mot · GL02Ub208 · 1997-10-06 00:00:00 — Det första betygstillfället i årskurs 8 ger både elever och lärare konkretiserade kunskaper om varje elevs kunskaper. Detta bör leda till aktiva stödinsatser för att på bästa vis använda resterande tid i den obligatoriska skolan. Många elever får när de inser att gymnasiet närmar sig ökad motivation. Extra utbildningsinsatser , och lov skall kunna sättas in. Formerna för dessa insatser måste avgöras lokalt, men kommuner som kan erbjuda elever kommunala sommarjobb borde överväga att koppla det till undervisning i en sommarskola. Elever som behöver ett extra år för att klara mål skall erbjudas det, istället för att skickas till gymnasieskolan utan nödvändiga förkunskaper. Gymnasieskolan skall dock även fortsättningsvis inom ramen för det individuella programmet ge elever sådana kompletteringar som leder till att de inom ett läsår kan övergå till något av de nationella programmen. Intagningen till gymnasiet skall i första hand göras utifrån elevernas förstahandsval. Vid platsbrist skall betygen avgöra urvalet. Det är viktigt att goda kunskaper premieras. Kommunernas utvärdering av skolverksamhetens kvalitet och resultat är generellt dålig. Skolplaner skrivs, men i vilken utsträckning elevernas kunskaper utvecklas i önskvärd takt tar man sällan reda på. De flesta kommuner saknar mått och verktyg för att analysera och värdera arbetet i olika skolenheter. Vi anser att kommunerna vid antagande av skolplanen skall ha utvärderat den föregående. Alla grundskolor skall genomföra nationella prov i centrala ämnen det femte resp det nionde året. Skolornas resultat skall redovisas för kommunens skolstyrelse och på lämpligt sätt komma alla föräldrar till del. nationella uppföljning och utvärdering av skolan är viktig, men otillräcklig. Svensk utbildning behöver belysas och jämföras i ett internationellt perspektiv. Vi anser att de undersökningar som görs bl a inom ramen för är viktiga och vi förutsätter att berörda myndigheter aktivt bidrar till att utveckla formerna för internationell utvärdering av utbildningen i olika länder. Vi föreslår att ett och uppföljning av skolverksamheten, främst undervisningen, inrättas. Den nya myndigheten skapas i samband med en sammanslagning av de två statliga myndigheterna på skolområdet, respektive i skolan (), vars verksamhetsansvar därmed delvis kommer att förändras. Det nya institutet skall ha till uppgift att ansvara för uppföljningen av skolverksamhetens resultat och undervisningens kvalitet i och gymnasiet. Nationella skolinspektörer bör ingå i det nya utvärderingsinstitut som vi föreslår att skall inrätta. 8 Gör alla skolor mer självständiga För att stimulera utvecklingen av svensk utbildning är det viktigt att arbeta för ett aktivt val av skola. Valmöjligheterna är emellertid begränsade , främst därför att svenskt skolväsende genom decennier av socialdemokratiskt styre formades till ett offentligt skolmonopol, med likriktade skolenheter strängt styrda av centrala direktiv och regler. har ansvaret för skolan decentraliserats. Rätten att välja skola har skrivits in i skollagen, läroplanen ger utrymme för variation avseende organisation och arbetssätt, och genom den borgerliga friskolereformen har många nya fristående grundskolor startats. Mångfalden har ökat och önskemålen om en fortsatt utveckling av skolan och skolor med olika profiler och inriktningar manifesteras av att fler fristående skolor växer fram, trots de försämrade villkor som Socialdemokraterna och bär ansvaret för. Parallellt med denna utveckling märks ett påtagligt missnöje med delar av kommunaliseringen i skolorna. Den ekonomiska situationen i kommunerna och de besparingar skolorna fått genomföra, liksom omorganisationer i kommunerna förstärker kritiken. Det finns en uppenbar konflikt mellan det nationella målet om likvärdig undervisning av hög kvalitet i hela landet och kommunpolitikers egna bedömningar om vad som är bäst lokalt. Risken för farlig kortsiktighet i utbildningspolitiken är uppenbar. Vår slutsats är att ansvarsfördelningen mellan den statliga respektive den lokala beslutsnivån behöver tydliggöras ytterligare. Inriktningen skall vara att göra varje skolenhet mer självständig vad gäller genomförandet av skolans uppdrag och användningen av de resurser som står till förfogande. måste staten ta ett grundläggande ansvar för finansieringen av skolan. Syftet är att säkra en ekonomisk likvärdig grundnivå för skolorna med hänsyn till elevens val, men inte att ta över kommunernas ansvar att alla barn får gå i skolan. Kommunala och fristående skolor skall behandlas likvärdigt. En nationell skolpeng skall införas. En nationell skolpeng är ett medel för att garantera valfrihet och likvärdighet, konkurrens och mångfald. Reformen måste genomföras stegvis genom skatteväxling mellan stat och kommun. Resurser för elever med särskilda behov skall finnas på nivå, eftersom ett relativt generellt skolpengssystem inte kan ta de speciella hänsyn som krävs i vissa fall. Kommunens ansvar för detta begränsas inte till insatser som efterfrågas i de kommunala skolorna. Det är elevers särskilda behov som skall styra det särskilda stödet, oberoende av vem som driver skolan. Införandet av en nationell skolpeng och en utveckling där alla skolor, även de kommunala, ges ett mer självständigt ansvar förändrar kommunernas ansvar och uppgifter. I ett längre perspektiv anser vi att kommunerna i högre grad än skall ges ett lokalt ansvar för uppföljning och utvärdering av skolornas kvalitet och resultat. 9 Stärk skolans ledning En utveckling av arbetet i skolan som bättre lär elever att ta ansvar för den egna inlärningen och som ger ökat utrymme för lärarnas professionella kunnande förutsätter ett starkt ledarskap. Aldrig har skolledningens roll varit viktigare . Frågor om skolans arbetsledning har emellertid hanterats dåligt, vilket medfört en mycket ansträngd situation för skolledare. Utöver att många givits ansvar för flera olika verksamheter har de administrativa resurserna minskats, till den grad att varken elever eller lärare har eller kan ha kontinuerliga kontakter med skolans ledning. Det finns olika former för ledning av en skola. Men det finns skäl att betona att det i varje skolas ledning behövs professionellt kunnande för att utöva ledning av såväl skolan som arbetsplats som den utbildning som är dess ansvar. I vår vision skall varje skolenhet ha en självständig ställning och ett eget budgetansvar. Lönerna bör sättas lokalt där kunskapen finns rörande lärarnas arbetsinsatser både enskilt och i lärarlag. Det bör vara skolans rektor som tar det fulla ansvaret för lönesättningen. Goda lärarinsatser skall belönas. Det skall löna sig att förnya och modernisera arbetssättet i skolan. Lönesättningen skall vara individuell. Nyanställda rektorer har möjlighet att gå den statliga rektorsutbildningen. Denna grundläggande utbildning skall bl.a. öka rektors medvetenhet om sin roll och sitt ansvar för styrningen av den egna skolan. I utbildningen får rektorerna bl.a. fördjupade kunskaper om hur organisationer utvecklas och hur rektors egen och medarbetarnas syn på människor, inlärning och kunskaper påverkar arbetet i skolan. Rektors roll som ansvarig för resultatet i skolan är tydligt markerad i läroplanen, vilket är en följd av styrningen i skolan. Därför borde den statliga rektorsutbildningen inte bara vara öppen för nyanställda rektorer utan också för rektorer som är anställda . 10 Skolan skall fostra Barn och ungdomar tillbringar en stor del av sin tid i skolan. Det är därför helt nödvändigt att skolan präglas av goda värden och aktivt förmedlar och skapar förståelse för de grundläggande värden ett civiliserat samhälle förutsätter. Skolans fostrande uppgift ställer krav på såväl undervisning som organisation. För att förstå demokratins värderingar är det viktigt att känna till de historiska erfarenheter som dessa grundas på. Det är minst lika viktigt som ett arbetssätt där alla elever ges inflytande och ansvar enskilt och i organiserade former. Vi anser att varje elev under sin skoltid bör ha haft någon form av ansvarsuppgift eller förtroendeuppdrag. Alla elever har rätt att känna trygghet i skolan. Fördomar och bristande tolerans måste mötas med kraft och kunskap. Mobbning skall mötas med såväl förebyggande som aktiva insatser vid varje skola. Det övergripande ansvaret vilar på rektor, men alla som arbetar i skolan och alla elever har ansvar för att skaffa sig kunskap, se och ingripa när elever mobbas eller mobbar. De som arbetar i skolan skall visa respekt för andra. Det ställer krav på ordning och uppförande hos såväl elever som personal. I skolan skall eleverna förberedas för vuxenlivet, och att kunna hälsa, visa vänlighet, vara hjälpsam och passa tider är sådant som ingår i den sociala träning som bl a skolan måste bidra till. Frånvarorapporteringen måste fungera i skolan. Skolk är ett uttryck för att något är fel. Det är skolans uppgift att ta initiativ till kontakter mellan hem och skola. En svårighet i all uppfostran är att sätta gränser och hävda dem. Det är viktigt att dåligt uppförande eller brott mot väl kända regler bemöts. Skadegörelse och försummelser måste följas av tillrättavisning och krav på att bidra till att rätta till, eller ersätta skadan. Eleven, föräldrarna och skolan skall tillsammans komma överens om hur det skall genomföras. För att förebygga och ingripa vid kriminalitet behöver skolan ett väl utvecklat samarbete med föräldrar, polis och sociala myndigheter. 11 Ge naturvetenskap och teknik mer utrymme Alla ämnen i skolan är viktiga. Vi har tidigare framhållit att skolan måste skaffa sig bättre förmåga att arbeta flexibelt med den tid som står till förfogande, med hänsyn till elevernas individuella behov. Den föråldrade uppdelningen i s.k. teoretiska respektive praktiska ämnen måste överges. Uppdelningen saknar i stor utsträckning saklig grund, och uttrycker vilka arbetssätt som används i undervisningen. Det går att arbeta med ämnet historia i mycket praktiska former, och hemkunskap kan göras till ett teoretiskt ämne. Nytänkande när det gäller undervisning begränsas dock av traditioner, lokaler och utrustning som följt bestämda mönster. Svenska skolor är ofta mycket institutionaliserade med specifika lokaler ämnesvis. Ett särskilt problem är rapporterna om att många elever når otillräckliga resultat i naturvetenskapliga och tekniska ämnen, vilket resulterar i att intresset för och förutsättningarna för fortsatta studier med sådan inriktning är otillräckliga i förhållande till arbetsmarknadens behov. Bristen på lärare med goda kunskaper i berörda ämnen inklusive matematik i bidrar till problemet. För att bättre kunna analysera problemen och bidra till konstruktiva insatser föreslår vi att ges i uppdrag att utarbeta nationella prov för det femte respektive nionde året inom NT-området. Syftet är att i ett första steg bättre kunna bedöma och jämföra elevernas kunskapsutveckling, till stöd för pedagogisk förnyelse i undervisningen. Vi anser att det är viktigt att naturvetenskap- och teknikprojektet (NOT) fortsätter. Inte minst det faktum att pojkar och flickor har olika förhållningssätt till dessa ämnen gör det viktigt att utbyta pedagogiska erfarenheter. Skolenheter som helt saknar lärare med relevant utbildning vilket inte är ovanligt vid låg- och mellanstadieskolor bör ges handledning eller möjlighet att bilda nätverk som kan bidra med NT-kompetens. 12 Bredda lärarrekryteringen inför lärarcertifikat I den allmänna debatten talas ofta om lärarna som en homogen yrkesgrupp. Inget kan vara mer felaktigt. Det finns uppenbara skillnader i såväl behovet av ämneskunskaper som av pedagogisk inriktning beroende på vad undervisningsuppgiften innebär. I av ökad kunskapsomsättning och snabbt föränderliga arbetsvillkor ställs höga krav på många olika kompetenser hos dem som arbetar i skolan. I ett mer överskådligt perspektiv är problemet vad gäller lärarsituationen att svensk utbildning har att hantera både ett stort generationsskifte och ett ökat behov av lärare. Dessa utmaningar kommer i ett läge då många av dem som undervisar redan saknar adekvat utbildning och rekryteringen till yrket har problem. Generellt sett har läraryrket låg status. För årskurs 49 beräknas bristen uppgå till om inte antalet utexaminerade lärare ökar. är av alla lärare kvinnor och om trenden håller i sig kan den andelen om vara uppe i (nr 81). Allt färre män väljer lärarutbildning. Särskilt svårt tycks det vara att rekrytera och behålla manliga lärare. En undersökning visar att av dem som studerar till grundskollärare är män. Om skall kunna åstadkomma utbildning av hög internationell klass krävs det välutbildade och motiverade lärare. De problem som finns vad gäller lärarförsörjningen måste därför lösas. I ett internationellt perspektiv har svenska lärare låga löner. Inom EU är det bara som har lägre lärarlöner. Svenska lärare har dock en liten andel undervisning jämfört med sina kollegor runt om i världen. Det finns ett tydligt samband mellan lön och tid i skolan. Det nya läraravtalet är ett steg i rätt riktning för att höja läraryrkets status, vilket är nödvändigt. Det är viktigt att premiera den duktige , den engagerande läraren och den som vill förnya skolan. Lönen är ett instrument för att uppmuntra initiativ och förändring. Ett lika viktigt instrument är att skapa flexibilitet i skolan, genom att utveckla undervisningsskyldigheten så att lärarnas olika kompetens tas tillvara. Det måste vidare finnas fler karriärvägar i skolan. Vi anser att det är viktigt att duktiga lärare kan utvecklas i yrket med bibehållande av undervisningsuppgifter. Vi menar vidare att läraryrket måste öppnas för individer som vill byta yrke. Det behövs lärare med olika utbildningsbakgrund och yrkeserfarenheter i skolan. Inför lärarcertifikat som en kvalitetsgaranti och använd detta certifikat som ett medel för att bredda lärarrekryteringen inom skolan. Det finns flera skäl till detta. Ett är att skolan därmed kan ta till sig kunnande från olika delar av samhället. Ett annat är att många goda lärarkrafter inte ianspråktas om kravet är att alla blivande lärare mer eller mindre direkt efter gymnasiet skall ha yrkesvalet bestämt. Ett tredje är att utvecklingen med en allt snedare könsfördelning inom lärarkåren måste brytas. Det är viktigt att barn och ungdomar möter såväl kvinnliga som manliga förebilder. Ett fjärde skäl är att det inom vissa ämnesområden råder brist på kunniga lärare. Det gäller inte minst inom naturvetenskap och teknik på alla nivåer. finns vissa möjligheter till kortare lärarutbildning för dem som har en annan akademisk utbildning eller motsvarande. Med utgångspunkt från de erfarenheter dessa utbildningar givit är det möjligt att ytterligare förbättra utbildningsvägarna till arbete som lärare. Lärarcertifikatet bör tidsbegränsas, förslagsvis till , och medföra en skyldighet för skolan att se till att läraren får fort- och vidareutbildning enligt den individuella utvecklingsplan som utarbetats. Regeringen bör få i uppdrag att närmare utreda och återkomma till med förslag om innehåll och förutsättningar för ett införande av lärarcertifikat. Det är nödvändigt att varje lärare genom fortbildning följer utvecklingen inom sina ämnen. Den individuella utvecklingsplanen innebär en rättighet och en skyldighet för såväl skolledningen som för läraren. I förnyelsen av skolans arbete är fortbildningsfrågorna en viktig del. Vi anser att fortbildningen skall utgå från de behov av ämnesförbättringar som den enskilde läraren har och/eller ingå som en del av den utvecklingsstrategi som fastställs för den enskilda skolan. Rektors ansvar att som ledare för skolans verksamhet också tillse att var och en som arbetar i skolan ges goda utvecklingsmöjligheter måste understrykas. Om skolan skall kunna nå moderna mål för en lärande organisation krävs bl.a. att lärarna ges återkommande utbildning utifrån en individuell fortbildnings- och uppdateringsplan. Det är viktigt att innehållet i lärarutbildningarna både kunskapsmässigt och i andra avseenden motsvarar de krav som ställs i dagens och morgondagens skola. Den tillsatta parlamentariska lärarutbildningsutredningen har i detta avseende en mycket viktig uppgift. Lärarutbildningen måste förändras och förbättras. Det finns ett antal problem som är uppenbara. För det första måste insatser för att förbättra rekryteringen göras. Lärarutbildningarna måste ha flera ingångar så att det, utöver dem som direkt söker till lärarutbildning av traditionell modell, är möjligt och intressant för såväl studerande som börjat andra utbildningsvägar eller läst enstaka ämnen, liksom för yrkeserfarna, att skaffa sig en lärarutbildning. Det innebär att en uppgift för utredningen måste bli att definiera en kärna av kunskaper som är gemensam för flertalet lärare och som kan läsas i såväl en ämnesintegrerad lärarutbildning som i en fristående. Det finns också skäl att överväga formerna för hur lärarutbildningen bättre skall kunna utvecklas i ett samspel med skolornas vardag. Avtal mellan lärarutbildningar och enskilda skolor/kommuner kan vara en väg att gå. Olika inslag av praktik för blivande lärare är en självklarhet och vi anser att praktik bör ingå i ett tidigt skede av längre lärarutbildning, för att ge de studerande större möjlighet att upptäcka om yrket ligger i linje med de förväntningar såväl den enskilde som skolan har. Lärarutbildare bör i högre utsträckning arbeta med tidsbegränsade förordnanden, alternativt ha kontinuerliga perioder av yrkespraktik. Det skapar också bättre förutsättningar för duktiga lärare att göra karriär inom professionen. Den pedagogiska delen av lärarutbildningen måste utvecklas integrerat med pedagogisk forskning. Alla lärare, även de som inte undervisar i tekniska och naturvetenskapliga ämnen, behöver en bättre teknisk allmänbildning och insikt och god kunskap om informationsteknikens olika användningsområden. Denna består i att ha insikt om teknikens betydelse och användbarhet i vardagslivet. Detta är viktigt, inte minst för att stimulera flickors intresse för teknik. En ökad verklighetsanknytning kan stimulera till nya arbetssätt i undervisningen. Därmed kan elevernas spontana intresse för ämnesområdet tillvaratas och bibehållas. Detta är speciellt viktigt för lärare på lägre stadier eftersom man redan i tidig ålder måste väcka barnens intresse för naturvetenskap, teknik och IT om detta intresse skall kunna vidmakthållas genom utbildningen. Det är viktigt att arbetsformerna i all lärarutbildning måste vara en förebild för den undervisningmiljö de blivande lärarna förväntas bidraga till. Det innebär att utbildningen måste präglas av tilltro till studenternas vilja och förmåga att skaffa sig kunskaper, kritiskt tänkande, utrymme för och krav på egna initiativ och kontinuerlig diskussion och information om kursers mål samt resultatuppföljning. Det är en självklarhet att blivande lärare i sin utbildning skall använda moderna läromedel, inklusive de kunskapskällor som erbjuds via Internet. Internationellt utbyte skall främjas i all lärarutbildning. 14 Gör gymnasieskolan mer flexibel Det behövs alternativa kurser och färre kärnämnen för att klara uppgiften att bidra till alla elevers kunskapsutveckling. Den reella utslagningen i dagens gymnasieskola är oacceptabel. Alla elever har inte samma ambitionsnivå och studiemotivation. Eleverna måste få möjlighet att efter intresse och behov studera olika ämnen i egen takt. Undervisningen måste individualiseras. Betygsresultaten visar att en hög andel av eleverna framförallt på de yrkesinriktade programmen blir underkända i ett eller flera kärnämnen. Det gäller främst ämnena matematik, engelska och svenska. I första hand är detta ett misslyckande för . Elever som lämnar med otillräckliga kunskaper kan naturligtvis inte tillgodogöra sig undervisningen i gymnasieskolans teoretiska ämnen. Det finns också mycket som tyder på att balansen mellan kärnämnena och de mer yrkesinriktade ämnena förskjutits alltför långt till de yrkesinriktade ämnenas nackdel. Betygen i gymnasieskolan diskuteras intensivt. En stor del av debatten har handlat om den förvirring som skapats beroende på att flera olika betygssystem använts i övergången till det nya betygssystemet med kunskapsrelaterade betyg. Det nya betygssystemet har dock uppenbara brister som snabbt måste rättas till. Betygskriterierna måste bli tydligare och en revidering utifrån gjorda erfarenheter måste göras. Det är bra att regeringen utlovat kriterier också för betyget Mycket väl godkänd. Vi anser också att antalet betygssteg bör ökas. De stora skillnader som finns mellan den som precis klarat gränsen för betyget Godkänd och den som nästan skulle kunna ges Väl godkänd uppfattas som orättvisa. Dessutom innebär vidden av betygsintervallet att betygens studiemotiverande effekt blir mycket liten. Med tydliga, nationella kriterier för de tre steg som finns, kan en enkel förändring vara att ge läraren ansvar för att markera om betyget är svagt eller starkt med minus och plus. Det är hög tid att göra en översyn av gymnasieskolans alla kursplaner och längden på kurserna. Betygskriterierna bör också ses över när det gäller kopplingen mellan betyg och mål. Dagens gymnasieskola är fortfarande tidsstyrd, vilket innebär att undervisningstid och poäng oftast är samma sak, trots att har fattat beslut om införandet av poäng på varje kurs. Eftersom läroplan, kursplaner och betygssystemet är målstyrt är det logiskt att avskaffa timplanen i gymnasieskolan. Då skapas också förutsättningar för en tydlig målstyrning och avskaffande av den föråldrade tidsstyrningen underlättas. Detta innebär ett ytterligare steg mot ökad flexibilitet i systemet, vilket gynnar utvecklingen i gymnasieskolan. En viktig fråga är om gymnasieskolans omfattning och innehåll är tillräckliga för att möta framtidens krav på en utbildning av hög kvalitet. Räcker det med 2 370 poäng i de yrkesförberedande programmen respektive 2 150 poäng i de teoretiska programmen? Dessa poäng har blivit både golv och tak. Näringslivet har uppenbarligen en annan uppfattning, eftersom utbildningen ofta har fler kurser än minimikraven i de attraktiva företagsgymnasierna. Det är dags att göra en översyn av programstrukturen, antalet kärnämnen, utrymmet för det individuella valet och skolans tillägg. Vårt förslag är att alternativa kurser i ämnena svenska, engelska och matematik införs. Dessa alternativa kurser skall inte ge automatisk behörighet till högskolan. Det skall däremot alltid ges möjligheter för motiverade elever att komplettera sina betyg. För att skolan skall kunna bedriva en undervisning av god kvalitet krävs fler lektorer i gymnasieskolan. Vi ser mycket allvarligt på den långsiktiga trend som innebär att gymnasieskolan töms på lektorer. En bidragande orsak till den negativa trenden är att många lektorer från gymnasieskolan har sökt sig till högskolan. En annan orsak är att många kommuner inte varit benägna att utlysa eller tillsätta vakanta lektorstjänster. Denna utveckling är inte acceptabel. Det är av stor vikt att det finns forskarutbildade lärare i gymnasieskolan. Den forskningsanknytning som fler lektorer innebär ökar undervisningens kvalitet och underlättar samverkan mellan gymnasieskolan och högskolan. Intresset för gymnasieutbildningar i fristående skolor är stort. Dessa skolor lyckas locka många sökande till utbildningar som i den kommunala skolan är mindre eftertraktade. Dessutom har dessa skolor i regel lyckats bättre än motsvarande offentliga skolor med att förverkliga många idéer om pedagogisk förnyelse. Industrigymnasierna är ett tydligt exempel på detta. De fristående gymnasieskolorna har varit föregångare och pådrivare när det gäller integrationen mellan yrkesprogram och naturvetenskapsprogrammet. Trots alla positiva erfarenheter har regeringen försvårat framväxten av fristående gymnasieskolor. Detta är särskilt tydligt då bedömningen av hur en ny gymnasieskola påverkar närliggande utbildning numera skall göras av respektive kommun, i stället för regionala myndigheter.