mot · GL02Jo728 · 1997-10-06 00:00:00 — Anslaget till kalkning har sjunkit stadigt under de senasteåren. har regeringen satt ner foten och bestämt att vivånskall ligga på framöver. Eftersomutgiftsprognosen är nästan (man har reserver) är även detta en minskning mot tidigare.Enligt vår bedömning är en förlåg nivå för att skapa ekologisk hållbarhet och säkra denbiologiska mångfalden. Kalkningen är ett effektivt ochnödvändigt medel för många djur och växter, som är känsligaför låga pH-värden. Minskar kalkningen riskerar många artersom ArtDatabanken i fört upp på sin lista överhotade arter att försvinna.Miljöpartiet de gröna anser att kalkningsverksamheten måste fortsätta ochvill inte bara att kalkningen av de vatten som kalkas ska fortsätta. Det ärinte heller möjligt med den nivå man nu valt. Vi anser att verksamhetenmåste utökas och att fler sjöar och vattendrag skall kalkas. Idagkalkas av de sjöar som skulle behöva kalkas.Kalkningen nödvändigEffekterna av kalkning på försurade ytvatten är väl kändaoch innebär en ökad möjlighet för växter och djur att fortlevai den omfattning som rådde före försurningen. Fiskeriverketframhöll därför i sin aktionsplan för biologisk mångfald att"kalkningen av antropogent försurade vatten bör fortsätta isådan utsträckning att inga arter eller miljöer hotas avutslagning" (1995).Utsläpp och nedfall av försurande ämnen är sannolikt vårt allvarligastemiljöproblem med negativ påverkan på bl.a. mark, grundvatten, sjöar ochvattendrag samt vår hälsa, livskvalitet och möjlighet att nytta naturresurserna.Vid en genomgång av den genomsnittliga höjningen av pH efter kalkningen i700 kalkade vatten noterades att pH ökat från i genomsnitt 5,8 före kalkningtill 6,4 efter kalkning i dessa vatten (1995).Hittills har ca 20 000 sjöar och vattendrag försurats medallvarliga kemiska och biologiska skador som följd. Den genetiskamångfalden har utarmats då unika genetiska populationer - i många fallrödlistade arter - har utrotats. Direkta och indirekta effekter av försurningenhar inneburit förhöjda halter giftiga metaller i mark, vatten och fisk. Fisken ihälften av våra sjöar har, delvis som en effekt av försurningen, nu så högakvicksilverhalter att unga kvinnor inte rekommenderas att äta vissa söt-vattensarter.Trots den ca 40-procentiga reduktion som skett av svaveldioxidutsläppen iEuropa krävs ytterligare reduktioner om innannaturen i stora områden kan börja återhämta sig.Sedan kalkningsverksamheten startade har ca 7 500 sjöar och 11 000km vattendrag kalkats och därmed delvis avgiftats. Effekterna har varitmycket goda. Studier utförda av , ochNaturvårdsverket visar att kalkningen är samhällsekonomiskt lönsam långtöver dagens nivå. I av sjöar ochvattendrag, som kom , skriver man: " Det är lönsamt att ökakalkningsverksamheten. Undersökningen pekar mot att det är lönsamt attkalka av alla försurade vatten." kalkas endast45 % av de vatten som skulle behöva kalkas.Fortfarande finns det dock över 10 000 försurade sjöar och över 100 000km försurade vattendrag. Kostnaden för att via kalkning hålla Sverigesförsurade sjöar och vattendrag vid liv beräknas till perår.ÅterförsurningEn minskning av kalkningsverksamheten innebär att denaturvärden som mödosamt byggts upp går förlorade.Biologisk mångfald kommer för alltid att ha gått förlorad.Dessutom är riskerna mycket stora vid en återförsurning fören mycket snabb och kraftig återlösning av i det kalkadevattnet fällda lagrade metaller med okända effekter för växt-och djurliv inbegripet oss själva.Effekterna av återförsurning är dåligt kända. Endast i undantagsfall harredan kalkade vatten lämnats för återförsurning och endast i ett dokumenteratfall har ett vatten som kalkats återförsurats. Dettavatten indikerar dock att återförsurningen kan få allvarliga konsekvenser. Iförsta hand kommer metallernas rörlighet att öka och man befarar attmetallhalterna i många fall kan komma att överskrida de halter somnoterades före kalkningsinsatserna. Artrikedomen kommer att reduceras ochnäringsnivån att minska.Kalkning nödvändig för denbiologiska mångfaldenMånga vattenlevande organismer är känsliga för låga pH-värden. Speciellt gäller detta många av de rödlistade hotadearterna.Effekter på fiskI är två av de 58 förekommande sötvattenslevandefiskarterna klassade som akut hotade; vårlekande siklöja ochmal. I kategorin 2 Sårbara arter är tre arter upptagna:groplöja, grönling och sandkrypare. Bland de sällsynta ochhänsynskrävande arterna inräknas 10 fiskarter samtflodkräfta. Bland de hänsynskrävande arterna kan nämnaslax, öring, storröding, hornsimpa och harr.Olika fiskarters beroende av pH är väl känt. Försurningsskadorna börjarvanligen uppträda då pH faller under 6,0 och ökar i styrka ju lägre pHsjunker. Vid pH 5,5 är det sannolikt att ca 2/3 av alla fiskarters reproduktionkommer att påverkas.Effekter på bottenfaunaAv de 112 vattenlevande ryggradslösa djur som är upptagnapå röda listan över hotade arter anses 3 vara försvunna frånlandet. Av de resterande 109 har 51 påträffats inom deprojekt som bedriver förNaturvårdsverkets räkning. Av dessa 51 arter har 22påträffats i kalkade vatten. Endast 7 av de 51 arterna harpåträffats vid pH vilket indikerar att flertalethotade och sällsynta arter är försurningskänsliga.Vid sidan av att ha ett egenvärde utgör många vattenlevande smådjurviktig föda för fågel, fisk, fladdermöss, groddjur och insekter. Tyvärr hörflera av de viktigaste födoorganismerna som snäckor, kräftdjur ochdagsländor också till de mest försurningskänsliga. Det är med befintliga datainte möjligt att beräkna de sekundära förluster i biologisk mångfald som enreduktion av dessa födoorganismer kommer att medföra.Förekomst av flodkräfta har utgjort ett starkt motiv till kalkning och därförär många vatten som hyser flodkräfta kalkade. Ungefär 422flodkräftvatten i främst hade kalkats . De mestkänsliga av dessa vatten var små, försurade brunvattensjöar. Dessa vatten ärockså de som kan antas ha minst intresse för en fortsatt kalknings-verksamhet. Det är därför rimligt att anta att antalet flodkräftpopulationerkommer att reduceras kraftigt om kalkningen upphör.Effekter på kolonisationskällorEn väsentlig uppgift för dagens kalkningsverksamhet är attbibehålla källor för framtida återkolonisation av arter tillsförsurningen reducerats till under kritisk nivå. Genom atttillåta dessa kolonisationskällor att återförsuras kommer deskador som uppstår inom ett vattensystem att varairreversibla. Det är därför viktigt att förstå att de vatten ivilka en "normal" biologi upprätthålls med hjälp avkalkning, ofta utgör en potentiell källa för återkolonisation idet aktuella vattensystemet. En förlust av biologin i dessavatten kommer i många fall innebära en förlust av arter i helavattensystem och därmed en sannolik förlust av genetisktmaterial. Sådana skador går inte att "reparera" medutsättningar, dels är den för området anpassade genetiskauppsättningen borta, dels kan ofta rehabiliteringen motverkasav det skadade ekosystemet. Detta har t.ex. visat sig vidförsök att återintroducera flodkräfta i skadade vatten.Snäckor, iglar och kräftdjur har svårt att återkolonisera försuradevatten efter kalkning. Det beror troligen på att avstånden mellan kalkadevatten är för stora. Om avstånden mellan kalkade vatten ökas, kan förlusten ibiologisk mångfald antas öka exponentiellt med ökande avstånd. Detta berorpå att många vattenlevande smådjur inte alls kan flyga eller är dåliga flygaresom inte kan överbrygga stora avstånd.Effekter på mark och metallutlösningMarkförsurningen har i vissa områden pågått så länge attmycket allvarliga mark-kemiska effekter är att förvänta;framför allt då metallers rörlighet och giftighet. Nyastrategier måste tas fram i många kalkningsprojekt för attmöta den nya komplexa problembilden. Mark- ochvattenförsurningen liksom kalkningsåtgärderna måste ses iett gemensamt sammanhang på ett helt annat sätt än vad somidag är fallet.Lösligheten hos många metaller är direkt beroende av pH-värdet.Försurningen av markerna i avrinningsområdet har därför medfört en ökadtransport av metaller från marken ut i vattnet. Undersökningar av återför-surningens effekter har visat att metallhalterna i vattnet kan stiga kraftigt dåkalkningen avbryts. Orsaken till detta har inte klarlagts, men är sannolikt eneffekt av att metaller som lösts ut från den försurade marken i avrinnings-området fällts ut i det kalkade vattnet och därmed fastlagts i sedimenten. Närvattnet återförsuras kan dessa metaller åter gå i lösning och därmed ge enkraftigt förhöjd halt i vattnet.Sannolikt kommer en sådan förhöjning av metallhalterna att påverkabiologin på flera olika sätt. I många vatten kan man förvänta sig direkttoxiska effekter på olika organismer som är känsliga för höga metallhalter.Det är också rimligt att anta att förhöjda metallkoncentrationer kommer attpåverka ackumulationen av metaller i såväl lägre som högre stående djur.Därmed antas såväl bottenfauna, fisk, fågel och däggdjur komma attpåverkas.En ökad grad av återförsurning kommer med största sannolikhet att haavsevärda effekter på kvicksilverhalten i fisk i många vatten. Meili (1995)visade att kvicksilverhalten i fr a gädda sjönk i de flesta vatten efterkalkning. Återförsurningen av sjöar med en från början hög kvicksilver-belastning kommer sannolikt att resultera i ett större antal vatten där kost-rekommendationer kan komma ifråga.Effekter av 140 Mkr-nivåEffekterna av kalkningen för den biologiska mångfalden harvarit mycket goda. Utan kalkningsverksamheten skullemånga såväl vanliga som rödlistade arter ha försvunnit urmånga sjöar. Ekosystemen hade varit förstörda och endast dearter som klarar att leva i pH på värden lägre än skullefinnas kvar. Många rödlistade arter är känsliga för lågt pHoch försvinner redan vid en liten förändring.En fortsatt kalkningsverksamhet är alltså av nöden om inte detta skaspolieras. Likaså visar de positiva erfarenheterna att fler sjöar borde kalkas.Det är också viktigt att skapa möjligheter för djur att återkolonisera vatten.De kalkade vattnen får heller inte ligga för långt ifrån varandra, eftersomåterkolonisation då kan bli omöjlig.Vissa år då nederbörden är högre (den naturliga variationen är )behövs mer pengar än under torra år. Det är därför nödvändigt att bidragenfår fördelas över åren och sparas då behoven är stora. Det är alltsåviktigt med en buffert.I plan för kalkning av sjöar ochvattendrag, som kom , klargörs vad en nivå på 140 miljonerkronor , som regeringen nu har fastnat för, kommer att innebära. Detstår att läsa på sid 39. Man skriver att ca 3 000 fiskbestånd kommer att slås ut att ca 1 miljon bestånd av ryggradslösa djur kommer att slås ut att 100 populationer av den hotade flodkräftan kommer att slås ut att det sannolikt innebär att genetiskt unika stammar av arter försvinner att flera fjällnära vatten blir helt fisktomma att antalet vatten med reproduktion av flodpärlmussla och andra hotadeoch sällsynta arter minskar att tillgången på naturreproducerad lax och havsöring reduceras att förutsättningarna för nyttjandet av vissa sjöar som vattentäkterförsvårar att tungmetallhalterna i den akvatiska miljön liksom kvicksilverhalten ifisk stiger att födoutbudet för fågel, fisk och utter minskar.Nedskärningarna innebär dessutom svåra avvägningar avvilka landsdelar, vattenmiljöer, djurarter ellerdjurpopulationer som skall prioriteras.SlutsatsOch den nivån anser regeringen acceptabel. Det rimmaroerhört illa med talet om bevarande av biologisk mångfald.Man har svart på vitt att nivån tillkalkning kommer att slå ut det man säger sig vilja bevara.När det kommer till kritan är orden inte mycket värda. Medett totalt behov på och ett behovför att bibehålla dagens kalkningsverksamhet på ca 180miljoner kronor kommer effekten bli en återförsurning medmetallutfällningar. Regeringen ökar miljöskulden tillframtidens barn. Det går verkligen inte att tala om ekologisktlångsiktig hållbarhet med regeringens förslag.För de gröna är inte en acceptabelnivå på kalkningsanslaget. Vi anser att det är dags att börja betala avmiljöskulden och att bevara den så hårt trängda biologiska mångfald vi haridag. I budgetförslag förstärks anslaget med 100 miljonerkronor och med för och för år2000 utöver regeringens förslag. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att utöver regeringens förslag bör anslåsunder för kalkningsverksamhet,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om nödvändigheten av att kalkade sjöar och vattendrag får fortsattkalkning,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om vikten av att även tidigare inte kalkade vatten kan börja kalkas,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om nödvändigheten av kalkning för den biologiska mångfalden imånga vatten.