alltmer växande grupp äldre i mycket höga åldrar. Av de av befolkningen som är är cirka 400 000 och denna andel kommer att kraftigt öka . Det är väl känt att åldersförändringar och funktionsnedsättningar främst drabbar denna grupp. Demenssjukdomarna blir exempelvis allt vanligare i takt med allt högre åldrar. Dessa äldre har ingen till skydd. De har inte heller en specifik statlig myndighet som garant för sina intressen. Och i motsats till våra barn och ungdomar liksom de handikappade saknar de det stora utbud av organisationer och enskilda som för deras talan. Jag anser därför att dessa våra mycket gamla och sjuka, i likhet med barnen och de handikappade, har behov av en statlig myndighet som kraftfullt kan bevaka och driva deras frågor. Detta behov blir alltmer akut mot bakgrund av den befolkningsutveckling vi har att se fram emot. Därför anser jag att en äldreombudsmannafunktion bör inrättas. En äldreombudsman skall vara talesman för de alltfler gamla i höga åldrar som, ofta bokstavligt talat, inte själva kan göra sig hörda; de kroppsligt svårt sjuka, de som lider av demenssjukdom och alla andra utsatta äldre. En äldreombudsman skall medvetandegöra de ofta dolda missförhållanden som många gamla lever under, exempelvis är såväl fysisk som psykisk misshandel av gamla en inte ovanlig företeelse, för att därigenom skapa underlag för bättre levnadsvillkor för alla gamla. En äldreombudsman skall utifrån påverka samhällets utveckling och ta initiativ i övergripande äldrefrågor, allt för att de speciella behov som den mycket gamla människan har skall kunna tillfredsställas på ett för henne värdigt sätt. En äldreombudsman skall också vara opinionsbildare och arbeta för att en attitydförändring till åldrandet och därmed till våra äldre kommer till stånd. I takt med att vi i vårt samhälle får allt fler gamla i allt högre åldrar anser jag att det nu brådskar med införandet av den ombudsman, som skall tillvarata de äldres intressen. Därför bör regeringen låta utreda behovet av en sådan ombudsmannafunktion. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att utreda behovet och inrättandet av en statlig äldreombudsman.
mot · GL02So402 · 1997-10-06 00:00:00 — Vård i livets slutskede anvisningar om vård i livets slutskede har gällt . Ansvaret har i stor omfattning förts över från landstingen till primärkommunerna. Antalet äldre har ökat, ekonomin har försämrats, och larmrapporterna om missförhållanden blir allt flera. Det är angeläget att göra en förnyad översyn av hur vården i livets slutskede skall utformas med utrymme för självbestämmande, integritet och värdighet. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att frågan om vården i livets slutskede utreds i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GL02So404 · 1997-10-06 00:00:00 — Anmälningsplikt av våld mot äldre Att äldre människor misshandlas i hemmet av anhöriga eller vårdare är belagt av forskare. Det är ett tabubelagt problem som många i vården inte vill, kan eller orkar ta itu med. Det behöver synliggöras på samma sätt som incest och kvinnomisshandel lyfts fram till offentlig granskning. Hur många äldre som misshandlas i är inte klarlagt men enligt forskning som gjorts i och är mellan av alla äldre utsatta för någon form av övergrepp. Det kan vara allt från rent fysisk misshandel till mer psykiska övergrepp. Man hotar, ignorerar, trakasserar eller försummar den gamle. Om man överför resultaten från och till svenska förhållanden innebär det att tusentals äldre far illa även i vårt land. Våld och missförhållanden inom familjer är förknippat med skam- och skuldkänslor. Misshandel, trakasserier och vanvård kan därför pågå , väl dolt för omgivningen. är sjukvårdspersonal kompetenta när det gäller att uppfatta att något inte är som det skall. Respektet för privatlivet är inget godtagbart skäl för att förtränga upplevelser och blunda för övergrepp. En doktorsavhandling visade på att såväl sjukvård som socialtjänst saknade strategier för att möta misstankar om övergrepp mot äldre. Vissa hemtjänstassistenter, disktriktssköterskor och läkare agerar på egen hand, andra står handfallna fullt upptagna med att bearbeta sina egna känslor. Möjligheterna att ge konstruktiv hjälp begränsas därmed. Varje landsting borde utarbeta ett handlingsprogram till stöd för personalens agerande vid misstanke om övegrepp mot äldre. För dem som arbetar med barn finns en anmälningsplikt när barn far illa. På samma sätt bör en lag om anmälningsplikt införas för personal som arbetar med äldre. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en anmälningsplikt för personal som upptäcker våld och vanvård av äldre.
mot · GL02So406 · 1997-10-06 00:00:00 — att beslutar att välfärdspolitiken skall utformas med hänsyn tagen till enskilda människors val i enlighet med vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om de äldres ekonomiska situation, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om avgifter för sjukhemsboende, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om den ekonomiska situationen för hemmavarande make, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ett samlat läkaransvar på sjukhemmen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ett samlat kommunalt ansvar för äldrevården, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om äldreboendet, att hos regeringen begär förslag till lagstiftning i syfte att säkerställa konkurrens och valfrihet i äldrevården i enlighet med vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om , att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om de frivilliga insatserna inom äldreomsorgen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om alternativa vårdformer, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om sjukhemmen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om sjukhusvården, att beslutar införa en vårdgaranti för alla i enlighet med vad som anförts i motionen, att hos regeringen begär förslag till etableringsrätt för enskilda vårdgivare i enlighet med vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om demens, att beslutar införa en hemtjänstpeng i enlighet med vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vård i livets slutskede, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om personalen inom äldreomsorgen.
mot · GL02So412 · 1997-10-06 00:00:00 — Att vara invandrare och ha ett funktionshinder är en svår situation. Utöver att man måste lära sig språket och lära känna hur det nya landet fungerar skall man också lägga till funktionshindret och de attityder som råder gentemot människor med funktionshinder. Synen på handikapp bestäms av ekonomiska, sociala och kulturella faktorer. När individerna utvandrar tar de med sig den syn som rådde i hemlandet. överensstämmer inte synen som råder i med den syn som finns i andra länder. Svårigheterna att ta till sig det nya blir ibland ganska stora. Till följd av svårigheterna med språket och bristande samhällskunskap tenderar människor och familjer med utländsk bakgrund där det finns funktionshinder att isolera sig, både från det svenska samhället och från sina landsmän. vet de inte vart man kan vända sig för att ta reda på vilka rättigheter funktionshindrade har i och hur man gör för att ta del av dessa. Hur stort antal människor med utländsk bakgrund som finns i är det ingen som med säkerhet kan svara på. Det finns nämligen ingen bra statistik. De flesta insatser som görs för invandrade individer med funktionhinder ryms inom den generella välfärdspolitiken, trots att deras problem skiljer sig en hel del från övriga funktionshindrade. De insatser som funnits har handlat mer om information på olika språk och översättning av den nya LSS-lagen. Några landsting har också gjort egna informationsinsatser. Som följd av som uppmärksammade invandrade individer med funktionshinder, anslogs det särskilda medel () från Allmänna arvsfonden för att främja utveckling av samverkansformer mellan invandrar- och handikapporganisationer. På grund av detta har ett antal projekt kommit igång. Bland dessa finns (Samarbete invandrar- och handikapporganisationer i stödet till invandrarelever med funktionshinder). De allra flesta av dessa projekt är eller har varit utformade som informationsinsatser. Invandrarprojekt har också intresserat sig för denna grupp och inrättat en halvtidstjänst för att närmare studera funktionshindrade invandrares problematik. har också anslagit medel för metodutveckling och forskning kring tortyr- och krigsskadade. Om man ser på utvecklingen kan man konstatera att har samhället och dess institutioner börjat att uppmärksamma funktionshindrade, problematik för människor med utländsk bakgrund. De insatser man gör är bra men otillräckliga. Följande insatser skulle kunna göras för att ytterligare förbättra livsvillkoren för invandrade individer med funktionshinder: Invandrade människor med funktionshinder skulle kunna var en prioriterad målgrupp för Allmänna arvsfonden. Kontakterna och samarbete mellan invandrar- och handikapporganisationerna bör uppmuntras. Samverkansmodeller mellan samhällsorgan och frivilligorganisation på lokal nivå skulle kunna utvecklas. Insatser för att öka kulturmedvetenheten bland personal som arbetar med funktionshindrade med utländsk bakgrund behövs. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om funktionshindrade människor med utländsk bakgrund.
mot · GL02So413 · 1997-10-06 00:00:00 — Handikapperspektiv i förslag från statliga utredningar har undertecknat för att uppnå jämlikhet och delaktighet för personer med funktionsnedsättningar. Den nyinrättade myndigheten har inlett ett intensivt arbete med att förmå offentliga och privata organ att ta till sig standardreglernas innehåll. Från talartribuner och partihögkvarter betraktas frågan om funktionshindrades lika rätt till ett delaktigt liv som en självklarhet. Handikappolitiken förefaller vara den minst kontroversiella politiska frågan. Samtliga partier säger sig vilja stödja en politik för ökad delaktighet. Men allmän välvilja kan inte rubba den faktiska verkligheten. Handikappolitiska frågor har inte integrerats i den allmänna politiska debatten och i aktiv politisk handling. Beslut om utbildning, arbetsmarknad, skatter, kultur, fysisk miljö, socialförsäkring m.m. klubbas, utan att tillräckliga underlag tagits fram beträffande beslutens konsekvenser för personer med funktionshinder. Möjligen försöker man i efterhand rätta till vissa orimliga konsekvenser. Resultatet blir inte sällan både sämre och dyrare. Funktionshindrade är ett normalt inslag i befolkningen i alla samhällen. De har samma rättigheter och skyldigheter som alla andra att leva ett socialt aktivt liv. Att anlägga handikappolitiska aspekter på alla politiska frågeställningar borde därför ingå som ett normalt inslag i allt politiskt arbete. Det är i det inledande, förberedande stadiet, som försvårande omständigheter och utestängningsmekanismer kan identifieras och förhindras. Plan- och bygglagens utformning, beslutet om skolpeng, den långt drivna avregleringen och decentraliseringen av beslut, olika IT- och arbetsmarknadssatsningar hade utformats på helt andra sätt om handikappolitiska hänsyn varit obligatoriska under beredningsprocessen. Utredningsväsendet har varit utsatt för kraftig kritik. Det arbetar alltför snabbt med korta remisstider. Mängder av förslag, som varit bristfälligt underbyggda, har tagits fram. På samma sätt, som jämställdhetsaspekter börjar tränga igenom i den politiska processen, genom ett generellt utredningsdirektiv, borde det vara en självklarhet att anlägga handikappaspekter på alla politiska frågor. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att alla statliga utredningar bör innehålla redovisning av konsekvenser för funktionshindrade.
mot · GL02So414 · 1997-10-06 00:00:00 — Rör inte rekreationsstödet! Regeringen föreslår i budgetpropositionen att stödet till handikapporganisationernas rekreationsanläggningar dras ner med . Det innebär en minskning , vilket är helt oacceptabelt. Handikapporganisationernas rekreationsanläggningar fyller en viktig uppgift för människor med funktionshinder. De innebär välbehövlig rekreation i avpassad miljö för många gravt funktionshindrade som inte har tillgång till rekreationsmöjligheter i sin närmiljö. För en funktionshindrad innebär en vistelse på en rekreationsanläggning inte bara avkoppling tillsammans med människor i samma situation. Den innebär också att välbefinnandet ökar och motverkar därmed ohälsa. Med hänvisning till det anförda hemställs att avslår regeringens förslag om att sänka anslaget till rekreationsanläggningar i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GL02So416 · 1997-10-06 00:00:00 — Enligt förordningen (1988:890) om bilstöd till handikappade skall personer med funktionshinder ges stöd till att kunna skaffa ett fordon samt att kunna bruka det trots funktionshinder. Merkostnader på grund av funktionshinder skall kompenseras. handlägger ärenden om bilstöd, och anger riktlinjerna genom att utfärda allmänna råd. För att en person med funktionshinder skall kunna bruka ett fordon krävs att vissa anpassningar görs. I fråga om anpassningar har arbetat med två typer av anpassningar, basanpassning och specialanpassning. Basanpassning är sådan anpassning som kräver en åtgärd som kan tillgodoses genom en särskild beställning av nybilsköp. Det kan till exempel handla om en automatisk växellåda, elfönsterhiss och klimatanläggning. Utrustningen är inte standard och innebär därför merkostnad. En automatisk växellåda kostar exempelvis extra om köparen vill ha en sådan inmonterad. Specialanpassning är sådan utrustning som enbart används av personer med funktionshinder. Det rör sig om exempelvis fot- eller handaggregat. Denna utrustning monteras in i särskilda verkstäder som specialiserat sig på detta. Utrustningen kan alltså inte levereras av bilfabrikanten. Enligt propositionen (1987/88:99, s 4) bör anpassningsbidrag utgå med det belopp som motsvarar kostnaden för en sådan ändring av eller anordning på fordonet som behövs för att den handikappade skall kunna bruka det. har anpassningsbidrag beviljats för både bas- och specialanpassning. gav ut nya allmänna råd (1996:9) om tillämpningen av förordningen. I dessa råd fastställdes att så kallade basanpassningar inte längre skall ersättas (s 24). Till stöd för rådet anges ett par domar (FÖD) , målnr 2454/91, ref 1993:19 och Kammarrätten i , , mål nr 4011/94. Enligt vår uppfattning har gjort en allt för långtgående tolkning av domarna. Avgörandena gällde automatisk växellåda, servostyrning, elektriska fönsterhissar och centrallås. Anpassningarna fanns i respektive bil vid inköpet och i det ena fallet var det fråga om en begagnad bil. Angående den begagnade bilen menade domstolen att det inte gick att avgöra om det på begagnadmarknaden är någon skillnad i pris mellan en bil med eller utan anpassningen. Sammanfattningsvis ger domarna enbart uttryck för att ersättning endast skall utgå om anpassningen medfört en merkostnad. Domarna uttrycker inte att utrustning som levereras av billeverantören inte skall ersättas genom anpassningsbidrag såsom menar i det nya allmänna rådet. Detta innebär att många enskilda med funktionshinder fått ökade kostnader. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om bilstödet.
mot · GL02So418 · 1997-10-06 00:00:00 — I finns drygt 1,5 miljoner människor som är . Antalet äldre kommer dessutom, som vi alla vet, att öka under de närmaste decennierna. Många av de äldre i samhället har, förutom de normala ålderssymptomen, en kronisk sjukdom. Av Reumatikerförbundets ca 58 000 medlemmar representeras av de äldre. Utvecklingen inom äldreomsorgen visar att de äldre mer och mer börjar betraktas som ett homogent kollektiv. Möjligheten till specialiserad sjukvård och rehabilitering avtar eller uteblir helt vad gäller grundsjukdom. För personer med reumatisk sjukdom betyder rehabilitering oerhört mycket för välbefinnandet och för livskvaliteten. Det är den specialiserade rehabiliteringen som behövs för att motverka och lindra förloppet. Det är också behovet av att få de specifika, medicinska åtgärder som krävs för sjukdomen då denna aktiveras. En förutsättning är att samordningen mellan sjukvårdshuvudmannen fungerar och att kommunen tar sitt ansvar att såväl skaffa sig kunskap om reumatologisk rehabilitering som konsultera den specialiserade reumatologin vid behov. Det är också viktigt att landstingen inte frånhänder sig sitt ansvar och skjuter över detta till kommunerna. I det kommande samarbetet mellan försäkringskassa, kommun och landsting är det viktigt att frågan om äldres behov av rehabilitering beaktas. Det är inte tillfredsställande att reumatiker utestängs från adekvat vård och rehabilitering för sin sjukdom. Behovsprincipen måste gälla även för personer upp i de högre åldrarna. Möjligheten att kunna leva ett aktivt och rikt liv högt upp i åldrarna, även om personen är drabbad av en kronisk sjukdom måste värnas. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om äldre reumatikers behov av vård och rehabilitering.
mot · GL02So419 · 1997-10-06 00:00:00 — Råd och stöd enligt LSS Avsikten med den nya lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) som trädde i kraft var att den skulle komplettera socialtjänstlagen (SoL) och hälso- och sjukvårdslagen (HSL). Den ersätter också omsorgslagen genom att dess insatser infogades i LSS bland övriga insatser. Om inte behovet kunde tillgodoses enligt SoL eller HSL och kan tillgodoses genom någon av de tio LSS-insatserna ska behovet tillgodoses enligt LSS. En av insatserna enligt LSS är råd och stöd och innebär att personer som omfattas av lagen tillförsäkras specialkompetens på olika områden. Det kan till exempel handla om logoped, psykolog, kurator, sjukgymnast, talpedagog, arbetsterapeut eller dietist (prop. 1992/93:159 s. 59). Insatsen kunde också ges enligt omsorgslagen. Enligt ett avgörande från Regeringsrätten (RÅ 1989, ref 79) om råd och stöd enligt omsorgslagen kunde logopedinsatser beviljas enligt omsorgslagen om behovet inte tillgodosetts enligt HSL eller på annat sätt. Vid de rättsliga prövningarna av insatsen råd och stöd har läns- och kammarrätterna i stort följt den praxis som utvecklades under den tidigare omsorgslagen, det vill säga beviljat råd och stöd när ett behov funnits som inte tillgodosetts enligt SoL eller HSL. Regeringsrätten har dock i två domar (; målnr 7206/96 och målnr 4799/96) konstaterat att rehabiliterande och habiliterande insatser inte kan beviljas som råd och stöd enligt LSS. Detta innebär att de som omfattas av omsorgslagen riskerar att leva under en sämre situation än innan LSS trädde i kraft. Att LSS skulle uppfattas som en rättighetslagstiftning som träder i kraft i övriga lagars ställe när ett behov av insats inte tillgodoses enligt annan lagstiftning framgår av propositionen (1992/93:159). Där konstateras att det visat sig att SoL:s och HSL:s insatser inte alltid räcker till för att skapa levnadsförhållanden som är jämförbara med andra människors och att det behövs en särskild lagstiftning för att stärka svårt funktionshindrades ställning i samhället. I den allmänna motiveringen sägs att insatserna enligt LSS ska ses som ett komplement till och inte som en ersättning för t.ex. habilitering, rehabilitering och social tjänst. Habiliterande insatser kan alltså enligt lagstiftaren beviljas som råd och stöd enligt LSS om behovet inte var tillgodosett på annat sätt. I specialmotiveringen räknas ett antal insatser upp som exempel på råd och stödinsatser, bland annat logoped. konstateras att insatser som klart faller inom tillämpningsområdet för hälso- och sjukvårdslagen inte ska beviljas i form av råd och stöd enligt LSS. Eftersom logopedinsatser är exempel på möjliga insatser enligt råd och stöd bör inte dessa ses som om de enbart faller inom hälso- och sjukvårdens tillämpningsområde. Motionärerna har med utgångspunkt från de signaler vi fått kunnat konstatera att det finns ett behov av klargörande från sida om avsikten med insatsen råd och stöd enligt LSS. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av ett förtydligande om avsikten med insatsen råd och stöd enligt LSS.
mot · GL02So420 · 1997-10-06 00:00:00 — Inom ramen för utgiftsområde 9, kostnadsställe B 3, har regeringen föreslagit vissa förändringar. Statsanslaget till handikapporganisationernas rekreationsanläggningar har skurits ned , . Dessa har omfördelats enligt följande: har tillförts anslaget för bilstöd och har tillförts anslaget för ledarhundar. Det särskilda stödet till handikapporganisationernas rekreationsanläggningar innebär att dessa kan erbjuda de olika funktionshindergrupperna tillgängliga vistelser i anpassad miljö och med utrustning samt personella resurser, som möjliggör att även personer med omfattande funktionshinder får möjligheter till rekreation och därmed också förebyggande hälsovård. Rekreationsanläggningarna fyller en viktig funktion för de handikappade. De finns fördelade över hela landet och de täcker ett brett register. Årevidden i Åre, Dellenborg i och Stiftelsen i ägs och drivs av DHR. Mättinge ligger utanför och ägs av och Ungdomar, RBU. Almåsa utanför ägs av . utanför med ägs av , . i har utgått och ersatts av Södergården, i och ägs av . Den 40-procentiga neddragningen av anslaget är en kraftig förändring av förutsättningarna för en verksamhet som är av största betydelse för personer med omfattande funktionshinder och kan omöjliggöra anläggningarnas fortsatta drift. En genomlysning av bidragsbehovet för denna verksamhet gjordes och redovisades i budgetpropositionen 1993/94. Den fördelning som då skedde av anslagen motiverades utifrån vad som oundgängligen var nödvändigt för att klara driften av verksamheten utifrån servicebehov, anläggningarnas ekonomi och behov av samhällsbidrag för direkta merkostnader för denna verksamhet. Anslagsbehovet fastställdes mot bakgrund härav till och har varit oförändrat. Fördelningen av anslaget skedde efter uttalande av i samverkan med berörda handikapporganisationer. En ensidig förändring av anslagen kan få oförutsedda konsekvenser för hela denna rekreationsverksamhet. De resursförstärkningar som föreslås på de nya verksamheterna genom omfördelningen är motiverade, men måste då resurser medger det ske på annat sätt. En omfördelning från statsbidragsanslaget till handikapporganisationernas rekreationsanläggningar innebär så drastiska förändringar att det inte bör ske. De som omfördelats inom kostnadsställe B 3 under utgiftsområde 9 bör återföras till anslaget för handikapporganisationernas handikappanläggningar och uppgå till oförändrat anslag om och att anslaget på till ledarhundar och till anslaget för bilstöd utgår. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar om en återfördelning av anslag till handikapporganisationernas rekreationsverksamhet under utgiftsområde 9, kostnadsställe B 3, i enlighet med vad som anförts i motionen.