mot · GK02Fi45 · 1997-05-02 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:150 ekonomiska vårproposition SammanfattningRegeringens vårproposition är ett misslyckande för dearbetslösa, för miljön och för de med små ekonomiskamarginaler som på ett orättvist sätt drabbats av besparingaroch skattehöjningar . Regeringen ochstödpartiet står nu för en lappa-och-laga-politik, utanhelhetssyn och sammanhållande ideologiskt kitt. Det handlarom de yviga gesternas politik som mer avser att döljaproblem än att varaktigt lösa dem.Vi i de gröna föreslår nu en grön politik som verkningsfulltangriper de strukturella felen i svensk ekonomi.För det första måste miljöskuldens tillväxt, utarmningen av naturresursernaoch de ökade kostnaderna för miljöförstöringen stoppas. Bl.a. studier av s.k.rättvist miljöutrymme visar tydligt att den ekonomiska utvecklingen ärekologiskt ohållbar. För att detta ska vara möjligt måste det bli lönsamt ochlätt att bli mer energieffektiv och att minska miljöpåverkan för bådeproducent och konsument. Miljölagstiftningen måste utvecklas och skärpasoch miljökostnaderna till fullo tas med i ekonomiska bedömningar i såväloffentlig som företags- och privat ekonomi. En grön skattereform därbeskattningen av arbete minskas och i stället skatterna på energi ochmiljöstörande utsläpp höjs, är en avgörande förutsättning för attmiljöinriktade investeringar och sastsningar ska kunna ge avsedd effekt påsikt.För det andra så måste arbetstiden generellt förkortas och i sambanddärmed beskattningen på arbete sänkas. Våra förslag innebär attnormalarbetstiden sänks till , att lönen efter skatt bliroförändrad för låginkomsttagare och att arbetslösheten sjunker en bit . Skatte- och avgiftssänkningarna finansieras av att statenskostnader för a-kassa och arbetsmarknadspolitik minskar. Detmedför att både statens utgifter och det totala skattetrycket minskar något.Förslaget innebär också väsentligt förbättrad jämställdhet mellan könen,vilket också måste vara en central målsättning för den ekonomiska politiken.För det tredje minskas kostnaderna för arbetskraft och tjänster genom såvälskatteväxlingen som skattesänkningen för att möjliggöra en snabbarbetstidsförkortning. Detta gynnar, framför allt på , företag inomden expansiva tjänstesektorn och miljösektorn (i vid mening). Särskilt småoch medelstora företag kan därigenom expandera och i ökad omfattningbidra till en positiv ekonomisk utveckling. Vi föreslår också attsjuklöneperioden för företagen kortas från nuvarande till 2 veckor.För det fjärde föreslår vi en mer aktiv fördelningspolitik genom en lång radåtgärder. Ersättningsnivån i socialförsäkringar och a-kassa föreslås höjas till85 % för låginkomsttagarna och successivt sänkas i högre inkomstlägen.Sammanlagt lägger vi drygt 1,3 miljarder på förbättrade villkor förhandikappade, pensionärer, sjuka, tandvårdsbehövande och människor medsmå ekonomiska marginaler. Vi ökar dessutom på biståndet, den del avbudgeten som går till de allra fattigaste i vår värld, med drygt 2,3 miljarderår2000. Med tanke på de stora katastroferna just nu i världen, som fordrarsnabba humanitära insatser, behövs en höjning av anslaget till bistånd redan1998 med drygt 1,5 mdkr. Flertalet av dessa förslag leder också till enväsentligt förbättrad jämlikhet mellan könen.För det femte leder vår politik till en bättre ekonomi för kommuner ochlandsting, vilket förbättrar situationen i skolorna, i vården och i omsorgen.Vi hälsar regeringens påplussning med glädje, men anser att ytterligaresatsningar kan göras genom besparingar på andra områden. Våra förslaginnebär sammantaget att kommunsektorns ekonomi förbättras med 2 mdkrytterligare och 5 mdkr mer . Vi avvisar allaförslag att på olika sätt inskränka kommuners och landstings själv-bestämmande genom skattetak, skattegolv eller specialdestinerade bidrag.Vi föreslår besparingar på bl.a. det militära försvaret, på regeringensförslag till ytterligare större vägutbyggnader, på bidrag till näringslivetinklusive jordbruket och på bidrag till politiska partier m.m.Förslagen innebär att vi föreslår samma utgiftstak för staten somregeringen , sänker taket med 3 mdkr 1999 och sänker det med 16 mdkrår 2000 (allt jämfört med regeringens förslag). Sänkningarna beror i förstahand på vårt förslag till arbetstidsförkortning som innebär både minskadekostnader och inkomster för staten.Våra förslag innebär att det offentliga finansiella sparandet blir avbruttonationalprodukten , under förutsättningen att man liksomregeringen räknar med att avsättningarna i premiereservsystemet ingår i detoffenliga sparandet. Långsiktigt bör överskottet i de offentliga finansernavara av bruttonationalprodukten i genomsnitt över enkonjunkturcykel. Härvid skall inte avsättningarna till premiereservsystemeträknas in i det offentliga sparandet. Det offentliga sparandet blir medMiljöpartiets förslag något högre än i regeringens förslag.I motionen presenterar vi också bl.a. vår syn på den ekonomiskautvecklingen till följd av medlemskapet i Europeiska unionen och på fråganom ett eventuellt medlemskap i monetära unionen (EMU). Vi serstora ekonomiska risker i ett EMU-medlemskap och de eventuella fördelarnaär små och osäkra. Frågan om svenskt medlemskap i bör avgöras i enbeslutande folkomröstning.En grön finansplanEn politik för ekonomisk och socialbalansDen ekonomiska politiken ska förvalta och utvecklasamhällets ekonomiska tillgångar inom givna ekologiskaramar för att uppnå såväl individuellt välstånd som störresocial rättvisa. För att detta verkligen ska kunna uppnåskrävs en ny ekonomisk politik med utgångspunkt i ettdemokratiskt och ekologiskt synsätt där socialt ansvar sätts iförsta rummet. Den ekonomiska politik som förts i Sverigeunder överskådlig tid har däremot medfört en tilltagandeutarmning av naturkapital, ökad miljöförstöring, högarbetslöshet och också ökade socialamotsättningar. Regeringen godtar i sin ekonomiskavårproposition att denna negativa utveckling fortsätter. Dettaär med gröna utgångspunkter helt oacceptabelt.Problemet för regeringen är att problemen i svensk ekonomi i huvudsakorsakas av den egna politiken. Problemen i svensk ekonomi är därför främststrukturella, inte konjunkturella. En eventuell konjunkturuppgång kan intelösa problemen med bl.a. hög arbetslöshet och växande miljöskuld. Denpolitik som regeringen nu föreslår tar sikte på att fullfölja den statligabudgetsaneringen - vilket i sig naturligtvis är utmärkt - och att i någon måndämpa andra ekonomiska problem, bl.a. med vissa lättnader försmåföretagare, vissa miljösatsningar och ett rimligare utrymme för offentligtjänstesektor i kommuner och landsting. Dessvärre föreslås inga avgörandeeller trovärdiga förändringar som kan avhjälpa de strukturella bristerna.Avsikterna och innehållet i regeringens olika förslag i vårpropositionen äribland sympatiska och ibland mindre välbetänkta, men det verkligt allvarligaär att regeringen saknar en långsiktigt hållbar ekonomisk politik för att lösade avgörande strukturproblemen i svensk ekonomi.Strukturella problemDe tre allvarligaste strukturella problemen i svensk ekonomiär:Många tjänar pengar på att utarma naturresurser ochförstöra miljö. Skattesystemet är så utformat att det ofta ärlönsamt att ersätta människor med hjälpenergi, vilketstimulerar en långsiktigt och miljömässigt ohållbarenergianvändning. Prisrelationerna blir, bl.a. till följd avskattesystemets utformning, ofta sådana att resursslösandeoch miljöfientligt beteende på marknaderna gynnas. Iavsnittet "Den ekonomiska utvecklingen" redogör vi närmareför de stora och kraftigt negativa effekter som förluster avnaturkapital och miljöförstöring redan har på svenskekonomi.? Arbetstiden har inte sänkts itakt med produktivitetsökningen, utan tvärtom ökat.Detta har starkt bidragit till massarbetslöshet och att främstungdomar permanent har ställts utanför den normalaarbetsmarknaden. Detta ökar de ekonomiska orättvisorna isamhället, skapar ökade sociala klyftor, motverkar en ökadjämlikhet mellan könen, föder våld och missnöje.? Priset på tjänster och arbete är för högt. Det är en följdav att skatterna är för höga. Det innebär att arbetsmarknadenpressats ihop, att främst småföretag inte kan växa trots godaförutsättningar i övrigt, att storföretag rationaliserar bortmänniskor mycket hårt, att många tjänster aldrig blir utförda,att mer arbetskrävande återvinning har svårt att konkurrera,att både privat och offentlig social service blir sämre elleruteblir helt. Ett exempel är att om du som privatpersonbetalar för en utförd tjänst, så betyder det bara ca 60kr i fickan hos den som utfört tjänsten - mellanskillnandenbestår av inkomstskatt, arbetsgivaravgifter och moms. Läggdärtill att de pengar du betalar med är skattade pengar, dvs.att för att få i egen ficka måste du första tjäna ihop440 kr - mellanskillnaden är inkomstskatt ocharbetsgivaravgifter. Är det i stället ett företag som köpertjänsten blir kalkylen vanligen något bättre beroende på attingående och utgående moms kan kvittas mot varandra. Menäven i det fallet blir priset på arbete och tjänster mycket högtberoende på den höga beskattningen.Regeringens förslag upplaga av den ekonomiskavårpropositionen är ett misslyckande när det gäller att åtgärda de mergrundläggande och strukturella problemen i svensk ekonomi. Regeringenföreslår en del lovvärda satsningar på miljöområdet, men eftersom desamtidigt inte förändrar de grundläggande ekonomiska spelreglerna som gördet lönsamt med rovdrift och miljöförstöring, och dessutom skär ner kraftigti ordinarie verksamhet på bl.a. , så kommer den negativautvecklingen att bestå. Regeringen gör inte heller något vettigt åt de alltförlånga arbetstiderna - regeringens satsning på nya varianter av förtids-pensioneringar betyder kortare arbetstid för vissa, som får betalas medatt alla andra ska jobba desto mer. Delar av utbildningssatsningen hotar att fåsamma karaktär. Regeringen gör inte heller något åt de extremt högaskatterna på arbete, en rad utredningar om bl.a. skatteväxling och tjänste-beskattning till trots.Bristfällig fördelningVi är också mycket kritiska till den bristfälligafördelningspolitik som regeringen för. En jämnare fördelningav samhällets ekonomiska resurser leder, enligt våruppfattning, till en totalt sett stabilare och starkare ekonomi.Internationellt sett har tidigare lyckats föra enförhållandevis hyfsad fördelningspolitik, vilketverkningsfullt bidragit till en positiv ekonomisk utveckling -tillhör de rikaste länderna i världen. Den ekonomiskarecessionen innebar bl.a. enstatsfinansiell kris som gjorde en snabb och storbudgetsanering helt nödvändig. Det sätt som regeringengenomförde besparingar och skattehöjningar på medfördeökade ekonomiska klyftor i samhället med ökad utslagning,ökade ekonomiska orättvisor och ökade motsättningar. Vianser att vid en finansiell åtstramning måste ocksåfördelningspolitiken skärpas - annars får man enomfördelning från de ekonomiskt svagare till de starkare ochså har det också blivit . Många av våra förslagtar därför sikte på att omfördela resurserna så att deekonomiskt svagare får ett större utrymme.Grön ekonomisk politikSverige behöver en grön ekonomisk politik som rättar till degrundläggande strukturella felen i svensk ekonomi. Under dekommande tre åren, som vårpropositionen och den härmotionen främst spänner över, måste den ekonomiskapolitiken läggas om med en grön skattereform, förkortadgenerell arbetstid och bättre villkor för små och medelstoraföretag. Vi föreslår att målen för den ekonomiska politikenska vara: Miljöskuldsökningen ska upphöra och därefter skamiljöskulden minskas. Det kräver långtgående miljökrav ilagstiftningen, miljöanpassning av skattesystemet och betydandesatsningar på miljön inom både offentlig och privat sektor. En rättvisare och mer solidarisk fördelning av såväl tillgångar sombesparingar ska uppnås med en stärkt fördelningspolitik, bl.a. genomlägre ersättningar och bidrag till medel- och höginkomsttagare, färrebesparingar på subventioner till ekonomiskt och socialt klämdamänniskor. En ökad jämlikhet mellan könen ska uppnås. Detta innebär förutomökad rättvisa och livskvalitet också bättre möjligheter till ekonomisktvälstånd till följd av ett mer optimalt deltagande i ekonomin. Den öppna arbetslösheten ska minskas till högst3 % , bl.a.genom sänkt arbetstid, minskad beskattning av arbete, statligainvesteringssatsningar på gröna jobb inom bl.a. kultur-,kommunikations- och energiområdena och genom att skapa bättreförutsättningar för främst små och medelstora företag. Enskilda människors ekonomiska självtillit ska stegvis stärkas genomgenerellt sänkt arbetstid, brutet tak och grundskydd i socialförsäkrings-och pensionssystemen, lägre beskattning av arbete och högremiljöskatter, ökat inflytande i den demokratiska processen och ioffentliga angelägenheter m.m. DDen offentliga sektorns finansiella sparande ska överstiga avBNP 1997, nå balanspunkten 1998 och att statsskulden bör minskasfrån 1999vara i balans 1998 och därefter uppvisa ett långsiktigtöverskott på av BNP som medelvärde över enkonjukturcykel. bör även statsbudgeten vara i balans så attstatsskulden därefter kan börja minskas. Realräntorna ska hållas nere bl.a. genom bibehållna lågakostnadsökningar, fullföljd statsfinansiell sanering och utgiftskontroll,samt en bättre fungerande och mer dynamisk arbetsmarknad. Förutsättningar ska skapas för en växande privat sektor med fler små ,medelstora eller kooperativa företag. Detta ska ske på ett sådant sättsåatt ett resurs- och energieffektivt produktionssätt främjas och så attsysselsättningen ökar. Det är angeläget att hålla nere realräntorna ochatt underlätta för främst små och medelstora företag att öka sinainvesteringar.Den ekonomiska utvecklingenOhållbart energislöseriUnder har utvecklats från enjordbruksbaserad ekonomi till att avbefolkningen arbetar inom jordbrukssektorn. Omställningeninleddes av en snabb tillväxt inom tillverkande ochråvarubaserad industri. Ett kallt klimat, tidig profilering påenergiintensiv industri och hög levnadsstandard medför eninternationellt sett hög nivå av energianvändning perinvånare och ett stort beroende av importerad hjälpenergi iform av olja och kol. Den första oljekrisen initierade etttrendbrott som har inneburit minskad och effektivareenergianvändning. Kärnkraftsavvecklingen ställer nuytterligare krav på energieffektiviseringar och begränsarutrymmet för energikrävande verksamheter. Detta är enpositiv och i grunden nödvändig utveckling för att skapa ettlångsiktigt hållbart samhälle - dagens energianvändningligger på en långsiktigt orimligt hög nivå.Växande obalanser i ekonominTrots recessionen och inbromsningarna tillföljd av 70-talets "oljekriser", så är den allmänna trenden desenaste 40 åren en stadig ekonomisk tillväxt på i genomsnitt2,och invånare. Det har inneburit attbruttonationalprodukten realt sett har fördubblats perinvånare. Tillväxten var emellertid högre på 50- och 60-talenoch lägre främst . Den lägre tillväxten skerå andra sidan från en högre total nivå. Utvecklingenpåminner om vad som varit fallet i de flesta västländer.Strukturen i den svenska tillväxten är emellertid i fleraavseenden egenartad. Den offentliga konsumtionen ökadefrån av BNP 1950 till 1996, somden privata konsumtionen sjönk från till 52,7 %.Detta är uttryck för att omfattande offentliga socialavälfärdsprogram har genomförts, men också för att detprivata näringslivet och hushållen har haft en svag utvecklingde . Hushållens sparande har då varit mycketsvagt, och vissa år rentutav negativt, under den andra halvanav . De små och medelstora företagensinvesteringar var alltför små för att tillåta en mer utveckladekonomi. Skattebaserna för de offentliga verksamheterna hardärigenom haft en förhållandevis svag utveckling vilkettillsammans med bristande utgiftskontroll i de offentliga ochpolitiska systemen ledde till en växande, och till slutexploderande, statsfinansiell kris.Behov av bättre utgiftskontrollDet är därför nödvändigt att på en rad olika sätt förbättrastatens och kommunsektorns utgiftskontroll, att minskautgiftstrycket i den offentliga ekonomin genom besparingar ifrämst transfereringar med liten fördelningseffekt och vissaföråldrade statliga verksamheter. Ytterligare steg bör tas föratt bättre organisera och effektivisera i offentligaverksamheter och transfereringssystem - kostnadstrycketmåste hållas tillbaka på långsiktigt hållbara nivåer.Prioriteringarna ur social och miljömässig synpunkt måsteförbättras avsevärt. Besparingar kan ske på transfereringartill hög- och medelinkomsttagare, men inte på de som saknarekonomiska marginaler - i det sistnämnda fallet leder det tillövervältringar på socialbidragssystemen som kommunernabekostar. Besparingar kan göras i betydligt högre grad påmilitär och större vägbyggen, men däremot är de genomfördabesparingarna på t.ex. kalkning mot försurning, sanering avallvarligt miljöskadade områden och miljöforskning klartkontraproduktiva.Inflationsekonomin - en parantesFörsvagningen och urholkningen av svensk ekonomin under70- och 80-talen karaktäriserades också av hög inflation. Detmedför ett högt och varierande ränteläge som bromsadeinvesteringar i näringslivet, särskilt hos små och medelstoraföretag. Inflationen innebar också att spekulationsekonomigynnades framför mer långsiktig realekonomi - det lönadesig att låna och spekulera i allt från fastighetertill värdepapper i stället för att investera i ny produktion,ökad produktivitet eller nya idéer. Det är, bl.a. av dessa skäl,helt nödvändigt att hålla fast vid en låg och stabil inflation,och därmed också varaktigt låga räntor både nominellt ochrealt. Det gynnar investeringar i små och medelstora företag,det pressar ner boendekostnaderna som utgör en mycket stordel av hushållens utgifter och det gynnar både ett ökatsparande och minskat bidragsberoende. I förlängningen ärstabila priser en avgörande förutsättning också för att få flerjobb till dem som annars skulle hamna i ofrivilligarbetslöshet.Två budgetpolitiska misstagDen successiva och sedermera snabba uppbyggnaden av enenorm räntebärande statsskuld berodde till stor del på tvåekonomisk-politiska misstag . För detförsta så innebar sammanbrottet av Bretton Woods-systemeti att det blev lättare att finansieraunderskott i de offentliga finanserna med lån direkt ellerindirekt på de internationella marknaderna utan att det till enbörjan återverkade på något påtagligt sätt på ekonomin.Avregleringarna underlättade ytterligare förlånefinansering på den snabbt växande globalafinansmarknaden. var ingalunda ensam om att"upptäcka" att nu gick det att tänja i budgeten och släppafram populära kostnadsdrivande reformer - trots att detmedförde underskott år ut och år in. Det första misstaget varalltså att inte skaffa någon annan form av effektivareutgiftskontroll när den internationella motkraften försvann.Det är först nu med ny budgetprocess i staten och lagstadgatkrav på balans i kommuner och landsting, som vi är på vägatt återupprätta en hållbar budgetpolitik.Det andra misstaget består i ett tankefel: att ständiga underskott i deoffentliga finanserna är ofarliga och t.o.m. en verkningsfull metod attpåskynda den ekonomiska tillväxten. Ofarliga genom att staten alltid kan tatillbaka pengarna genom höjda skatter, eller genom att på ett eller annat sättsläppa fram ökad inflation. Verkningsfulla genom de stimulanseffekter påekonomin som ökad offentlig konsumtion och ökade transfereringar ger.Dessa stimulanseffekter förutsätts då vara större än den belastning somökade räntor medför. När vi nu ser tillbaka på statistiken för svensk ekonomide så kan vi konstatera att denna idé var ett önsketänkandesom i verkligheten ledde till sin motsats. hårda kritik mottillväxt- och konsumtionsfixeringen i svensk ekonomi kom attbesannas på ett mycket konkret sätt under 90-talet.Miljöskulden ökarLångtidsutredningen föreslog att välfärdsbegreppetborde utvidgas till att innefatta faktorer som utarmning avnaturresurser och kostnader för reparation av miljöskador.Den svenska miljöskulden beräknades 1992 till minst 260mdkr med en årlig ökningstakt på ca 7 mdkr (SOU 1992:58).Den om svensk miljövård som kom under1996 visar att har stora brister inom framför alltnaturvården - detta pekar på att miljöskulden sannoliktfortfarande ökar. Beräkningar av det s.k. rättvisamiljöutrymmet som gjorts av ett antal miljöorganisationerpekar på att har en ekologiskt ohållbar utveckling.En annan utredning (SOU 1991:37) föreslog attmiljöräkenskaper i anslutning till nationalräkenskaperna skainföras och SCB, KI och SNV fick i uppdrag att utveckladessa. Det sistnämnda projektet pågår ännu.1996 publicerade () en rapport ombl.a. miljöjusterad BNP för . Metoden,som har prövats på en rad västländer, innebär att ett index för hållbarekonomisk välfärd (Index of Sustainable Economic Welfare, ISEW)beräknas och adderas till det traditionellt beräknade BNP-värdet. Förutom enrad miljöfaktorer ingår även vissa sociala faktorer, främst förinkomstfördelning (jämnare fördelning ger högre värde) och kostnader försjukvård m.m. De största neddragande komponenterna är utarmning avnaturresurser, långsiktiga miljöskador och kostnader för utsläpp till luft ochvatten. De miljökostnader man räknat med ligger i linje med eller lägre änsvenska bedömningar i bl.a. (bl.a. SOU 1989:83)och (SOU 1992:58). Naturligtvis har man avpraktiska skäl inte kunnat räknat med alla miljökostnader, varförbedömningarna kan antas ligga i underkant. De största pluskomponenterna ärjämnare inkomstfördelning och hushållsarbete (informell sektor).Enligt dessa beräkningar skedde ett trendbrott kring 1980, varefter denjusterade BNP-siffran har haft en fallande trend. 1992 ligger den justeradeBNP-siffran per capita lägre än den traditionellt beräknade. Denekonomiska utvecklingen har således varitbetydligt svagare än vad den tradionella BNP-beräkningen visar. Tillväxtenhar i medeltal varit och invånare, dvs. knappt hälften av vadsom vanligen uppges. har tillväxten varit obefintlig eller negativ,dvs. de negativa miljöeffekterna har varit större än den traditionelltberäknade ekonomiska tillväxten.Sedan 1992 har inga förändringar skett som kan antas ha minskat denegativa miljöeffekterna i någon större omfattning. Inkomstfördelningen hardäremot blivit mindre jämlik, varför vi kan anta att en fortsatt fallande trendär för handen.Dessvärre har inte regeringen gjort någon motsvarande redovisning av denekonomiska utvecklingen i vårpropositionen. I det konvergensprogram somregeringen lämnade till ingick ett miljömål ochsysselsättningsmål vid sidan av de i specificeradekonvergenskraven. Miljömålet specificerades som att miljöskulden inteskulle tillåtas växa i samband med att konvergensprogrammet genomförs. Iprogrammet utlovas att ska få en redovisningav utvecklingen, och så har också skett i samband med budget- ochvårpropositionerna. I dessa redovisningar har emellertid inte miljösituationeneller miljöskuldens utveckling behandlats. Inte heller i något annatsammanhang har regeringen för gjort någon sådan redovisning.Det är därför uppenbart att regeringen inte följer sitt eget konvergensprogrampå den punkten. Det innebär att inte fått det utlovade underlagetför att kunna bedöma den ekonomiska utvecklingen med avseende påmiljöskuld eller miljösituation. bör därför ge regeringen till kännaatt möjligt, dock senast i samband med budgetpropositionen iseptember, redovisa miljöskulden eller miljösituationens utveckling. Ensådan redovisning kan också göras på ett motsvarande sätt som ovanrefererade ISEW-studie.FinanspolitikenFinanspolitiken måste kännetecknasav bra utgiftskontroll och långsiktigbalans i de offentliga finanserna.Offentliga underskott ska undernormala år inte accepteras.Statsskulden har på grund avlångvariga och i början av 90-taletaccelererande underskott blivit såstor att enbart räntebetalningarna fördenna utgör den största enskildautgiftsposten på den statliga budgeten- beräknas den bli 106miljarder kronor.