ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GL02Sk9 · 1997-10-01 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:173 Beskattning av bostadsförmån, m.m. Vi välkomnar att regeringen nu föreslår en lättnad i beskattningen av förmånen att få låna datorutrustning av arbetsgivaren. Vi motsätter oss dock en inskränkning av skattelättnaden till att enbart gälla om förmånen riktar sig mot väsentligen hela personalen. När en anställd använder en, av arbetsgivaren tillhandahållen, dator i hemmet för att utföra sina regelrätta arbetsuppgifter är förmånen inte skattepliktig. Samma sak gäller för lån av dator till fortbildning. Det är alltså enbart när datorn används för grundutbildning som förmånen kan bli skattepliktig. Med regeringens förslag skulle lånet av datorutrustning kunna bli skattepliktigt om arbetsgivaren genomför en grundutbildning som endast riktar sig mot delar av personalen; kanske därför att det inte finns pengar till att utbilda hela personalen eller därför att endast delar av personalen anses behöva en grundutbildning. Regeringens förslag är onödigt stelbent och kan verka hämmande för kompetensutvecklingen i företagen, något som i förlängningen försvagar produktivitetsutvecklingen i . Vi avslår därför regeringens förslag att förmånen för att bli skattefri väsentligen skall rikta sig till hela den stadigvarande personalen på arbetsplatsen. Vi föreslår i stället att förmånen av att använda datorutrustning som arbetsgivaren tillhandahåller för privat bruk alltid skall undantas från beskattning. Höga marginalskatter på förvärvsinkomster försvagar incitamenten att utbilda sig. Det lönar sig helt enkelt inte att ta höga studieskulder när merparten av lönen skattas bort när man börjar arbeta. har fallit i utbildningsnivå i förhållande till jämförbara länder, vilket försämrar den långsiktiga tillväxten i vår ekonomi. Regeringen föreslår att skiktgränsen endast skall inflationsjusteras till , dvs. Det innebär att fler människor kommer att betala en proportionell statlig inkomstskatt på 1998 än 1997, närmare bestämt av alla förvärvsarbetande jämfört 1997, enligt regeringens egna beräkningar i budgetpropositionen. Vi anser att skiktgränsen bör räknas upp av inflationen från och med . Ungefär lika många människor kommer därmed att betala proportionell inkomstskatt 1998 som 1997. Vi avvisar helt och hållet regeringens planer på att behålla en 25-procentig statsskatt för månadsinkomster efter 1998, vilket regeringen aviserar i budgetpropositionen. På tycker vi att det är ett gott riktmärke att av de förvärvsarbetande betalar proportionell statsskatt på . Då har vi återställt marginalskattereformen. Det ankommer på utskottet att utarbeta erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att förmånen av att använda datorutrustning som arbetsgivaren tillhandahåller för privat bruk skall undantas från beskattning, i enlighet med vad som anförts i motionen, att beslutar att vid beräkning av skiktgränsen vid taxering skall det särskilda tillägget, det s.k. reallöneskyddet, uppgå till i stället för , i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GL02Sk901 · 1997-10-06 00:00:00 — Högskolestuderandes valbarhet till kommunala förtroendeuppdrag 1991 antog en ny lag om folkbokföring. var det möjligt för en högskolestudent att bo i en lägenhet på studieorten som vederbörande var folkbokförd hos föräldrarna, dvs. folkbokförd i den ort där föräldrahemmet var beläget. Den tidigare lagstiftningen medgav därmed innehav av förtroendeuppdrag i den kommun och det landsting i vilket föräldrahemmet låg. Den nya lagen medger inte denna möjlighet. Man skall enligt denna folkbokföras där man har sin huvudsakliga nattvila. Undantag görs för vissa grupper, bland dem riksdagsmän och sådana som tvingas att bo huvudsakligen på annan ort än sin familj. Med familj menas i denna lag fru, man, sambo och barn men ej föräldrar. Lagen medger alltså inte möjlighet för högskolestuderande att vara folkbokförda och inneha förtroendeuppdrag i den kommun eller det landsting där deras egentliga bostadsort föräldrahemmet är beläget. Detta förhållande kan ju inte anses tillfredsställande. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär ändring av lagtexten så att högskolestuderande ges möjlighet att åtaga sig förtroendeuppdrag i den kommun där deras föräldrahem är beläget i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GL02Sk902 · 1997-10-06 00:00:00 — Lagen om folkbokföring har genom rättstolkningar blivit så verkningslös, att kommuner och skattemyndigheter är uppgivna. Det är allmänt känt och tillämpat av många förslagna människor att välja folkbokföringsort efter eget gottfinnande, där det passar egen ekonomi bäst och oaktat verkliga förhållanden. Kommunens uppgift är att ge alla människor som vistas inom dess gränser trygghet och samhällsservice. Kostnaderna härför är betydande och de delas solidariskt av alla som är skrivna i kommunen, men inte av dem som väljer att vara folkbokförda i annan kommun, företrädesvis i sådana med lägre skatter. Alldenstund glesbygdskommuner på grund av ogynnsam struktur genomgående har dyrare samhällskostnader, är det dessa som har högre skatter och som drabbas av det oegentliga boendet. Skatteutjämningssystemet som bygger på folkbokföringstalen kan inte neutralisera effekterna av detta. Det är djupt orättvist att förslagna människor skall kunna skaffa sig fördelar gentemot ärliga kommunmedborgare som följd av rådande oklara rättsförhållanden. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utredning med uppdrag att göra en översyn av gällande lagstiftning avseende folkbokföring för att skapa klara regler och möjligheter för kommuner och myndigheter till övervakning och till påföljder efter missbruk.
mot · GL02Sk903 · 1997-10-06 00:00:00 — Beträffande folkbokföringsdag lever vi i kvar i tiden med fardagar och folkbokföring! Detta är inte anpassat till modern teknik och inte till kalenderårsindelningar för samhället i övrigt, vare sig offentligt eller privat, exempelvis staten, landstingen, kommunerna, bankerna, o.s.v. Alla skäl talar för att också folkbokföringsdagen skall infalla vid årsskiften. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ändring av folkbokföringsdag.
mot · GL02Sk904 · 1997-10-06 00:00:00 — Många personer har mer än ett förnamn och placeringen av tilltalsnamnet varierar från person till person. erhålls dubbla försändelser adresserade dels med tilltalsnamnet först, dels med annat förnamn först. Vi hamnar dessutom fel i olika register där man registrerar efter förnamn, om första namnet inte är tilltalsnamnet. Det skulle i många sammanhang förenkla, om det i befolkningsregistret och alla andra register fanns möjlighet att på något sätt markera tilltalsnamnet på ett sådat sätt att det förhindrar att de beskrivna problemen uppstår. Om det inte går att göra tydlig markering vilket som är tilltalsnamnet borde det i alla register placeras först. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om placering av tilltalsnamn i olika register.
mot · GL02So207 · 1997-10-06 00:00:00 — Självmord och självmordsförsök bland ungdomar Självmordsförsök bland barn och ungdomar är ett allvarligt tecken. Enligt Folkhälsorapport uppger mellan av ungdomar i åldrarna att de försökt begå självmord. Enligt rapporten avled 1995 17 unga män () per 100 000 och 7 unga kvinnor per 100 000 i självmord. Självmord är dubbelt så vanligt bland unga män som bland kvinnor medan självmordsförsök är vanligast bland unga kvinnor. I en undersökning som omfattade 392 elever varav 191 var pojkar och 201 flickor fann två forskare, och , att 143 elever hade haft självmordstankar. 43 talat med en kompis 12 talat med någon annan företrädesvis en jämnårig 16 talat med sina föräldrar 59 inte talat med någon. Av de 23 som angivit att de gjort ett självmordsförsök hade 12 talat med en kompis 7 talat med någon annan företrädesvis en jämnårig 2 talat med sina föräldrar 3 inte talat med någon. De elever som gjort självmordsförsök hade i större utsträckning än elever utan självmordsbeteende haft magvärk, huvudvärk, rygg/nacke/skuldervärk svårt att inhämta nya kunskaper och anpassa sig till nya miljöer svårt reda ut konflikter Andra karaktäristika är att de ansåg att kärlek och samlevnad kändes problemfyllt, att de gråter tyst eller slår i dörrar och skriker när de är ledsna. Ungdomarna gav själva förslag om vad som behöver göras och som en röd tråd genom svaren går att ungdomarna önskar att vuxenvärlden skall bry sig, skall prata med dem, ha tid. Självmord och självmordsförsök utlöses ofta av objektivt sett små händelser. Men de flesta självmordshandlingar har en förhistoria som kan ge viktiga signaler om att något är på tok. Det kan vara ändrade sömn- och matvanor, det kan vara plötslig försämring av skolprestationer, skolk. Självmordsförebyggande arbete riktat mot ungdomar måste dels rikta sig till föräldrarna, dels till skolans personal. I har utvecklats särskilda skolprogram som består av rutiner för omhändertagande av elever i riskzonen handlingsplan vid inträffade självmord/självmordsförsök (kris- och katastrofplan) utbildning av skolpersonal/föräldrar samarbete med hjälpinstanser. Jag anser att vi i också bör pröva detta arbetssätt men att det inte bör specifikt inriktas på självmordsproblematik utan vara av mer generell, stödjande karaktär. Som modell kan användas den metod som ovan nämnda författare prövat i sju skolor och som går under rubriken förebyggande hälsovård eller Livskompetens. Väsentligt i detta sammanhang är att metoden utvärderas på ett vetenskapligt invändningsfritt sätt så att man kan ta ställning till om den bör införas generellt. Det är viktigt ur både mänsklig och samhällsekonomisk synvinkel att studier av detta slag inte går om intet på grund av brist på medel. Regeringen bör t.ex. med hjälp av arvsfondsmedel se till att detta blir möjligt. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utveckling av metoder för förebyggande av självmord hos unga.
mot · GL02So208 · 1997-10-06 00:00:00 — Från Restad gård utanför rymde fem tungt kriminellt belastade personer. Åtminstone två av dem troligen alla fem utgör reella hot mot andra människors liv och hälsa. De fem har rymt från den omdiskuterade behandling som kallas sluten psykiatrisk vård. Denna form av vård innehåller säkert både positiva och negativa faktorer både för individen och samhället. Men framför allt innebär den att vårdtagarna inte hamnar i vanliga fängelser. I placeras dessa på Restad varifrån det bevisligen är mindre svårt att rymma än från ett vanligt fängelse. Verkligt psykiskt sjuka brottslingar är nämligen oftast mindre rymningsbenägna än andra fångar. I samband med uppmärksammade rymningar från olika anstalter följer ofta reaktionerna ett visst mönster. Först kommer chockreaktionen som förfasar sig över hur lätt farliga brottslingar kan smita. Därefter kommer motargumenten från ett antal experter. Dessa pekar på en rad faktorer som vanligt folk sällan funderar över. Exempelvis att rymningssäkra fängelser inte är bra för fångars psyke, eller att en relativt hög procent av alla dubbelmördare kan utvecklas till hyggliga medborgare. Det finns ingen anledning att betvivla riktigheten i uppgifter av denna typ. Problemet är att de ofta ges för stort utrymme. Därmed glömmer vi den detalj som givetvis alltid borde beaktas före allt annat, nämligen de presumtiva offrens säkerhet. Sluten psykvård bedrivs oftast av , och är, som namnet antyder, en form av vård. Det måste vara riktigt att de människor som inte kan ta vara på sig själva, och som råkar begå något brott, får just vård och inte straff. De platser där denna speciella kategori vistas skall givetvis påminna så litet som möjligt om ett fängelse. Men fem grova brottslingar som är i stånd att planera och genomföra en klassisk rymning har uppenbarligen råkat komma på fel ställe. Vi har helt enkelt hamnat ur fas när det gäller bedömningen av vilka som har behov av sluten psykvård. Jurister och läkare två grupper som i och för sig har svårt ta till sig lekmannaåsikter har här ett ansvar att se till att vi tar oss tillbaka till verkligheten igen. Det är ingen lätt uppgift, men det är nödvändigt att den genomförs. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om sluten psykiatrisk vård.
mot · GL02So211 · 1997-10-06 00:00:00 — Vad är en sekt? Sekter skiljer ut sig genom sin onda kärna men i övrigt är begreppet svårdefinierat i dess samtid. Vi kan dock inte vänta med att uppmärksamma sekterna till dess historieskrivarna ger oss ett svar. som religionsfrihet tillsammans med åsiktsfrihet är grundstenar i vårt samhälle missbrukas de av krafter som vill begränsa just de friheter som möjliggör deras existens. Även om religionsfriheten missbrukas vore det ändå olämpligt att ifrågasätta den. Med ökad kunskap, information och insyn borde vi kunna bidra till att stävja de värsta avarterna. Få vuxna kontakter utanför sektens kontroll gör att problem är svårupptäckta. Möjligheten att fånga upp de här barnen ligger i det generella skyddsnätet som skall nå alla barn genom mödravårdscentraler och barnhälsovården. Barn med psykisk ohälsa kan där upptäckas tidigt, men inriktningen är i första hand medicinsk. har vi inte tillräcklig kunskap om villkoren för de barn som växer upp i sekter. En sund religiositet bygger på en humanistisk människosyn med dess betoning på frihet, reflektion, ansvar och gemenskap värden som inte gäller för en sekts medlemmar, inte de vuxna och i än mindre grad för barnen. Gemensamt för sekter är i stället att de utsätter sina medlemmar för en starkt styrande mental påverkan, en påverkan som introduceras långsamt för att stegvis öka. Med tankekontroll, informationskontroll och emotionell kontroll binder man medlemmarna allt hårdare till sig som kontakterna utåt skärs av. Någon lag som förbjuder mind control finns inte. Den första generationens sektmedlemmar har ändå haft en teoretisk möjlighet att välja. Men de som föds in i en sekt har aldrig själva haft möjlighet att välja. Får dessa barn tillräckligt med uppmärksamhet och stöd från samhället? Grundlagen garanterar oss respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans frihet, värdighet och religionsfrihet. I FN:s konvention om barnens rätt, , slås fast att barn har fullt människovärde och dessutom särskilda rättigheter till skydd och omvårdnad för att säkerhetsälla en normal fysisk, psykisk och social utveckling. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av ökade kunskaper om situationen för de barn som växer upp i sekter.
mot · GL02So212 · 1997-10-06 00:00:00 — I flera av landets landsting tillämpas remisstvång för att få specialistvård. Remisstvånget innebär att resurser inte kan användas på det mest optimala sättet. En enkät som gjorde , bland 300 patienter som remitterats till sjukgymnast, visade att tyckte att remissförfarandet var onödigt. av de remitterade sjukgymnastpatienterna hade uppsökt sin familjeläkare bara för att få remiss till sjukgymnast. Det kan inte vara ett vettigt sätt att använda läkarnas tid på! Bilden av misshushållning stärks av en annan och större enkät, utförd av på uppdrag av HSU 2000 och den statliga Samverkansdelegationen. Sifoundersökningen visar att sju av tio patienter skulle ha gått direkt till specialistläkare eller sjukgymnast om inte remisstvånget funnits. Att tvingas gå via familjeläkare upplevs av de flesta som onödigt, det fördröjer den egentliga behandlingen och innebär dessutom att dubbla patientavgifter skall betalas. Remisstvånget innebär att den som vill uppsöka en specialistläkare måste betala två patientavgifter och vänta i två köer: först på vårdcentralen och sedan hos specialistläkaren eller sjukgymnasten. Remisstvånget kan leda till de mest absurda konsekvenser. Det finns flera exempel där sjukvårdsdistrikt köpt ut specialistläkare för att deras verksamhet inte längre varit möjlig att upprätthålla eller där tvingat läkare att stänga igen sina dörrar under mer eller mindre förödmjukande former. Det allra värsta är att remisstvånget inte fungerar. Trots flertaliga friseringar med undantagsgrupper visar en gjord utvärdering av remisstvånget att av besökarna till specialistläkare inom den offentliga vården innehar giltig remiss. av patienterna får således vänta och se på medan glider förbi utan vare sig familjeläkarbesök, extra sjukskrivning, extra patientavgifter eller onödig väntan. Dock finns inte dessa gräddfiler överallt. Hos de privata specialisterna och sjukgymnasterna har samtliga () giltig remiss! Remisstvånget är följden av en politiskt överstyrd vård där politiker tror att de vet bättre och patienten ofta blir en bricka i det politiska spel som skall ge ett nollresultat. Remisstvånget borde aldrig ha införts. För patienternas skull är det viktigt att remisstvånget lagstiftas bort. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar avskaffa remisstvånget för besök hos specialistläkare och sjukgymnaster i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GL02So213 · 1997-10-06 00:00:00 — Remisskravet i lagen om ersättning för sjukgymnastik I samband med tidigare riksdagsdebatter har behandlats ett antal motioner med anledning av regeringens förslag att respektive landsting givits rätt att besluta om krav på remiss. Ståndpunkten har varit att samma förutsättningar ska gälla oavsett driftsform och att avvägningarna mellan de för- respektive nackdelar som finns med ett remisskrav bäst avgörs lokalt av . Bara om remiss krävs inom egna organisation ska behandling hos privatpraktiserande sjukgymnast vara underkastad samma krav. Kravet på likställighet i villkoren kan ses som ett led i strävan efter konkurrensneutralitet. Verkligheten ser nu sådan ut att regeringens mål om likställighet oavsett driftsform inte uppfyllts. Den remitterande primärvårdsläkaren och sjukgymnaster på primärvårdsnivån har alla verksamheter som belastar samma budget. Om däremot primärvårdsläkaren remitterar till specialistläkare eller skriver ut recept överförs vårdkostnaden till en annan budget. Det är bekymmersamt att beslutade åtgärder inte omfattar sjukgymnastisk behandling. Det är bra att patientens ställning stärks genom förändringar i läkarlagen och att tillgängligheten till de tre läkarspecialiteterna markeras. Men med tanke på det sätt remisskravet infördes och de resultat regeringen redovisat finns dock enligt min mening skäl att även markera tillgängligheten till sjukgymnastik. När senast behandlade denna fråga framfördes att regeringen har för avsikt att noga följa effekterna av eventuella krav på remiss för övrig specialistvård eller sjukgymnastik, såväl vad avser patienternas valfrihet som kostnader och effekter för vård i olika driftsformer. Det är bra, förutsatt att frågan aktualiseras på nytt. Samverkansdelegationen har följt tillämpningen av bestämmelserna vad gäller remissförfarandet och där kommit fram till att kravet på likställighet har medfört att remisstvånget utökats i stället för tvärtom. Delegationen anser också att det ännu är för tidigt att på ett allsidigt sätt kunna belysa effekterna av de möjligheter för landstingen att besluta om generella remisskrav som införts men att det finns indikationer på att antalet remisser till privata sjukgymnaster, i synnerhet i vissa av landstingen med remisskrav, minskat markant genom att allmänläkare i större utsträckning än tidigare styr till den offentliga produktionen. Delegationen har därför ansett att det är angeläget att berörda landstingsledningar tydligt informerar om patientens rätt att välja vårdgivare. Delegationen har noga följt remissförfarandet samt dess effekter. När vi nu börjar närma oss ett nytt årsskifte, bör effekterna av det gällande remissförfarandet kunna utvärderas och föranleda att felaktigheter rättas till. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande remisskravet i lagen om ersättning för sjukgymnastik.
mot · GL02So216 · 1997-10-06 00:00:00 — har uppmärksammat att vissa patienter har problem med att förstå skillnaden mellan de olika bestämmelser som reglerar ersättningen för sjukgymnaster, kiropraktorer och naprapater. Patienterna har tagit fasta på att samhället nu har legitimerat dessa yrkesgrupper. Av detta drar man den till synes självklara slutsatsen att ersättningsreglerna för samtliga är desamma. Läkare remitterar exempelvis till en naprapat och upplyser inte patienten om att han får betala en högre avgift än för annan sjukvårdande behandling. Det kan vara olika behandlare som sedan ger patienten beskedet att kostnaden för behandlingen går utanför högkostnadsskyddet. Men att patienten inte tidigt får information innan remittering och behandling är otillfredsställande för alla parter. tar inte ställning eller gör någon värdering av de olika aktörernas verksamhet, men vi vill att samtliga yrkesutövare som fått en legitimation av och som har närliggande medicinska behandlingsuppgifter skall behandlas lika. föreslår att hos regeringen begär en översyn av ersättningssystemet och vid de årliga förhandlingarna med sjukvårdshuvudmännen ser till att de ovan nämnda orättvisorna rättas till. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om rättvisa ersättningar till sjukgymnaster, kiropraktorer och naprapater.
mot · GL02So218 · 1997-10-06 00:00:00 — att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om den enskildes rätt till närhet i vården, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om hemsjukvård, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om anhörigvård, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om patientens ställning, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om den enskildes rätt att välja, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att geriatriker knyts till sjukhemsverksamhet, att beslutar att i enlighet med motionens förslag avskaffa begreppet klinikfärdig, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vårdköer, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vården i livets slutskede, att med följande förändringar i förhållande till regeringens förslag anvisar anslagen under utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg enligt uppställning (anslagsbelopp tusental kronor): A 1 Sjukvårdsförmåner m.m. A 2 Bidrag till läkemedelsreformen B 7 Kostnader för statlig assistans- C 1 Bidrag till ungdomsvård och missbrukarvård samt alkohol- och narkotikaförebyggande arbete