mot · GK02T86 · 1997-06-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:137 Nollvisionen och det trafiksäkra samhället I propositionen redovisas en långsiktig inriktning förtrafiksäkerhetsarbetet, en nollvision. Nollvisionen innebär attingen skall dödas eller skadas allvarligt till följd avtrafikolyckor inom vägtransportsystemet. För att nå detta målföreslås att vägtransportsystemets utformning och funktionanpassas till de krav som följer av nollvisionen. Ansvaret föratt så sker bör vila på bland annat väghållarna,fordonstillverkarna och dem som ansvarar för yrkesmässigavägtransporter.Nollvisionen innebär en radikal omläggning i synsätt på trafiksäkerhets-arbetet och vägtransportsystemets utformning. Trafiksäkerhetsproblemen hari stor utsträckning ansetts bero på den enskilde trafikantens felbeteende itrafiken. Åtgärder som valts har syftat till att anpassa människan till väg-transportsystemet snarare än att anpassa vägtransportsystemet till människanoch hennes förutsättningar. Nollvisionen innebär att omsorgen ommänniskans liv och hälsa är grundläggande krav vid vägtransportsystemetsutformning. Konsekvenserna av misstag och felbeteende som sker i trafikenskall begränsas så att de inte leder till långvariga hälsoförluster. Människansfysiska förutsättningar att tåla yttre våld till följd av olyckor skall varanormerande vid utformning av vägtransportsystemets olika delar.Centerpartiet delar nollvisionens långsiktiga inriktning. Det kan självfalletaldrig accepteras att människor dödas eller skadas i trafiken. I dettasammanhang bör det påpekas att nollvisionen är en vision. Visionen behöverfyllas av en strategi för att ta steg på väg mot visionens uppfyllande. Alla äröverens om att antalet skadade och döda i trafiken måste minska. måstediskussionen fördjupas och handla om vad nollvisionen innebär. Konkretaåtgärder behöver vidtas för att komma närmare målet om nollvisionenssamhälle, och vad är acceptabelt?Alla ställer upp på nollvisionens tanke. Däremot höjs röster varje gångolika förslag lanseras för att konkretisera innehållet i visionen. Vi måste inseatt om vi accepterar en nollvision så måste detta innebära att vi får ge uppvissa saker eller acceptera rättighetsinskränkningar som kan anses mer ellermindre smärtsamma. Det går inte att tala om en vision om vi inte är bereddaatt också acceptera effekterna av att visionen inplementeras i konkretaåtgärder.Diskussionen om nollvisionen har bäring på frågor om hur vi ser på denpersonliga integriteten. Det går troligen att , med hjälpav mycket raffinerade system - övervakningssystem - som styr trafiken,förbättra trafiksäkerheten och dramatiskt minska antalet olyckor. Dettainnebär ett antal åtgärder som kan vara svåra för många att acceptera. Är viberedda att acceptera detta? har lösningar om t.ex. elektroniskhastighetsövervakning avfärdats av framför allt skäl som att det innebäroacceptabla integritetsinskränkningar.Bilismen kommer att öka framöver. Hur skall man klara att både sänkaantalet dödade och skadade och förbättra miljön utan att det någonstanskommer att innebära förändringar? Frågan är om trafikanterna accepterarpriset. Inte minst gäller detta de integritetsfrågor som den nya trafikpolitikenför med sig.Diskussionen om vad vi är beredda att avstå från för att uppnå målsätt-ningen måste fördjupas. Nollvisionen förutsätter en bred debatt om dennaskall vinna acceptans och förankring. Diskussionen måste leda till att vihittar en balanspunkt mellan den egna nyttan och omtanken och omsorgenom varandra och vår gemensamma miljö. Då kan även effekterna avnollvisionen vinna legitimitet och ett brett stöd.Centerpartiet stöder flera av de förslag som regeringen presenterar. Vianser dock att regeringen borde lyfta fram det ideella trafiksäkerhetsarbetetmer än vad som är fallet. Det ideella trafiksäkerhetsarbete som bedrivs viaolika organisationer och föreningar har en stor betydelse för att utbilda,upplysa och förändra negativa beteenden i trafiken. Dessa organisationersarbete utgör viktiga komplement och bidrar till trafiksäkerheten. Deras plats inollvisionens strategi är given. Detta arbete bör tydligare ingå i nollvisionensstrategi. Inte minst det förebyggande arbete som bedrivs här är väl värt attlyfta fram. Detta arbete är omistligt om vi skall nå nollvisionen. Detta börges regeringen till känna.I detta sammanhang anser vi även att det egna ansvaret och omdömet äravgörande för trafiksäkerhetsarbetet. Olyckor går inte att helt bygga bort. Tillsyvende och sist handlar det om hur jag som trafikant beter mig. Informationoch utbildning ger grunden för trafikanten om ett trafiksäkert beteende. Olikahjälpmedel i form av tekniska lösningar är komplement för den enskilde.Detta kan dock inte ersätta det egna ansvaret och omdömet. Trafikanter fårinte invaggas i en falsk tro att de tekniska komplementen per automatik ledertill ökad säkerhet. Det är först när människan och tekniken samverkar somtrafiksäkerheten kan höjas. Med felaktiga förespeglingar kan teknikenmotverka ökad trafiksäkerhet.När det gäller diskussionen om hastighetsgräns inom tättbebyggt områdedelar regeringens syn om att kommunerna skall ges ökademöjligheter att besluta om hastighetsbegränsning om /h. I dettasammanhang vill vi understryka att det skall vara kommunerna som, inomramen för det kommunala självbestämmandet, har att besluta om hastig-hetsbegränsningar inom tättbebyggt område. Regeringen anför att kommu-nerna som första instans skall ges rätt att besluta. Detta bör förtydligas såattdet klart framgår att det är den kommunala nivån som är beslutsinstans. Dettabör ges regeringen tillkänna.När det gäller trafiksäkerhetsarbetet så är drogbekämpning en av de mestavgörande frågorna. Erfarenheterna av den sänkta promillegränsen är goda.Problemen med andra droger utgör särskilda problem. Det är därför ytterstangeläget att det kan införas gränsvärden även för andra droger och medici-ner. Det kan aldrig accepteras att en förare framför ett fordon drogpåverkad.Arbetet med att finna tekniska lösningar inom detta område måste ha en högprioritering. Regeringen bör återkomma till med förslag tillgränsvärden för droger.Regeringen anför att körkortsutbildningen bör förändras. Körkortsutbild-ningen är fundamental för trafiksäkerhetsarbetet. Av vikt är att körkorts-utbildning kan ges nära dem som berörs och i deras trafikmiljöer. Förslag omatt begränsa antalet uppkörningsorter riskerar att leda till att avstånden tillutbildningsanordnare ökar. Därmed kommer fler att välja att övningskörasom "privatister" istället för en körkortsutbildning inom trafikskolan. Center-partiet anser inte att detta underlättar trafiksäkerhetsarbetet. En god trafik-utbildning lägger grunden för ett bra trafikbeteende. Det finns erfarenhetersom tyder på att de s k privatisterna är mer frekventa i olycksstatistiken. Avdenna anledning anser vi att det är viktigt att en god utbildning kan ges i helalandet. Detta ökar sannolikt förutsättningarna för ett trafiksäkert beteende.Riksdagen bör därför uttala att antalet uppkörningsorter inte bör minskas.HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om det ideella trafiksäkerhetsarbetet,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om det kommunala ansvaret,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om gränsvärden för droger,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om uppkörningsorter.