mot · GL02Jo713 · 1997-10-06 00:00:00 — , som är det största vattendraget i sydöstra ,rinner upp på Småländska höglandet och mynnar i Östersjönvid Em på gränsen mellan och Mönsteråskommun.Emån är . Avrinningsområdet är ca 4 500 km2 stort ochhuvudsakligen beläget inom åtta kommuner i och län.Emån är ett av de mest värdefulla vattendragen i vad gällergeologi, biologi och landskapsbild. Karaktäristiskt för är de mångakvillarna och de mycket vackra meandringarna.Naturen i avrinningsområdet är mycket varierad, vilket också gerförutsättningar för en mycket hög mångfald såväl på land som i vattnet. Såryms exempelvis såväl lax som havsöring och den skyddsvärda malen blandEmåns 25-30 olika fiskarter.Detta gör att hela huvudfåran samt flera biflöden har utpekats somriksintresse för naturvården enligt naturresurslagen. Delar av avrinnings-området är också utpekat som riksintresse för friluftslivet och för kultur-miljövården.Detta innebär att området så långt möjligt skall skyddas mot åtgärder sompåtagligt kan skada natur- eller kulturmiljön.En sanering och restaurering av , ett av mest värdefullavattendrag, bör således vara ett riksintresse, helt i linje med den avregeringen uttalade målsättningen om ett uthålligt ekologiskt landskap. Dettabör ges regeringen till känna.Emåprojektet är ett utvecklings- och samarbetsprojekt mellan olikaintressegrupper inom avrinningsområdet. Projektet syftar till en positivsamhällsutveckling som tar hänsyn till Emåns unika natur- och kulturvärden.Emåprojektets målsättning är bl.a. att- främja en långsiktig och hållbar samhällsutveckling inom ramen föruppställda miljömål,-- bevara och utveckla ett natur-, kultur- och odlingslandskap med rikbiologisk mångfald,-- förbättra vattenkvalitén och utjämna mot mer naturliga vattenflöden iEmåns vattensystem,-- stödja lokala initiativ som utvecklar och nyttjar områdets unika natur-och kultur resurser,-- samverka och ingå i liknande nationella och internationella projekt.-Emåprojektet, som ombildats till en ekonomiskförening med anställd projektledare, har sedan hösten 1995drivits av en ledningsgrupp med representanterfrån olikaintressegrupper: kommunerna i området, , , fiskevattenägarna,hembygdsföreningarna, sportfiskeklubbarna, naturskydds-/ornotologiska föreningarna och länsstyrelserna i ochJönköpings län.Dessutom har såväl som varit involverade iarbetet.Under ledningen har arbetet inledningsvis bedrivits i ett antal arbets-grupper, som skall hantera möjligheter och problem inom olika områden som- Näringsliv och turism-- Fisk och fiske-- Jord- och skogsbruk-- Natur och kultur-- Vattenhushållning-- Dagvattenhantering.-Erfarenheterna från hittillsvarande arbete visar på vikten avpersonliga och lokala initiativ, som nya initiativ,nya åtgärder och nya, mer lokalt anpassade arbetsmodellerbehöver stödjas, utvecklas och spridas. Helheten består alltidav delar.Målsättningen att "förbättra vattenkvalitén och att bevara och utveckla ettnatur-, kultur- och odlingslandskap med rik biologisk mångfald" iEmåområdet förutsätter kunskap, engagemang, helhetssyn och resurser. Idagfinns såväl kunskap och engagemang som helhetssyn och resurser.Till de insatser som resurserna bör användas hör saneringen av deåtersående föroreningskällor som finns i Emån.Sedan ett framgångsrikt arbete med att sanera från PCB nu äravslutat utgör industrideponin på Jungnerholmarna den allvarligastebelastningen och miljöhotet mot . Även i Pauliströmsån,vilka är hårt belastade av fiber innehållande kvicksilver, behöver saneras.Idag läcker kvicksilver från sedimenten i dessa sjöar till , som frånandra källor också får ta emot höga halter av kväve, fosfor och ett flertalmetaller.På Jungnerholmarna i etablerades 1910 industriell verksamhet förproduktion av ackumulatorer innehållande nickel och kadmium. Till-verkningen innebar betydande vatten- och luftutsläpp av kadmium ochnickel. Utifrån de beräkningar som har kunnat göras har luftutsläppen varitca kadmium för hela produktionsperioden.Ett smältverk för bly anlades på en av holmarna. Produktionen avråbly var 1955 ca /år och ökade (1968) till ungefär det dubbla.Den totala utsläppsmängden är svår att beräkna men effekterna kanfortfarande enligt undersökningar spåras i omgivningen.Inom anläggningen har förutom tillverkning av nickel- och kadmium-massor för ackumulatorer även skett återvinning av dessa metaller, vilkettillsammans med blysmältningen gav upphov till stora restmaterial som ladesupp i avfallshögar inom området. Avfallet gav upphov till läckage eftersomdet låg i direkt anslutning till ån.Åtgärder mot detta vidtogs 1976 då materialet lyftes upp på ettbetryggande avstånd från ån med möjligheter till viss kontroll.Avfallsmängden (ca ) som togs omhand lades upp i de deponiersom fortfarande finns på plats.Produktionen av nickel-kadmium-batterier på Jungnerholmarna upphörde1975 efter påstötningar och krav från miljömyndigheter.Under åren 1990-1992 utfördes provtagningar i , bl.a. nedströmsJungnerholmarna i . Undersökningen, som leddes av , gav som resultat att kadmium konstaterades läcka i enomfattning av /år.Belastningssituationen bedöms som allvarlig.Aktuellt område förvärvades 1992 av kommun. Köpet gjordesfrämst av miljöpolitiska skäl eftersom kommunen uppfattade bristen påhelhetsansvar som en stor miljörisk för Emån.Med medel från kommun och harundersökningar gjorts av de metallkontaminerade områdena. Under-sökningarna visar att metallmängderna är av den storleksordningen att ominget åtgärdas kommer läckage, speciellt av kadmium, att påverka Emånunder mycket . Emåns unika värden, speciellt förekomstenav lax, öring och mal samt ett flertal andra naturvärden, riskeras då på ettsättsom inte går att värdera i pengar.Avlastningen av ger också avlastning på , vilket är likaangeläget sett i ett större perspektiv, eftersom Emåns bidrag av kadmium tillÖstersjön inte är oväsentligt i jämförelse med andra källor.En sanering av i allmänhet och av Jungnerholmarna i synnerhet ärsåledes för landet mycket angeläget ur miljösynpunkt.Dessutom är projektet angeläget ur arbetsmarknadssynpunkt.Undersökningarna har resulterat i ett tekniskt åtgärdsförslag för både markoch byggnader liksom för nuvarande deponier, med kostnadsuppskattningför åtgärder som skulle kunna avlasta till en acceptabelnivå.Saneringsinsatserna avseende mark och deponierna är ett entreprenörs-krävande arbete.Sanering samt rivning/upprustning av byggnaderna är arbetsintensivabyggprojekt, som i viss mån ställer krav på särskild kompetens men också påmanuell hantering i stor omfattning.Arbetskraftsbehovet för hela projektet motsvarar minst 30-40 manårs-arbeten, varav en stor del kommer att utgöras av kollektivanställda. Närmarken skall slutbehandlas kommer ett 50-tal personer att varaheltidssysselsatta under tre till fyra månader.Hela projektet, sanering av byggnader och mark inklusive deponierna, ärberäknat till en total kostnad av ca 40 miljoner kronor.Ovanstående föreslagna restaureringsplan för och sanering av riksintressetEmån ligger väl i linje med tankarna och intentionerna bakom budget-propositionens förslag om "Stöd till ekologisk omställning och utveckling",varför jag förutsätter att motionens förslag behandlas positivt vid kommandeanslagsfördelning.Kriterierna för bedömning av projektets ekologiska hållbarhet synes väluppfyllda. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av restaurering och sanering av ,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av sanering i första hand av Jungnerholmarna ochSvartsjöarna.