mot · GL02So329 · 1997-10-06 00:00:00 — Utan anslutning till betalningssystemet ges således kostnadsnedsättning endast vid det tillfälle som nivån för likviditetsskyddet passeras. Den som önskar ansluta sig utan att ha haft läkemedelskostnader som överstigit nivån för likviditetsskyddet, får betala motsvarande likviditetsskyddet i inträdesavgift. Inträdesavgiften minskas dock med erlagda läkemedelskostnader . Likviditetsskyddet föreslås uppgå till . Den som är ansluten till betalningssystemet men inte utnyttjat det erhåller bonus, dvs. en nedsättning av kostnaden och av kostnaden. Att bonus skall utgå framgår av registreringarna på individens kontokort eller smart card, dvs. kortet innehåller inte några registreringar för läkemedelsuttag. Att märka är att det nu beskrivna förbetalningssystemet liknande har provats i i sjukförsäkringssammanhang inte leder till hamstring. Hamstring lönar sig nämligen inte. Detta innebär att slöseri på grund av en ökad andel i använda läkemedel inte uppmuntras. Detta innebär att kostnadsutvecklingen så som den anges budgetproposition kommer att bli jämnare och lägre, vilket redan påpekats ovan. Betalningssystemet fungerar både i ett apoteksväsende som arbetar under monopol eller i konkurrens. Vilka förmåner utgår då för dem som erlagt avgift till betalningssystemet? Alla receptförskrivna läkemedel erhålls utan ytterligare betalning, även preventivmedel. Inga regler erfordras för kostnadsfria läkemedel, inte heller insulin, eftersom patienterna på lika villkor kan ansluta sig till betalningssystemet. Sammanfattningsvis vill vi framhålla att de senaste årens erfarenheter av förändringar av socialförsäkringssystemen har visat att hushållen i hög grad väljer att säkra sig mot oväntade utgifter. Likviditetsproblemen uppfattas ofta mer hotande än själva kostnaden. Det är givetvis svårt att uppskatta den exakta anslutningen till systemet men med utgångspunkt från antalet barnfamiljer och människor i övre medelåldern och äldre har vi uppskattat anslutningen till av den vuxna befolkningen. (Att läkemedelskortet också berättigar till köp av preventivmedel är ett avsteg från principen att endast medel mot sjukdom skall subventioneras och ej förebyggande medel, men kommer att leda till en ökad anslutning av fertila kvinnor utan barn, vilket stärker försäkringen.) Till detta kommer avgifter från patienter som inte brytt sig om att ansluta sig till systemet och måste betala hela kostnaden själva. De totala intäkterna kommer förhållandevis försiktigt räknat att ligga på ca över de intäkter som kommer att inflyta i avgifter enligt de i propositionen angivna kostnaderna. Kostnadsberäkningarna är ytterligt knapphändigt redovisade i propositionen. Hur patienternas egenavgifter kommer att förändras finns det inga siffror på. Det finns inte heller siffror gällande avgifter som influtit i det äldre systemet. Med hjälp av budgetpropositionens siffror, vissa procenttal om egenavgifternas andel, RFV:s prognosdata etc. har betalningssystemets intäkter skattats i förhållande till propositionens. Anslaget under A 2 bör således upptas motsvarande till ett tre miljarder lägre belopp. Därtill kommer intäkter av expeditionsavgiften som kan sättas lågt, i ett inledningsskede till . Vi har valt beloppet för att det skall vara detsamma som gäller vid läkarbesök m.m. Om möjligt skall detta belopp ligga stilla . Det är nämligen den enda faktor i systemet som kan utlösa hamstring av läkemedel. En eventuell framtida höjning av kortavgiften får inte sådana effekter. Den kan däremot leda till sämre anslutning, dock beroende på hur högkostnadsskyddet i alternativ två justeras. En annan möjlighet är att bonuserbjudandet uppfattas som mer fördelaktigt och att konsumenter som har förhållandevis låg läkemedelsförbrukning, då oftast av ganska billiga läkemedel, väljer att betala själv. Kostnaderna för inkontinenshjälpmedel skall bäras av primärkommunerna och landstingen. I utgiftsområde 25 3.3 A 1 anges att en kostnadsöverföring har skett till landstingen för brukare av förbrukningsartiklar för inkontinens m.m. i hemmen samt till primärkommunerna för särskilt boende. Överföringen innebär att statsbidraget höjs med 1998 och ytterligare 1999. I tidigare motioner har vi påpekat att användningen av inkontinensmedel både i kommunernas hemtjänst och när det gäller särskilt boende sker på ett ofta slentrianmässigt sätt. Av bekvämlighetsskäl börjar ofta personalen att nyttja dessa hjälpmedel trots att bättre hjälp t.ex. vid toalettbesök skulle minska användningen. I många fall förskrivs också hjälpmedlen utan läkarkonsultation som kunde ha lett till ordination av sjukgymnastik etc. som skulle kunna göra patienterna i stort sett besvärsfria. har dessutom PharmaciaUpjohn fått ett nytt läkemedel godkänt med relativt begränsade biverkningar. Detta torde innebära att behovet av blöjor borde minska och ersättas med läkemedel som i princip kommer att bli billigare. Kostnaderna för inkontinensmedel skulle också kunna minskas väsentligen om man nyttjar hjälpmedel av flergångstyp. Sådana finns och är dessutom betydligt angenämare för patienten att nyttja. Användning av läkemedel och hjälpmedel av flergångstyp skulle dessutom vara att föredra ur miljösynpunkt. Hanteringen, förskrivningen och användningen av inkontinenshjälpmedel även sådana av flergångstyp och läkemedel bör utredas, så att rekommendationer tas fram för att erhålla bästa möjliga utbyte av de nya metoder som kommer fram. Därefter kan ställning tas till om inkontinenshjälpmedel m.m. också skall ingå i det ovan beskrivna betalningssystemet eller om landsting och kommuner skall bestrida kostnaderna tills vi har ett helt nationellt finansierat sjukvårdssystem. Redan nu finner vi att kostnaderna för inkontinenshjälpmedel bör kunna minskas väsentligt genom bättre behandlingsmetoder och användning av läkemedel och hjälpmedel av flergångstyp. Den prognostiserade kostnadsökningen på accepterar vi inte utan kostnaderna bör åtminstone minska med , 1999 och 2000. Apoteksbolagets i västvärlden helt unika detaljhandelsmonopol har snart utretts i tre omgångar . har tydligen ännu inte kunnat förmå sig till att föreslå ett avskaffande av detaljhandelsmonopolet för läkemedel, men har tydligen inte heller kunnat övertyga andra departement om att lagstiftningen om detaljhandelsmonopol är nödvändig för en för patienterna säker distribution av läkemedel. Apoteksbolaget har beviljats rätt att bedriva monopolverksamhet . Även utredningar kostar pengar och den handlingsoförmåga som chefen för ådagalägger leder till dyrare distribution av läkemedel än nödvändigt, vilket i sista hand får betalas av patienter och skattebetalare. I SOU 1994:110 föreslogs att en avreglering av Apoteksbolaget skulle genomföras . I och med regeringens handlingsoförmåga i denna fråga samt tidsutdräkten när det gällt att komma till rätta med en rad missförhållanden inom monopolet, föreslår vi att lagen om detaljhandelsmonopolet med läkemedel avskaffas från . En kompetensreglering gällande rätt att bedriva apoteksrörelse erfordras. Bestämmelser härom kan ingå i läkemedelslagen. Distansförsäljning av läkemedel, även receptförskrivna, tillåts. Även en bestämmelse härom kan införas i läkemedelslagen. handhar nu prissättningen på läkemedel som ingår i läkemedelsförmånen. RFV:s uppgift i detta hänseende är också under utredning. Eftersom vi föreslår ett nationellt finansieringssystem är en förändring på detta område inte överhängande. På med konkurrerande apotek/apotekskedjor torde en prisreglering vara överflödig. I dagens system bör däremot även i fortsättningen fastställa AUP (Apoteksbolagets utförsäljningspris som skall utgöra ett högsta pris), och beräkningen av handelsmarginalerna skall inte baseras på procentuella påläggskalkyler. Kostnaderna att distribuera ett billigt respektive dyrt läkemedel skiljer sig mycket litet åt, vilket Apoteksbolaget bortsett från vid användningen av sin prissättningsformel. Införandet av det nya betalningssystemet förenklar apotekens arbete. Frikortshanteringen har varit dyrbar liksom att förklara de olika debiteringsmetoderna. Rationaliseringar skall påverka fastställandet av AUP. De sammanlagda effekterna av avregleringen av apoteksrörelse, förenklade men ändå säkrare hanteringsmetoder, en striktare marginalsättning gällande apotekens tjänster, konkurrens från postorderdistribution etc. beräknas leda till sammanlagda rationaliseringseffekter på ca . I budgetpropositionen, utgiftsområde 9 4.5.1, anges att bolaget skall minska sina kostnader med 1998. Detta har lett till förslag om nedläggning av 25 apotek. Apoteksbolaget är ett privaträttsligt företag i statlig ägo. Ägaren staten har sviktat i sitt ägaransvar. De krav som staten ställt på Apoteksbolaget har varit oprecisa och minst av allt operationella. har regeringen från en ren låtgåstyrning börjat tillämpa en form av direktstyrning på ett aktiebolag som knappast kan vara förenligt med aktiebolagslagen. Staten kan inte precisera exakta belopp för kostnadsbesparingar i bolaget i statens budget. Det är en uppgift för styrelsen. Det har också hävdats att styrelsen inte var informerad om kravet på kostnadsnedskärningar på förrän i ett alltför sent skede av beslutsprocessen. Ännu mer märkligt är att Apoteksbolaget självt uppger de av staten begärda kostnadsnedskärningarna till när det motiverar stängningen av 25 apotek fastän de i budgetpropositionen anges till . Ett korrektare sätt att styra Apoteksbolagets verksamhet på är att kräva att RFV fastställer AUP, vilket vid rätt hantering leder till en väl avvägd kostnadspress på Apoteksbolaget. Ovan har vi redan påpekat att det nya systemet för läkemedelsförmån på ett mycket negativt sätt försvårar en rationell drift av Apoteksbolaget. kommer att dra dryga investeringskostnader. Det komplicerade högkostnadsskyddet som införde 1997 har krävt ett nytt och förmodligen kostnadskrävande kreditsystem som personalen på apoteken belastats med krav på information om kostnaderna. har företagsledningens uppmärksamhet dragits från mer vardagliga utvecklings- och rationaliseringsfrågor till förmån för ett kostnadskrävande och i många stycken utopiskt systemutvecklingsarbete. Våra förslag ovan gör receptregistret och kredithanteringssystemet obsoleta och onödiga. Ett av RFV fastställt AUP skapar den successiva kostnadspress som behövs. Apoteksnätet i är förhållandevis glest. En fri konkurrens mellan apotek skulle sannolikt leda till fler och nya former av apoteksservice till båtnad för konsumenterna. När nu rationaliseringar genomförs inom Apoteksbolaget är det väsentligt att dessa sker med beaktande av att företagets värde upprätthålls. De rationaliseringsåtgärder som föreslås tycks snarare skada bolagets goodwill. Utvecklingen av receptregistret och om det är möjligt kreditregistret skall avbrytas. Detta bör spara bortemot i Apoteksbolaget, vilket läkemedelskonsumenterna och staten får nytta av genom lägre läkemedelskostnader, dvs. anslaget A 2 bör kunna reduceras ytterligare. Med exakt hur mycket är svårt att avgöra, eftersom regeringen inte anger på vilka grunder och från vilka utgångspunkter de har budgeterat läkemedelsanslaget. Skall receptregistret skapas och det framgår av riksdagsbeslutet att så skall ske kommer, om datautvecklingskostnaderna inte beaktas, anslaget under A 2 att vara underbudgeterat. Till detta kommer att staten får bära av underskridandet. Skulle däremot kostnaderna vara beaktade borde anslaget, om man inte ger sig in på investeringen av ett receptregister, kunna reduceras med via RFV:s beslut om AUP i stället för AIP. Hur förhållandena än gestaltar sig kommer kraven på budgetanslag att vara lägre genom att receptregistret avförs från investeringsplanerna. Vidare bör RFV vid fastställande av AUP beakta kraven på rationaliseringar på ca 1998 och vardera följande år. Hur detta kan ske framgår av följande avsnitt. Ytterligare besparingar kan åstadkommas genom förskrivning av mindre förpackningar i ökad utsträckning. Det nya betalningssystemet innebär att varken patient eller läkare har några incitament att skriva ut för stora förpackningar. Är läkemedlet lämpligt kan receptet användas fler gånger. Måste medicinbyte göras innebär detta att svinn reducerats. Uppskattningar om vad de läkemedel kostar som kastas har angivits till . Visst svinn förekommer alltid men betalningssystemet kan säkerligen reducera det åtminstone med två femtedelar. Prissättningen av läkemedel har alltid tagit inflationen med i beräkningen. Ett nytt dyrt läkemedel har således automatiskt fått ett avsevärt realt sänkt pris efter introduktionen. Förhållandena har ändrats, vilket innebär att RFV noggrannare måste följa priserna på äldre produkter och aktivt genomföra en prisanpassning i stället för den som tidigare automatiskt skedde genom inflationen. Vidare kan statskassan hämta in de avsedda kostnadsövervältringar som primärkommunerna gjorde i samband med ädelreformen och som kommunerna fick betalt för vid skatteväxlingen med landstingen. Beloppet motsvarar minst 300 till . Då har vi bortsett från inkontinensprodukter. Landstingens rationaliseringseffekter genom läkemedelsterapi som underlättar övergången från sluten till öppen vård på en rad områden ger rationaliseringseffekter på minst 300 till . Även primärkommunerna torde få motsvarande rationaliseringseffekter när det gäller visst psykiatriskt omhändertagande. Andra statliga försäkringsformer får också lägre kostnader på grund av tillgången till moderna antidepressiva medel. Socialförsäkringssystemet kommer dessutom att kunna avlastas betydande kostnader, när nya läkemedel vid schizofreni finns tillgängliga. Besparingar torde uppgå sammanlagt för försäkringssystemen i storleksordningen för landstingen och de statliga socialförsäkringssystemen. Merparten faller på landstingen. Alla de rationaliseringsmöjligheter vi pekar på i detta avsnitt utgör endast exempel. Att det finns möjligheter att få ned kostnaderna ytterligare över en litet visar två saker, att rationaliseringar på är möjliga utan att försämra konsumenternas apoteksservice och Apoteksbolagets framtida försäljningsvärde. Läkemedelsterapi för blödarsjuka har uppmärksammats i propositionen. Man konstaterar att kostnaderna måste bäras av staten. I vårt betalningssystem utgör de blödarsjuka ingen komplicerande faktor. Vid framställning av faktor 8 framställs en rad andra produkter som används inom sjukvården men också inom industrin. Faktor 8 har traditionellt svarat för av intäkterna och motsvarande kostnader, medan andra produkter fått motsvarande lägre pris. Detta gäller t.ex. gammaglobulin som också används i betydande utsträckning som förebyggande medel. Vi anser att den tillämpliga prissättningen är sned. Det går inte ekonomiskt och kostnads-/intäktsanalytiskt att hävda att 500 till 600 blödarsjuka skall bära av kostnaderna för alla de produkter som kan användas med utgångspunkt från plasma. Vi föreslår alltså en förändrad prissättning. Denna leder till att läkemedelsförmånen får lägre kostnader, medan industrin, sjukvården och den förebyggande vården får bära som mest motsvarande höjda kostnader. Läkemedelsförmånen beräknas belastas med mindre genom ändrade kalkylmetoder. Vad gäller konstruktionen av ett högkostnadsskydd för sjukvård hänvisar vi till motion 1997/98:So251 av m.fl. (m). Sammantaget innebär de förslag vi presenterat ovan att vi föreslår att under Utgiftsområde Anslag A 2 anslå 9 . Det ankommer på utskottet att utforma erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar återinföra ett nationellt läkemedelsförmånssystem i enlighet med vad som anförts i motionen, att beslutar avskaffa lagen om receptregister i enlighet med vad som anförts i motionen, att beslutar annullera avtalet med landstingen och bortse från avtalets bestämmelser om överföringsvinster respektive förluster i enlighet med vad som anförts i motionen, att hos regeringen begär förslag om ett nytt högkostnadsskydd i enlighet med vad som anförts i motionen, att hos regeringen begär förslag om upphävande av Apoteksbolagsmonopolet i enlighet med vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om rationaliseringsmöjligheter inom läkemedelsförsörjningen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om blödarsjuka, att beslutar anslå 9 för utgiftsområde 9 Anslag A 2 Bidrag för läkemedelsförmånen 1998 i enlighet med vad som anförts i motionen.