mot · GK02So55 · 1997-06-11 00:00:00 — med anledning av skr. 1996/97:120 Handikappolitik SammanfattningSocialdemokraterna och har försämrat stödet i formav personlig assistans. Vi anser att det är en högt prioriteraduppgift att återställa reformen om personlig assistansså som den ursprungligen var avsedd.Hjälpmedelsgaranti och bra hjälpmedel ger ökad frihet. Vårdgarantin bördärför utökas till att omfatta tekniska hjälpmedel. Den som är i behov avhjälpmedel skall få hjälp senast inom tre månader.Vi anser att tekniska hjälpmedel som datorer skall ingå i den skhjälpmedelsförteckningen.Vi vill också utveckla informationsbaser med uppgifter om tillgänglighet -"handikappguider". Dessa "guider" uppmuntrar fler att anpassa sina affärs-och boendemiljöer för människor med funktionshinder.Kollektivtrafiken skall i större utsträckning göras tillgänglig för personermed funktionshinder. bör alla allmänna kommunikationer vara handi-kappanpassade.Reglerna för färdtjänst måste bli flexiblare.Nyproducerade flerfamiljshus bör så långt det är möjligt byggas anpassadetill människor med funktionshinder.Personligt ombud/kontaktperson skall erbjudas alla med svåra psykiskasjukdomar. Det underlättar ett självständigt liv.Det är ett slöseri med mänskliga resurser att funktionshindrade som villarbeta tvingas gå i förtidspension. arbetssätt behöver förändras -viktigast skall vara att ge arbetsmöjligheter till de svårast funktionshindrade.I ett liberalt samhälle skall ingen diskrimineras p g a funktionsnedsättning.Folkpartiet vill stärka rättsskyddet för funktionshindrade, inte minst iarbetslivet. Frågan om diskrimineringsskydd har alltför länge dragits ilångbänk av regeringen.Handikappombudsmannen bör få processrätt.InledningRegeringens skrivelse om handikappolitiken är enligt vårmening ett mycket tunt dokument. Detta är inte överraskandedå det avspeglar regeringens handikappolitik som har klarabrister och saknar en övergripande strategi. Det enda områdeinom handikappolitiken där regeringen har profilerat sigunder innevarande mandatperiod är frågan om rätten tillpersonlig assistans och det har då uteslutande handlat omändringar i lagstiftningen som resulterat i försämringar idenna rätt. Vi vill i det följande visa på de områden därregeringens politik har uppenbara brister och rentav ärskadlig för många funktionshindrade och ställa detta mot vårvision av en handikappolitik värd namnet.Målen förhandikappolitikenUtgångspunkten för en liberal handikappolitik är allamänniskors lika värde och lika rätt. Integritet,självbestämmande och delaktighet blir inte mindre viktigtbara för att man råkar ha en funktionsnedsättning. Det ärrättigheter som skall omfatta alla.Funktionshinder är en ojämlikhet som beror på slumpen, olycka ellersjukdom. Funktionshindret ger upphov till fullständigt oacceptabla problemoch orättvisor för den enskilda människan. Som politiker har vi ett ansvar attprioritera människor med funktionsnedsättning och andra utsatta grupper,även om det ibland kan innebära att vi riskerar att stöta oss med större ochstarkare särintressen.FN har utarbetat standardregler om delaktighet och jämlikhet som antagitsav hela generalförsamlingen. Dessa standardregler kräver aktiva insatser frånmedlemsländernas sida. har förpliktigat sig att leva upp till standard-reglerna. Så är ännu långt ifrån fallet. ÅterställhandikappreformenDen mest akuta uppgiften för handikappolitiken är attåterställa handikappreformen så som den ursprungligen varkonstruerad.I årets vårbudget föreslogs ytterligare urholkningar av handikappreformen.Det var inte första gången socialdemokraterna och enades i riksdagenom att beskära handikappreformen.Våren 1996 beslutade regeringen med stöd att skära nedstödet till rätten till personlig assistans. Detta beslut slår hårt mot mångafunktionshindrade som b l a får sin rätt till personlig assistans omprövad. Defarhågor som vi i hade inför beslut har tyvärr visat sigbli verklighet. Utan kamp från oppositionens sida hade dessutom beslutetkunnat bli ännu sämre. Vårbudgeten 1997 innebar ytterligare inskränkningar. Socialdemokraternaoch ansåg det prioriterat att, som man tecknade in miljard-överskott i de offentliga finanserna, spara påassistansersättningen. Handikappreformen urholkas bland annat genom att enstörre del av ansvaret vältras över på kommunerna. Det blir delvis en åter-gång till situationen före reformen, då människor med funktionshinder oftafick finna sig i att servicen radikalt kunde skilja sig åt mellan olikakommuner.Vi menar att de rättigheter som LSS och givit personer medfunktionsnedsättning och deras anhöriga inte får försämras. Den personligaassistenten bör snarare användas mer i arbetslivet och i studieverksamhet.Assistentens insatser i skolarbetet eller på dagis skall utvecklas så att denenskilde känner trygghet i att allt kring hans eller hennes person fungerar såbra att alla övriga krafter kan användas till att satsa på skolarbetet eller idenpedagogiska leken.Rätten till personlig assistans måste återställas. Återupprättandet avhandikappreformen hamnar i första rummet. När det väl är gjort ochekonomin ger utrymme finns det anledning att blicka framåt mot nyareformer.Bättre tillgänglighetI trafikenFärdtjänsten är ett komplement till allmännakommunikationer genom att inte alla kan resa med de tåg,spårvagnar och bussar som finns . Målet är att så mångasom möjligt skall kunna använda allmännakommunikationer.När upphandling av trafiktjänster skall genomföras måste handikapp-anpassning vara en viktig faktor. En förutsättning för att människor medfunktionshinder skall kunna använda kollektivtrafiken är naturligtvis attockså den omgivande miljön så långt som möjligt är handikappanpassad.Detta ställer krav på kommunerna att se till att gatumiljön är tillgänglig förpersoner med funktionshinder.Även om alla kommunikationer anpassas kommer det att finnas en gruppmänniskor kvar som trots detta måste erbjudas färdtjänst, men denna mindregrupp får inte tas till intäkt för att anpassningen fördröjs.För att färdtjänsten skall bli ett bra komplement för dem som behöverdessa tjänster också efter en anpassning av offentliga färdmedel krävs attansvaret ligger hos en huvudman. Det skall vara samma huvudman som förkollektivtrafiken.I offentlig miljöRegeringen vill tillsätta en utredning som arbetar med att tafram ett tillgänglighetsprogram. Framtagandet av dettaprogram skall få ta . motsätter sig inte dennaidé, men anser att det inte i första hand är fler utredningarsom behövs.Arbetet med att avhjälpa mindre hinder i offentliga miljöer som drabbarfunktionshindrade bör istället intensifieras. Dessa "smärre hinder" kanexempelvis vara avsaknad av hörselslingor, felaktig belysning, dåliga dörrareller avsaknad av dörröppnare.När det gäller byggnaders tillgänglighet är målet på samma sätt som förkollektivtrafiken att alla offentliga byggnader och platser bör görastillgängliga. Det finns varierande grad av hinder på platser där allmänhetenvistas. Erfarenheten visar att det på sina håll kan handla om mycket enklaingrepp - annorlunda färgsättning för att markera olika nivåer, hörselslingor,ändrad belysning, annorlunda dörrar eller dörröppnare i en entré.I några fall kan bristen på tillgänglighet vara så stor att storaombyggnader krävs för en handikappanpassning. Det är då rimligt med enlängre övergångstid. Detta bör läggas in de långsiktiga budgetarna och finan-sieras enligt ansvars- och finansieringsprincipen. Varje ansvarig myndighet,landsting och kommun skall upprätta planer som anger i vilken takt och påvilket sätt tillgänglighetsproblemen skall lösas.I hemmetNyproducerade flerfamiljshus bör så långt det är möjligtbyggas anpassade till människor med funktionshinder. Denyttre miljön kring bostäderna bör också i möjligaste mån varaanpassad så att det finns handikapparkering, anpassadsophantering och i övrigt tillgängliga miljöer.Om vi lyckas i vår ambition att anpassa samhället efter allas behovkommer också kraven på specialinsatser att kunna minska. Det bostads-anpassningsbidrag som finns kan komma att minska i omfattning närdet boende som erbjuds i större utsträckning är så utformat att ocksåpersoner med funktionsnedsättning kan flytta in utan särskild anpassning. Atttro att bostadsanpassningsbidragen helt kan slopas är dock att hoppas på förmycket. Det kommer alltid att finnas situationer som kräver ytterligareanpassning för att enskilda skall kunna klara sin vardag.Boende i egna bostäder underlättas om en del av de utvecklingspengar somSocialstyrelsen avsatt med anledning av psykiatrireformen används för attutveckla s k rörliga team. De rörliga teamen kan ingripa för att bl a lugnapersoner som fått ångestattacker. Tidiga ingripanden förhindrar onödigavräkningar och oro hos grannar.På flera håll i landet har man byggt upp mobila team inom psykiatrin.Teamen kan göra akuta hembesök och ta sig an akuta psykiatriskakonsultationer. Erfarenheterna har varit mycket positiva. De hjälpsökandekänner sig tryggare i sin hemmiljö och de som jobbar i teamet får genomhembesöken värdefull kunskap om hur den som behöver akut hjälp har det isin vanliga miljö.De mobila teamen kan nå människor på ett tidigt stadium och fungera somlänk mellan hemvård och sjukvård. Teamet skall man kunna nå dygnet runt,även via telefon. Det är framför allt , då och andra ärsvåra att nå, som telefonerna ringer som mest.Hjälpmedelsgaranti och brahjälpmedel ger ökad frihetEtt funktionshinder skall inte behöva innebära betydandemerkostnader för den enskilde. Avgifter på hjälpmedel skalldärför undvikas eller åtminstone hållas på låg nivå. Ingenskall, av ekonomiska skäl, behöva avstå från ett hjälpmedelsom han eller hon har behov av. Ur samhällsekonomisksynvinkel måste det också vara kostnadseffektivt med friahjälpmedel om alternativet annars är hemtjänst.Det är viktigt med en hög kvalitet i hjälpmedelsförskrivningen. Närförskrivningen sprids på för många händer finns det en risk att kvalitetensjunker.Ökad kvalitet räcker inte. kan väntetiden för den som är ibehov av hjälpmedel vara oacceptabelt lång. Det leder till en onödiginskränkning i möjligheterna att leva ett självständigt liv. Vårdgarantin bördärför utökas till att omfatta tekniska hjälpmedel som är medicinsktmotiverade. Den som är i behov av hjälpmedel skall få snabb hjälp ochkomplicerade hjälpmedel senast inom tre månader.Tekniken ger möjligheterI regeringens skrivelse talas om att förslag som rör IT just nubereds i . Det är inte mycket att kommamed när regeringens strategi för handikapp och IT redovisasför riksdagen.Datatekniken ger möjligheter, inte minst för barn med funktions-nedsättning. Tekniken möjliggör för fler barn med svåra funktionshinder attfå upplevelser, delta i lekar och gå i skolan med andra barn. Inte minst barnsohämmade nyfikenhet gör att de ofta har lättare än vuxna att ta till sig nyteknik. krav på en dator till varje elev har tyvärr inte för-verkligats, men datorn som hjälpmedel åt barn med funktionsnedsättningtorde nog de flesta kunna inse värdet av. Funktionshindrade elever bör ocksåha tillgång till datorn som hjälpmedel hemma.På flera håll i landet ingår, av kostnadsskäl, inte datorer i den s k hjälp-medelsförteckningen, vilket innebär att funktionshindrade inte kan få endator som individuellt hjälpmedel. Vi avvisar en sådan restriktiv hållning.Datorer kan vara ett ovärderligt hjälpmedel vid många olika funktionshinder.Utveckla informationsbaser meduppgifter om tillgänglighet -"handikappguider"Dessa "guider" uppmuntrar fler att anpassa sina affärs- ochboendemiljöer till människor med funktionshinder.För att underlätta för personer med funktionsnedsättning att delta isamhällslivet skall information om tillgänglighet finnas, som kan ge väg-ledning i allt från handikappanpassade offentliga institutioner till tidningarpå kassett. Om en informationsbas av detta slag kan skapas, kommer det attbli intressant även för privata företag att meddela vilken service detillhandahåller. Vi kallar denna informationsbas handikappguide.Underlätta egetförvärvsarbete Regeringen konstaterar i skrivelsen att villkoren för defunktionshindrade på arbetsmarknaden bör belysas bättre ochhar därför tillkallat en särskild utredare för detta ändamål.Återigen vällovliga formuleringar och en ny utredning. Vianser inte att detta är tillräckligt.Inkomst genom arbete skall vara den huvudsakliga utgångspunkten ocksåför den som är funktionshindrad. Att förtidspensionera unga människor utanatt ha prövat alla de vägar som trots allt står till buds i form av handledare,utbildning eller andra arbetsmarknadsåtgärder är en styggelse som måstemotarbetas. Det är samhällsekonomiskt lönsamt att satsa på lönebidrag ellerarbete i om alternativet annars är förtidspension, vilket är verklig-heten för många i dag.Samhalls sätt att arbeta bör förnyas - viktigast skall vara att ge arbets-möjligheter till de svårast funktionshindrade. Ett sätt att bidra till detta äratthjälpmedel som behövs i arbetet i högre utsträckning kan finansieras genomarbetsmarknadsanslagen. Ett annat sätt är att på bred front underlättaförvärvsarbete för funktionshindrade med hjälp av handledare, "job coach".I flera stater i arbetar man framgångsrikt med attunderlätta förvärvsarbete för funktionshindrade med hjälp av handledare. "Supported employment" fungerar som en hjälp till självhjälp.Regeringen nöjer sig med att förlänga försöksverksamheten med denna typav stöd. Med tanke på de mycket höga arbetslöshetstalen bland människormed funktionshinder är det en alldeles för svag åtgärd.Folkpartiet anser att denna modell, som visat sig så framgångsrik, skalllanseras på bred front i . Ett system med detta stöd på arbetsplatsenbör lämpligen kunna utvecklas genom ett flexibelt utnyttjande av lönebidrag.Rätten till likabehandlingMedlemsstaterna skall skapa en rättslig grund för delaktighetoch jämlikhet för människor med funktionsnedsättning. Sålyder FN:s standardregel 15 om lagstiftning.Handikappreformen medförde många viktiga rättigheter.Fortfarande återstår dock den angelägna uppgiften att stärkadet rättsliga skyddet mot diskriminering.Skärpt antidiskrimineringslagFrågan om att ge människor med funktionsnedsättning ettdiskrimineringsskydd har dragits i långbänk av densocialdemokratiska regeringen. Den senaste åtgärden var atttillsätta en särskild utredare för att utredafrågan om diskriminering i arbetslivet. I skrivelsen sägs detatt "regeringen återkommer" i denna fråga.Folkpartiet anser att det är hög tid att rättsskyddet förbättras för människormed funktionsnedsättning. Ingen skall få diskrimineras p g a funktionsned-sättning.Det behövs en lagstiftning som förbjuder diskriminering av människormed funktionshinder. Den bör gälla i arbetslivet, men också i andrasammanhang. Det händer att t ex restaurangägare avvisar funktionshindrademed hänvisning till att "det skulle störa de andra gästerna".Det är uppenbart att rättsskyddet för människor med funktionshinder måstestärkas i . Flera länder har säkrat rättigheterna för personer medfunktionsnedsättning i diskrimineringslagar, exempelvis , , , och . I omfattas även näringsverksamhetav diskrimineringsförbudet. Där hade det också varit otänkbart att en ledandepolitiker i ansvarig ställning uttalat sin förståelse för ovannämnda typ avdiskriminering.Det är angeläget att en lag kommer till stånd så att vi på olika sätt kanbidra till en fortsatt utveckling där ingen i vårt land diskrimineras på grundav en funktionsnedsättning. Diskriminering av handikapp skall i lag likställasmed diskriminering på grund av kön, hudfärg eller etnisk tillhörighet. Det ärkrav som stöds av hela handikapprörelsen. I handikapputredningen för alla, SOU 1992:52, föreslogs en regel mot diskriminering ibrottsbalken.Diskriminering i arbetslivetDiskriminering i arbetslivet är ett stort problem förmänniskor med funktionsnedsättning. somHandikappombudsmannen har funnits har mångaanmälningar om diskriminering kommit in till myndigheten.Det är tydligt att vi behöver en lagstiftning motdiskriminering i arbetslivet. Denna lagstiftning skall gälla vidanställningar, men inte bara då.Samma regler mot diskriminering behövs också vid startande avsmåföretag. Banker och andra långivare får inte försvåra för enskilda attstarta eller driva företag med hänvisning till individens funktionsnedsättning.På samma sätt måste myndigheter aktivt arbeta för att de regler som styransökan om bildande av bolag, stiftelse, enskild firma m m utformas på ettsådant sätt att inte enskilda diskvalificeras på grund av den språkligautformningen av dokumenten eller på annat sätt.Arbetsmarknadsdepartementets förslag (Ds 1996:56), som presenterades ihöstas, använde den tandlösa lagen mot etnisk diskriminering som förebild.Lagförslaget som sedan skickades ut på remiss blev därför en stor besvikelse- inte bara för som varit pådrivande - utan för hela handikapp-rörelsen.Lagen mot etnisk diskriminering har varit i kraft utan attDiskrimineringsombudsmannen i något fall har kunnat driva en process medstöd av lagen. Beviskraven har satts så högt att det i praktiken är nästanomöjligt att uppfylla dem. Lagen fångar inte upp de situationer därdiskriminering förekommer och den säger ingenting om arbetsgivarensskyldighet att söka integrera invandrare på arbetsplatserna. Lagen talar baraom avsiktliga förfaranden, och det är upp till den som anser sig ha blivitdiskriminerad att bevisa att denna avsikt funnits. Det är mycket märkligt attregeringen lade fram ett lagförslag med den lagen som förebild, särskilt motbakgrund av att regeringen tidigare aviserat en översyn av lagen om etniskdiskriminering på grund av den kritik som riktats mot den. Det undermåligalagförslaget är förstås också en viktig orsak till att regeringen nu fåtttillsättaen särskild utredare för att för tredje gången utredafrågan om diskrimineringsskydd.Handikappombudsmannen ville hellre se jämställdhetslagens modell medpresumtionsregler som förebild. Det innebär att en person som anser sigdiskriminerad slipper bevisa arbetsgivarens diskriminerande bevekelse-grunder och tankegångar bakom ett beslut. Det är tillräckligt om han/hon kanvisa bättre sakliga förutsättningar för en tjänst och att arbetsgivaren ärmedveten om den sökandes kön/funktionsnedsättning. Med denna fördelningav bevisbördan blir det upp till arbetsgivaren att visa att funktionsned-sättningen inte påverkade beslutet vare sig direkt eller indirekt.Bevisregler utformade enligt jämställdhetslagen innebär inte attbevisbördan blir orimligt lätt för den som anser sig ha blivit utsatt fördiskriminering. () som jämställdhetslagen har varit ifunktion har antalet domar med stöd av lagen varit ungefär 50. Det är inte ensyndaflod av processer som väntar, däremot ger jämställdhetslagensskrivning, som inte kräver att uppsåtet bevisas, en rimlig möjlighet förmänniskor med funktionsnedsättning att få en eventuell diskrimineringprövad med framgång.Handikappombudsmannen anser att det nuvarande lagförslaget inte börgenomföras.Handikappombudsmannen har i ett yttrande (, dnr 648/96) tillArbetsmarknadsdepartementet formulerat ett alternativ till den antidiskrimi-neringslag som föreslogs från departementet. ställer sighuvudsakligen bakom det förslag som HO formulerat, med jämställdhets-lagstiftningen som förebild.Lagen ges följande lydelse:1 § Denna lag har till ändamål att motverka diskriminering i arbetslivet avpersoner på grund av funktionsnedsättning.I lagens förarbete krävs en tydlig definition av begreppet funktions-nedsättning. En god vägledning i det arbetet är FN:s standardregler.2 § Med diskriminerande särbehandling avses i denna lag att någon miss-gynnas under sådana omständigheter att missgynnandet har ett direkt ellerindirekt samband med en funktionsnedsättning hos den missgynnade.3 § Otillåtet missgynnande skall anses föreligga när en arbetsgivare vidanställning eller befordran eller utbildning för befordran utser någon annanframför en person med funktionsnedsättning, fastän den som förbigås harbättre sakliga förutsättningar för arbetet eller utbildningen.Detta gäller dock inte om arbetsgivaren kan visa1. att beslutet inte vare sig direkt eller indirekt har samband med denmissgynnades funktionsnedsättning,2. att det är berättigat av hänsyn till ett sådant ideellt eller annat särskiltintresse som uppenbarligen inte bör vika för intresset att motverkadiskriminering i arbetslivet av personer på grund av funktionsnedsättning.4 § Otillåtet missgynnande av en person med funktionsnedsättning skallanses föreligga, när arbetsgivaren vid anställning eller befordran ellerutbildning för befordran utser någon annan framför en person medfunktionsnedsättning som har likvärdiga sakliga förutsättningar för arbeteteller utbildningen, om det är sannolikt att syftet med arbetsgivarens beslut äratt missgynna någon på grund av hans eller hennes funktionsnedsättning.Detta gäller dock inte när förhållandena är sådana som anges i 3 § andrastycket 2.5 § Otillåtet missgynnande av en person med funktionsnedsättning skallanses föreligga, när arbetsgivaren vid ett anställningsförfarande inte väljeratttillsätta den utlysta tjänsten trots att den sökande har sakliga förutsättningarför arbetet, och det är sannolikt att syftet med arbetsgivarens beslut är attmissgynna någon på grund av funktionsnedsättning.6 § Otillåtet missgynnande skall anses föreligga, när en arbetsgivaretillämpar lägre lön eller annars sämre anställningsvillkor för en arbetstagaremed funktionsnedsättning än dem som arbetsgivaren tillämpar för andraarbetstagare, när de utför arbete som är att betrakta som lika eller likvärdigt.Detta gäller dock inte, om arbetsgivaren kan visa att de olika anställnings-villkoren beror på skillnader i arbetstagarnas sakliga förutsättningar förarbetet eller att de i varje fall inte vare sig direkt eller indirekt harsambandmed arbetstagarens funktionsnedsättning.7 § Otillåtet missgynnande skall anses föreligga, när en arbetsgivare lederoch fördelar arbetet på ett sådant sätt att en arbetstagare medfunktionsnedsättning blir påtagligt oförmånligt behandlad i jämförelse medandra arbetstagare.Detta gäller dock inte, om arbetsgivaren kan visa att förhållandena ärsådana som anges i 3 § andra stycket.8 § Otillåtet missgynnande skall anses föreligga, när en arbetsgivare sägerupp ett anställningsavtal, omplacerar, permitterar eller avskedar någon ellergenomför en annan jämförlig åtgärd till skada för en arbetstagare medfunktionsnedsättning, om åtgärden direkt eller indirekt har samband medarbetstagarens funktionsnedsättning.Detta gäller dock inte när förhållandena är sådana som anges i 3 § andrastycket.Ge inrättades den 1 juli 1994.Myndigheten har fått åtskilliga anmälningar omdiskriminering av funktionshindrade.Handikappombudsmannen har vidtagit de åtgärder som honenligt instruktion kan vidta, nämligen gjort uttalanden. Dettahar visat sig otillräckligt. Det är anmärkningsvärt attregeringen inte har någon åsikt om hurHandikappombudsmannens möjligheter att agera merakraftfullt skall kunna stärkas.Folkpartiet anser att lagstiftningen måste kompletteras med dediskrimineringsförbud som föreslås här ovan. Handikappombudsmannenmåste också ges möjlighet att väcka talan om någon diskrimineras på grundav sitt funktionshinder. , SOU 1992:52, föreslog attHandikappombudsmannen skulle ges rätt att föra talan för en enskild personinom arbetslivs- och näringsverksamhetsområdena. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att återställa handikappreformen,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om bättre tillgänglighet i trafiken för handikappade,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om bättre tillgänglighet i offentlig miljö för handikappade,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om kontaktpersoner för personer med psykiska sjukdomar,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om hjälpmedelsgaranti,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om s.k. handikappguider,7.