mot · GL02Bo525 · 1997-10-06 00:00:00 — På allt fler håll i landet växer nya externa stormarknadsanläggningar upp. Detta är bl a ur miljösynpunkt ett stort problem. Hela stormarknadsidén bygger på att det enskilda hushållet skall använda den egna bilen vid sina inköp av såväl dagligvaror som andra varor. Därav följer vid varje nyetablering en betydande ökning av biltrafiken inom upptagningsområdet med allt vad det innebär av ökade avgasutsläpp, slitage på vägar och behov av nya trafikinvesteringar. Biltrafiken utgör ett av våra största miljöhot. Det är också ett svårlöst problem då det inte handlar om bara en eller ett par större föroreningskällor utan om miljontals små och spridda på lika många händer. Många behöver bilen för att klara sitt dagliga liv. För de flesta betyder den mycket för fritid och rekreation. Om bilen även skall kunna få vara något av var mans egendom måste vi, förutom att få fram miljövänligare bilar och alternativa biobaserade drivmedel, också planera samhällsutbyggnaden så att onödiga biltransporter kan undvikas. Genom närhet mellan boende, arbete, utbildning och service kan transportbehovet minska för sådant som egentligen bara drar tid och pengar och försämrar vår miljö. Externa stormarknadsanläggningar ökar vårt transportbehov och försämrar i de flesta fall servicen. De ökade kostnaderna för detta får bäras av de enskilda hushållen genom ökade bilkostnader och försämrad miljö. De bidrar dessutom till att det kommer att bli nödvändigt med restriktioner för vår bilanvändning. Det kommer indirekt i så fall att innebära att det också går ut över transporter som vi behöver bättre och kan ha större glädje av. Om stormarknadsanläggningarna skulle få bära sina egna verkliga kostnader, d v s både de enskilda hushållens merkostnader och de ökade samhällskostnaderna, skulle sannolikt problemet lösa sig självt. I och för sig vore detta rimligt med utgångspunkt från ett marknadsekonomiskt synsätt. Ett marknadsekonomiskt synsätt innebär också att det inte är samhällets uppgift att begränsa volymen på handeln. Det är branschen själv som inom ramen för den fria konkurrensen har att avgöra hur mycket handel av olika slag som skall finnas. Däremot bör det även fortsättningsvis vara samhället och då i första hand kommunerna, som inom ramen för sitt ansvar för den fysiska planeringen och för miljön har att avgöra var och i vilken koncentration handeln skall finnas på samma sätt som gäller för t ex industriområden, transportleder och annan miljöstörande verksamhet. antog under förra riksdagsåret en lag som innebär att kommunerna i sina planer kan skilja på livsmedelshandel och annan handel. Detta kan vara ett bra hjälpmedel men löser bara en del av problemet. I lagen 1987:12 om hushållning med naturresurserna m m (NRL) sägs i de inledande bestämmelserna, 1 kap 1 §: Marken, vattnet och den fysiska miljön i övrigt skall användas så att en från ekologisk, social och samhällsekonomisk synpunkt långsiktigt god hushållning främjas. (PBL) är underordnad dessa bestämmelser. Med tanke på stormarknadernas negativa miljöpåverkan är det enligt min mening rimligt att stormarknadsetableringar också reellt skall kunna prövas utifrån intentionerna i naturresurslagen. Enligt 12 kap i PBL är det länsstyrelserna som har att tillse att NRL beaktas vid den kommunala planeringen. Med nuvarande utformning har dock naturresurslagen en för svag ställning i förhållande till PBL. PBL bör därför ändras och ges bättre anpassning till NRL. Det bör med anledning av vad som anförts, uppdras till regeringen att till återkomma med förslag till lagändring som tillgodoser kravet på en prövning av externa stormarknadsetableringar utifrån miljö- och naturresurssynpunkt utan att begränsa konkurrensen inom handeln. bör utredas vilka merkostnader denna typ av anläggningar förorsakar allmänna samhället och hur dessa skall kunna finansieras på annat sätt än av medel. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan lagändring i enlighet med vad som anförts i motionen, att hos regeringen begär förslag om en utredning om samhällets merkostnader för externa stormarknadsetableringar.