mot · GL02Jo8 · 1997-10-01 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:172 Hantering av uttjänta varor i ett ekologiskt hållbart samhälle - ett ansvar för alla Bygg- och rivningsavfallsamt tillstånd föravfallstransportörerRegeringen redovisar i propositionen sin syn på behovet avytterligare åtgärder för att minska mängden bygg- ochrivningsavfall till deponi. Sammanfattningsvis bedömerregeringen att någon ytterligare reglering inte krävs, bl.a.med hänvisning till det åtagande som byggsektorn gjortgenom Byggsektorns kretsloppsråd. föreslårregeringen i en annan del av propositionen att den somtransporterar avfall ska ha tillstånd för detta frånlänsstyrelsen.Förslaget till tillståndsplikt för avfallstransportörer har enligt regeringentvå syften. Det ena är ett vagt behov av "kontroll", som exemplifieras medbehov att kunna lämna relevanta statistiska uppgifter enligt EG:savfallsdirektiv (75/442/EEG, 91/689 m.fl.) till . Det andrasyftet är att förhindra illegal deponering.Att behovet av statistiska uppgifter skulle kunna motivera en såomfattande byråkrati som förslaget om transporttillstånd ger upphov till, ärosannolikt. Att förslaget skulle ha någon påverkan på den som avser att begåen illegal handling är än mindre troligt. Något hållbart syfte för förslagettycks därför inte föreligga.Tillståndsplikten för transportörer är i propositionen kopplat till begreppetavfall. Avfallsbegreppet är i svensk och europeisk rättspraxis kopplat till enviljeyttring från innehavaren. Huruvida en viss transport är tillståndspliktiggår därmed inte att avgöra objektivt. Regeringen gör i propositionen ettförsök att hävda att det ska gå att skilja på transporter av avfall tillåteranvändning respektive återvinning. Man kringgår då frågan om hur detska avgöras om transporten överhuvudtaget avser avfall. En transport avsorterat brännbart material, kan förvisso vara avfall, men lika gärna enbränsleleverans till ett värmeverk. Ett lass sprängsten kan vara avfall, menockså en leverans av barlast till bygget av en kaj. Exemplet visar attregleringen i många fall kan skapa en rättsosäkerhet, som speciellt kommeratt drabba byggsektorn.För att ge byggsektorns frivilliga arbete med att minska materialmängdernatill deponi ett konstruktivt lagstöd, bör en regel som innebär att material intefår deponeras utan föregående hantering av en certifierad återvinnare införas.En certifierad återvinnare kan fungera som en mäklare av material frånbyggsektorn. Materialet kan ofta nog komma till användning, men tidspressleder ofta till att material som måste bort från en byggplats körs till deponiavobetänksamhet eller slentrian. Den certifierade återvinnaren kan också gesuppgiften att kvalitetssäkra det material som återförsäljs på marknaden, ochdärmed höja förtroendet för återvunnet byggmaterial i stort. Kretslopps-delegationen har i rapport 1996:11 beskrivit hur kraven på en certifieradåtervinnare kan utformas, och vilket ansvar som bör falla på den som villavhända sig bygg- och rivningsavfall.Producentansvar förelektr(on)iska produkterRegeringen föreslår i propositionen tre moment, kopplade tillelektr(on)iska produkter.1. Ett bemyndigande för regeringen att meddela förbud mot deponering,förbränning eller fragmentering av avfall från elektr(on)iska produkter sominte hanterats av en certifierad sorterare eller demonterare.2. Ett bemyndigande för regeringen att besluta att den som yrkesmässigtbedriver sortering och demontering av avfall från elektr(on)iska produkterska vara certifierad av ett organ ackrediterat enligt lagen (1992:1119) omteknisk kontroll.3. Införande av en förordning om producentansvar för elektr(on)iskaprodukter, med stöd av befintligt bemyndigande i renhållningslagen(1979:596).Kretsloppsdelegationen har i sin rapport 1996:12 behandlat producent-ansvar för elektr(on)iska produkter. Delegationens förslag skiljer sig frånregeringens på några väsentliga punkter.Regeringens förslag under punkterna 1. och 2. ovan är begränsat till attavse avfall från elektr(on)iska produkter. Med den avfallsdefinition som ärden gemensamma inom EU, finns möjligheten att tolka avfallsbegreppetmycket vitt. Rättsläget är oklart. Vid prövning i domstol torde dock inne-havarens egen värdering och agerande bli avgörande för om en vara är attbetrakta som avfall. Begränsningen av reglerna till att endast avse avfall, gördet möjligt för producenter eller andra innehavare av elektr(on)iskaprodukter att mot betalning överlämna dessa produkter till t.ex. frag-mentering utan att bestämmelserna i propositionen blir tillämpliga. Det rörsig då om en överlåtelse av handelsvaror. Detta kan t.ex. inträffa förprodukter med ett stort innehåll av ädelmetaller.I Kretsloppsdelegationens förslag omfattar förbudet mot deponering,förbränning eller fragmentering utan föregående hantering av certifieradsorterare eller demonterare, de elektr(on)iska produkterna som sådana. Någotutrymme för att undvika regleringen med hänvisning till att en produkt inteär avfall, lämnas inte.Regeringens förslag till producentansvar enligt punkt 3. ovan är behäftatmed ett flertal svagheter, som följer av att det utformas som en förordningunder renhållningslagen. De viktigaste svagheterna är i korthet:Eftersom producentens ansvar relaterar till de egna varorna, kan han aldrigtvingas att ta ansvar för något annat än just dessa. Det lämnar frågan om vemsom ska ta ansvar för "historiskt skrot" (varor som producerats föreförordningens ikraftträdande) och för uttjänta produkter, vars producenterupphört med sin verksamhet, obesvarad. Detta berör stora produktmängder,eftersom elektr(on)iska produkter är relativt långlivade, och strukturomvand-lingen i branschen är snabb.Det finns med den bristfälliga avgränsningen av varje producents ansvar, ipraktiken inget utrymme för en enskild producent, som t.ex. vill profilera siggenom att tillhandahålla kretsloppsanpassade produkter, att ta sitt ansvarseparat, och därmed minska sina kostnader. Regeringen konstaterar att "föratt producentansvarssystemet skall fungera krävs att alla parter (allaproducenter i alla led) deltar och samlas kring utformningen av systemet".Det ställer regeringens ambition att utforma förslaget så att det blir"konkurrensneutralt", i en närmast komisk dager. En annan aspekt avkonkurrensneutraliteten är att tillverkare inom får ett större ansvar änsina utländska konkurrenter.Det finns utomordentligt stora möjligheter för producenter att undandra sigsitt producentansvar, och möjligheterna att utöva tillsyn och att sanktionerabristande ansvar är obefintliga. bedömer i sin utvärderingav de befintliga producentansvarsförordningarna (rapport 4748), att mindreän hälften av alla producenter av förpackningar deltar i insamlingen avförpackningar. bedömer också att de tillsynsverktyg somidag finns i lagstiftningen är verkningslösa, och föreslår lagändringar för attråda bot på detta. I propositionen avvisar regeringen och förutsätter att tillsynen trots allt ska fungera.I Kretsloppsdelegationens förslag hanteras frågorna ovan och ges en till-fredsställande lösning, genom att varje producent tvingas ta ett ansvar föruttjänta varor i nutid, i proportion till hans position på marknaden.Regeringen avvisar förslaget med hänvisning till att det blir för komplicerat,och förbigår därmed de svårigheter som redovisats ovan. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår proposition 1996/97:172 i de delar som avsertillstånd för transportörer av avfall,2. att begär att regeringen återkommer till med ettförslag om att bygg- och rivningsavfall skall hanteras av certifieradåtervinnare innan det får lämnas på deponi, baserat påKretsloppsdelegationens förslag i rapport 1996:11,3. att avslår proposition 1996/97:172 i de delar som avserelektroniska produkter,4. att begär att regeringen återkommer till med ettförslag gällande elektroniska produkter som beaktar i motionen angivnainvändningar mot det nu förelagda förslaget.