mot · GK02Ub20 · 1997-04-03 00:00:00 — Vi ser mycket allvarligt på den långsiktiga trendsom innebär att gymnasieskolan dräneras på lektorer.Utvecklingen är inte acceptabel. Det är av stor vikt att detfinns forskarutbildade lärare i gymnasieskolan. Denforskningsanknytning som fler lektorer innebär ökar givetviskvaliteten. En annat viktigt skäl är att det skapar flerkarriärvägar för lärarna i skolan.Uppenbarligen saknar regeringen en strategi för hur vi skall få flerforskarutbildade lärare till gymnasieskolan eftersom regeringen inte med ettord nämner tillgång på lektorer eller har någon synpunkt på lektorernas roll igymnasieskolan.VuxenutbildningRegeringen säger sig ha som målsättning att halvera denöppna arbetslösheten . Detta skall åstadkommasbl.a. genom en vuxenutbildningssatsning omfattande 100000 utbildningsplatser och under fem årframåt. Vad det till största delen handlar om är dock attomvandla tillfälliga platser inom komvux, folkhögskolor ochstudieförbund m.m. till reguljära platser. Frågan är omregeringens ambition är realistisk eller ens särskilt klok. har mellan 40 000 och 60 000 platser utnyttjatsinom ramen för dessa tillfälliga utbildningsplatser. Även omkommunerna efter mycket letande hittar de resterande 40000-60 000 elever som fattas måste man ändå fundera överom dessa kommer att vara motiverade för studier.Vi ifrågasätter även inriktningen på regeringens förslag. Regeringen borde,enligt vår mening, i högre grad prioritera försöksverksamheten medkvalificerad yrkesutbildning (KY) som pågår . Försöks-verksamheten kommer att omfatta 1 700 platser , 3 700 platser och4 500 platser . Det är ingen överdrift att påstå att försöksverksamhetenblivit en succé. Äntligen har vi funnit former där skola och arbetsliv arbetartillsammans och tar ett gemensamt ansvar för att åstadkomma nya ochfördjupade yrkesutbildningar med ett innehåll som framtidens arbetsliv harbehov av. yrkesutbildning som bl.a. har tilluppgift att fördela platserna har redan fått "dra i nödbromsen" eftersomplatserna inte motsvarar intresset från företag och elever.Näringslivet har svårt att rekrytera kvalificerad arbetskraft i den omfattningsom behövs. Den yrkeskunniga arbetskraften åldras och den dåliga återväxtenär en flaskhals och ett reellt hot mot expansion och ekonomisk tillväxt.Skälen till att satsa mer på KY-utbildningarna är flera:- de studerande på nu startade KY-utbildningar är i princip garanteradearbete efter avslutad utbildning. Möjligheterna att få ett arbete efteravslutad utbildning är goda, dels därför att utbildningarna är efterfrågade,dels därför att det finns en naturlig anknytning till arbetslivet,-- företagen har svårt att finna kvalificerade yrkesarbetare.Efterfrågan kommer att öka dels på grund av den tekniska utvecklingenoch på fortsatta strukturomvandlingar, dels på grund av den ojämnaåldersstruktur som råder på arbetsmarknaden,-- försöksverksamheten har inte kunnat beakta det behov som finns när detgäller fort- och vidareutbildning inom KY-området för människor somredan är verksamma i arbetslivet och som är i behov av fördjupadeämnesstudier och/eller praktik. har försöken mest tillgodosettbehovet av påbyggnadsutbildning för unga människor och endast handlatom heltidsstudier. Försöksverksamheten måste ge möjligheter att prövaoch utveckla distansstudier där studerande kan jobba och studerasamtidigt,-- det finns branscher som inte har fått pröva på den nya utbildningen.Många har lagt ner ett omfattande arbete innan de under senare delen avhösten skickade in sina ansökningar.-Såväl arbetsgivare som arbetstagare är överens om att kravenpå kvalificerade yrkesarbetare ökar och att det framtidautbildningssystemet måste tillgodose dessa krav. För att klarakraven och möta bristen på kvalificerade yrkesarbetare måsteregeringen omgående satsa på fler platser till denkvalificerade yrkesutbildningen. Det är hög tid att regeringenprioriterar utbildningar som leder till jobb. Vi moderater ett flertal tillfällen framfört att KY-utbildningarna fulltutbyggda borde omfatta minst 20 000 platser.Former för att möjliggöra ett livslångt lärande måste moderniseras ochutvecklas. Den vuxenutbildningssatsning som genomförs innebärmöjligheter till förnyelse av den kommunalt initierade vuxenutbildningen.Den skall vara av hög kvalitet och vara relevant för de vuxna som börjarstudera. Möjligheter för lågutbildade vuxna som arbetar för att få studera påsin fritid måste utvecklas och uppmuntras.Skolans kvalitetsutvecklingAnsvaret för skolan har flyttats från staten till kommunerna.Vi anser att ansvaret och styrning av skolan nu skall flyttasända ut till dem som är bäst lämpade att leda skolarbetet ochdriva utvecklingen framåt: skolorna själva. Vårt ovanbeskrivna förslag om en nationell skolpeng är ett steg iarbetet på att reellt öka ansvaret och inflytandet förskolledare, lärare, elever och föräldrar.Kopplat till den ökade mångfald och frihet som den nationella skolpengen,fler fristående skolor och försök med olika pedagogiska och organisatoriskamodeller medför, krävs ett ökat arbete för att kontrollera utbildningensresultat.Detta arbete börjar hos den enskilda eleven som genom betyg, skriftligaoch muntliga omdömen samt utvecklingssamtal får möjlighet att ta reda påvar, jämfört med målen, han eller hon befinner sig. För föräldrarna är dennainformation av största betydelse för att kunna påverka sina barns skolgång.Det är emellertid inte bara enskilda elevers resultat som måste följas upp.Skolornas resultat måste belysas tydligare. Endast om vi vet vad skolornaverkligen uppnår kan vi garantera likvärdighet och kvalitet. Ett verktyg fördetta är nationella prov. Vi anser fortfarande att den socialdemokratiskaregeringens initiativ att ta bort kravet på att alla skolor genomför denationella kunskapsproven i svenska, engelska och matematik var felaktigt.Skolorna skall genomföra proven och resultaten redovisas offentligt.Resultaten kommer att ge skolor och föräldrar kunskaper om vilka sombehöver hjälp, var undervisningen brister och vilka skolor som måste blibättre.På samma sätt måste skolhuvudmännens ansvar och skyldigheter följasupp. har vid ett flertal tillfällen påpekat brister hos såvälkommunala som enskilda huvudmän. har intresset i huvudsaklegat på de kommunala huvudmännen som i många avseenden, t.ex. vadavser analyser av sambanden mellan olika budgetöverväganden och effekterinom skolan, uppvisat brister inom kvalitetsarbetet.Vi anser att dessa frågor bör ges ökad prioritet. En viktig aktör i skolanskvalitetsarbete är staten genom sin myndighet framför i sin utvecklingsplan ett antal förslag som gällerSkolverkets roll. Vi välkomnar förslaget om att skallges större möjlighet att kommentera och ta ställning till resultaten av sittarbete. Tyvärr förtas delvis denna reform av attregeringen lägger på verket uppgifter som mer har karaktär av renmyndighetsutövning. Dessutom vill den uppenbarligen knyta verket närmareRegeringskansliet som ett "stabsorgan".Vi anser att detta är fel. kan inte både åläggas uppgiften att frittdra slutsatserna av sitt arbete och vara ett "stabsorgan". Ett, enligtvårt förmenande, bättre förslag är att särskilja uppgifter på ettsådant sätt att bl.a. myndighets-, informations- och stabsuppgifter ligger kvarinom ram medan uppgifter som kräver större frihet i arbetsformeroch slutledningar flyttas till ett fristående kvalitetsinstitut. Ett sådaninstitutskulle på ett helt annat sätt kunna dra slutsatser och peka på konsekvensernaför skolor, skolhuvudmän och statsmakten av de resultat som framkommer ikvalitetsarbetet. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om förskola, skola och vuxenutbildning,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om likvärdighet och kvalitet,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en nationell skolpeng,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om rätten att välja skola,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av uppföljning av de nya reglerna för fristående skolor,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om skolan och segregationen,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om elevers och föräldrars inflytande inom skolan,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om lärarutbildningen och lärarrollen,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om sänkt skolpliktsålder,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om villkoren för olika huvudmän och organisationsformer inomförskolan och skolbarnsomsorgen,11. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om elevers rätt till särskilt stöd,13. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om antalet kärnämnen i gymnasieskolan,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om alternativa kurser i gymnasieskolans kärnämnen,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om fristående gymnasieskolor,16. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om den arbetsplatsförlagda utbildningen (APU),17. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om lärlingsutbildningen,18. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om yrkesexamen inom gymnasieskolan,19. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om praktikprogrammet,20. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av lektorer inom skolan,21. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om den kvalificerade yrkesutbildningen,22. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om kvalitetsarbetet i skolan,23. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om och ett nytt fristående kvalitetsinstitut.