ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GL02Ju709 · 1997-10-06 00:00:00 — prostitutionsutredning föreslog i betänkandet SOU 1995:15 att all könshandel skulle kriminaliseras, det vill säga straffansvaret skulle omfatta både köpare och säljare. anser att det finns många starka skäl för att i lag förbjuda all handel med sex. Sexualiteten är ett av kärlekens starkaste uttrycksmedel. Det är därför en kränkning av sexualiteten och människovärdet att göra den till en handelsvara. Principen i ett humant och civiliserat samhälle bör sålunda vara ett avståndstagande från prostitution. Lagen bör uttrycka denna etiska värdering. Staten har som lagstiftare ett huvudansvar för normbildning i ett samhälle, där alla människor har rätt att mötas med respekt. Ytterligare ett skäl för att i lag förbjuda prostitution är att mycket tyder på att de prostituerade själva skulle välja att söka sig bort från denna verksamhet om den inte var tillåten. På så sätt kan många unga kvinnor räddas från att hamna i en svår situation som ofta slutar i missbruk och misär. En lag skulle också skapa realistiska förutsättningar att arbeta mot prostitutionen. Polisen kan ingripa och adekvata åtgärder vidtas. Lagen blir ett redskap, inte bara en markering. Inte minst de boende i de kvarter som är hårt drabbade skulle uppskatta att handeln stoppades. Genom att lagstifta om prostitution sätts gränser för vad som får ske ute på gator och torg och en tryggare miljö skapas för alla. Prostitutionen är inte bara ett möte mellan köpare och säljare. Den är en del av den organiserade brottsligheten. Könshandeln är motorn i en omfattande sexindustri. Den är en mycket expansiv del av ekonomin den svarta ekonomin över hela världen. Prostitutionen är ett internationellt fenomen och problem. Vi behöver reagera kraftfullare på den allt öppnare sexhandeln. Kvinnor från andra länder importeras till , ibland under falska förespeglingar om ett bättre liv. Dessa kvinnor behandlas med förakt och saknar alla möjligheter att påverka sina liv. Om vi anser oss vara en rättsstat är det omöjligt att stillatigande se på hur denna hänsynslösa handel får fortgå. Det är angeläget att en kriminalisering genomförs först när det finns ett utbyggt system för att sätta in adekvata rehabiliterings- och vårdinsatser för dem som är inblandade i prostitution och som kan vara i behov därav. Om prostitution kriminaliseras gör samhället en markering att könshandel inte är acceptabelt. Denna åtgärd skulle sannolikt leda till att prostitutionen minskar. Härmed kan mycket lidande undvikas. Detta är huvudsyftet med en lag som kriminaliserar både köpare och säljare av sex. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att kriminalisera könshandeln så att straffansvaret omfattar både köpare och säljare. Skånberg (kd)
mot · GL02Ju711 · 1997-10-06 00:00:00 — Förbud mot diskriminering i näringsverksamhet Det är straffbart för en näringsidkare att diskriminera någon människa på grund av ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse eller homosexuell läggning. Vi anser att det är lika klandervärt om en näringsidkare diskriminerar någon på grund av funktionshinder. Jag föreslår därför att brottsrubriceringen olaga diskriminering (16 kap. 9 § ) skall utvidgas att omfatta även människor med funktionshinder. En utvidgning av straffstadgandet i 16 kap. 9 § till att även omfatta funktionshindrade skulle vara en tydlig markering från lagstiftaren att diskriminerande handlingar för näringsidkare vad gäller människor med funktionshinder är oacceptabla. Förbudet bör även ge allmänpreventiva effekter och tillsammans med andra åtgärder bidra till en attitydförändring. Att utvidga ett redan befintligt diskrimineringsförbud till att omfatta funktionshindrade har dessutom den fördelen att förbudets tillämpningsområde liksom vilka personalkategorier som omfattas av diskrimineringsförbudet redan är kända. Syftet är, vilket egentligen borde vara självklart, att människor med funktionsnedsättning ska tillgodoräknas samma skydd som de grupper som omfattas av den gällande bestämmelsen i 16 kap. 9 § . Den brottsliga gärningen enligt 16 kap. 9 § består i att en näringsidkare diskriminerar en person genom att inte gå honom/henne tillhanda på de villkor som näringsidkaren tillämpar i förhållande till andra. Ordet diskriminering har i detta sammanhang en snäv betydelse. Bestämmelsen omfattar endast sådana situationer där någon uppsåtligen missgynnar en människa genom att behandla honom/henne mindre förmånligt än andra. Det handlar om diskriminering som kan komma till uttryck genom att en näringsidkare till exempel inte släpper in människor på restauranger eller till affärslokaler. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förbud mot att diskriminera personer med funktionshinder i näringsverksamhet.
mot · GL02Ju712 · 1997-10-06 00:00:00 — Över 6 000 rån begås i vårt land och trenden är att de brott ökar där rånaren är beväpnad med ett skarpladdat skjutvapen. För att kunna bevisa denna omständighet krävs att gärningsmannen skjuter eller att han grips under själva rånet. Det sker ytterst sällan. Polisen blir i stället tvungen att fråga rånaren om vapnet var skarpladdat. Svaret på denna fråga är på förhand givet och därför fälls i stort sett inga butiksrånare för grovt rån. Det är principiellt tveksamt och stridande mot allmän rättsuppfattning att lagstiftningen är utformad på ett sådant sätt att gärningsmannen medges ett övertag. Det vore rimligare och mer förenligt med allmän rättsuppfattning att tillmäta rånoffrets upplevelse större betydelse då det gäller att avgöra om rånet skall anses vara grovt eller inte. Vapen som kan användas utan risk för åtal för grovt rån är kniv, yxa, hiv-smittad kanyl, vapenattrapp och ett riktigt men oladdat vapen. Helt klart är att de som utsätts för rån blir lika rädda för en kniv som för en pistol, och kvarstående psykiska skador på grund av upplevelsen torde inte bli mindre. Offrets upplevelse av rånet är mycket viktigare än gärningsmannens kännedom om vapnet. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag innebärande att alla väpnade rån klassas som grova i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GL02Ju713 · 1997-10-06 00:00:00 — Att vara lika inför lagen är en mänsklig rättighet. Så fungerar emellertid vårt rättsväsende . Straffpåföljden kan variera beroende bl a på var man bor i landet och vilken tingsrätt som dömer. Möjlighet till överklagande till högre instans gör det dock möjligt att få en sak prövad i ett regionalt eller nationellt perspektiv. Där jag ser den stora orättvisan är om jag har körkort eller inte. Tingsrätterna hanterar inte körkortsindragningar. Det gör länsrätterna. Det innebär att tingsrätten bedömer straffpåföljden utan att ta hänsyn till om den dömde har körkort eller inte. Om två personer, den ena med körkort och den andra utan, har begått exakt samma brott kommer tingsrätten att döma samma straffpåföljd. Först därefter tar länsrätten ställning till om brottet också är skäl för en körkortsindragning och i så fall för hur det skall återkallas. Detta oavsett om brottet är en trafikförseelse eller stöld, misshandel etc. Att bli av med sitt körkort kan vara en värre straffpåföljd än ett frihetsberövande beroende på om man i sitt arbete kör t ex bil eller buss eller bor på en plats där det är en förutsättning att man har körkort och bil för att kunna komma till arbetet, utbildningen, dagligvarubutiken etc. Ett indraget körkort innebär ofta också stora ekonomiska förluster som inte bara drabbar den enskilde brottslingen utan hela hans eventuella familj. Enligt nämndemännen i tingsrätten i min kommun återkommer alltför många av dem som har fått sitt körkort återkallat i ärenden om olovlig körning. De har tagit chansen att klara sitt dagliga bröd utan körkort. Det är en viktig princip och en mänsklig rättighet att hela straffpåföljden ses i ett sammanhang och inte som är fördelat på olika instanser i vårt rättssystem. Återkallandet av körkort är för mig en straffpåföljd som måste vägas in i det totala straffet. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en översyn av den totala straffpåföljden för körkortsinnehavare.
mot · GL02Ju714 · 1997-10-06 00:00:00 — Påföljd vid flera brott En mycket hög andel av alla brott begås av ett mindre antal av brottslingarna. Vi har fått en kategori brottslingar som närmast kan klassas som yrkesförbrytare. Ett av skälen till detta anges av polismän vara mängdrabatten vid många brott. Har en brottsling begått ett antal brott som renderar ett visst straff, exempelvis fängelse, vet han att straffet blir oförändrat eller bara obetydligt längre om han skulle begå ytterligare brott av samma typ. Om ett grovt inbrott normalt leder till fängelse leder fem liknande brott bara till en marginell straffskärpning. Det förekommer att brottslingar begår brott under sin permission och att detta inte föranleder straffskärpning. Det förekommer också att brottslingar begår ytterligare brott i väntan på rättegång och att detta bara resulterar i en mycket liten ytterligare påföljd, om ens någon. Att ta bort eller kraftigt minska mängdrabatten ger flera goda effekter. Det skulle dels sända en tydlig signal från samhället om att ytterligare brottslighet inte accepteras. Det skulle dessutom leda till färre brott och färre brottsoffer. Därmed skulle fler känna ökad trygghet i tillvaron, när antalet brott minskar. bör därför begära förslag från regeringen om att avskaffa eller kraftigt minska mängdrabatten vid utdömande av straff för många brott. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om gemensam påföljd vid flera brott.
mot · GL02Ju715 · 1997-10-06 00:00:00 — 1994 beslutade om ändringar i vapenlagen. Bl.a. infördes en rekommendation om att vapenhandlare som omsätter färre än 20 vapen skall mista sina rättigheter. Skälet var att komma åt bovarna, men som vanligt kommer några seriöst verkande näringsidkare i kläm. I något fall drabbar det personer som behöver sitt tillstånd att handla med vapen som en förutsättning för sin huvudsakliga verksamhet. Ett sådant exempel är en tillverkare av högteknologisk ammunition. Hans verksamhet bedrivs med tillstånd och kontroll från . För att kunna sälja ammunitionen kräver köparna, i första hand polis samt jakt- och skytteklubbar, att ammunitionen är provskjuten. Utan tillstånd att få handla med de vapen till vilka ammunitionen tillverkas försvåras verksamheten avsevärt. Därmed hotas arbetstillfällen. Lika omotiverat slår bestämmelserna i vapenlagen mot den vapensmed som tillverkar vapen på beställning i liten skala. Tillståndet att sälja vapen dras in. Detta görs trots att lagen i övrigt följs och vapensmeden är en allmänt aktad och seriös person. Om vapenlagen är så otydligt (eller tydligt) skriven att den omotiverat drabbar seriös verksamhet bör regeringen se över lagstiftningen och återkomma till . Alternativt bör regeringen förtydliga direktiven till tillståndsgivande myndighet för att undvika att seriösa näringsidkare kommer i kläm. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vapenlagen.
mot · GL02Ju716 · 1997-10-06 00:00:00 — Sexualbrott hör förmodligen till något av det svåraste en domstol har att avgöra. Ofta saknas vittnesmål och bindande teknisk bevisning. dom som friar tre män som i dömts till fängelse för sexuellt utnyttjande är ett sådant exempel. Den då 18-åriga flickan, kraftigt berusad, blir erbjuden skjuts hem av en okänd man. I bilen upptäckte hon att två andra män satt där. På en parkering och sedan i en lägenhet blir hon utsatt för flera våldtäkter av dessa tre och ytterligare fyra män. Flickan sa att hon blivit våldtagen. Pojkarna sa att samlagen varit frivilliga. Hovrätten tog ingen hänsyn till att flickan enligt egen uppgift varit rädd för männen. Flickan är enligt uppgift liten till växten och väger . Den centrala frågan i hovrättens dom var uppenbarligen om flickan varit så berusad att hon befann sig i vanmakt eller annat hjälplöst tillstånd. I hovrätten stod flickans ord mot de tre åtalade och ytterligare fyra pojkars ord. Enligt undersökningar så är hot till livet den dominerande upplevelsen av en våldtäkt. Reaktionsmönstret blir att överleva. Den slutsats vi kan dra efter hovrättens dom är att det finns ett stort behov av ökade kunskaper bland jurister om brottsoffers reaktioner. Domen överklagades till som hade att ta ställning till om flickan den aktuella natten befann sig i vanmakt eller annat hjälplöst tillstånd.Var hon tillräckligt berusad och försatt i ett sådant tillstånd så att hon var hjälplös? dömde en av männen för våldtäkt och de båda andra för sexuellt utnyttjande. Även om man kan tolka Högsta domstolens utslag som en upprättelse för flickan så anser vi att både lagen och lagens förarbeten måste bli tydligare och nya situationer som inte beskrivts tidigare måste komma till. En ändring av lagen bör också kunna fånga in situationen när en kvinna har en nedsatt förmåga att värja sig till exempel vid berusning eller handikapp och där hon utnyttjas av flera män. Vi föreslår därför en översyn av begreppen sexuellt utnyttjande och våldtäkt, gängvåldtäkt samt av betydelsen av begreppen vanmakt och annat hjälplöst tillstånd. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en översyn av begreppen sexuellt utnyttjande, våldtäkt, gängvåldtäkt samt betydelsen av orden vanmakt och annat hjälplöst tillstånd.
mot · GL02Ju717 · 1997-10-06 00:00:00 — Vapenberget i växer oroväckande som myndigheterna har dålig kontroll över utvecklingen. En utredning inom polisen visar att det finns 775 000 legala vapenägare i landet som äger 2,2 miljoner vapen. I den vapenutredning som brottsforskaren genomförde låg uppskattningen högre, eller på ca 900 000 vapenägare och 2,5 miljoner vapen. Detta visar på en stor osäkerhet om hur den faktiska situationen egentligen är. Under alla förhållanden anses inte antalet vapen ha minskat under de år som förflutit mellan de två utredningarna. I stället talar allt för motsatsen. Av alla jaktvapen som säljs i är importerade. De har dessutom en mycket lång livslängd (). Enligt är ett mycket vapentätt land i jämförelse med länder som , , och våra nordiska och östeuropeiska grannländer. Vapenstölderna och vapensmugglingen har ökat kraftigt. Enligt uppskattas antalet vapen utan giltig licens nu till 35 000. Drygt 1 600 militära automatvapen är på drift i . Antalet våldsbrott där skjutvapen används har också ökat kraftigt enligt . Den illegala vapenanvändningen är ett utpräglat storstadsproblem. Ett allvarligt och växande problem är att skjutvapen numera förekommer illegalt i allt yngre åldersgrupper. Vapenstölderna har ökat kraftigt . Många stölder anmäls aldrig, eftersom ägaren saknar licens. Det vanligaste stöldbytet är hagelgevär, jaktstudsare och pistoler. Det är också hagelgevären som oftast används vid rån. Enligt brottsforskaren är det alldeles för lätt att skaffa vapen i . Det finns veckoslutskurser där man kan ta jägarexamen . Därefter är det fritt fram att köpa upp till sex vapen, till exempel halvautomatiska kulvapen. Den utredning som leddes av förordade att nytillkomna jägare bara skulle få köpa två vapen, därefter skulle behovet prövas. På grund av massiva protester från jägarna och deras organisationer genomfördes förslaget aldrig. Och detta trots att det är klarlagt att dagens bestämmelser gynnar penningstarka personer som köper stora mängder vapen av vilka en stor del aldrig står under någon tillsyn. Vid behandling av tidigare motioner i detta ämne har justitieutskottet hänvisat till pågående utredningsarbete i syfte att se över vapenlagstiftningen med inriktning på att förebygga våldsbrott. Samma avvaktande hållning markeras i bet. 1996/97:JuU9 trots att i rapporten vapen (RPS Rapport 1995:2) framlade en rad förslag för att minska förekomsten av illegala vapen i samhället. Mot bakgrund av att det nu finns ett mycket fylligt underlag för att skärpa samhällets hållning mot den alltför lättvindiga hanteringen av vapen och den fortsatta ökning av våldsbrotten som följt i dess spår föreslår vi att regelverket nu blir förmål för en skyndsam översyn. Bland de åtgärder som bör prövas är tidsbegränsade tillstånd av vapeninnehav, hårdare förvaringsregler och krav på ökad rapporteringsskyldighet från skytteföreningar. Straffen för olaga vapeninnehav måste också skärpas betydligt. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av skärpning av reglerna för vapeninnehav m.m.
mot · GL02Ju718 · 1997-10-06 00:00:00 — Skyldighet att bistå den som befinner sig i nödsituation I samband med den tragiska bilolyckan i uppmärksammades även en skillnad i fransk och svensk lagstiftning. I föreligger en lagenlig skyldighet att bistå den som befinner sig i nöd, och underlåtenhet att lämna sådant bistånd kan vara straffbart. Motsvarande lagstiftning återfinns i flera länder; vad jag kan minnas bl.a. i . I har vi inte motsvarande lagstiftning. Rent moraliskt föreligger rimligen samma skyldighet. Likväl måste det anses vara en brist att lagen inte fastslår att man efter den förmåga man har skall bistå den som befinner sig i en akut nödsituation. Visserligen måste alltid en avvägning kunna göras av vilken fara man då utsätter sig själv för. I många situationer, t.ex. vid trafikolyckor och drunkningstillbud, torde bedömningen vara ganska enkel. Vid pågående misshandel och andra liknande situationer kan den vara svårare. Även i sådana situationer kan man dock alltid genom att tillkalla hjälp eller vidta andra ändamålsenliga åtgärder vara till gagn. rimmade satiriskt : Egen visdom bör man spara tills man själv är i fara. Svensk god tradition bör dock anses innebära skyldighet att bistå den som befinner sig i nödsituation. Detta bör vara lagfäst i likhet med vad som gäller i många länder. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att skyldighet att bistå den som är i nöd införs i svensk lag i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GL02Ju719 · 1997-10-06 00:00:00 — Reklamskyltar och varor utställda utanför butikerna blir allt vanligare i våra tätorter. Detta inslag i gatumiljön kan vara positivt men kan också upplevas som besvärande av gående. En särskilt utsatt grupp är synskadade, som lätt kan tappa orienteringen p.g.a. olämpligt placerade föremål på ytor som är avsedda för gående. Normalt behövs ett tillstånd för att ställa ut varor och reklamskyltar utanför butiker. Många kommuner är mycket restriktiva när det gäller dessa tillstånd och andra ställer krav på hur och var reklamskyltar får ställas upp. Många butiksägare efterlever dessa bestämmelser men andra gör det inte, de sistnämnda saknar oftast dessutom tillstånd att överhuvudtaget ställa ut något. Att bestämmelserna inte följs beror i huvudsak på att inget händer om ordningslag och föreskrifter inte följs. Det är polisen som ska beslagta de skyltar och varor som är olagligt placerade på gångbanor och eventuellt bötfälla företaget. Polisen upplever dock dessa brott som ringa och vidtager sällan några åtgärder. En jämförbar förseelse är felparkerade bilar, där åtgärder ofta vidtages. Detta beror sannolikt på att kommunerna har möjlighet att vidtaga åtgärder genom sina parkeringsvakter. För en liknande hantering av brott mot ordningslagen och de lokala ordningsföreskrifter som berör hinder på gångbanor, behöver förändringar göras i ordningslagen, som möjliggör för kommunerna att själva vidtaga åtgärder. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om framkomligheten för synskadade.
mot · GL02Ju720 · 1997-10-06 00:00:00 — Medverkan och passivitet vid brott I ett rättssamhälle som måste rätt och ordning gälla. Människor måste kunna känna en tillförsikt till rättsväsendet. Att skydda medborgarna mot våld och övergrepp och att garantera individers rättssäkerhet är avgörande för att man skall känna tilltro till vårt system. Många upplever att normer och värderingar upplöses och få har mod att ta ett personligt ansvar. Det är oacceptabelt att man inte kan döma alla brottslingar i de fall när fler har varit inblandade. Det kan vara svårt med bevisföringen, svårt att avgöra vem som har gjort vad. Men istället för att fria borde man istället fälla alla inblandade. Ingen kan få gömma sig bakom någon och ingen kan få skylla ifrån sig. Inte borde man heller få vara passiv när något brott begås utan man borde ha en skyldighet att ingripa och hjälpa offret. Det är ytterst en fråga om allas ansvar att få bukt med det ökade våldet i vårt samhälle. Lagändringar måste till i enlighet med vad som anförts ovan. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om straff när fler gärningsmän är inblandade, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om passivitet när brottslig gärning begås.
mot · GL02Ju721 · 1997-10-06 00:00:00 — Personer med funktionshinder diskrimineras inom svensk näringsverksamhet. Exempelvis tillåts flygbolag och researrangörer att ha vilka särregler som helst som utestänger funktionshindrade och utvecklingsstörda från resor. Även restaurangägare tillåts diskriminera funktionshindrade och utvecklingsstörda när de vill äta på restaurang. Näringsidkare behöver inte behandla personer med funktionshinder rättvist, utan kan godtyckligt ta det beslut som för dagen passar. Flera länder har emellertid säkrat funktionshindrades rättigheter i antidiskrimineringslagar, bland andra , , , och . I har ADA-lagen (Americans with Disabilities Act) förändrat funktionshindrades vardag. har alltså i detta avseende nått längre än i fråga om att behandla sina invånare rättvist. Det framstår dock som oförenligt med svenskt rättsmedvetande att näringsidkare skall tillåtas behandla en person sämre på grund av omständigheter som till exempel politisk eller religiös åskådning, ras eller homosexuell läggning. Därför har det ansetts angeläget och naturligt att förbjuda detta i . Det är lika angeläget att stoppa den diskriminering som funktionshindrade och utvecklingsstörda drabbas av. Naturligtvis skall också funktionshindrade kunna förvänta sig en rättvis behandling. Därför bör diskriminerande företeelser kriminaliseras. Förbudet skall ses som ett uttryck för samhällets handikappolitik, det vill säga ett erkännande av funktionshindrades rättigheter. Det kan inte vara meningen att en grupp människor i vårt samhälle skall behöva utstå kränkningar på grund av fördomar och okunskap. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av antidiskrimineringslag i näringsverksamhet vad avser personer med funktionshinder.
mot · GL02Ju722 · 1997-10-06 00:00:00 — Några medialt uppmärksammade fall av s.k. styckmord har lett till fällande dom angående styckning av kropp enligt lagen om brott mot griftefrid med böter eller fängelse . Genom att kroppen styckats har dödsorsak ej kunnat fastställas och därmed inte heller om mord eller dråp föregått styckningen. Samhället måste reagera tydligt så att styckning bedöms strängare för att markera att detta är en avskyvärd handling i sig. Därför bör straffet för styckning höjas och jämställas med grovt vållande till annans död. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om skärpning av straffet för styckning av kropp.