mot · GL02A256 · 1997-10-06 00:00:00 — I genomsnitt medför vårt förslag till arbetstidsförkortning att månadsinkomsterna efter egenavgifter blir oförändrade för alla arbetande. Vi har då räknat in tidigare arbetslösa och personer utanför arbetskraften som berörs av arbetsdelningen. För enskilda individer blir dock konsekvenserna olika beroende på om man före arbetsdelningen var arbetslös, arbetade deltid eller fulltid. Detta illustreras i tabell 3. I tabellen görs en ungefärlig bedömning av konsekvenserna i två steg. Först bedöms effekterna av själva omläggningen till kortare arbetstid som sådan, vilken ger i genomsnitt oförändrade månadsinkomster för alla (kolumnen utan under TOTALT). Därefter bedöms den sammanlagda effekten där även det beräknade årliga löneutrymmet räknas in (kolumnen med under TOTALT). Härvid har vi antagit att det normala årliga utrymmet för reallöneökningar är och att omläggningen genomförs av . Tabell 3 Konsekvenser för individer av en arbetstidsförkortning till /vecka Bedömd förändring av real månadsinkomst, i procent, till följd av: Person som före arbetsdelningen Lön i st f ersättn TOTALT utan resp med årligt löneutrymme Arbetade full tid, /vecka: -12,5 -12,5 -12,5 Arbetade < /vecka Arbetade /vecka och ökar till /vecka En arbetstidsförkortning enligt vårt kalkylexempel leder till att de som arbetade deltid eller var arbetslösa får ökade inkomster. Detta betalas av dem som före arbetsdelningen arbetade full tid. Själva omläggningen till kortare arbetstid medför i sig en minskning av månadsinkomsterna efter skatt med mellan . Detta motverkas av normala reallöneökningar . Tar man hänsyn till dessa så blir den reala månadsinkomsten ungefär oförändrad för lågavlönade, medan den minskar för medel- och högavlönade. Kalkylen bygger på att både hel- och deltidsarbetande får del av den höjda timlön som motsvarar produktivitetsförbättringen. Kanske kommer man vid de fackliga förhandlingarna att tycka att det är mer rättvist att timlöneökningen bara läggs ut på dem som går ner i arbetstid. Den skulle då bli något större, i genomsnitt i exemplet. Den måttliga sänkningen av månadsinkomsten för medel- och höginkomsttagare som arbetar full tid skall ses i ljuset av att arbetstiden minskar . De flesta människor kommer sannolikt att anse att detta är en bra affär både för dem själva och i ljuset av att de därmed hjälper arbetslösa att få jobb. Förutom den ökade livskvalitet en sänkt arbetstid ger kan den kortare arbetstiden för många troligen också leda till ekonomiska besparingar som helt eller delvis kompenserar lönesänkningen. Det gäller sådant som mindre behov att köpa färdiglagad mat, mer tid att själv göra reparationer på huset, möjlighet att göra arbetsinsatser på dagis och därmed få lägre avgifter, etc. I föregående avsnitt har vi på ett mer teoretiskt plan med ett kalkylexempel skisserat de ekonomiska förutsättningarna för en arbetstidsförkortning till med bibehållen produktionsnivå. I det här avsnittet diskuterar vi hur en sådan arbetstidsförkortning skulle kunna genomföras i praktiken. Vi anser att en arbetstidsförkortning och arbetsdelning av den här storleksordningen bör genomföras med en kombination av lagstiftning, fackliga avtal och ett kontrakt mellan inblandade parter. Ändringen av arbetstidslagen, där normal arbetstid i en första etapp sätts till , syftar till att ge en allmän ram och målinriktning för förändringsarbetet. Med arbetstidslagen i botten kan sedan parterna på arbetsmarknaden förhandla om det praktiska genomförandet. Vi föreslår att arbetstidslagen liksom skall vara dispositiv när det gäller veckoarbetstiden, dvs det skall vara möjligt för parterna att genom kollektivavtal göra olika slags avvikelser från lagen. Sådana avvikelser kan gälla takten i genomförandet, undantag för vissa grupper, särskilda regler för personer med skift- och nattarbete, m.m. Eftersom förhållandena varierar starkt mellan olika verksamheter är det viktigt att det finns en stor flexibilitet i genomförandet. En grundläggande förutsättning för att en arbetstidsförkortning skall komma till stånd är givetvis att det finns en stark folklig opinion för detta. En sådan opinion gör att det kan skapas politisk majoritet i för en lagändring och ett starkt tryck i avtalsförhandlingarna för att genomföra lagstiftningen. Samtliga inblandade parter regering, arbetsgivare och arbetstagare bör så fort som möjligt träffas i någon form av Saltsjöbadsöverläggningar för att sluta ett kontrakt där strategin för arbetet dras upp och de insatser som förväntas av de olika parterna specificeras. 3.1 Ändringar i arbetstidslagen Vi föreslår att en ny arbetstidslag med en kortare normalarbetstid skall beslutas och träda i kraft under innevarande mandatperiod. De flesta avtal på arbetsmarknaden går ut under loppet av . Ett beslut om en ny lag som träder i kraft skulle ge parterna på arbetsmarknaden goda möjligheter att förhandla fram nya arbetstidsregler i de nya avtalen. Den viktigaste förändringen i arbetstidslagen gäller § 5 där det stadgas att den ordinarie arbetstiden får uppgå till högst . Denna paragraf bör fortfarande vara dispositiv för att möjliggöra för arbetsmarknadens parter att finna flexibla lösningar för ett smidigt genomförande av en arbetstidsförkortning inom olika branscher. Vi föreslår vidare att § 8, som reglerar övertiden, ändras så att övertid får tas ut med högst under ett kalenderår när det finns behov att ta ut en ökad arbetstid. Det är en sänkning från dagens , som motiveras av att effekterna av den generella arbetstidsförkortningen inte skall motverkas av ett ökat övertidsuttag. Detta behöver inte innebära en minskad flexibilitet ur produktionens synpunkt eftersom vi, som tidigare nämnts, föreslår att den ordinarie arbetstiden skall kunna tas ut på ett mer flexibelt sätt. Detta kan regleras mellan parterna i avtal, t ex i form av en arbetstidsbank. Förutom de här ändringarna bör en allmän översyn av arbetstidslagen leda till ytterligare förändringar, bland annat som en anpassning till EG:s direktiv. Till exempel bör, i enlighet med EG-direktivet, en paragraf om dygnsvila införas så att ingen arbetstagare får arbeta mer än . 3.2 Kontrakt om arbetstiden För att en arbetstidsförkortning skall få avsedd effekt och leda till en minskad arbetslöshet är det viktigt att alla berörda parter drar åt samma håll och gör gemensamma ansträngningar för att genomföra omställningen. Det skulle kunna ske genom att regeringen inbjuder arbetsmarknadens parter till överläggningar med syfte att sluta ett kontrakt om en arbetstidsförkortning med ungefär de förutsättningar vi föreslagit ovan. Detta kontrakt skulle tjäna som vägvisare för decentraliserade förhandlingar på branschnivå och sedan lokal nivå när nuvarande avtal på arbetsmarknaden går ut, i de flesta fall under loppet av . I det följande anges vad varje part skulle kunna ställa upp med i ett sådant kontrakt. Staten: lagen, skattesänkning, utbildning Statens viktigaste bidrag skall vara att ta fram en ny arbetstidslag och genomföra en sänkning av egenavgifterna. I den nya arbetstidslagen anges normalarbetstiden /vecka och reglerna för övertid skärps, som vi angivit ovan. Anpassning görs också till det nya EG-direktivet där detta har ett större skyddsvärde än arbetstidslagen. Det gäller bland annat bestämmelserna om dygnsvila. Arbetstidslagen skall fortfarande i huvudsak vara dispositiv för att möjliggöra ett flexibelt genomförande för parterna. Sänkningen av inkomstskatten, i form av sänkta egenavgifter och höjt grundavdrag, är statens bidrag till att arbetstidsförkortningen inte skall innebära för högt inkomstbortfall för löntagarna och därigenom dra undan efterfrågan i ekonomin. Sänkningen finansieras av minskade kostnader för arbetslöshet. Ett tredje viktigt åtagande för staten är att ställa upp med utbildning och kompetenshöjande insatser av olika slag för att snabbt kunna slussa ut arbetslösa i arbetslivet när efterfrågan på arbetskraft ökar till följd av arbetstidsförkortningen. Löntagare: flexibilitet, löneåterhållsamhet Löntagarnas bidrag är att i samband med arbetstidsförkortningen acceptera en ökad flexibilitet i arbetstider och att inte på grund av arbetstidsförkortningen kräva större höjningar av timlönerna än vad som motsvarar produktivitetsökningen. En ökad flexibilitet i arbetstidernas förläggning kan avse både tillfälliga arbetstoppar och längre säsongs- och konjunkturvariationer. En ökad flexibilitet kan bli betydligt lättare att acceptera för arbetstagarna om den kombineras med en väsentligt förkortad normalarbetstid. En ökad flexibilitet kan på många arbetsplatser ha stor betydelse för ett ekonomiskt acceptabelt utfall av arbetstidsförkortningen. Timlönerna bör inte höjas mer på grund av arbetstidsförkortningen än vad som motsvarar den beräknade produktivitetsvinsten av den kortare arbetstiden. Denna kan givetvis variera mellan olika branscher och arbetsplatser beroende på i vilken form arbetstidsförkortningen genomförs. Vårt kalkylexempel med en produktivitetsförbättring och timlönehöjning som motsvarar av arbetstidsförkortningen skulle kunna anges som en riktpunkt i kontraktet, med möjlighet till avvikelser i centrala och lokala förhandlingar på arbetsmarknaden. Arbetsgivare: nyanställa arbetslösa Arbetsgivarnas främsta bidrag skall vara att se till att man verkligen gör nyanställningar för att täcka upp den arbetstid som går bort och som inte ersätts av en ökad produktivitet och höjda timlöner. Om inte den delen kommer till stånd och man i stället drar ner på drifttider och produktion skulle det leda till minskad produktion, kvarstående hög arbetslöshet och försämrade statsfinanser. Det är därför viktigt att varje arbetsgivare känner ett starkt ansvar att hitta praktiska lösningar inom sin arbetsplats så att verkligen nyanställningar kommer till stånd. I arbetsgivarnas åtaganden bör också ligga att tillsammans med staten verka för att nyanställd personal får nödvändig utbildning och kompetensutveckling. Den exakta tiden för genomförandet av arbetstidsförkortningen /vecka kommer sannolikt att variera mellan olika branscher och kanske också arbetsplatser. Ur många synpunkter är det angeläget att sänkningen av arbetstiden sker så snabbt som möjligt, gärna i ett eller högst två steg. Det gör att arbetslösa kan få arbete tidigare och driver på olika organisatoriska lösningar som kan bidra till en förbättrad produktivitet. I vissa fall och/eller för vissa personalkategorier kan en något längre övergångsperiod vara lämplig, t ex för att undvika flaskhalsar och hinna utbilda nyckelpersoner. Det kan också vara så att de fackliga organisationerna i vissa fall vill ha för omställningen så att sänkningen av månadslönen för heltidsanställda kan balanseras och kvittas mot normala löneökningar . Statens skattesänkningar anpassas till takten i arbetstidsförkortningen och avtalen om lönekompensation. En viss flexibilitet måste finnas, t ex om det visar sig att löneökningarna blir väsentligt större än beräknade produktivitetshöjningar. I ett sådant läge skulle en del av de sänkta egenavgifterna i stället kunna läggas över till sänkta arbetsgivaravgifter. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om minskad arbetslöshet genom sänkt och mer flexibel arbetstid, att hos regeringen begär förslag till lagstiftning om 35 timmars veckoarbetstid i enlighet med vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om initiativ till ett kontrakt med arbetsmarknadens parter om en arbetstidsförkortning till 35 timmars arbetsvecka.