mot · GL02A312 · 1997-10-06 00:00:00 — Utgiftsområde 13, Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet 13 Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet har ständigt fört fram arbetslöshetsförsäkringen som en omställningsförsäkring för den som av konjunkturella eller strukturella skäl blir arbetslös. Den skall tillsammans med en aktiv arbetsmarknadspolitik och utbildningsinsatser bidra till att den som drabbas av arbetslöshet tryggt kan förstärka sin position på arbetsmarknaden och söka jobb. Försäkringens grundidé är att skapa ekonomisk trygghet under omställningsfasen till ett nytt jobb. Kraven på den arbetslöse motsvaras av krav på en effektiv sysselsättningspolitik där både stat och kommun har ett stort ansvar. Kompetensförstärkning och rörlighet skall stimuleras. Passiva ersättningsperioder skall vara kortvariga. Den individuella handlingsplanen skall prioritera ett aktivt förhållningssätt. Därför måste svårigheter att få tillfredsställande barntillsyn undanröjas. Såväl barnen som de arbetslösa drabbas av missriktat sparnit i många kommuner. Arbetslinjen som tillämpats i i kombination med en väl utbyggd arbetslöshetsförsäkring har länge fungerat väl. Höga aktivitetskrav har ställts på de arbetslösa som politikens uppgift har varit att prioritera sysselsättningsmålet och bekämpa arbetslösheten. Det är inte a-kassans fel att långtidsinskrivningen ökar vid arbetsförmedlingarna eller att rundgången mellan åtgärder och ersättningsperioder blir vanligare. Det handlar snarare om brister i den ekonomiska politiken, att sysselsättningspolitiken varit svag och att regeringen negligerat behovet av en arbetstidsförkortning. Trots de stora behoven i samhället erbjuds inte arbetstillfällen i tillräcklig omfattning, och det utförda arbetet är mycket ojämlikt fördelat. Den linje som tidigare hävdat står fast och vi aktualiserar ett antal viktiga frågor under detta utgiftsområde . Nuvarande dagpenningnivåer rimmar allt sämre med talet om en inkomstrelaterad försäkring. var högsta dagpenning , är den och det finns beslut om en höjning till från . har löneutvecklingen fortskridit. Alltfler löntagare hamnar ovanför taket för dagpenningen. Kompensationsgraden blir således för alltfler inte ens , inte heller efter höjningen. ligger grundbeloppet på en alltför låg nivå. föreslår att den högsta dagpenningen sätts till och grundbeloppet till . Den tidigare följsamheten efter den genomsnittliga förtjänstutvecklingen måste dessutom återinföras för att inte försäkringens täckningsgrad skall urholkas. står fast vid att ersättningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen successivt bör höjas till motsvarande av den tidigare inkomsten. Det statsfinansiella utrymmet för denna reform beror till stor del på att arbetslösheten kan minskas genom ökad reguljär sysselsättning. På så sätt kan målsättningen att halvera den öppna arbetslösheten kombineras med målsättningen att återställa ersättningen till den tidigare nivån. Som tidigare föreslagit prioriteras en höjning till i inledningen av nästa mandatperiod. Arbetsvillkoret har gjorts hårdare trots att arbetsmarknaden fått större inslag av korttids- och deltidsarbeten. Det drabbar ungdomar och invandrare och inte minst betydande delar av kvinnors arbetsmarknad. Ungdomars allt högre grad av socialbidragsberoende är ett oroande tecken. Det får inte bli så att arbetsvillkoret utesluter alltfler från möjligheten till att få arbetslöshetsersättning. Vi saknar tyvärr analyser av vilka konsekvenser det nya arbetsvillkoret får för olika kategorier av anställda. Regeringen bör återkomma med en redovisning av det nya arbetsvillkorets effekter för olika utsatta grupper på arbetsmarknaden och för försäkringens täckningsgrad. menar liksom tidigare att begränsningsregeln för kvalifikation till arbetslöshetsförsäkringen med avseende på anställningar med offentliga subventioner är ologisk och bör ändras. Vi menar att kriteriet skall vara att det rör sig om ett reguljärt arbete. Då skall det avgörande vara att anställningsförhållande råder och att lön betalas ut enligt avtal för det arbete det gäller. Det innebär exempelvis att individuellt anställningsstöd bör kvalificera till försäkringen. Något annat vore godtyckligt och orättvist för den anställde. Den offentliga subventionen saknar i detta fall betydelse. har upprepade gånger krävt att den negativa särbehandlingen av deltidsarbetslösa skall upphöra. kan den som har en fast deltidstjänst endast fyllnadsmarkera och få arbetslöshetsersättning . Därefter anses den deltidsarbetslöse ha anpassat normalarbetstiden till den nya deltidstjänsten och ersättningsrätten upphör. kräver att den speciella deltidsregeln slopas i den nya lagen om arbetslöshetsförsäkring. Vi menar att ersättningen inte får vara en inkomstutfyllnad när arbetsgivare väljer att anställa personal med begränsad arbetstid men att lösningen ligger i att arbetsrättsligt ytterligare förstärka rätten till heltidsarbete och att arbetsförmedlingarna inte prioriterar bort de deltidsarbetslösa. bestraffas i första hand kvinnor för att arbetsgivare inom kommuner, landsting, handel, hotell och restaurang planerar sina verksamheter med deltider. Rapporter har visat att många lämnar arbetet för att kunna försörja sig på hel arbetslöshetsersättning. Det motverkar arbetslinjen genom att ge incitament för heltidsarbetslöshet i stället för deltidsarbete. betraktar de nuvarande reglerna som diskriminerande. De slår huvudsakligen mot lågavlönade kvinnor. De deltidsarbetslösa skall inte behöva drabbas i väntan på den utredning som sitter. kräver att deltidsbegränsningen tas bort ur det nya regelverket. 2.4 En bortre parentes En stor del av arbetslöshetsproblemet är av strukturell art. Det handlar om kompetensproblem och om regionala svårigheter på arbetsmarknaden men också om effekter av den könssegregerade arbetsmarknaden. Den fulla sysselsättningen i rådde som arbetslöshetsförsäkringen hade som mest gynnsamma villkor. De senaste årens nedskärningar i ersättningsnivåer och försämringar i regelverket som styr a-kassan har inte på något sätt bidragit till att minska arbetslösheten. Däremot har klassklyftor och otrygghet ökat. Massarbetslösheten kan inte skyllas på de arbetslösa eller på problem med arbetslöshetsförsäkringen. har ganska korta tidsbegränsade ersättningsperioder. Grundläggande är att vi med aktiv arbetsmarknadspolitik driver arbetslinjen så att återkvalifikation till försäkringen blir möjlig. Så länge detta är arbetsmarknadspolitiskt meningsfullt skall det inte förhindras av godtyckliga tidsregler. Misslyckanden på arbetsmarknaden och i det politiska systemet skall inte straffa den enskilde. Vi anser att en formellt bestämd tidsgräns inte är relevant i de individuella handlingsplaner som sätter arbets- och kompetenslinjen främst. Så länge den arbetslöse efter förmåga och efter vad som kan bedömas vara skäligt uppfyller sin del i kontraktet är det andra politiska åtgärder som behövs. Enligt uppfattning är det inte säkert att nuvarande arbetsmarknadspolitiska åtgärder är de lämpligaste för alla äldre och långtidsarbetslösa. Tvärtom kan rundgången upplevas som meningslös och destruktiv. I stället för att angripa arbetslöshetsförsäkringens regler för återkvalifikation bör alternativa sysselsättningsprogram, arbetstidsförkortningar och övergångslösningar till pension studeras. Det är givet att kommunerna har en viktig roll att spela när dessa arbetsmarknadspolitiska problem skall ges en effektiv lösning. Den socialdemokratiska partikongressen avvisade också förslaget om en bortre parentes. Vi förväntar oss att detta beslut får genomslag i regeringspolitiken. Detta bör ges regeringen till känna. Regeringen har i tilläggsbudgeten återigen fått justera upp anslaget till arbetslöshetsersättningen för att kunna täcka de ökande kostnaderna för arbetslösheten. Förra budgetåret fick anslaget för arbetslöshetsersättning justeras upp med . Innevarande år har sammanlagt mer än måst tillföras anslaget utöver budget för att uppfylla åtaganden i förhållande till de arbetslöshetsförsäkrade. menar givetvis att det varit nödvändigt att göra dessa budgetjusteringar under rådande omständigheter, men menar också att det aktualiserar ett problem som vi tidigare tagit upp. Utvecklingen visar dels vikten av att realistiska prognoser och inte politiskt önsketänkande ligger till grund för anslagsberäkningen, och dels att det är ytterst tveksamt om det alls är meningsfullt att bestämma utgiftsramar på ett område som är hårt regelstyrt och mycket konjunkturberoende. I båda dessa avseenden har starka kritik bekräftats. Det finns anledning att ompröva tillämpningen av systemet med utgiftsområden i detta fall. Det nära sambandet mellan utgiftsområdena 13 och 14 gör det dessutom tveksamt att ha en uppdelning på två utgiftsområden inom nuvarande system. En övervägande del av kostnaderna för de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna avser försörjningsmedel vars alternativ vore a-kasseersättning. Av de totala kostnaderna för kontantstöd och arbetsmarknadspolitiska åtgärder består av försörjningsmedel av olika slag. Den under budgetåret införda ordningen att viss del av arbetslöshetsersättningen kan utnyttjas för en åtgärd i form av projektverksamhet förvirrar bilden ytterligare. Mycket talar för att ett anslag för omställningskostnader bör införas inom ramen för utgiftsområde 14, och som inkluderar det nuvarande anslaget utgiftsområde13 A 1. På detta sätt skulle en mer flexibel lösning kunna åstadkommas som medger ett aktivare förhållningssätt i syfte att minimera det passiva bidragsberoendet. Detta bör ges regeringen till känna. 3.1 Från kontantstöd till aktivitetsstöd beslutade tidigare att i tilläggsbudgeten införa en försöksverksamhet där regeringen får föreskriva att pengar från arbetslöshetsersättningen får betalas ut till arbetslösa personer för olika aktiviteter . delar regeringens uppfattning att passiva ersättningsperioder bör minimeras och att det skall vara möjligt att flytta medel från kontantstöd till aktivitetsstöd om det bedöms arbetsmarknadspolitiskt rationellt. En skillnad bör dock kvarstå mellan att stå till arbetsmarknadens förfogande och att vara i en arbetsmarknadspolitisk åtgärd. De restriktioner som gäller för det flexibla utnyttjandet av a-kassemedel är av samma slag som för traditionella åtgärder. Vi anser fortfarande att det var olyckligt att regeringen fick särskilda befogenheter att fördela medel till lokala projekt. Det bästa hade varit att låta AMS fördela dessa medel enligt generella kriterier som överensstämmer med de arbetsmarknadspolitiska målen både av saklighetsskäl och av samordningsskäl. Det är dock viktigt att arbetsförmedlingsnämnderna kan genomföra lokalt anpassade projekt som bryter traditionella mönster för att generera nya sysselsättningstillfällen. Vi anser att ytterligare möjligheter bör ges till de lokala arbetsförmedlingsnämnderna. föreslår därför vid sidan av den beslutade försöksverksamheten att överförs till utgiftsområde 14 för att användas som aktivitetsstöd inom ramen för otraditionella sysselsättningsprojekt. Vi har även under utgiftsområde 14 beräknat ytterligare åtgärdsmedel. föreslår att av anslaget för bidrag till arbetslöshetsförsäkringen överförs till utgiftsområde 25 för extra jobbsatsningar i kommuner och landsting . Förutsättningen för att dessa pengar skall utbetalas till kommunsektorn är dock att långtidsarbetslösa anställs till avtalsenliga löner. Vi beräknar att 25 000 personer kan sysselsättas för dessa pengar. Förutsättningen är att medel skjuts till i enlighet med förslag om sänkta arbetsgivaravgifter som framgår av motion för utgiftsområde 25. På detta sätt skapas möjligheter till meningsfull sysselsättning inom välfärdssektorn med dess stora personalbehov för många som befinner sig i destruktiv passivitet till en blygsam samhällsekonomisk kostnad. Sammantaget föreslår således att utgiftsramen för utgiftsområde 13 sänks med 1998. Regelförändringar i a-kassesystemet ökar belastningen med medan disponeras inom andra utgiftsområden. kraftfulla sysselsättningsskapande åtgärder i övrigt kommer givetvis också att begränsa belastningen på a-kassan men vi har avstått från att beräkna dynamiska effekter på kort sikt. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att den högsta dagpenningen i a-kassan sätts till fr.o.m. , att beslutar att grundbeloppet sätts till fr.o.m. , att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om redovisning av arbetsvillkorets effekter, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ändring i begränsningsregeln för kvalifikation till arbetslöshetsförsäkringen, att beslutar att ta bort deltidsbegränsningen ur regelverket, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en bortre parentes, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att ett anslag för omställningskostnader införs under utgiftsområde 14, att för beslutar att överföra från utgiftsområde 13 till utgiftsområde 14, att för beslutar att överföra från utgiftsområde 13 till utgiftsområde 14, att med följande ändringar i förhållande till regeringens förslag anvisar anslagen under utgiftsområde 13 Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet enligt uppställningen: Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet