mot · GK02U11 · 1997-04-03 00:00:00 — med anledning av skr. 1996/97:80 Berättelse om verksamheten i Europeiska unionen InledningLiksom föregående år kan skrivelsen sägas ge en godöversikt över vilka frågor som behandlats i unionen under1996. Den kritik som framförs i motionen efterlyser i mångafall mer problematiserande beskrivningar. Vi tror inte atthelhetsintrycket av skrivelsen skulle förlora på att ocksåproblem med EU-medlemskapet klarare belyses.Ibland får skrivelsens beskrivningar drag av skönmålning. När t.ex.toppmötet i beskrivs får man i skrivelsenintrycket att toppmötet angav sysselsättning, miljö och öppenhet som deviktigaste föremålen för fördragsändringar under regeringskonferensen. Islutdokumentet från Florensmötet är det emellertid utrikes- och säkerhets-politik inklusive försvarsdimensionen och de institutionella frågorna sombehandlas utförligt.Efter två års medlemskap i börjar tiden närma sig för att mersystematiskt utreda hur det påverkar det svenska samhället. I motionen lyftsfram önskvärdheten av en ny maktutredning med EU-perspektiv och enutredning om hur medlemskapet påverkar den offentliga sektorns ekonomi. Imotionen betonas också vikten av att det inför EMU-beslutgenomförs ett för de båda alternativen likvärdigt förberedelsearbete.Kritik riktas också mot det sätt på vilket stabilitets- och tillväxtpakteningicks för svensk del.Vi noterar också att de svenska parlamentarikernas grupptillhörighetangivits felaktigt när det gäller och företrädare.EU:s brist på demokratisklegitimitetSveriges medlemskap i unionen har aldrig haftnågot starkt stöd. Det starkaste stödet för anslutning till EUnoterades i samband med folkomröstningen. Visserligen vardet ja-sidan som vann, men det var en seger med knappmarginal. Därefter har stödet för ja-sidan avtagit.Vi bedömer att de svaga sympatierna för EU i till stor del hängersamman med unionens bristande demokratiska legitimitet och de politiskametoder som tillämpades vid anslutning till EU.Genomdrivandet av i EU skedde före det svenskamedlemskapet. Det arbete bakom lyckta dörrar som ledde fram till fördragetstext skedde ovanför huvudena på medlemsländernas medborgare och dettasätt att arbeta får ofta stå som ett varnande exempel på hur viktiga beslut iEU ibland kan formas. Tillkomsten av har likartade drag.Beslutet att begära att den svenska skulle ge regeringenuppdraget att lämna in ansökan om det svenska medlemskapet fattades av eninre krets i den socialdemokratiska regeringen. Frågan behandlades inte inomviktiga fora som SAP- eller . Inte heller analyserades den avnågon statlig utredning. behandlade frågan under tidspress.De flesta inser också att i och med EU-medlemskapet har beslut omlagstiftning flyttats från till regering och ministerråd. Delagstiftande besluten fattas inom lyckta dörrar och beslutsprotokollen är intesäkert offentliga. Därmed försvagas möjligheten att kontrollera hurregeringens företrädare har röstat. I skrivelsen beskrivs Coreper som endastett beredande organ. Detta är missvisande. Tjänstemännen i Coreper fattar enrad beslut som binder medlemsländerna och som kan ha lagstiftande karaktäroch som formellt bekräftas på rådsmötet. Vad Coreperbesluten innehållerredovisas heller inte alltid för . Även kommissionen kan iblandha rätt att fatta viktiga beslut. Ett sådant beslut var kommissionens beslut attgodkänna gentekniskt modifierad majs. Beslutet fattades efter starkahandelspolitiska påtryckningar. Ytterligare exempel på hur politiska frågoravgörs av oberoende tjänstemän är förestående beslut om detsvenska Systembolagets rätt att existera. Genom ett beslut av oberoendejurister som aldrig ställs till svars i ett allmänt val kan en viktig grund-förutsättning i svensk socialpolitik avskaffas. I skrivelsen förs praktiskttagetinga diskussioner om de demokratiska svagheterna i EU:s beslutssystem ochvilka konsekvenser det medfört under verksamhetsåret. Denna brist bör gesregeringen till känna.I demokratiska system är de folkvaldas rätt till initiativ grundläggande.Initiativrätten inom EU är i huvudsak ett monopol för den politisktoberoende kommissionen. Denna kommission står under stark påverkan avstarka lobbygrupper.Svenska riksdagsledamöter skulle knappast godta att rätten att skrivamotioner blev ett monopol enbart för av anställda politisktoberoende tjänstemän.I längden är det inte möjligt att bevara denna typ av ämbetsmannavälde idet europeiska samarbetet.Som framgår av skrivelsen och det irländska ordförandeskapets förslag tilltraktatsändringar är regeringen beredd att ge kommissionen initiativmonopolockså inom tredjepelarfrågor. Detta är oacceptabelt.De flesta av de politiska beslutsfattare som ovan nämnts i ministerråd,Coreper, kommission eller domstol är i praktiken oåtkomliga och ställs intetill svars i en folkstyrets demokratiska process. En normbildningsprocesssom inte är demokratiskt förankrad förlorar sin legitimitet. Det är ett avskälen till att har utträdet ur EU som programmatiskståndpunkt.Vi tror att folk verkligen vill samarbeta i många frågor. Men devill också att demokratin skall bli en stark vision och tillämpas i praktisktbeslutsfattande på denna kontinent. Därför har vi den stora debatten omdemokrati och samarbete framför oss.För att stärka medborgarnas förtroende för EU bedöms på sidan 35frågorna om subsidiaritet, öppenhet och insyn vara av väsentlig betydelse. Påsidan 21 sägs också att öppenhet och insyn i unionens arbete lägger grundentill förtroendet. På sidan 27 sägs i ett referat av Europeiska rådets möte iMadrid att arbetet inom regeringskonferensen i första hand borde inriktas påatt föra unionen närmare medborgarna genom att sätta den i stånd att bättremotsvara deras behov. Dessa markeringar är givetvis bra. Men ingenstansförs en principiell diskussion om demokratins ställning i EU-systemet.Regeringen borde nu ta initiativ till en genomgripande utredning av hurmedborgarnas makt över samhällsutvecklingen i praktiken påverkats avmedlemskapet i EU. En ny maktutredning i EU-perspektiv är nödvändig.Detta bör ges regeringen till känna. En sådan maktutredning kan ge grund förframtida förslag i syfte att göra demokratin stark. Sysselsättningspolitiken ochEUFrågan om sysselsättningen har spelat stor roll för densvenska opinionens syn på EU. Enligt ja-sidans informationvar det för jobbens skull vi skulle bli medlemmar i till utlovade till och med 160 000 flerjobb om vi gick med i EU jämfört med ett utanförskap.Likartad propaganda fördes i . Även om inte allt kanskyllas på EU när det rör arbetslösheten i finns detdock inget som klart visar att medlemskap i pånågot sätt skulle ha medverkat till att motverka den.Erfarenheterna av EU:s politik talade emellertid ett annat språk. Arbets-lösheten hade stigit och låg på en hög nivå. Danmarksarbetslöshet hade tiodubblats efter medlemskapet. Mycket talade för attkraven på ett snabbt genomförande av konvergenskraven inför EMU:s tredjesteg ytterligare skulle försvåra kampen mot arbetslöshet. När valutaunionenväl är genomförd kan man förvänta sig att det överordnade prisstabilitets-målet begränsar möjligheterna att bekämpa arbetslösheten vid konjunktur-svackor.Före beslutet om medlemskapet ställdes löften som tolkades så attvillkoren för valutaunionen skulle omförhandlas av regerings-konferens. Även mål för sysselsättningen skulle kunna ingå. När det stodklart att andra länder inte ville gå denna väg väcktes förslaget om ensysselsättningsunion som skulle balansera eller vara en förutsättning för denekonomiska och monetära unionen. Kampen mot arbetslösheten skulle varaen lika viktig del av den ekonomiska politiken som kampen för prisstabilitet.I statsministerns s.k. linjetal fördes fram tankar på engemensam expansionspolitik mot arbetslösheten. Av dessa tankar synsmycket litet i regeringens konkreta förslag till regeringskonferensen. I det nuliggande förslaget till sysselsättningskapitel i fördraget står det i artikel109n.2:Medlemsstaterna och gemenskapen skall föra sin politik som rörsysselsättningen så att den bidrar till att förverkliga målen i artikel 2 ochinom ramen för de allmänna riktlinjer som avses i artikel 103.2 samt ienlighet med artikel 3a.I artikel 3a.2 sägs om den gemensamma penning- ochvalutapolitiken:Denna politik skall ha som huvudmål att upprätthålla prisstabilitet och att,utan att detta mål åsidosätts, understödja den allmänna ekonomiska politiksom bedrivs inom gemenskapen, i överensstämmelse med principen om enöppen marknadsekonomi med fri konkurrens.Innebörden av att göra prisstabiliteten till huvudmål tordekunna tolkas så att inflation och arbetslöshet ärbättre än inflation och arbetslöshet.Sysselsättningsmålen har underordnats prisstabiliteten såväl iEU som i . Denna ensidiga ekonomiska politik äroacceptabel. Det är önskvärt att agerar för engenomgripande förändring av unionens ekonomiska politik.Detta bör ges regeringen till känna.Den ekonomiska ochmonetära unionen - EMUUnder det gångna året har förberedelserna för dengemensamma valutan präglats av diskussioner och beslut omväxelkursmekanism ERM2 som skall reglera förhållandenmellan de länder som deltar i valutaunionen och de ländersom står utanför. Vidare har i enlighet med det tyskaförslaget den s.k. stabilitets- och tillväxtpaktenbehandlats liksom eurons legala status.På sidan 40 sägs att ett deltagande i ERM2 "kommer att vara frivilligt,även om medlemsstaterna förväntas delta". Vi förutsätter att den svenskaregeringen med kraft driver kravet om frivillighet för svensk del ochförbereder för en politik som möjliggör för att stå utanförERM2. Likaså förutsätter vi att regeringen bekämpar varje försök tilladministrativa straffåtgärder riktade mot dem som står utanför ERM2.På sidan 41 meddelas att regeringen genom statsministern vid toppmötet iDublin ingått den s.k. stabilitets- och tillväxtpakten. Dettainnebär att vid ett beslut att stå utanför valutaunionen ocksåfortsättningsvis skall lämna konvergensprogram vars innehåll skall motsvarade s.k. stabilitetsprogrammen för de länder som deltar i valutaunionen. Ettkonvergensprogram innebär förberedelse för att gå med i valutaunionen.Regeringens godtagande av principen om konvergensprogrammen istabilitetspakten betyder svårigheter för riksdag att fatta beslut omatt permanent stå utanför EMU:s tredje steg. Stabilitets- och tillväxtpaktenhar också ingåtts utan vare sig riksdagsbeslut eller riksdagsdebatt. Ingåendeti en pakt av detta slag som förmodligen hotar att binda Sverigesekonomiska politik borde ha hanterats på annat sätt än bara genom vissinformation till finansutskottet och samråd i . Ingåendet avstabilitets- och tillväxtpakten på det sätt som skett är oacceptabelt. Detta börges regeringen till känna.Den samordningsfunktion och de arbetsgrupper som skall förbereda etteventuellt svenskt medlemskap i euron skall enligt sidan 45 också belysa"alternativet utanförskap". Det borde vara en självklarhet att ocksåalternativet utanförskap grundligt skall förberedas. Frågeställningar som hurkronan skall försvaras och vilken ekonomisk politik som skall bedrivasmåste besvaras. Ett likvärdigt förberedande arbete bör göras för bådaalternativen. Detta bör ges regeringen till känna.Vi kan också notera att det svenska deltagandet i inte lett till någrainitiativ för att bredda målen för penningpolitiken till att också omfattasysselsättningen. Det är också anmärkningsvärt att svenska företrädaregodtagit kritik av att riksdagsledamöter ingår i styrelse.Än är det inte för sent att inom regeringskonferensen eller i förberedelse-arbetet ta upp frågan om en förändring av grundvillkoren för EMU och denstelbenta konvergenspolitiken. Regeringen bör följa upp de löften somställdes före folkomröstningen med att ta sådana initiativ.Frågan om svenskt deltagande i EMU:s tredje steg var ingen framträdandefråga i riksdagsvalet . gavs väljarna intrycket att valutaunionenskulle komma upp till diskussion i samband med regeringskonferensen. Densittande kan därför inte anses ha fullt mandat att fatta beslut omdetta deltagande, som är en mycket stor fråga, utan att först ha förankratbeslutet i en rådgivande folkomröstning. En rådgivande folkomröstning omsvenskt deltagande i EMU:s tredje steg är därför nödvändig. Detta bör gesregeringen till känna.Offentlig upphandlingRegelverket för offentlig upphandling behandlas i skrivelsenpå sidan 54.EU-kommissionens grönbok om offentlig upphandling bygger på enabstrakt idealmodell av EU:s inre marknad som är mycket långt ifrånverkligheten. Dess påståenden om hur många miljarder medlems-staterna förlorar på att inte följa direktiven fullt ut är på gränsen tillabsurda.Vi frågar oss om kommissionen verkligen tänkt igenom de enormainformations- och transaktionskostnader en så doktrinär politik som deföreslår skulle medföra. Kommissionens linje innebär en extrem byråkratiskcentralism. För att reglera den offentliga upphandlingen borde det i huvudsakräcka med att ansluta sig till de regler som gäller inom WTO på dettaområde. Detta bör ges regeringen till känna.Den offentliga sektornsstorlekI debatten före folkomröstningen framställdes det somnärmast struntprat att påstå att EU skulle ställa krav påstorleken av den offentliga sektorn i . Detta var någotsom vi bestämde själva, hette det. Det är därföranmärkningsvärt att företrädare videkonfinrådets möte ställde sig bakom följanderekommendation:Framför allt rekommenderar rådet att åtgärder för budgetanpassningkoncentreras till utgiftssidan, så att den offentliga sektorn och desskänslighet för makroekonomiska svängningar minskas och incitamenten förekonomisk aktivitet och sysselsättning förbättras genom att skattetrycket påhushåll och företag begränsas så mycket som möjligt.I skrivelsen borde på sidan 44 under avsnitt 6.1.5 hamarkerats att det är riksdag och regering som avgörhur stor den offentliga sektorn bör vara i . Detta börges regeringen till känna.Utrikes- ochsäkerhetspolitikSvenska ståndpunkter om den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken under regeringskonferensen redovisaskortfattat på sidan 32.Mot bakgrund av det utkast till nytt fördrag som det irländska ordförande-skapet presenterade skriver regeringen att "såvitt kan bedömas tordeinte från svensk sida behöva befaras ett förhandlingsresultat på något områdesom direkt strider mot de egna intressena". Betyder det exempelvis attregeringen accepterar att artikel J 4.1 ges lydelsen:Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken skall omfatta alla frågorsom gäller unionens säkerhet, inklusive den gradvisa utformningen av engemensam försvarspolitik med sikte på ett gemensamt försvar.I nuvarande fördrag står orden "som med tiden skulle kunnaleda till" i stället för "med sikte på". Om regeringenaccepterar den nya skrivningen torde detta kunna uppfattassom att avser att överge den alliansfriautrikespolitiken. Regeringen måste i de pågåenderegeringsförhandlingarna slå vakt om principerna i densvenska alliansfriheten. Detta bör ges regeringen till känna.Regeringen skriver på sidorna 178-179 att "upprätthåller sintraditionellt mycket aktiva roll i FN-sammanhang. Som medlem i denbetydelsefulla EU-gruppen kan sägas ha vunnit i inflytande, även omden nationella profilen kanske i vissa fall blivit mindre framträdande. "Det är självklart att som EU-medlem har större möjlighet attpåverka de andra medlemsländerna inom den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken, GUSP. Men även det omvända gäller; de andra EU-länderna har större möjlighet att påverka . Med de styrkeförhållandensom råder inom EU är det tveksamt om medlemskapet innebär att Sverigehar fått större inflytande i världsmåttstock, inom t.ex. FN. Före EU-medlemskapet var regeringen oförhindrad att driva sin egen uppfattning iutrikespolitiska sammanhang. Flera svenska politiker har haft mycket högprofil i internationella sammanhang. Deras engagemang för fred, nedrustningoch solidaritet med tredje världen gav en röst i världen som vidaöverträffade landets storlek.Regeringen skriver att EU-samordningen inte sträcker sig till FN:ssäkerhetsråd, utan varje medlem svarar där för sina egna ställningstaganden.Vi ifrågasätter om regeringen verkligen har lika stor handlingsfrihet isäkerhetsrådet som . I unionsfördraget stadgas att EU-länder som ärmedlemmar i säkerhetsrådet, tillfälliga och permanenta, skall "samråda medvarandra och hålla övriga medlemsstater informerade".De permanenta medlemmarna skall "se till att unionens ståndpunkter ochintressen tillvaratas", såvida det inte påverkar bestämmelserna i stadga.Mot denna bakgrund är troligt att EU-medlemskapet närmast begränsarSveriges möjlighet att agera självständigt i större utsträckning än regeringenmedger i skrivelsen.Regeringen säger sig på sidan 176 vara beredd att pröva omenhällighetsprincipen inom GUSP kan modifieras förutom i frågor av vitaltnationellt intresse där vetorätten skall bestå. Regeringen motiverar intenämnvärt varför den är på väg att överge sin tidigare hållning. I frågor utannågot vitalt nationellt intresse är ju enhälligheten sällan något problem, mankommer överens. I fall där veto läggs in finns det oftast ettvitaltnationellt intresse. Nuvarande ordning utgör alltså inte något större problemför dem som önskar ett "effektivt beslutsfattande". Det finns därför en riskatt regeringen glider i riktning mot ett helt övergivande av enhälligheten påsikt, något som flera länder förordar . Regeringen nämner också detirländska ordförandeskapets förslag om s.k. konstruktiv röstnedläggelse. Detinnebär inte formellt men i praktiken ett övergivande av vetorätten.Starka krafter i EU vill ge unionen karaktären av ett framväxandestormaktsblock som skall agera för att i första hand skydda de egnaekonomiska intressena och ta upp prestigekampen med främst påvärldsarenan. Det är långt ifrån säkert att en sådan utveckling kommer attförbättra den internationella säkerheten. Därför menar vi att det mått avenhällighet inom utrikes- och säkerhetspolitiken som finns i gällande fördraginte bör överges.Vi anser att regeringen ser alldeles för oproblematiskt på det svenskfinskaförslaget om att EU, efter ett mandat från FN eller , skall kunnaanvända VEU för humanitära uppgifter och krishantering. I det irländskaordförandeskapets utkast saknas i klartext att uppdraget måste ske på mandatfrån FN eller . Dessutom kan de oklara skrivningarna om att uppdragetkan innefatta "insats av stridskrafter vid krishantering inklusive freds-skapande" ge täckning för åtgärder som blir helt andra än vad somursprungligen avsett och får karaktären av militär intervention.Förslaget att slå samman försvarsalliansen med EU, vilket främstdrivits av , är helt oacceptabelt. VEU bygger på kärnvapen-avskräckning, har till skillnad från NATO rätt att agera över hela världen ochinnebär ömsesidiga försvarsförpliktelser. Den harbeklagligtvis inte reagerat kraftfullt mot detta förslag utan tvärtom uttalatsigpå ett så valhänt sätt att den svenska alliansfriheten kan anses vara ifrågasattav regeringen själv.Regeringen måste använda sin möjlighet att stoppa en sammanslagning avEU och VEU och lägga in sitt veto mot alla planer på ett EU-försvar och istället verka för en avmilitarisering av EU. Detta bör ges regeringen tillkänna.EU:s utvidgningRegeringen ser på sidorna 32-35 utvidgningen som enförutsättning för att skapa en europeisk freds- ochsäkerhetsordning, för att åstadkomma ett enat utanskiljelinjer samt för att stödja reformprocessen i de central-och östeuropeiska länderna. Vi menar att regeringen bordeproblematisera frågan mer.Det är direkt felaktigt att hävda att leder till ett enatEuropa utan skiljelinjer. Man kan inte så enkelt bara tänka bort de europeiskaländer som aldrig kommer med i EU, i vart fall inte under överblickbar tid.Det gäller bland annat , och . kommer iviktiga avseenden att vara delat ekonomiskt, politiskt och säkerhetspolitisktför mycket lång tid framöver.Vi ser naturligtvis positivt på s.k. förtroendeskapande åtgärder somgenomförs för och tillsammans med länderna från det . Dekan verksamt bidra till att minska motsättningar och skapa ökad förståelse,men trots det kommer på viktiga områden att vara delat framöver. Emellanåt kommer också skarp kritik från motatt bygga nya "murar", framför allt säkerhets- och försvarspolitiska, i Europa.Det är inte orimligt att detta kan ge upphov till ökade spänningar , isynnerhet om mer nationalistiskt-auktoritära regimer kommer till makten.Det går heller inte att bortse från att det endast torde vara ett mindretalbland nuvarande kandidatländer som kan bli medlemmar på ,kanske. Det handlar i första hand om , ,och . EU måste vara berett att hantera den besvikelse somkan uppkomma i flera ansökarländer om deras medlemskap dröjer.Det är viktigt att de problem som finns med utvidgningen diskuteras öppetoch utan skygglappar. Regeringen nämner själv jordbruks- ochstrukturfondspolitiken. EMU-planerna kan vara ett annat hinder. Det tordevara näst intill omöjligt för nya EU-länder att bli medlemmar ivalutaunionen. Ändå kommer de att vara hårt bundna till den ekonomiskapolitiken men med begränsad möjlighet att reellt påverka den. i sig självt kan skapa sådana inbördes spänningar att EU kan fåägna all kraft åt att klara ut dem. I en sådan situation är det tveksamt om EUhar möjlighet att även hantera en utvidgningsprocess.Vidare är planerna på en allt starkare integrering av VEU och EU någotsom allvarligt kan försvåra en utökning av medlemskretsen, i synnerhet vadgäller de baltiska staterna. Regeringen bör under återstoden avregeringskonferensen lyfta fram den motsättning som kan finnas mellan enutvidgning av medlemskretsen och en fördjupning av EU-samarbetet. Dettabör ges regeringen till känna.EU:s budget och återflödentill SverigeI informationsblad nr 25 beskrevSekretariatet för Europainformation vid UD hur storaSveriges bidrag till EU och återflödet till skulle blide närmaste åren. bedömde man att nettobidragetfrån skulle bli sedaninfasningsrabatt och återflöde räknats av. skullemotsvarande nettobidrag bli . Avskrivelsens redovisning på sidorna 98 och 99 framgår attnettoavgiften sedan infasningsrabatten räknats av blir drygt13 miljarder kronor för . Återflödet kan uppskattastill . Nettobidraget efterinfasningsrabatt och återflöde skulle därmed bli cirka 5,4miljarder kronor att jämföra med de somberäknades 1994. Någon förklaring till det svaga återflödetges inte i skrivelsen. Däremot konstateras att den störreprogressiviteten kommer att leda till att densvenska andelen av finansieringen kommer att öka denärmaste åren.Förutom att nettobidrag blivit betydligt större än väntat finnsgivetvis också avsevärda kostnader för statsförvaltningen för anpassnings-arbetet till EU. En grundlig utredning om hur den offentliga sektornsekonomi påverkats av EU-medlemskapet bör göras. En sådan utredning börklargöra varför det planerade återflödet inte fungerar. Detta bör gesregeringen till känna. Varje tillfälle som ges att verka för besparingar i EU:sbudget och minskade medlemsavgifter måste tas till vara.Barnens rättigheterI samband med att regeringen presenterade sinskrivelse om verksamheten i EU skrev vi i vår motion attarbetslösheten och den ekonomiska krisen och de socialanedskärningarna drabbade barnen särskilt hårt. Vi skrev:Miljoner barn växer upp utan att få sina grundläggande rättighetertillgodosedda såsom de definieras av . EU tar självtbeslut som innebär att tillverkare har möjlighet att saluföra produkter sominte är hälsosamma för barn. Det vore fullt möjligt att EU förband sig genomen ministerrådsdeklaration att i sina beslut följa utan attdärför ges kompetens att lagstifta på barnpolitikens område. Kommissionenborde få uppdraget att systematiskt granska alla förslag till förordningar,direktiv och förslag till beslut ur barnens perspektiv. En särskildbarnombudsman som bevakar EU:s beslut i enlighet med FN:sbarnkonvention kunde utses. I skrivelsen finns ingen redogörelse för vadregeringen gjort på detta område.Vi kan i stort sett upprepa vad vi skrev . I åretsregeringsskrivelse finns visserligen ett avsnitt ommänniskohandel och sexuellt utnyttjande av barn.