mot · GK02So47 · 1997-04-03 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:124 Ändring i socialtjänstlagen InledningDen sociala omsorgen bör ha sin utgångspunkt i människansbehov av små naturliga gemenskaper. Att se sociala frågorutifrån subsidiaritetsprincipen är därmed enligt vår meningcentralt för socialpolitiken. individ- ochfamiljeomsorg ska utgå från en helhetssyn och inriktas på attfrigöra och utveckla människors egna resurser.Socialtjänstkommitténs förslag i huvudbetänkandet (SOU 1994:139)innehöll en översyn av nuvarande socialtjänstlag. Kommittén omarbetadeockså lagens uppläggning i form av kapitel och paragrafer. Tyvärr har interegeringen mäktat med att följa denna inriktning utan endast i vissa delarföljt socialtjänstkommitténs förslag. Motiven till att man endast plockar vissaavsnitt från förslagen och fortsätter med en "lappa och laga"-modell när detgäller SoL är oklara.Social grundtrygghetEtt begrepp som fått betydelse i tolkningen av nuvarandesocialtjänstlag är "skälig levnadsnivå". Detta begrepp skagarantera alla ett liv på så jämlika villkor som möjligt. Enligtvår tolkning innebär detta en socialtjänst som garanterar allaen social grundtrygghet. Därför vore det naturligt att också ilagen använda ett språk som uttrycker att den enskilde skalltillförsäkras ekonomiskt bistånd genom en "socialgrundtrygghet". Ingen i vårt land ska behöva sakna detnödvändigaste, bostad, kläder, livsmedel etc. När denenskilde inte klarar uppgiften att få inkomster som täckerdessa vardagsutgifter ska vi i välfärdssamhället ha ensocialtjänst som skjuter till de medel som behövs för att nådenna grundtrygghet. Att slå vakt om detta sociala skyddsnät,som utgör en medborgerlig rättighet, är viktigt för attbibehålla kvaliteten i välfärdssamhället. Men dennagrundinställning får inte förskjuta det faktum att helasocialtjänstens försörjningsstöd bygger på att övrigasocialförsäkringssystem i normala situationer ska klara deutgifter som familjen eller den enskilde har för sinförsörjning. försörjningsstöd ska inte ta överandra trygghetssystem inom socialpolitiken. Syftet medsocialtjänsten var och bör fortfarande vara att fler människorblir oberoende av ekonomiskt bistånd och inte tvärtom.Med hänvisning till ovanstående föreslås, i likhet med vad som framförs ireservation från m, c och kd i socialtjänstkommitténs huvudbetänkande,ändring av 6 a § till följande:"Den enskilde ska genom biståndet tillförsäkras social grundtrygghet.Biståndet skall utformas så att det stärker hans eller hennes resurser att taansvar och leva ett självständigt liv. "Kommunalt självstyrecontra riksnormI regeringens direktiv för översynen av SoLangavs en klar målsättning vad gäller socialbidragen;Det finns inte anledning att överge den princip enligt vilken kommunerna harstor frihet att med vissa begränsningar själva bestämma normer försocialbidragen. Det är däremot angeläget att åstadkomma större enhetlighetvad gäller normernas konstruktion och innehåll.Med hänsyn till bland annat direktiven är det angeläget attsocialbidragens normer vad gäller konstruktion och innehållges ett tydligt uttryck i lagförslaget. Det är på denna punktsom vi har anledning att nå enhetlighet i hela landet. Isträvan att nå denna enhetlighet har det varit naturligt att fåen uppdelning av § 6 i dels en paragraf som angerpreciseringar vad gäller försörjningsstödet och dels enparagraf som reder ut det som avses med "livsföringen iövrigt", nu kallat "annat bistånd". Så långt delar viregeringens förslag, vilket följer de överväganden somsocialtjänstkommittén gjort och på denna punkt varit enigom.Vi kan däremot inte ställa oss bakom ett förslag där man låter bliförmyndare för kommunpolitikerna i fråga om normnivån. Vi hävdarfortfarande, i likhet med vad som uttrycks i direktiven , attkommunerna ska ges stor frihet att bestämma normer för socialbidragen. Igrunden är det en fråga om tilltro till den kommunala självstyrelsen. Enligtvåra utgångspunkter är det naturligt att beslut fattas på en beslutsnivå näramänniskorna. Motivet till att kommunerna ska ges mandat att fastställanormnivån är bland annat att såväl kostnadsnivån som lönenivån för bredalöntagargrupper varierar i olika delar av landet. Den nivå på biståndet somska utbetalas för de i lagen angivna biståndsområdena bör vara iöverensstämmelse med vad man i den enskilda kommunen som socialtjänst-ansvarig finner rimligt. Detta är grundläggande för den kommunalademokratin. Socialbidragsnivåer som saknar folkligt stöd är ofta negativa förden gemenskap som är nödvändig i ett väl fungerande samhälle. Enligt vårmening bör de som framhärdar i argumentation för att genomlagstiftning ska fastställa normnivån, vilket också regeringen gör i sinproposition, ta de logiska konsekvenserna och förorda ett statligtfinansierat socialbidrag.Med hänvisning till ovanstående föreslås, i likhet med vad som framförs ireservation från m, c och kd i socialtjänstkommitténs huvudbetänkande,ändring av 6 b § till följande:Försörjningsstöd lämnas för skäliga kostnader för livsmedel, kläder och skor,lek och fritid, förbrukningsvaror, hälsa och hygien samt dagstidning, telefonoch TV-avgift, boende, hushållsel, arbetsresor, hemförsäkring, läkarvård,akut tandvård, glasögon samt medlemskap i fackförening ocharbetslöshetskassa.Skäliga kostnader enligt första stycket 1 utgår i enlighet med en avkommunfullmäktige fastställd norm, beräknad i procent av detbasbelopp som enligt 1 kap 6 § andra stycket lagen (1962:381) om allmänförsäkring har fastställts för året. Försörjningsstödet enligt andra stycket 2beräknas till belopp motsvarande den enskildes skäliga kostnader förutgiftsposterna.Personligt stöd samt vårdoch behandlingNär det gäller den punkt i socialtjänstkommitténs förslagsom innebär precisering av "annat bistånd" i form avpersonligt stöd samt vård och behandling avviker regeringenmarkant från de synsätt och förslag som redovisades ikommitténs huvudbetänkande (SOU 1994:139).Socialtjänstkommittén angav de stödinsatser som skulle fallaunder annat bistånd. Det anmärkningsvärda i regeringensproposition är att man tagit med färdtjänst, hjälp i hemmetoch särskilt boende men utelämnat personligt stöd samt vårdoch behandling som inte är hälso- och sjukvård enligt HSL.Regeringens förslag medför stora förändringar för bl a handikappade utanatt detta kommenteras i propositionen. Den mest betydelsefulla förändringengäller avlösning till anhöriga. Regler om ledsagning, som socialtjänst-kommittén också föreslog, som skulle vara kvar som en rättighet (personligtstöd) saknas helt i propositionens lagförslag. Avlastning och andrastödåtgärder är en förutsättning för att funktionshindrade barn och ungdomarska kunna bo i sina föräldrahem. Vissa gravt funktionshindrade ärtillförsäkrade insatser enligt LSS. Men denna personkrets utgör bara en delav de många med funktionshinder som behöver särskilda stödinsatser för attuppnå det som anges i SoL 1 § - ekonomisk och social trygghet, jämlikhet ilevnadsvillkor och aktivt deltagande i samhällslivet. LSS är en "pluslag" somutgör ett komplement till SoL. Den förutsätter att insatser som kan gesgenom socialtjänstlagen finns tillgängliga. Detta gäller t ex avlösning avföräldrar i familjer med funktionshindrade barn och ledsagarservice. förslag preciserades begreppet personligt stöd för atttydliggöra att det innefattar avlösarservice och ledsagarservice. Ävenkontaktperson faller under denna definition.Den nuvarande socialtjänstlagens grundläggande intentioner innebär attsocialtjänstens insatser i form av stöd, vård och behandling av vuxnamissbrukare så långt möjligt skall ges i frivilliga former med beaktande avden enskildes självbestämmanderätt. Den enskildes inflytande över vårdenoch möjlighet att välja insats har framhållits som avgörande för motivationoch behandlingsresultat i vården. framhöll i sitthuvudbetänkande att frivillighet och självbestämmande även fortsättningsvisbör vara utgångspunkten för insatser för missbrukare. I linjemed detta föreslog kommittén i sitt förslag till ny socialtjänstlag attkommunernas skyldighet att tillhandahålla vissa individuellt inriktadeinsatser bör preciseras i den nya lagen. Som exempel på sådana insatsernämner kommittén färdtjänst, hemtjänst, särskilt boende, personligt stödsamt vård i familjehem eller på institution. Dessa insatser ska inte varaförbehållna specifika målgrupper utan omfatta alla, oavsett orsak tillhjälpbehovet. Detta innebär en skyldighet för kommunen att tillhandahållavårdinsatser för såväl missbrukare som andra grupper som är i behov avdessa. Även måste det enligt vår mening vara möjligt att få vård påexempelvis vårdenheter. Vi menar att också anhöriga till denhjälpbehövande, som indirekt drabbas av drogmissbruk, sjukdom eller andraproblem i familjen, ska omfattas av en bestämmelse om personligt stöd. Engrupp som inte får glömmas bort i detta sammanhang, vilket socialtjänst-kommittén och Alkoholpolitiska kommissionen framhållit, är barn tillmissbrukare.Med hänvisning till ovanstående föreslås att följersocialtjänstkommitténs förslag som innebär att 6 f § kompletteras medföljande:Med annat bistånd avses: färdtjänst, hjälp i hemmet, särskilt boende förservice och omvårdnad för äldre eller bostad med särskild service förfunktionshindrad, personligt stöd, vård och behandling som inte är hälso-och sjukvård enligt HSL.Anhörigstöd bör bli enskyldighet för kommunenFrågan om anhörigstöd finns angivet i 5 § där mål, ansvaroch uppgifter för redovisas. För övriga delar idenna paragraf, exempelvis färdtjänst och hemtjänst, finnsdet därefter en utvecklande lagstiftning under 6 § rätten tillbistånd och insatser på individnivå. Motsvarande lagförslagoch precisering saknas vad gäller stöd till anhöriga. arbete argumenteradeKristdemokraternas ledamot i utredningen för att man skullevåga vara lika tydlig på detta område som på de övriga.Behovet av anhörigstöd finns väl dokumenterat isocialtjänstutredningen, och regeringen har särskilt lyft framden.Men vid en närmare analys av regeringens proposition finner man trotsdetta att ambitionen haltar något eftersom inte de i 5 § inledande målen följsupp under 6 § annat bistånd vad gäller insatser i form av anhörigstöd.Tvärtom skriver regeringen på sidan 133 i propositionen: "Stödet tillanhöriga skall ses som en frivillig insats för kommunen som också får stortinflytande över utformningen. "Anhöriga och närstående svarar för merparten av omsorgsinsatserna tilläldre och till personer med olika slag av funktionshinder. Detta har på nyttbekräftats i en studie gjord av , docent ochhögskolelektor vid i . Studien visar att familjengör en mycket stor insats i vården. De anhöriga gör till och medhuvudjobbet. Studien bygger på en enkät som besvarats av nära 1 300pensionärer i . av de gamlaklarade sig helt och hållet själva. Bland de som var i behov avhjälp från andra för sitt dagliga liv fick två tredjedelar den hjälpen av sinaanhöriga, främst make/maka, men också av sina barn och deras familjer.Bland de pensionärer som var beroende av hjälp från andra för sittdagliga liv hade var tionde sju till åtta sjukdomar . Var tionde var såberoende av hjälp att de inte kunde vara ensamma alls eller mindre än tvåtimmar. Make eller maka svarade oftare än för den tyngstapersonliga omvårdnaden.Det är därför både naturligt och viktigt att lyfta fram de anhörigassituation. Deras arbete måste uppvärderas. Anhöriga måste få veta att derasarbete är viktigt. De anhöriga behöver vidare stöd och avlastning men ocksåinformation, kunskap om sjukdomar och träning i t ex olika handgrepp. Enkomplettering, ett förtydligande och markering av kommunens ansvar föranhörigstöd bör därför göras i paragrafen som reglerar annat bistånd.Med hänvisning till ovanstående föreslås följande komplettering av 6 f §annat bistånd (utöver personligt stöd samt vård och behandling sommotiverats ovan i denna motion): "stöd och avlastning för vård och omsorgav nära anhörig eller närstående. "Barn och ungdomsplanerRegeringens tillägg i 1 § SoL, som helt följersocialtjänstkommitténs förslag, är bra. En nödvändig ochviktig markering av barnperspektivet.Socialtjänsten ska bedriva uppsökande verksamhet bland barn ochungdomar. Det förebyggande arbetet med barn och ungdomar görs tillstor del av andra kommunala organ än . Socialtjänstensmöjligheter att bedriva förebyggande arbete bland dessa målgrupper ärberoende av samverkan mellan kommunala förvaltningar och organisationer.På nationell nivå har regeringen avlämnat en särskild ungdomsproposition.Vi finner att man bör följa upp dessa ambitioner också på nivå.För att nå en samordning av de resurser som finns i kommunensförvaltningar och i de frivillliga organisationerna skulle exempelvis § 5kunna kompletteras med angivande av att en särskild plan ska upprättas tillstöd för det allmänt förebyggande arbetet bland barn och ungdomar. I Norgeär kommunerna skyldiga att upprätta barn- och ungdomsplaner fördet förebyggande arbetet. I socialtjänstkommittén har kristdemokraternaargumenterat för att lagtexten kompletteras på denna punkt.Med hänvisning till ovanstående föreslås följande tillägg i 5 §: "Till stödoch som riktlinjer för kommunens förebyggande verksamhet för barn ochungdomar skall socialnämnden upprätta en särskild plan".Vård och fostran utanförhemmetVarje år omhändertas mer än 10 000 barn och placerasutanför sina hem, vanligen i ett familjehem. Att omhändertaett barn är en mycket grannlaga uppgift för socialtjänsten.Det kräver stor insikt och lyhördhet för vad som är barnetsbästa. Att hitta personer som redan tidigare står barnet näraborde vara en självklar utgångspunkt när barnet skaomplaceras.Socialtjänsten har fått stark kritik från olika håll för att inte varatillräckligtlyhörd för möjligheten att placera barn hos släktingar. Regeringen skriver attdet inte är möjligt att slå fast en princip som innebär att släktingplaceringareller andra placeringar i nätverket alltid ska prövas i första hand. Man villinte att t ex mor- och farföräldrar ska ha ett försteg i lagen. Man räknar medatt den så kallade kontinuitetsprincipen ska kunna tolkas så att "nämndeninte förbiser möjligheten att hitta en bra placering i barnets naturliganätverk".Detta är att bjuda in med armbågen. De erfarenheter vi har av hur praxisfaktiskt fungerar gör att vi anser att en regel bör införas i socialtjänstlagenmed innebörden att mor- och farföräldrar, andra släktingar och betydelsefullapersoner i barnets närhet i första hand ska komma i fråga, om inte särskildaskäl föreligger för motsatsen, när ett barn placeras utanför sitt hem.FamiljerådslagEtt exempel för att göra familjen mer delaktig i planeringenav insatser är ett projekt med så kalladefamiljerådslag. Det är ett sätt för familjer och deras nätverkatt diskutera och ge förslag till insatser för barnen i derasfamilj. Det viktigaste inslaget är att den utvidgade familjenmöts, diskuterar och gör en handlingsplan. Familjerådslagetförbereds och genomförs av en samordnare som skall varafristående från och oberoende av familjen.Metoden har prövats med stor framgång i och Nya Zeeland.Det har visat sig att familjerna även om de har stora problem ofta vet bättreän experterna vad som är bäst för barnen.Sedan 1995 pågår ett försöksprojekt med familjerådslag i regi, med stöd från och . Tillskillnad från regeringen, som passivt vill invänta framtiden, menar vi att deerfarenheter som gjorts av denna arbetsmodell är så positiva att det bör gesmöjlighet för alla kommuner som är intresserade att införa familjerådslag påförsök. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar i enlighet med vad i motionen anförts om förslagom utformningen av 6 a § socialtjänstlagen (social grundtrygghet),2. att beslutar i enlighet med vad i motionen anförts omutformningen av 6 b § socialtjänstlagen (kommunalt självstyre),3. att beslutar i enlighet med vad i motionen anförts omkomplettering av 6 f § socialtjänstlagen (personligt stöd, vård och behandlingsamt anhörigstöd),4. att beslutar i enlighet med vad i motionen anförts om tillägg i5 § socialtjänstlagen (barn- och ungdomsplaner),5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om släktingars rätt till förtur för vård av barn vid omhändertagande,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om familjerådslag.