ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GL02A209 · 1997-10-06 00:00:00 — Arbetstiden minskar stadigt i takt med att produktiviteten ökar. Den som jobbar heltid arbetar ungefär hälften så många avlönade timmar som man gjorde i . Med längre semestrar, föräldraledighet, kortare arbetsveckor och arbetsdagar har vi stadigt minskat vår arbetstid och ökat fritiden. Utvecklingen mot kortare arbetstid har varit en del av det framväxande välfärdssamhället. Mer tid finns över till familj och vänner, mer tid till fritidsintressen, kultur- och föreningsliv. Kortare arbetstid har givit oss ett rikare liv. Det är nu dags att ta ytterligare steg mot en kortare arbetstid. Företag och kommuner där försök har gjorts med kortare arbetstid har ofta upplevt positiva effekter. Stress, frånvaro, sjukdom och arbetsskador har minskat. Arbetstiden kan användas som ett instrument på den enskilda arbetsplatsen för en bättre fysisk och psykisk arbetsmiljö och en bättre arbetsorganisation. Men en minskning av arbetstiden får inte leda till minskade ambitioner i andra delar av utvecklingen mot det goda arbetet. som åtskilliga önskar förkorta sin arbetstid vill tiotusentals, mestadels kvinnor, öka sin arbetstid från deltid till heltid för att därigenom öka sina inkomster. Den nya arbetsrätten har stärkt deras möjligheter. Utvecklingen mot kortare arbetstid får inte motverka kraven hos dem som önskar öka sin arbetstid till att arbeta full normalarbetsdag. Arbetsgivarna måste bli mer lyhörda för krav på arbetstiderna. Den förbättring i den personliga välfärden som en förkortad arbetstid kan medföra får dock inte leda till att man ger avkall på nödvändiga åtgärder för att förbättra arbetsmiljön eller minska möjligheterna för de anställda att få full arbetstid. Ambitionen ska vara att heltidsanställning är en rättighet, deltidsanställning en möjlighet. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om deltidsanställning.
mot · GL02A210 · 1997-10-06 00:00:00 — När vi talar om mobbning är det vanligt att det är barn och ungdomar vi tänker på. Men mobbning är ett utbrett problem även på våra arbetsplatser. Omkring 22 000 vuxna slås ut från arbetsplatserna på grund av mobbning. Enligt SCB har av de anställda utsatts för något slag av kränkande särbehandling. Det blir omkring 200 000 personer. Enbart inom i räknar man med att av rehabiliteringsärendena har mobbningsbakgrund. Det innebär 1 800 sjukskrivna bara inom . Sjukskrivning på grund av mobbning kostar i storleksordningen bara i detta område. Utöver det mänskliga lidandet. Mobbning är för det mesta att betrakta som en arbetsmiljöfråga. Många tror att det är särskilt knepiga personer som blir mobbade, men så är det inte. Vem som helst kan råka ut för detta och ofta kan det vara kompetenta personer som vill förändra arbetsförhållanden som blir utsatta. Kränkande särbehandling av någon eller några anställda är vanliga på arbetsplatser där ledningen inte fungerar och ökar i tider av omstrukturering och nedskärningar, då konkurrensen hårdnar. Någon utses till syndabock och beskylls för alla problem på arbetsplatsen. När mobbning uppdagas är det sällan man börjar diskutera arbetsmiljön. Arbetsledningen drar sig för att ta i problemet och de som mobbar upplever inte sitt beteende som kränkande utan ofta som rättvist. Den enkla lösningen blir då att få bort den besvärliga personen från arbetsplatsen. Den mobbade får då ofta problem med sviktande självförtroende som sakta men säkert bryts ner. Möjligheterna till rehabilitering är inte så stora som det vore önskvärt och forskningen om vuxenmobbning är begränsad. Ett större forskningsprojekt kring vuxenmobbning som skulle ge tillförlitliga kunskaper att sprida bland dem som i sitt arbete kommer i kontakt med detta problem vore mycket önskvärt och skulle skapa större kännedom om detta förhållande. Regeringen borde ta initiativ till en forskning kring vuxenmobbningen. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vuxenmobbning.
mot · GL02A211 · 1997-10-06 00:00:00 — Försäkringsskydd för deltagare i ALU-verksamhet I jämförelse med den reguljära arbetsmarknaden är försäkringsskyddet i ALU-verksamheten i ett avseende sämre. Statens personskadeförsäkring, som bygger på skadeståndsrättsliga principer, ersätter inte de merkostnader som skadan kan medföra, enligt en särskild förordning. I skadeståndslagen anges bl.a.: Skadestånd till den som tillfogats personskada omfattar ersättning för 1. Sjukvårdskostnad och andra utgifter 2. Utöver sjukvårdskostnader och kostnader för läkarbesök så kan det uppstå andra och mer omfattande utgifter för t.ex. egenkostnad för hemhjälp, barntillsyn, kostnader för tillsyn, skötsel, reparation av bostad, extrakostnader vid husbyggnation, planering och skötsel av trädgård, ombyggnad av fastighet p.g.a. handikapp etc. Det är rimligt att det blir en förändring i den särskilda förordningen som gäller för ALU-verksamhet, så att skyddet får samma omfattning som för övriga på arbetsmarknaden. Under hand har det kommit till kännedom att det finns privata försäkringslösningar för deltagare i ALU. Erbjudandet har riktats till kommuner, enskilda medlemmar m.fl. Försäkringslösningen är en vanlig TFF-försäkring med lägre invaliditetsbelopp men giltig under arbetstid. Vad avser själva kärnfrågan, dvs. ersättning för merkostnader, begränsas den till tre basbelopp och omfattar enbart kostnader för sjukvård och läkarvård. Försäkringen täcker dock inte merkostnader av det slag som jag har redogjort för här ovan. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en översyn av försäkringsvillkoren för deltagare i ALU-verksamhet.
mot · GL02A216 · 1997-10-06 00:00:00 — I bestämmelser och föreskrifter från AMS påpekar man att de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna ej får innebära undanträngningseffekter av näringslivet lokalt eller på annat sätt verka hämmande för den s.k. normala sysselsättningen. Denna text är så vanligt förekommande att knappast någon tar notis om åtgärdernas effekter. Även fackliga organisationer brukar resignera när det gäller möjligheten till lokalt veto, vid en eventuell förfrågan om godkännande eller ej av en åtgärdsplats. I studier från AMS anges hur effektiv en specifik åtgärd varit. AMS har en målsättning som brukar uppfyllas. Målsättningen anger hur många procent som erhåller anställning. När det gäller anställning har de lokala arbetsförmedlingskontoren möjlighet att bevilja stasbidrag i annan form, till exempel rekryteringsstöd. Villkoret för statsbidraget är att anställning finns. Det vill säga en arbetslös mindre, men samma statsbidrag betalas ut. En annan form av undanträngning uppstår ibland genom de s.k. starta eget-bidragen. Inte nog med att konkurrensen blir snedvriden, den blivande företagaren får också en felaktig bild av företagandets förutsättningar. tar själva affärsidén slut när bidraget upphör. I , men sannolikt även på andra håll i landet, finns ett stort antal caféer som endast existerar , därefter sker ägarbyte. Regeringen föreslår att kvinnor och invandrare ges möjlighet att uppbära starta-eget-bidrag om en bedömning görs att detta är nödvändigt för företagets överlevnad. Integration av invandrare och jämställdhet mellan män och kvinnor främjas definitivt inte av diskriminerande och konkurrenshämmande särlösningar. Regeringen borde skyndsamt föranstalta om en studie där man redovisar hur starta eget-bidragen och rekryteringsstöden påverkat näringslivet och den verkliga sysselsättningsnivån. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en studie rörande effekterna av starta eget-bidragen och rekryteringsstöden.
mot · GL02A218 · 1997-10-06 00:00:00 — Regeringen föreslår att alla ungdomar i åldrarna skall garanteras någon form av sysselsättning efter 99 dagars väntan. Kommunen erbjuds träffa överenskommelse med länsarbetsnämnden och därmed överta ansvaret för sysselsättning eller kompetenshöjande verksamhet. Kommunerna är inte tvingade till detta. Kommunen får som ersättning av staten ett bidrag avseende per dag och ungdom i sysselsättning. Om ungdomen ej tidigare haft socialbidrag får kommunen statlig ersättning av ungdomens ersättning, med /mån. Om vederbörande har pågående socialbidrag byter bidraget namn till "utvecklingsersättning" och innebär plus hyresersättning. Kommunen får då ingen ersättning av detta belopp (förlust). Det regeringen åter gör är att fixa arbetslösheten för ungdomarna genom att lyfta bort dem från socialbidraget och döpa om ersättningen (socialbidrag till ungdom är plus hyra). tvingas ungdomen in i en kompetenshöjande verksamhet. För detta arbete får kommunen betalt från staten med per dag och sysselsatt person! Eftersom systemet bygger på frivillighet råder stor osäkerhet om hur många kommuner som kommer att ingå avtal med länsarbetsnämnden. Dessutom måste man se regeringens påhitt som ett uttryck för förakt mot ungdomen och arbetslösheten. Vad regeringen åter gör i stället för att angripa arbetslösheten på ett mer strukturellt plan är att exportera problemet till kommunerna och deras arbetsförmedlingsnämnder. Arbetslösheten löser man endast genom att angripa dess orsaker. Vi måste få till stånd förändringar inom arbetslagstiftningen och lönebildningen. Vi måste få till stånd ett förändrat skattesystem då det även för en ungdom, i alla avseenden, är bättre med ett lågavlönat arbete, som ger möjlighet att försörja sig själv, än att finna sig i att bli omhändertagen och bedövad av kommunernas utvecklingsersättning. Det är hög tid att göra en utvärdering avseende vilka åtgärder som ger resultat. Samt att klara ut avgränsningen och samordningen mellan stat, kommuner och andra aktörer för att uppnå största möjliga effektivitet. Regeringen bör alltså ompröva förslaget om ungdomsgaranti och i stället utnyttja befintliga stödformer och generella strukturella förändringar, som ger möjlighet till verkliga arbetstillfällen inte bara statistiskt tricksande. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att ompröva ungdomsgarantin.
mot · GL02A219 · 1997-10-06 00:00:00 — Företagshälsovården i landet har blivit påtagligt försämrad sedan statsbidragen till företagshälsovård togs bort. Arbetstagare i många företag har ej tillgång till en förebyggande företagshälsovård. I vissa företag har man valt att helt och hållet avstå från företagshälsovård. Detta förhållande kommer med all säkerhet att öka arbetsskadefrekvensen. Av arbetsmarknadsutskottets betänkande 1996/97:AU1 framgår att utskottet då i första hand ville avvakta en avtalslösning av frågan. De fackliga organisationerna har också försökt få till stånd en avtalsreglering av företagshälsovården, men i många fall har man inte lyckats få arbetsgivarparten att gå med på en avtalsreglering. Frågan om arbetsmiljö och företagshälsovård är inte en enskild angelägenhet för arbetsmarknadens parter, eftersom kostnaden för en dålig arbetsmiljö till slut ändå alltid drabbar samhället som helhet i form av sjukskrivningar och förtidspensioneringar. Det är därför nödvändigt att i lag föreskriva en viss nivå på företagshälsovården i företagen. En sådan lagstiftning bör vara dispositiv så att den kan anpassas i kollektivavtal till de förhållanden som råder i olika branscher och företag. Den viktigaste delen av en god företagshälsovård är det förebyggande arbete som bedrivs i samverkan mellan skyddsingenjör, läkare och sjukgymnast, för att förbättra arbetsmiljö och lära ut ergonomiskt riktiga arbetsmetoder. Företagshälsovården har också en viktigt funktion när det gäller rehabiliteringsarbetet. Företagshälsovården bör därför förutom den rena sjukvårdskompetensen ha teknisk och ergonomisk kompetens och även kompetens rörande den psykosociala miljön. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en lagstiftning om obligatorisk företagshälsovård.
mot · GL02A220 · 1997-10-06 00:00:00 — I budgetpropositionen föreslår regeringen att ett individuellt anställningsstöd skall gälla . De marknadspolitiska åtgärder som kulturmiljövården avses delta i är framför allt det nya anställningsstödet som ersätter bl.a. beredskapsarbete. Dagsverksersättningen har vid beredskapsarbeten tidigare legat på ca 1 2001 500 och i vissa fall . Svårigheter har funnits att klara byggnadsvårdsinsatser även med dessa ersättningar utan att ta till hårt ansträngda byggnadsvårdsbidrag. Dagsverksersättningen kommer med det nya förslaget att ligga på , vilket kommer att helt ta bort möjligheten att använda denna stödform för byggnadsvård. Det föreslagna systemet klarar inte heller fornvårdsområdet, där ingen grundfinansiering finns. Inom dessa områden måste beredskapsarbeten finnas kvar eller motsvarande beloppsgränser införas i det föreslagna nya systemet. Om byggnadsvårdsmedel används till löner blir effekten få arbetstillfällen. Möjligheten att använda anställningsstödet till byggnadsvård och fornvård bör ses över och reglerna utformas så att inte hela detta viktiga område faller bort som möjligt område att skapa arbetstillfällen. Resultaten är mycket goda. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om det individuella anställningsstödet.
mot · GL02A221 · 1997-10-06 00:00:00 — Företagshälsovården i landet har blivit påtagligt försämrad sedan statsbidragen till företagshälsovård togs bort. I många företag har den förebyggande verksamheten inom företagshälsovården helt försvunnit. Detta förhållande kommer med all säkerhet att öka arbetsskadefrekvensen . I vissa företag har man t.o.m. valt att helt och hållet avstå från företagshälsovård. Av arbetsmarknadsutskottets betänkande 1996/97:AU1 framgår att utskottet då i första hand ville avvakta en avtalslösning av frågan. De fackliga organisationerna har också försökt få till stånd en avtalsreglering av företagshälsovården, men i många fall har man inte lyckats få arbetsgivarparten att gå med på en avtalsreglering. Frågan om arbetsmiljö och företagshälsovård är inte en enskild angelägenhet för arbetsmarknadens parter, eftersom kostnaden för en dålig arbetsmiljö till slut ändå alltid drabbar samhället som helhet i form av sjukskrivningar och förtidspensioneringar. Det är därför nödvändigt att i lag föreskriva en viss nivå på företagshälsovården i företagen. En sådan lagstiftning bör vara dispositiv så att den kan anpassas i kollektivavtal till de förhållanden som råder i olika branscher och företag. Den viktigaste delen av en god företagshälsovård är det förebyggande arbete som bedrivs i samverkan mellan skyddsingenjör, läkare och sjukgymnast, för att förbättra arbetsmiljö och lära ut ergonomiskt riktiga arbetsmetoder. Företagshälsovården bör därför förutom den rena sjukvårdskompetensen ha teknisk och ergonomisk kompetens och även kompetens rörande den psykosociala miljön. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en lagstiftning om obligatorisk företagshälsovård.
mot · GL02A222 · 1997-10-06 00:00:00 — För människor som deltar i är ekonomin oftast hårt pressad. Projektet kräver resor och ökade resekostnader i en redan hårt ansträngd ekonomi. En ALU-anställd utför arbetsuppgifter och arbetsgivaren har vissa fördelar av de ALU-anställda. Varför inte ålägga arbetsgivaren att betala motsvarande vad ett busskort kostar för att visa en viss uppskattning för ett genomfört arbete? Vi är medvetna om att inkomstnivåerna för en del arbetslösa och ALU-anställda kan ligga väl i nivå med många låginkomsttagares lön, men för långtidsarbetslösa som deltar i är ekonomin oftast extra pressad. Vi tror att en så liten inkomstförstärkning skulle motivera människor till större intresse att ta till sig nya intryck och erfarenheter. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om inkomstförstärkning under en ALU-anställning.
mot · GL02A223 · 1997-10-06 00:00:00 — Lokalbidrag till de fria trossamfunden har de fria trossamfunden haft samhällets aktiva stöd även ekonomiskt. har detta dock minskat som följd av påfrestningarna på statens ekonomi. Verksamhetsbidraget, som stöder församlingars verksamhet, har i stort legat still på . Med tanke på att invandrarsamfunden vuxit kraftigt har det dock blivit en markerad minskning räknat per betjänad person. I budgetpropositionen anges att minskningen är , från per person /95 till ca 1997. Totalt betjänas 865 000 personer varav 365 000 tillhöriga invandrarsamfunden. Mot bakgrund av statens kärva ekonomi kan man ha förståelse för den här utvecklingen även om det med hänsyn till integrationspolitiken är olyckligt att bidraget legat still trots att invandrarsamfunden ökat med . Utvecklingen av lokalbidragen inger dock betydande bekymmer. Mot bakgrund av deras sysselsättningseffekt blir situationen än mer oroväckande. Det ordinarie bidraget har minskat från ca till 2,5 miljoner. föreslås i budgeten en ytterligare minskning med drygt 1,5 miljoner varav merparten faller på detta anslag. Pengarna har använts för att stötta resurssvaga församlingar över hela landet som behöver utökade lokaler för att driva en effektiv verksamhet. Denna neddragning har /931994/95 kompenserats med extra sysselsättningmedel om , vilket givetvis har varit ett mycket välkommet bidrag. Enligt regeringen har de haft god sysselsättningseffekt. Regeringen anser nu att de mest trängande lokalbehoven har tillgodosetts, varför hela det arbetsmarknadspolitiska anslaget tas bort liksom i stort sett resten av det ordniarie lokalbidraget. Enligt uppgift från SST, till trossamfunden, stämmer dock inte regeringens beskrivning av det återstående byggbehovet. Det är fortfarande stort. Det förefaller därmed mindre väl underbyggt att nu avsluta insatserna med arbetsmarknadspolitiska medel. Om man tar hänsyn till den extremt höga arbetslösheten inom byggbranschen och dessutom utväxlingen av insatta medel statsbidrag kompletteras egeninsats borde ytterligare medel via arbetsmarknadsbudgeten väl kunna motiveras. Det rör sig dessutom om mycket små summor i relation till hela budgeten för arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Vi föreslår att regeringen i princip ställer motsvarande medel till förfogande som under den tidigare omnämnda treårsperioden. Satt i relation till den överenskommelse som regeringen ingått med om ett sysselsättningsprogram för perioden 19982000 förefaller detta förslag rimligt. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att ställa arbetsmarknadspolitiska medel till de fria trossamfundens förfogande för lokalbyggnation.
mot · GL02A224 · 1997-10-06 00:00:00 — Regeringen föreslår att kommunerna skall ges möjlighet att åta sig att erbjuda arbetslösa ungdomar mellan en aktiverande och utvecklande insats på heltid. Detta under förutsättning att ungdomarna står till arbetsmarknadens förfogande. Efter de tar kommunerna efter avtal med staten, över ansvaret för ungdomarnas utvecklingsinsatser. Enligt förslaget skall de kommuner som åtagit sig ett aktiveringsansvar se till att individuellt anpassade utvecklingsinsatser sätts in senast . Verksamheten bör syfta till att utveckla den enskildes möjligheter att försörja sig själv. Det lokala facket skall i de fall verksamheten är förlagd till en arbetsplats ha rätt till samråd med kommunen innan anvisning sker. Undanträngning av ordinarie arbetstillfällen liksom inlåsningseffekter skall motverkas. Utvecklingsgarantin för ungdomar är positiv. Inriktningen är att underlätta för ungdomar mellan att med utvecklande insatser kunna öka sina möjligheter att skaffa sig ett arbete på den reguljära arbetsmarknaden. (Egentligen vore uttrycket yngre vuxna en betydligt riktigare beteckning för en grupp personer som varit myndiga på .) För att det ska bli möjligt för kommunerna att föreslå utvecklande insatser för denna grupp ungdomar bör tydligt framgå att verksamheten även skall kunna förläggas inom privat sektor. Detta för att kunna erbjuda utvecklande insatser med skälig hänsyn till den enskildas individuella önskemål och förutsättningar. Det är också av utomordentligt stor vikt att berörda parter lokalt organiserar sig så att de arbetssökande () inte hamnar i en rundgång. De statliga och kommunala insatserna måste ansvarsmässigt knytas i hop. För att arbetsförmedlingen skall kunna intensifiera arbetet och kunna upprätta handlingsplaner med god kvalitet har regeringen uttalat att de medel för tillfälliga personalförstärkningar som regeringen föreslagit under förevarande anslag ska kunna användas till förstärkning av arbetsförmedlingarnas arbete med ungdomar (yngre vuxna). Det är viktigt att en stor del av de extra personalresurser som i propositionen föreslås att arbetsförmedlingarna skall få, avsättes för gruppen och för det gemensamma arbetet med kommunerna. Det är också angeläget att de otraditionella medlen skall kunna ställas direkt till arbetsförmedlingsnämndernas förfogande så att man där kan avgöra i vilken grad resurserna för 2024-åringar behöver förstärkas. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att individuellt anpassade utvecklingsinsatser även skall kunna göras i privat sektor under kommunens ansvar, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vikten av att en stor del av de extra personalresurser som föreslås till arbetsförmedlingarna avsätts för 2024-åringarna och för det gemensamma arbetet med kommunerna, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att de otraditionella medlen ställs direkt till arbetsförmedlingsnämndernas förfogande.
mot · GL02A225 · 1997-10-06 00:00:00 — är en gemensam satsning av den ideella organisationen och Tjörns kommun, en satsning med positiva effekter för kulturlivet i hela och för näringsliv och turism i en stor region. har bildats för att uppföra och driva ett museum och ett centrum för forskning och utveckling av vattenfärgstekniker vid i på . Byggnaden ska omfatta ca . Den skall förutom utställningslokaler, med rätt klimat för att kunna visa akvarellkonst permanent, också innehålla lokaler för kurser, utbildning och forskning samt en samlingssal, som blir utrustad för teater, film och andra kulturella program, café/restaurang med kök, utrymmen för försäljning, gästateljéer, kontor, arkiv, lager, teknik m.m. Museet, som blir det första i sitt slag i och i , kommer att ha betydelse för både kulturpolitik, näringspolitik och sysselsättning. Museet stöds på såväl lokal och regional nivå som på riksnivå. Även de nordiska fonderna har lämnat stöd till projektet och hos EU ligger två olika ansökningar. Från näringslivet i räknar man med stöd bl.a. till driften. skulle ge fler arbetstillfällen till regionen under uppbyggnaden som det utvecklar och blir en ny mötesplats för kulturlivet. Satsningen skulle ge arbetslösa byggnadsarbetare sysselsättning och medel bör därför tas ur arbetsmarknadspolitiska åtgärder för att få i gång museibygget . Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om i på .