mot · GL02N209 · 1997-10-06 00:00:00 — Från statligt ägande till folkaktier 2 Ägandet av näringslivet 2.1 Folkaktier eller koncentrerat ägande 2.2 Omfattande statlig ägarinblandning 2.3 Synen på det statliga ägandet förändras 2.4 Privatiseringar ger strukturella fördelar 2.5 Svaga skäl för statligt ägande 2.5.1 Fördelar med privatisering 2.5.2 Renodla statens roll 2.5.3 Stärk företagen genom privatiseringar 2.5.4 Bredda riskkapitalmarknaden skapa ett folkligt aktieägande 2.5.5 Stärk statens ekonomi 3 En framgångsrik privatiseringshistoria 3.1 Stora intäkter till staten 3.2 Fördelar för företagen 3.3 Skapande av folkaktier 4 Det fortsatta privatiseringsarbetet 4.3 Underlätta de anställdas delägarskap 5 Privatiseringar och avmonopoliseringar i kommunerna 5.1 Avskaffa kommunala monopol och konkurrensutsätt verksamhet 5.2 Privatisera kommunala bolag och affärsverksamheter 6 Potentialen och behovet 6.1 Gör till en folkaktie 6.2 Privatiseringsprogrammet i övrigt Moderata samlingspartiet föreslår i denna motion att de statliga företagen överförs till privata ägare. bör sättas upp överst på privatiseringslistan. Teliaaktien bör bli en ny folkaktie genom en privatisering av till en bred allmänhet. Privatiseringarna av de statliga företagen skall syfta till att skapa tydliga och starka ägarstrukturer i bolagen, långsiktigt bredda riskkapitalmarknaden, stärka statskassan samt renodla statens roll. Varje enskilt företag skall bli starkare och mer konkurrenskraftigt efter slutförd privatisering. Med förbättrade skattevillkor för sparande i svenska företag bedömer vi att det statliga ägandet i företag skall kunna minska med i genomsnitt . Anställdas delägande i de egna företagen bör underlättas. Privatiseringsarbetet bör också bedrivas i kommunerna. All verksamhet med undantag för ren myndighetsutövning bör upphandlas i konkurrens. Det skapar utrymme för valfrihet och mångfald samt ger kommunerna möjlighet att prioritera det som inte kan utföras av andra. De verksamheter som drivs i bolagsform bör privatiseras eller avvecklas. Kommunala affärsliknande verksamheter som bedrivs i förvaltningform bör säljas eller avvecklas. har en lyckosam privatiseringshistoria. Under den förra mandatperioden överfördes 20 statliga företag helt eller delvis i privat ägo. Utvecklingen i de privatiserade bolagen har varit god efter försäljningarna. Över en kvarts miljon människor blev aktieägare . Kvinnor och boende på landsbygden var överrepresenterade i denna grupp. Antalet aktieägare i steg från 3,2 till 3,8 miljoner personer . 2 Ägandet av näringslivet 2.1 Folkaktier eller koncentrerat ägande Det finns ett stort intresse från svenska folkets sida att äga aktier i svenska företag. En börsintroduktion av kan skapa en ny svensk folkaktie och kraftigt sprida aktieägandet bland medborgarna på samma sätt som skedde vid privatiseringarna av AssiDomän och då flera hundra tusen svenskar blev aktieägare . Skapandet av ett folkligt aktieägande kräver rätt förutsättningar. Allmänheten måste få möjlighet att köpa aktier i de statliga företag som säljs. Detta kräver också att svenska medborgares ägande av aktier i svenska företag inte missgynnas så som sker . Socialdemokraterna är olyckligtvis på väg att ytterliga snedvrida förutsättningarna för ett folkligt ägande av aktier i svenska företag genom att skattemässigt missgynna småsparare. (Reporter): Hur kan det vara rättvist att den som äger väldigt mycket aktier i ett företag, den slipper förmögenhetsskatt, medan den som äger lite tvingas betala?" ((), skatteminister): Arbetande kapital förmögenhetsbeskattas inte men spekulationskapital förmögenhetsbeskattas. (SVT Rapport 970910) I klartext innebär detta att regeringen säger att småspararnas kapital är mindre värt. Att beteckna småspararnas kapital som något annat än arbetande kapital och beskatta det högre än mycket rika personers ägarkapital är inte bara stötande, utan också skadligt och leder till ett minskat folkligt aktieägande. 2.2 Omfattande statlig ägarinblandning Svenska staten är alltjämt den enskilt största ägaren av rent kommersiella företag som producerar varor och tjänster. Det sammanlagda marknadsvärdet av de statliga företagen har uppskattats till , men utdelningen ligger endast på ca . Den statliga företagssektorn uppgår till 74 bolag, enligt regeringens skrivelse 1997/98:20. Antalet anställda är 183 500 personer. Trots att staten är den största ägaren av företag i har några bestående och hållbara förklaringar till varför staten skall äga företag aldrig funnits. Motiven har i stället varierat över tiden. I industrialismens barndom ansågs det viktigt att staten kunde utöva inflytande över nationella basresurser för att säkra och kontrollera utnyttjandet av skog, vattenkraft och gruvor. har staten ofta drivit företag av regionalpolitiska eller beredskapsskäl. I vissa fall har man sett sig tvingad att ta över nedläggningshotade företag som man sedan behållit. Staten har också bedrivit en styrande näringspolitik genom att gå in som företagsägare. Staten redovisar heller inga skäl till ägandet i enskilda företag, trots att samma skäl knappast kan motivera ägandet av alla statliga företag. Inom kommunikationssektorn äger exempelvis staten både företag som arbetar under monopolliknande former och företag som är utsatta för allt hårdare konkurrens på en internationell marknad. 2.3 Synen på det statliga ägandet förändras Med början har en ny syn på statligt företagsägande vuxit fram. Enligt denna syn är privatiseringar en praktisk och inte en ideologisk fråga. Skälen till detta är flera. En orsak är de allt starkare kraven på tydliga och aktiva ägare i företagen. När staten själv äger företag som den har ansvaret för att fastslå reglerna för näringslivet uppstår en otydlighet i ägarrollen som är olämplig. En annan orsak till den nya synen på privatiseringar är de allt mer ansträngda statsfinanserna i flera länder. Detta tvingar staten att koncentrera sina resurser på det allra viktigaste och överlåta risktagande och ägande till andra. Genom att sälja ut statliga företag kan staten förbättra sina finanser och genomföra skattesänkningar eller angelägna satsningar på andra områden. En tredje orsak är att privatiseringar leder till högre effektivitet. Överlastade statsapparater blir av med uppgifter och skötseln av företagen blir mer effektiva med nya, tydligare ägare. Privatiseringarna innebär vinster, både för staten och för de nya ägarna. Den nya, pragmatiska synen på privatiseringar har i flera olika länder lett till att partier som själva anser sig stå till vänster i politiken argumenterar för och genomdriver privatiseringar av statliga företag. Det brittiska är ett bra exempel på ett sådant parti som kastat sina tidigare skygglappar i privatiseringsfrågan för att i stället se till fördelarna med ett minskat statligt företagsägande. accepterar privat ägande även inom områden som vård och utbildning. I har den socialdemokratiska regeringen medverkat till att privatisera det danska . Det är djupt beklagligt att socialdemokraterna i inte visar samma pragmatism som deras partikamrater runt om i . I har socialdemokraterna medverkat till att sprida vanföreställningar om privatiseringar, t.ex. att dessa kostar skattebetalarna pengar samt att privatiseringar försämrar tillgången på riskkapital. Regeringens rabatterade utförsäljningar har kostat skattebetalarna flera miljarder. Dessutom har de ofta inneburit att staten trängt sig före i kön efter kapital på börsen. Den planerade utförsäljningen av döms t.ex. ut av alla bedömare. Vi motsätter oss sådana ideologiska privatiseringar. (Socialdemokratisk partimotion 1994) 2.4 Privatiseringar ger strukturella fördelar Att staten genom privatiseringar skulle tränga sig före i sökandet efter riskkapital på börsen är djupt felaktigt. Det sammanlagda tillflödet av riskkapital till Stockholmsbörsen steg mycket kraftigt i samband med privatiseringarna den förra mandatperioden. Privatiseringarna ökar intresset för sparande i svenska aktier och bidrar till att bredda riskkapitalmarknaden (se diagram). Riskkapitaltillförsel till aktiemarknaden, . *Värdet är en uppskattning. (Källa: ) Som en följd av de kraftigt höjda skatterna för riskkapital och ägande, samt det avbrutna privatiseringsprogrammet, har riskkapitaltillförseln till den svenska aktiemarknaden nästan halverats 1995 och 1996 jämfört med . beräknas den av bedömare att ytterligare minska kraftigt. Om rätt förutsättningar ges finns det god tillgång till riskvilligt svensk ägarkapital på Stockholmsbörsen. Sparande i aktiefonder tenderar att öka på bekostnad av banksparande. Dessutom ökar pensionssparandet. Genom skattereformer som underlättar svenska medborgares långsiktiga sparande i svenska aktier kan riskkapitaltillströmningen öka ytterligare. Genom kapitalmarknadens globalisering finns det också en närmast oändlig tillgång till internationellt riskkapital. Privatiseringar av statliga och andra offentliga verksamheter kommer också att underlätta tillväxten av tjänstesektorn i . Tjänstesektorn är den sektor som växer snabbast i världen, men i finns strukturella hinder för tillväxten. Staten och det offentliga har kvävt marknaden för privata tjänsteföretag genom att i hög grad socialisera tjänstesektorn. Den stora offentliga sektorn har inte givit plats för valfrihet inom områden som barnomsorg, skola och vård. Detta har resulterat i en underutvecklad privat tjänstesektor. 2.5 Svaga skäl för statligt ägande 2.5.1 Fördelar med privatisering Statens främsta uppgift inom näringspolitiken är att skapa ramar och regler för företagens verksamhet och bidra till att skapa gynnsamma förutsättningar för långsiktig tillväxt, fler företag, fler arbetstillfällen och god konkurrens. En riktigt genomförd privatisering av de statliga företagen skulle: Renodla statens roll som lagstiftare och normgivare Stärka de privatiserade företagen Sprida intresset för sparande i aktier till nya grupper och bredda riskkapitalmarknaden Ge staten inkomster som kan användas till andra mer angelägna ändamål 2.5.2 Renodla statens roll Statligt ägande kan aldrig fullt ut förenas med en sund och rättvis konkurrens, även om riktlinjerna är att företagen skall drivas efter strikt kommersiella principer. Politiker kan påverkas av motstridiga intressen i sin dubbla roll som ägare och lagstiftare. Detta försvagar trovärdigheten för staten både i rollen som regelsättare och i rollen som ägare samt hämmar riskvilligheten och entreprenörsandan hos andra aktörer på marknaden. En ofrånkomlig följd av statligt företagsägande är att företag med statligt ägarkapital indirekt subventioneras i förhållande till företag som får söka sitt riskkapital på marknadens villkor. Avkastningskraven och konkursrisken i privata företag medför att dessa inte kan göra samma affärsuppgörelser som statliga företag. Likabehandling och rättvisa mellan konkurrerande företag på en marknad kan bara uppnås om staten står neutral, vilket innebär att staten bör avstå från att själv äga och driva företag. Ett spritt ägande och en ekonomi med sund konkurrens på lika villkor innebär att marknadsekonomin vitaliseras. Genom utförsäljning av statliga företag avlastas också staten uppgifter som den inte nödvändigtvis behöver ta på sig. Därmed kan staten ägna sig åt andra, viktiga uppgifter som ingen annan än staten tar ansvar för. 2.5.3 Stärk företagen genom privatiseringar Offentligt ägda företag kan påverkas negativt av sin ägarstruktur. De kan bli redskap för politiska ambitioner som hämmar deras utveckling genom att företagen tvingas göra andra prioriteringar än de rent affärsmässiga. Statligt ägande kan även vara ett hinder för tillväxten på exportmarknaderna, eftersom andra länder kan uppfatta det statliga ägandet som en dold subvention. Även annan internationell expansion, t.ex. företagsuppköp, sammanslagningar och joint , kan hindras på grund av statligt ägande eftersom utländska motparter kan uppfatta det som hotfullt. Genom privatiseringar kan företagen ges en konkurrenskraftig struktur och kompetenta ägare. De statligt ägda företagen får genom privatiseringar tillgång till riskkapitalmarknaden via börsen, vilket kan öppna möjligheterna för ytterligare kapitaltillskott. Företag som inte utvecklas enligt normala företagsekonomiska principer hamnar i ett sämre läge, vilket innebär att de anställdas trygghet minskar och att skattebetalarna förlorar pengar. 2.5.4 Bredda riskkapitalmarknaden skapa ett folkligt aktieägande Privatiseringar ökar intresset för och möjligheterna till sparande i svenska aktier, vilket breddar riskkapitalmarknaden till nya ägarkategorier. Det privata sparandet, som i trängts tillbaka till förmån för den offentliga sektorns sparande, kan växa. Genom att fler sparar i aktier, ökar tillgången på riskvilligt kapital. Ett omfattande privat sparande i aktier är en förutsättning för att nya företag skall bildas eftersom den viktigaste finansieringskällan för nya företag utgörs av till entreprenören närstående människor. Det är också bra för vitaliteten i ekonomin om många människor som ägare engagerar sig i hur företagen utvecklas. Förbättrad livskraft i företagen leder till att arbetstillfällen säkras, fler arbeten skapas och skatteintäkterna ökar. 2.5.5 Stärk statens ekonomi Privatiseringar ger statskassan tillskott av kapital som kan användas till andra, mer angelägna ändamål än ägande i företag, t.ex. sänkningar av skatter som hämmar tillväxt och tillkomsten av nya arbeten eller investeringar i infrastrukturen som ingen annan än staten kan eller bör ansvara för. En brittisk studie över 33 brittiska företag som privatiserades visar att företagen i genomsnitt fick i statligt stöd , men att de i genomsnitt betalade in till staten exklusive inkomsterna från själva försäljningen. En annan brittisk utvärdering visar att den genomsnittliga inkomstskatten hade behövt vara högre om privatiseringarna aldrig hade genomförts. I har utvecklingen i privatiserade företag varit mycket god, vilket bl.a. kan avläsas i aktiekurserna. kurs har ökat nästan fyrdubblats sedan privatiseringen. Värdet på och har mer än fördubblats och värdet på AssiDomän har nästan fördubblats. I takt med ökande vinster i bolagen stiger också statens skatteintäkter. Privatiseringarna innebär därför en för välkommen strukturell förändring med bestående positiva effekter. 3 En framgångsrik privatiseringshistoria 3.1 Stora intäkter till staten Privatiseringsarbetet hade en stor omfattning trots att det sammanföll med en djup lågkonjunktur i spåren av 1980-talets kasinoekonomi samt den internationella valutakrisen . ställde staten ut köprätter för alla sin aktier i . Dessa köprätter byttes mot aktier . såldes även statens hälftenägande i samt nästan hela ägandet i avfallskonverteringsföretaget . såldes av aktierna i försvarsindustrikoncernen ut till allmänheten, de anställda samt institutionella placerare. sålde staten av aktierna i skogsföretaget genom en bred spridning till allmänheten. Vidare såldes statens ägarandelar i och i Cementa. gjordes ytterligare en bred ägarspridning av större delen av statens aktier i läkemedelsföretaget . Ytterligare ett tiotal företag privatiserades helt eller delvis under den förra mandatperioden. Sammanlagt inbringade försäljningarna till statskassan. Kostnaderna för försäljningarna var vid en internationell jämförelse mycket låga. Totalkostnaden blev ca eller av köpeskillingen. Det är ungefär hälften av motsvarande kostnader i övriga . De privatiserade bolagen har stigit kraftigt i värde sedan utförsäljningarna. Som tidigare nämnt har värdet på AssiDomän, och ungefär fördubblats medan värdet på nästan har fyrdubblats. Detta beror på att det gått bra för bolagen sedan de blev privatiserade. Därmed har värdet på statens återstående aktier i dessa företag stigit. Det är inte troligt att dessa bolag hade kunnat uppvisa en sådan värdeökning om inte privatiseringarna genomförts. Många av de affärer bolagen har varit inblandade i hade inte varit möjliga att genomföra om bolagen varit statliga. 3.2 Fördelar för företagen Privatiseringarna skall inte enbart ge intäkter till staten. Det är också viktigt att de privatiserade företagen stärks genom försäljningarna. Så skedde också vid försäljningarna under den förra mandatperioden. De privatiserade företagen gavs konkurrenskraftiga ägarstrukturer med ett renodlat kommersiellt tänkande utan statliga skygglappar och politiska ägarambitioner. Privatiseringarna har gjort allmänhet, media, investerare, kunder och leverantörer medvetna om företagen. problem med de amerikanska tullmyndigheternas synpunkter på påstådda dolda statssubventioner till bolaget har i princip försvunnit. har genom börsnoteringen fått helt andra möjligheter att skapa allianser, samarbetsavtal och konsortier. Förvärvet av NobelTech hade aldrig kunnat genomföras utan börsintroduktionen och tillgången till börskapital. AssiDomän hade aldrig kunnat bildas av helstatliga och samt börsnoterade utan en börsnotering av den nya företagsgruppen. har bolaget finansiell styrka att kunna agera aktivt och offensivt inom den för så viktiga skogsnäringen. För var försäljningen efterlängtad. Den gav relativ arbetsro och stabilitet. Det nationella svenska ägandet avdramatiserades. Detta var viktigt inte minst med tanke på att bolaget just förvärvat största läkemedelsindustri. Det skedde som /Renault-debatten rasade som värst i . Privatiseringarna har inneburit stora fördelar för företagen, vilket framgår av deras vinstutveckling. I spåren av detta följer också fördelar för staten i form av ökade skatteintäkter (se diagram). Sammanräknat resultat efter finansnetto samt skatteinbetalning för , , , Domän, Ncb och Nordbanken; . (Källa: Koncernredovisningarnas resultaträkningar) AssiDomän uppvisar en väsentligt högre vinstnivå efter privatiseringen än under högkonjunkturen . För är utvecklingen minst lika positiv. Vinstnivån är dubbelt så hög som högkonjunktur. Förutom de 2,2 miljarder statskassan fick när bolaget såldes har lika mycket inkommit i form av ökande skatteintäkter. Även , och Nordbanken uppvisar en mycket god utveckling efter privatiseringarna. ökade sin vinst efter privatiseringen, vilket också gjorde. Även för Nordbanken pekar resultatkurvan uppåt. 3.3 Skapande av folkaktier Privatiseringarna under den förra mandatperioden medverkade också till att påtagligt förändra riskkapitalmarknaden i . Helt nya grupper blev aktieägare i samband med privatiseringarna. En stor andel var lågavlönade kvinnor boende i landsorten, många i . Två tredjedelar var . Till skillnad från många andra nya aktieägare som kommit till har de som deltog i privatiseringarna inte gått via ägande av andelar i fonder utan blivit direktägare av aktier. Enligt Aktiefrämjandets studier ökade antalet aktieägare i från 3,2 till 3,8 miljoner personer. 590 000 personer köpte aktier i vilket motsvarade av hela svenska folket. Pharmaciaaktier köptes av 520 000 personer. Detta gjorde aktierna i dessa bolag till de i relation till befolkningen mest spridda köpta aktierna i . Ägandet i de väsentligt mindre företagen spreds till 56 000 respektive 68 000 nya ägare, vilket gjorde dem till några av de mest spridda aktierna på . 4 Det fortsatta privatiseringsarbetet Det finns inget självändamål med statligt ägande av företag. Motiven för det statliga ägandet är svaga och otillräckliga, i den mån sådana motiv överhuvudtaget existerar. Däremot finns starka argument för att sälja de statliga företagen till privata ägare, gärna genom breda utförsäljningar till allmänheten. Staten bör därför inte äga företag. All verksamhet som kan bedrivas bättre eller lika bra i privat som i offentlig regi bör vara privatägd. Konkurrensutsatt verksamhet bör drivas i privat regi. All verksamhet som lika effektivt eller bättre kan drivas i full konkurrens skall utföras under konkurrens. Även viss monopolverksamhet med indirekt konkurrens eller särskild monopolreglering kan i många fall bedrivas bättre i privat än i offentlig regi, t.ex. genom att driften av en monopolbetonad verksamhet läggs ut på entreprenad. Privatiseringarna bör genomföras på ett sätt som bidrar till att långsiktigt bredda riskkapitalmarknaden. Detta bör främst åstadkommas genom tre huvudtyper av åtgärder: Skattesystemet bör reformeras så att svenskars ägande av svenska aktier underlättas. Dubbelbeskattningen av riskkapital måste avskaffas. Målsättningen bör vara att den svenska ägar- och riskkapitalbeskattningen blir likvärdig med den i våra viktiga konkurrentländer. Regler som diskriminerar svenskt ägande av svenska företag bör elimineras. Sådant ägande bör underlättas genom att spärregler för aktiefonder och försäkringsbolag tas bort. Den socialdemokratiska regeringen har exempelvis vägrat att slopa regeln att allemansfonder bara får äga svenska aktier, vilket tvingade allemansfonderna att sälja aktier i företaget sedan bolagets styrelse valt som sitt säte. Detta tvingade indirekt bort småspararna från bolaget, tryckte ner dess aktiekurs och trängde ut ägandet från landet. Strävan bör vara att öka intresset för svenska aktier och möjligheten att köpa sådana genom breda spridningar av aktier till allmänheten och anställda, på samma sätt som skedde vid privatiseringarna av , , och . En målsättning bör vara att privatiseringarna under nästa mandatperiod bör omfatta . Riskkapitaltillförseln till den svenska aktiemarknaden låg enbart , vilket visar att detta privatiseringsmål är fullt rimligt. Det är viktigt att privatiseringarna möjliggör ett svenskt folkligt ägande av näringslivet. Trenden mot placeringar av svenskt sparkapital i utländska fonder, försäkringar eller investmentbolag orsakas av en diskriminerande beskattning av svenskt ägande i svenska företag. Detta är olyckligt. En riskkapitalmarknad som i alltför stor utsträckning domineras av institutionella aktörer riskerar att bli nervöst ryckig och bitvis svårförutsägbar. Ett ökat enskilt ägande av näringslivet bör också åstadkommas genom att det blir lättare för anställda att äga aktier i de företag där de arbetar. Detta kan åstadkommas genom att de skatteregler som missgynnar vinstdelningssystem elimineras. Inom kommuner och landsting bör all konkurensutsatt verksamhet privatiseras. Det betyder att kommunala bolag bör säljas. Försäljningen av de statliga företagen måste ske på ett ansvarsfullt sätt. Varje enskilt företag skall bli starkare och mer konkurrenskraftigt efter slutförd privatisering. Det innebär att starka hänsyn måste tas till företagens intressen, bl.a. vid valet av tidpunkt för försäljning, ägarstrukturen och metoderna för genomförandet. En viktig princip är naturligtvis att skattebetalarnas intressen skall tas tillvara vid prissättningen av aktierna, som vid vilken annan börsintroduktion som helst. Det innebär att marknaden måste kunna bedöma företaget efter förtjänst. Exempelvis bör omstruktureringar vara nära slutförandet och därmed överblickbara för aktiemarknaden. Det finns vidare anledning att söka stärka riskkapitalmarknadens funktion vid försäljningarna genom att sprida aktiesparandet hos en allt bredare allmänhet och därmed öka den långsiktiga kapaciteten för tillförsel av inhemskt riskkapital. Detta innebär att hänsyn måste tas till det allmänna marknadsläget. Genom att erbjuda de statliga företagen till en bred allmänhet kan intresset för privatiseringarna ökas som riskkapitalmarknaden breddas. Det är i detta sammanhang beklagligt att av den socialdemokratiska regeringen vid försäljningen av Nordbanksaktier 1995 erbjöds den svenska allmänheten av de utbjudna aktierna, medan utländska placerare erbjöds . Socialdemokraterna föredrog uppenbarligen utländska institutioner framför svenska folket som ägare.Under den förra mandatperiodens privatiseringar erbjöds av aktierna till den breda allmänheten. Genomförandet av Nordbankens delprivatisering skall ses mot bakgrund av den återinförda dubbelbeskattningen på aktieutdelningar, skärpningen av reavinstbeskattningen och diskrimineringen av svenska försäkringsbolags placeringar i svenska företag.