mot · GL02So406 · 1997-10-06 00:00:00 — Huvudmannaskapet för äldrevården och äldreomsorgen är överfört till kommunerna, men gränsdragningarna är svåra i fråga om vad som skall hänföras till sjukvård respektive äldreomsorg. utvärdering liksom äldreutfrågning om Ädelreformen understryker att problemen fortfarande kvarstår. Många människor far illa medan kommun och landsting diskuterar vem som ansvarar för vad, exempelvis rehabiliteringen av de gamla. Det är en dubbel social nedrustning när det offentliga inte klarar problemen, och hushållens ekonomi till följd av det höga skattetrycket undergrävs så att de själva saknar möjligheter att lösa problemen på annat sätt. Endast det fåtal som har mycket god ekonomi har någon reell valfrihet. En förändring måste till, och för att denna skall innebära en rejäl förbättring för de enskilda, måste flera viktiga krav uppfyllas. Monopolsituationen behöver brytas. Finansieringsansvaret måste skiljas från verksamhetsansvaret. Verksamheten skall kunna bedrivas av många olika vårdgivare. Det skall dessutom vara möjligt för den enskilde att använda den kostnad som motsvarar den kommunala kostnaden för en plats i ett vårdboende som drivs privat. Systemet kan jämföras med den existerande skolpengen. Det är de äldres och de sjukas villkor som skall forma vården och omsorgen. Det ligger en stor trygghet i att kunna göra egna val och det kräver en ändrad syn på begreppet huvudmannaskap. betyder det i regel att och kommunen finansierar och i egen regi producerar vård eller omsorg. Det ger ingen mångfald och respekten för människors fria val åsidosätts. Huvudmannaskapet borde i stället ses som ett yttersta ansvar för att alla har tillgång till nödvändig vård eller omsorg, men verksamheten skall kunna bedrivas av många olika vårdgivare på lika villkor. Ett huvudmannaskap för äldrevården och äldreomsorgen utformat enligt dessa principer kan sammanföras och ligga hos primärkommunerna. Då tas alla goda krafter till vara genom att enskild och offentlig verksamhet verkar på samma villkor. En allmän hälsoförsäkring enligt vår modell ger en bättre vård än om sjukvården finansieras via landstingsskatten. 6.2 Valfrihet i äldreboendet Äldrevårdens allmänna inriktning skall vara att de som så önskar så långt möjligt erbjuds vård i det egna hemmet. Om vård på institution är nödvändig skall den ges vid små enheter nära hemorten eller där den äldre så önskar. Ålderdomshemmen är den boendeform som passar bäst för många äldre med behov av tillsyn utan att behöva sjukvårdens resurser. Ett ålderdomshem prioriterar omsorgen och den sociala gemenskapen, medan ett sjukhem understryker vården på boendets bekostnad och är mer att likna vid sjukhusvård än ett äldreboende. Gruppboendet är en boendeform särskilt anpassad för den som lider av demenssjukdom. Man bör alltså renodla de olika boendeformerna och ge den enskilda människan valfrihet och inflytande i valet av boende och vårdform. 6.3 Mångfald, valfrihet och respekt för den enskilda människan Ökningen av antalet mycket gamla ställer stora krav på såväl akutvården som på dem som svarar för mer långvarig vård och omsorg. Här behövs tidig rehabilitering, väl utvecklad dag- och hemsjukvård och effektivt samarbete med anhöriga, distriktssköterskor och den kommunala . Önskemål om att kunna välja om och hur man vill ha det och att kunna påverka sin situation blir inte mindre när åldern avtar. Tvärtom är det så att behovet av mångfald ökar i skeden då fysiska begränsningar sätter in. har i olika sammanhang visat på brister i bemötandet av äldre inom omsorg och vård. Det har gällt information, dokumentation, behovsprövning och handläggning brister som direkt eller indirekt handlar om bemötande av och respekt för äldre. Sådana brister tyder på okunskap eller ointresse för de allra äldstas rätt till självbestämmande och behov av trygghet och säkerhet i omsorg och vård. Problemen hänger samman med en monopolsituation där vård och omsorg blir ett myndighetsutövande utan den stimulans till observans, ökad kunnighet och ett gott bemötande som konkurrens medför. 6.4 Konkurrens för bättre service Den kommunala och landstingskommunala vården är mycket bra, men den offentliga verksamheten kan dra nytta av vad alternativen utvecklar och prövar. Alternativen kan och bör finnas på alla områden som äldreboende, sjukhem och hemtjänst. Genom mångfald nås såväl sociala som ekonomiska fördelar. Erfarenheten visar att alternativen snarare är mindre kostnadskrävande än de traditionella vård- och omsorgsformerna i offentlig regi, inte minst därför att kostnaderna för administration och byråkrati minskar. Även det informella frivilliga arbetet måste stimuleras om en god omsorg med många alternativ skall kunna finnas. På många håll finns s.k. väntjänst, där människor frivilligt engagerar sig i äldre människor som fortfarande bor hemma. Denna verksamhet bör utvecklas. Alternativ inom äldreomsorgen som uppfyller de kvalitetskrav som alltid måste ställas, det må gälla såväl institutionell omsorg som hemtjänst, bör enligt vår mening berättiga till bidrag från stat och kommun på samma villkor som motsvarande offentlig verksamhet. Vi anser mot denna bakgrund att det i hälso- och sjukvårdslagen tydligt skall inskrivas respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans frihet och värdighet. På så sätt respekteras hennes valfrihet. 6.5 nödvändig men otillräcklig De allra flesta gamla är nöjda med den hjälp de får. De kritiska synpunkter som framförts gäller främst hjälpens omfattning. De gamla har också små möjligheter att påverka vilken hjälp de får och på vilket sätt den ges. Kommunerna måste medverka till flexibla lösningar. Det skall vara möjligt att få anställa en granne eller anhörig efter samma taxa som gäller i övrigt inom . Självkänslan stärks hos den som behöver hjälp i hemmet om vederbörande själv får bestämma utformningen och tiden för insatserna och likaså vem som skall hjälpa till hemma. Redan från början kan man då i större utsträckning komma överens om arbetets uppläggning. Detta kan också påverka de personliga relationerna positivt. Att själv kunna bestämma när och hur maten skall lagas och serveras, när promenaden skall tas eller vid vilken tid man skall gå till sängs måste vara en självklarhet även för de äldre. Äldreomsorgen står och faller med . Yrket som hemvårdare är viktigt och borde tillerkännas högre status. Arbete i måste bli ett eftertraktat yrke. Arbetet ställer betydande krav, inte minst fysiskt och psykiskt, och lönen måste bli anpassad därefter. En privat tjänstesektor är nödvändig, inte minst inom . Den kan dels möjliggöras genom en hemtjänstpeng till de äldre, dels genom möjlighet till skatteavdrag för anlitande av tjänster i hemmet. 7 Valfrihet och alternativ 7.1 Frivilliga krafter behövs Kyrkor, samfund, pensionärsföreningar och andra ideella organisationer samt enskilda personer kan också i större utsträckning och med samma stöd från det allmänna engageras i hemvårdsarbetet. Anhöriga ger värdefulla bidrag i många sammanhang. Sannolikt kommer de att behöva göra ännu mer. Utan de anhöriga skulle vi inte klara av att ge de äldre som saknar detta stöd en god service och en bra vård. har det bildats en anhörigförening för dem som utför detta frivilliga arbete. Det bör göras en analys av hur vi på bästa sätt skall och kan stötta de anhöriga för att anhörigvården skall bli så bra som möjligt. Matlag, telefonkedjor, larm, s.k. väntjänst och organiserade besöksrundor kan komplettera och underlätta för . Ett sätt att ytterligare förstärka insatser vore att låta pensionärer medverka mer aktivt. Förebilder kan hämtas från som i många stycken är ett föregångsland inom äldrevården. Där finns t.ex. så kallade anhörigcenter som samlar upp och organiserar de krafter och insatser som behövs. Även bostadsföretag och bostadsrättsföreningar kan engageras i äldrevårdsarbetet. Företag kan skapa för sina pensionärer. Ett alternativ, som kan få speciell betydelse, är grannskapskollektiven, där de boende i ett område hjälps åt med service och fritidsaktiviteter. Inte minst i storstädernas höghusförorter kan föreningar och organisationer, bildade av de boende själva, göra väsentliga insatser för de äldre. Antalet äldre med invandrarbakgrund kommer att öka. Det kommer att ställa delvis nya krav på hemtjänstpersonal vad gäller språkkunskaper och kunskaper om andra kulturer. Det är också tänkbart att invandrarorganisationerna kan vara intresserade av att starta egen hemtjänstverksamhet. 7.2 Alternativa vårdformer bör stödjas När en person kan bo kvar i sitt eget hem utan måste flytta, är det viktigt att ha en egen bostad, en privat sfär, där man själv bestämmer för att kunna orka leva med sina sjukdomar. Det finns goda exempel på lyckade satsningar på en modern typ av ålderdomshem och många nya sådana tillkom under den borgerliga regeringsperioden. Detta arbete bör fortsätta och vidareutvecklas. Med t.ex. försäkringsbolag som medfinansiär kan olika former av seniorprojekt utvecklas. Sådana lösningar kan förbättra äldreomsorgen utan att skattemedel behöver tillskjutas. Därutöver öppnas möjligheter till ett ökat samarbete med huvudmännen för hemtjänst och hemsjukvård. Det kan innebära att projektet kompletterar eller på entreprenadbasis tar över dessa tjänster. pågår en utveckling där många mindre enskilda sjuk- och vårdhem läggs ned. Vi anser att det är fel att lägga ned små, väl fungerande, offentliga eller privata sjuk- och vårdhem, som behovet av vård och omsorg är ökande. De enskilda sjukhemmen bör stimuleras att alltmer ägna sig åt sjukhemsvården. Enligt 1995:25 Sjukvården i är "ett av problemen inom den offentliga vården bristen på olika vårdformer". Ytterligare enskilda alternativ bör tillkomma. 8 Vård och omsorg Även med en god hemsjukvård och väl fungerande ålderdomshem kommer behovet av permanent vård vid sjukhem att finnas kvar. Vårdformen behöver dock förändras och förbättras. Patienterna måste erbjudas en mer hemliknande miljö, i mindre sjukhem med god omvårdnad och bra behandling. Givetvis måste det vara patientens eget val om han vill bo i eget rum eller tillsammans med andra. Med allt fler äldre invandrare som utan vårdpersonal med kunskaper i deras eget modersmål riskerar att känna sig isolerade kan det finnas behov av sjukhem där särskilt invandraraspekten beaktas. Vi anser också att äldre invandrare som tillhör samma språkgrupp skall ges möjlighet att få bo tillsammans på , vård- eller sjukhem. Detta skapar trygghet för denna grupp och innebär inga ökade kostnader, eftersom det först och främst handlar om organisatoriska förändringar. Sjukhemsboendet dominerar vård och omsorg så kraftigt att det bör likställas med sjukhusvård varför avgiftsunderlaget bör anpassas till detta. Var tredje ålderspensionär blir intagen för akutvård. En tredjedel av 80åringar och äldre vistas i någon form av institution och en tredjedel av dessa vårdas på sjukhem. Den slutna somatiska akutsjukvården är ett av samhällets viktigaste stöd för att äldre skall kunna fortsätta att bo hemma . Antalet akutvårdsplatser får inte minska om detta går ut över de äldres behov av sjukvård. I tredje Ädelutvärdering påtalades att utskrivning från akutvården ibland sker efter så korta vårdtider att man tvingas ta in patienten nästan omgående igen. Vår uppfattning är att dessa problem kvarstår vilket är oacceptabelt. Antalet personer som avlider efter utskrivning från sjukhus har ökat starkt. Eftersom dödsfallen inträffar så snart efter utskrivningen kan det inte vara fråga om utskrivning av humanitära skäl så att den gamle skall beredas möjlighet att dö i lugn och ro i hemmet. Här är det istället frågan om oro, förflyttningar, transporter och personalbyten de sista timmarna i en människas liv. Okritiska slagord som Det är viktigt att ta vara på det naturliga i åldrandet och döendet kan inte dölja att kvaliteten på hälso- och sjukvården för äldre har sänkts. En sådan sjukvård är varken human eller kostnadseffektiv och inte värdig ett civiliserat samhälle. 8.3 Vårdgaranti till alla Långa operations- och vårdköer kan inte accepteras, allra minst när patienterna riskerar hälsan eller livet i väntan på vård. växer dessa köer igen. Vi redovisar i motion 1997/98:So240 av m.fl. (m) den allt mer uppenbara krisen i svensk hälso- och sjukvård. I samma motion föreslår vi att vårdgarantin återinförs för att råda bot på de allt längre köerna i vård och behandling. I motion 1997/98:So223 av m.fl. (m) har lagts förslag om en obligatorisk hälsoförsäkring som ger patienterna valfrihet utan att öka den enskildes kostnader. Genom att sjukvårdsförsäkringen bättre fördelar vårdens resurser kan en stor del av kostnaderna för långa sjukskrivningar, förtidspensioneringar och andra hjälpinsatser från det allmänna undvikas. I stället kan resurserna användas för att ge vård , det vill säga minska vårdköerna och de kostnader dessa för med sig såväl för den enskilde som samhället i stort. Det ger såväl humanitära som ekonomiska fördelar. Sjukvårdsförsäkringen skall omfatta alla, även pensionärer, och innebära ett solidariskt betalningsansvar. Finansieringen skall ske efter inkomst. Även de som till följd av alltför låga inkomster inte betalar till försäkringen skall ges rätt att utnyttja den på lika villkor. Valfriheten i den sociala servicen skall garanteras genom att enskilda omsorgsgivare kan arbeta på lika villkor som vårdgivare med offentlig huvudman. Finansieringen förblir gemensam men valet den enskildes. 8.4 Rätt att välja bostadsort Det är självfallet att äldre medborgare skall ha full rätt och möjlighet att bo i närheten av sina nära och kära. Det finns få saker som är så viktiga som närheten till barn, barnbarn och familjens gemenskap. Ett flertal fall där äldre i särskilda boendeformer önskat flytta närmare anförvanter, men nekats detta av kommunledningen, understryker behovet av valfrihetsreformer inom omsorgen som ger de enskilda medborgarna och inte kommunerna rätten att bestämma över var man skall tillbringa sin ålderdom. Moderata samlingspartiet har påtalat att det skall vara en självklarhet att äldre och funktionshindrade skall ha samma rätt att flytta som andra medborgare. Det är därför med tillfredsställelse vi konstaterar att rätten att välja bostadsort garanteras i socialtjänstlagen /98. 9.1 Vad är demens? myntades i begreppet the disease of the century om det man då kallade Alzheimers demens. Demens orsakas av sjukdom inte av åldrande. Demenssjukdomar kan drabba människan i alla åldrar, men är vanligast i hög ålder. lider av dem som är av något slags demenstillstånd. Den största gruppen finns bland dem som är . Det finns ett flertal olika demenssjukdomar som var och en fordrar sin behandling och forskning. Demens är alltså inte liktydigt med Alzheimers sjukdom, även om de två varianterna av denna upptar av alla demensfall. En annan stor grupp demenssjukdomar är de som orsakas av störningar i hjärnans blodförsörjning. sjukdom och Parkinsons sjukdom med demens är exempel på andra sjukdomar i demensfamiljen. Många av de som betraktas som dementa lider inte av demenssjukdom. En så kallad falsk demens kan ha många orsaker, men den yttrar sig ofta som en äkta demens i form av minnesstörning, tillfällig förvirring och kanske också talsvårigheter. När en människa börjar visa tecken som tyder på en demenssjukdom bör man noga utreda orsaken till det förändrade beteendet. En falsk demens är ett botbart tillstånd om det upptäcks . kan medicinen vara så enkel som yttre stimulans och medmänsklig värme. Ovanstående ger belägg för hur viktigt det är att varje demensfall utreds. Att ställa en säker diagnos är alltså viktigt från behandlingssynpunkt, och det är allvarligt när i sin senaste Ädelrapport konstaterar att av patienterna på sjukhem enligt personalen lider av demens men att av dessa fått diagnosen fastställd. Under 1990talet kommer antalet äldre i allt högre åldrar att öka kraftigt. Detta kommer att få till följd att allt fler insjuknar i demenssjukdom men sannolikt också att allt fler fall av falsk demens kommer att drabba våra gamla. För att kunna ge dessa adekvat medicinsk behandling och rätt anpassad omvårdnad fordras att varje misstänkt demensfall utreds. En demensutredning leder i merparten av fallen till en specifik diagnos, utifrån vilken man sedan kan söka lämplig medicinsk behandling, och lämplig omvårdnad något som inte bara är humant för patienten utan också samhällsekonomiskt lönsamt. Demens kan inte botas men lindras genom att omvårdnad och behandling anpassas till just dessa patienters behov. På läkemedelsfronten pågår intensiv forskning och gott hopp om framsteg finns. Det sker också en snabb och omfattande utveckling av omvårdnaden av de demenssjuka. Dagens gruppboende för de dementa är ett gott exempel förutsatt att man inte ser det enbart som en boendeform, utan som en möjlighet att skapa ett gott socialt liv för den demenssjuka människan. 9.4 Forskning och utbildning På påbörjades i en medicinsk neurobiologisk forskning för att kartlägga hjärnans hemliga språk. Med denna som grund har en förnämlig demensforskning utvecklats i vårt land. Det är inte osannolikt att vi kommer att kunna lösa gåtan kring någon av demenssjukdomarna. Forskning är ett långsiktigt arbete som ständigt måste tillföras såväl personella som ekonomiska resurser. Det kräver att demensforskningen görs attraktiv för nya studentkullar inom vårdsektorn samt också tillförsäkras resurser som kan garantera dess fortsatta fortlevnad och utveckling. Under kommer alla kategorier av personal inom demensvården att öka. Denna personal måste vara kvalificerad på vilken nivå den än arbetar. Specifika kunskaper om demenssjukdomarna måste kraftigt betonas inom såväl grundutbildning som kontinuerlig påbyggnadsutbildning för alla kategorier inom vårdsektorn. 9.5 Vårdens anpassning till de demenssjuka För vården av de sjuka måste en kedja av differentierade möjligheter skapas anpassade till sjukdomarnas förlopp samt de anhörigas och sjukas villkor och förutsättningar. När den medicinska vetenskapen nu anser sig vara på det klara med att det är fråga om sjukdomstillstånd och inte om normala åldersförändringar kan ett väldfärdssamhälle värt namnet inte rimligen slå sig till ro. Då kan av humanitära och sociala skäl med fog resas anspråk på att nödvändiga ytterligare inte bara forsknings- utan också vårdresurser skapas. Detta har inte bara medmänskliga utan självklara etiska aspekter. Även av privat- och samhällsekonomiska skäl är det betydelsefullt att inte blott hejda ett sjukdomsförlopp som innebär att människor tvingas bryta kontakten med sitt aktiva liv utan också ge dem som drabbas bästa möjliga vård. 9.6 Stöd till anhöriga En mycket stor insats i vården av demenssjuka utförs av anhöriga. Mot bakgrund av de allt knappare resurserna inom den offentliga sektorn ökar belastningen på dessa frivilliga. Vi menar att det först och främst är viktigt att erkänna att utan denna grupp skulle man ej kunna ge de demenssjuka en adekvat vård. Vi föreslår att den som har rätt till t.ex. hemtjänst skall få en hemtjänstpeng. Den enskilde väljer den hjälp han eller hon behöver. För en demenssjuk kan det vara omöjligt att välja. I stället bör resursen då kunna gå till den anhörige, t.ex. maken, som antingen väljer en utomstående hemhjälp eller själv fungerar som hemhjälp mot ersättning. För att ge de anhöriga bästa möjliga stöd bör dagvården för demenssjuka byggas ut. Likaså är avlastnings- och växelvårdsplatser på geriatriska eller psykogeriatriska vårdavdelningar eller lokala sjukhem betydelsefulla. Den sjuke kan vistas i sitt hem och på vårdavdelning. Sådan vård kan ge både stimulans åt den sjuke och behövlig avkoppling åt anhöriga. Institutionsanknuten hemsjukvård utgör en utveckling av växelvården och innebär att personalen vid en geriatrisk avdelning ansvarar för den sjuke även när denne befinner sig i sitt hem. Detta kan vidareutvecklas med särskilda öppenvårdsteam som besöker patienten och ger stöd och råd till anhöriga och sjuka. Eftersom ännu inte något effektivt botemedel står till förfogande för patienter med demens går sjukdomsförloppet nära nog obevekligt mot en försämring. I det allra sista helt hjälplösa skedet måste oftast något slags institutionsvård i egentlig bemärkelse komma till stånd. Denna sista tid kräver en speciell vård av en kunnig och motiverad personal. Men även här fyller den anhöriga med sin närvaro en viktig funktion. 10 När livet närmar sig slutet Ett värdigt avsked till livet bör vara en rättighet. När vi kan bota och döden är oundviklig bör målet för vården vara att ge patienten livskvalitet och en lugn och värdig död. Den palliativa vården är den lindrande vården. Det är angeläget att vara lyhörd för den döendes och de anhörigas önskemål. Man måste kunna erbjuda effektiv hjälp för kroppsliga besvär eller ångest. Ingen skall behöva dö med smärtor. Detta ställer stora krav inte minst när vården sker i hemmet. Brister i vårdpersonalens och läkarnas kunskaper måste avhjälpas med utbildning. Den palliativa vården har utvecklats positivt men mycket mer kan göras för att bereda människor en värdig död. Motiven för vård i livets slutskede är inte att framför allt korrigera biologiska avvikelser utan det handlar om respekten för människovärdet och om att bevara en så god livskvalitet som möjligt för svårt sjuka människor. De medicinska instanserna får alltså inte vara ett mål i sig utan ett av flera medel för att tillfredsställa den sjukes behov. Man måste försöka lägga upp vården i samråd med alla berörda på så sätt att den döendes önskemål så långt möjligt respekteras. kan önskemålen bäst tillfredsställas vid särskilda vårdformer som hospicevård. Möjligheten till smärtlindring ingår som en väsentlig del i livets slutskede. Det finns oroande rapporter om att smärtlindringen ofta är otillfredsställande. Det är respekten för människovärdet och inget annat som skall avgöra vårdens innehåll. En diskussion om livskvalitet kräver att man diskuterar vems ord som skall väga tyngst när man avgör livets kvalitet. Svaret är självklart att det är patienten själv som så långt möjligt har rätt att avgöra sitt eget livs kvalitet. En begränsning av åtgärderna i livets slutskede kan ibland vara i de döende patienternas intresse och därför bör problemen runt undersökningar och behandlingar som görs i livets slutskede belysas. Vi välkomnar den utredning som tillsatts om vården i livets slutskede. De synpunkter vi anfört ovan bör beaktas i utredningens fortsatta arbete. 11 Personalen i äldrevården Vårdarbete ställer stora krav på personalen. Inom få arbetsområden kommer man människor så nära. Arbetet sliter emellertid såväl psykiskt som fysiskt. För att öka ungdomars intresse av att arbeta inom äldrevården bör följande eftersträvas: Det måste ges möjlighet för de anställda i hemvården att utvecklas i sitt arbete och det måste finnas utrymme för egna initiativ, ökat eget ansvar och en definierad yrkesroll. En god grundutbildning är ett måste liksom möjligheten till kontinuerlig fortbildning. Vi vill allvarligt understryka vikten av att samtlig personal inom äldresjukvård och omsorg förutom en tillräcklig grundutbildning också bereds en fortlöpande kompetensutveckling. Äldrefrågor är ett område som är i fokus och som därför ständigt tillförs nya rön. Givetvis måste all personal ges möjlighet att ta del av dessa för att kunna omsätta dem i praktiskt arbete. Vårdsektorn har med sitt löneläge svårt att konkurrera om arbetskraften. De stela lönestrukturerna måste mjukas upp och anpassas till marknadens krav, annars riskerar vi att ej kunna möta vårdbehoven från en växande äldregrupp. För personalen är det viktigt med flera alternativa arbetsgivare. Det betyder mycket för vårdyrkenas status, vilket också leder till att hög personalomsättning och sjukfrånvaro kan nedbringas. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vikten av att tillgodogöra sig de äldres kunskap, kompetens och utveckling,