mot · GL02So308 · 1997-10-06 00:00:00 — Vård och omsorg för ett nytt sekel Hälso- och sjukvårdens finansiering och organisation Nya sjukdomar/ miljösjukdomar Vård och omsorg om äldre och funktionshindrade de gröna vill i denna övergripande motion ge sin syn på hur vården och omsorgen bör utformas för att inför nästa sekel kunna möta medborgarnas behov. Medborgare, vilka faktiskt prioriterar vård och omsorg högst av all offentlig service. Trots detta har hälso- och sjukvården stått inför stora strukturförändringar och alltför stora besparingar. Dessa besparingar har på skilda håll i vårt land inneburit att kvalitet och omvårdnad försämrats. Även inför och sekel står inför stora utmaningar: Allt färre skall försörja allt fler. Andelen äldre ökar kraftigt, som andelen äldre-äldre, dvs medborgare , på faktiskt minskar. som andelen äldre av befolkningen ökar förbättras folkhälsan stadigt i denna grupp. Äldre medborgare har ofta ett livligt engagemang i vård- och omsorgsfrågor, vilket innebär att en större del av befolkningen framöver kommer engagera sig i vårdens och omsorgens innehåll samt i hur resurserna i vårt samhälle fördelas. Det tycker vi är mycket positivt. Motionen ger sig inte ut för att vara heltäckande, men vi tar upp ett stort antal aktuella områden. Vår förhoppning är, att vi genom de frågor vi höjer i motionen tydliggör och exemplifierar hur vår helhetssyn på vård- och omsorgsfrågor kan utveckla den framtida vårdpolitiken. 1.1 En hållbar utveckling Inom miljöpolitiken talar vi ofta om behovet av en hållbar utveckling; en utveckling som inte hotar miljön och de ekologiska systemen. På samma sätt vill vi införa begreppet en hållbar utveckling vad gäller övergripande hälsopolitik. Nationalekonomen skriver i Rädda Barnens skrift Barn och ekonomisk politik att ekonomer och miljövänner funnit varandra i slutsatsen att prevention is better than cure, dvs, att förebygga är bättre än att bota. förhoppning är att samma tänkande ska kunna genomsyra alla politiska beslut som rör barn. Det är enkelt för att helt och hållet ställa sig bakom hans slutsats att en hållbar ekonomisk och social utveckling är omöjlig utan barn som mår bra. Något svårare är att förklara varför nya forskningsrön inom folkhälso-, alternativmedicin- och miljömedicinområdet har haft så svårt att få genomslag i den övergripande ekonomiska politik som förs i . Vi vill att hälsokonsekvensanalyser skall följa alla ekonomiska beslut som rör medborgarnas vardag, eller som berör utformningen av vård och omsorg. Det skulle, på övergripande nivå, kunna fungera som en slags hälsofostran av politiska församligar på skilda nivåer! På samma sätt som vi talar om för individen vad rökning under graviditet innebär för fostret, bör staten tydligt tala om och kunna stå för vad t.ex. en neddragning av lönebidragen kostar individer i ökad psykisk ohälsa. Studier i ämnet folkhälsoekonomi visar att förebyggande arbete helt klart är samhällsekonomiskt lönsamt. Trots detta används inte ett helhetstänkande när vården och omsorgen utformas, och inte heller när folkhälsoarbetet utvecklas tillsammans med övrig och landstingskommunal verksamhet. De nuvarande köp-och sälj-systemen och resursenhetstänkande gör det lönsamt för skilda aktörer att hålla människor ifrån sig. Att införa ekonomiska incitament som möjliggör ett vårdkedjetänkande blir en av sjukvårdens stora utmaningar inför nästa sekel. Det blir dessutom en utmaning för inblandade huvudmän att i utformandet av framtidens vård och omsorg prestigelöst kunna samverka med varandra för ett optimalt resursutnyttjande. Ett samhälle som inte utnyttjar sina mänskliga resurser skapar frustration och besvikelse. Ett samhälle med alltför många människor missnöjda, med små möjligheter att förändra sin situation, får svårt att möta framtida förändringar. Livskvalitet kan i mycket betraktas som ett mått på hur väl samspelet mellan individen och den omgivande miljön fungerar. Beslut skall därför fattas så nära de människor som besluten berör som möjligt. Ett stärkt medborgarinflytande och en kontinuerlig dialog med inblandade brukarorganisationer är en förutsättning för att vården och omsorgen skall fortsätta ha medborgarnas förtroende. Ett enkelt sätt att höja människor uppfattning om sin livskvalitet är att låta alla som önskar förkorta sin arbetstid. Det ger piggare arbetstagare, närvarande föräldrar/anhöriga, engagerade medborgare och fler arbetstillfällen. Det är inte konstruktivt att en del av oss arbetar mer än vad vi orkar, som andra av oss inte får hjälpa till. Det är ju inte så att deras arbetsinsats inte behövs. Över hundratusen arbetstillfällen har försvunnit inom vård och omsorg . Det har bl. a. inneburit att omvårdnaden kan säkras. Därför är en generell arbetstidsförkortning i högsta grad en folkhälsofråga. 1.3 Ett riskfritt liv? Vad är en hållbar utveckling inom vård, omsorg och hälsopolitik? För oss omfattar det förebyggande åtgärder på skilda nivåer: på samhällsnivå åtgärder som inte undergräver, utan främjar möjligheterna för medborgarna att leva ett hälsosamt liv med hög livskvalitet. På individnivå kan det innebära att pedagogiskt informera om risker med olika levnadsvanor. Det handlar däremot inte om att i alla lägen minimera hälsorisker. Ett riskfritt liv är såväl en omöjlighet som ett ganska tråkigt framtidsperspektiv. Det handlar i stället om att finna en balans mellan olika intressen och mål där man tydliggör de hälsomässiga konsekvenserna av olika beslut och utvecklingstrender. Det finns en fara i att pedagogiska försök till hälsofostran kan uppfattas som en styrning, som ett försök till ökad social kontroll. Självrespekt är i sig självt ett uttryck för mänsklig värdighet, och egenvård är genomgående den viktigaste formen av medicinska åtgärder. 1.4 Ökad tillgång till och forskning runt alternativ/ komplementärmedicinsk behandling Att ge fler medborgare ekonomisk möjlighet att välja alternativa/komplementära behandlingsformer är ett av mål inför nästa sekel. En pilotundersökning från Samhällsmedicin Syd, visar att av primärvårdens patienter är positiva till alternativ/komplementärmedicin. anser att alternativ/komplementärmedicinsk behandling ska finnas att tillgå i primärvårdens regi. Även primärvårdens personal är positiva till att använda sig av nyare behandlingsmetoder:72 % av de anställda ansåg att den bästa vården kan fås som en kombination av skolmedicinsk och alternativ/komplementärmedicinsk vård. I vår motion utvecklar vi ett antal tillvägagångssätt som kan ge tillgång till alternativ/ komplementärmedicinsk behandling till fler än de som har det gott ställt. Tillgång till den bästa och den rätta vården skall inte vara en plånboksfråga! 1.5 Ett nytt synsätt Etablerad forskning hyser, trots att det ska vara en forskares uppgift att söka nya samband, misstro till våra nya sjukdomar, eller miljösjukdomar. Många är de människor som blivit betraktade som psykiskt sjuka när de talat om att de blivit sjuka av amalgam, eller att de är överkänsliga mot elektricitet. Andra samlade symtombilder, som t ex MBD/Damp och andra neuropsykiatriska störningar, får nya förklaringsmodeller . Att forska på dessa okända områden är oprioriterat. Det vill vi ändra på. Hälso- och sjukvårdens finansiering och organisation Hälso- och sjukvården skall även fortsättningsvis i huvudsak vara offentligt finansierad. För att trygga den långsiktighet och den hållbarhet som krävs för att vi invånare ska kunna känna oss säkra på att vården bistår oss när vi behöver den är sunda finanser i balans en absolut förutsättning. Kommuner och landsting har tappat stora inkomster genom minskat skatteunderlag och minskade statsbidrag. Det har bl a inneburit att välutbildad personal betalas med A-kassa av staten och går syssloslösa i stället för att få sin lön av och kunna vara med och säkra hälso- och sjukvårdens omvårdnadskvalitet. En har visat på de ekonomiska effekterna vid friställande av personal. Rapporten har begränsat sig till rent budgetmässiga effekter: Resultatet av beräkningarna visar att besparingen när man säger upp en ersättningsberättigad person uppgår till, i runda tal, mellan 11,800 och . Är den arbetssökande berättigad till KAS innebär det en besparing med mellan 14,100 och 44,800 . Om alternativet inte vore arbetslöshet, utan arbetsmarknadsutbildning, blir resultatet ett annat. I detta fall innebär arbetslösheten en merkostnad pga att utbildningskostnaden tillkommer. Per månad är alternativet mellan 2,600 och dyrare än en anställning i kommun eller landsting. de Gröna anser, att en samordning av statsbidrag till landsting och kommuner med statsbidrag till arbetslöshetsersättning och arbetsmarknadsåtgärder borde prövas. omfördelar mer medel än regeringen till kommuner och landsting i vårt förslag till alternativ statsbudget. Totalt innebär vårt budgetförslag att kommuner och landsting får ökade ramar med 3 mdkr 1998, 5,5 mdkr 1999 och 6,7 mdkr 2000 jämfört med regeringens förslag. Det finns även andra möjligheter att förstärka hälso- och sjukvårdens ekonomi. Vi redogör nedan för några av våra förslag på området: 2.1 Det som orsakar ska vara med och finansiera Kostnaderna inom hälso- och sjukvården uppkommer till betydande del av trafikolyckor, miljöstörningar samt missbruk av alkohol och tobaksanvändning. Vi anser att skatter och avgifter på dessa verksamheter och varor åtminstone skall bekosta de samhällsekonomiska kostnader som de direkt eller indirekt orsakar. Så är inte fallet . I vårt förslag till förändrade skatter föreslår vi höjda skatter på bl a dessa områden inom ramen för en skatteväxling där i stället skatt på främst arbete sänks. Därigenom tryggas delvis den framtida finansieringen av hälso- och sjukvården. Det innebär också att hälso- och miljöfarliga verksamheter och varor blir dyrare och därmed sannolikt mindre vanliga. Detta medför lägre vårdkostnader för samhället och en betydande folkhälsovinst för medborgarna. har vid ett flertal tillfällen tidigare motionerat om nödvändigheten med att sammanföra huvudmäns olika plånböcker för att vi ska kunna utnyttja vårdens resurser på ett optimalt sätt. Vi vill ha konsekvensbeskrivningar vid alla framtida strukturella förändringar där huvudmän inom vård och omsorg är inblandade! Samfinansierade omfördelningar av offentliga medel är lönsamt för såväl samhället som den enskilde medborgaren. pågår försök med finansiell samordning mellan socialförsäkring och hälso-och sjukvård, FINSAM. Sjukvårdshuvudmännen får där ett delansvar för att täcka totalkostnaderna för sjukpenning och rehabiliteringsersättning. Pengarna används till aktiva insatser för vård och rehabilitering i stället för passiv sjukskrivning. SOCSAM är en annan möjlighet, vilket innebär samordning mellan socialförsäkring, hälso-och sjukvård och socialtjänst. 2.2.1 Låt tusen blommor blomma! Vi skulle vilja att tusen blommor fick blomma runt omkring i landet vad gäller finansiell samordning, samverkan och ändrade huvudmannaskap. Det viktigaste framöver är att staten ger tillåtelse till alla kreativa förslag som initieras på lokal nivå. Vem som är huvudman och vem som har hållit i pengarna är inte viktigt. Det som orter lokalt anser passar dem, och som man gemensamt kan komma överens om bör staten inte bara tillåta utan även underlätta. Vi ser också gärna mer av ett arenatänkande, där man lokalt går in och genomför förbättringar av t ex finansieringsformer, rehabilitering, vårdkedjor m.m.för vissa grupper. Exempel på sådana grupper kan vara barn med särskilda behov, unga arbetslösa, äldre funktionshindrade. Under avsnittet Omsorg om funktionshindrade beskriver vi fler möjligheter till finansiell samordning. 2.3 Säkra hälso- och vårdens kvalitet! Det finns en mera långsiktig möjlighet både till ekonomiska besparingar och förbättrad vårdkvalitet genom en systematisk kritisk granskning av diagnosmetoder, vårdmetoder och vårdresultat. Gör vården rätt saker? Används resurserna på bästa sätt? Vilket är behandlingsresultatet? Hur är vårdresultatet mätt i form av livskvalitet för patienten? Är högteknologiska metoder alltid motiverade? Olika beräkningar finns av hur stor andel av dagens medicinska metoder som blivit vetenskapligt utvärderade. En undersökning från visar, att endast av tillgängliga metoder har genomgått adekvat medicinsk utvärdering vad gäller säkerhet, effektivitet, kostnad, social och etisk konsekvens. Detta faktum skall naturligtvis inte tolkas som att av de medicinska metoderna saknar nytta. Den beprövade erfarenheten måste också tillmätas ett värde. Klart är dock att det finns behov av en mer systematisk utvärdering av vårdinnnehållet och vårdresultatet. Ett instrument för kvalitetsgranskning av medicinsk nytta är s.k. medicinsk revision. Vad som är rätt vårdmetod är inte entydigt. HSU 2000 har beräknat att skillnaden i kostnadsspann mellan de dyraste och de billigaste metoder som används i är 11 miljarder på årsbasis sammanräknat för samtliga specialiteter. Lokala traditioner och enskilda medicinskt ansvarigas erfarenheter bidrar i hög grad till att behandlingsrutiner varierar kraftigt från klinik till klinik. Betydelsen av en väl organiserad primärvård har blivit allt viktigare bl a eftersom akutsjukvårdens teknikutveckling och de allt kortare vårdtiderna på sjukhusen innebär att delar av vård- och rehabiliteringsinsatser utförs i hemmen. En gemensam trend för hela landet är att primärvård och hemsjukvård ges större uppgifter och att sjukhusvårdens andel av den totala hälso- och sjukvården minskar. Som exempel kan nämnas att nyblivna mammor endast är patienter på sjukhusens förlossningskliniker mellan 48 och . var de i stället patienter med ca 1 veckas vårdtid. Det arbete som barnmorskorna tidigare gjorde på sjukhuset utförs på barnavårdscentralen eller i hemmen. Denna trend finns inom alla vårdområden som ställer sina specifika krav på utveckling. Flera vårdreformer såsom Ädel-reformen, psykiatrireformen samt handikappreformen har inneburit en utveckling mot öppnare vårdformer. Genom dagens decentraliserade primärvård, dagens teknikutveckling och förbättrade bostadsstandard är det möjligt att ge en såväl god som säker vård i hemmet. Vi vill i sammanhanget poängtera, att i de fall det är fråga om avancerad sjukvård i hemmet skall den vara sjukhusanknuten. Vi anser att det finns goda skäl till att kommuner eller kommundelar som är motiverade att ta ett utökat ansvar för primärvården skall tillåtas göra så. Samhällets insatser för barn och ungdom bör dessutom kunna samordnas på ett bättre sätt . Primärvårdens samarbete med skola, psykiatri och socialtjänst måste utvecklas. Goda exempel bör Kvalitetsmärkas och få hjälp med att sprida sin kunskap ut i landet. 2.4.1 Insatser riktade mot barn med neuropsykiatriska störningar Barn med neuropsykiatriska störningar får i bästa fall en diagnos när de börjar skolan. Därefter är resurser för stöd till deras familjer, dem själva, deras skola och fritidsliv mycket ojämnt fördelade och prioriterade över landet. Det kan handla om diagnoser som MBD/Damp, ADHD och autismliknande syndrom typ Aspberger. I samtliga fall handlar det om barn, ungdomar och därefter vuxna med en mångfacetterad symtombild följd av ett stort antal förklaringsmodeller och behandlingsformer. Vi vill att ger regeringen i uppgift att tillsätta en utredning för att se över hur barn med neuropsykiatriska störningar skall kunna tillförsäkras vård och behandling i fungerande vårdkedjor över hela landet. I en sådan utredning bör även möjliga alternativ/komplementärmedicinska insatser utredas. 2.5 Hela vårdkedjor! Väl organiserad och samutnyttjad vård leder till ett effektivt resursutnyttjande. Utifrån närhetsprincipen bör den primära och närliggande vården och omsorgen ledas och organiseras av primärkommunerna. Socialtjänst, primärvård, försäkringskassa och även arbetsförmedling kan i samverkan arbeta effektivare med såväl förebyggande som behandlande insatser. är mycket positivt till de olika försök som genomförs i landet med förändrat huvudmannaskap i t ex , och hoppas att dessa försöksmodeller kan ge kunskaper för hur huvudmannaskapsfrågorna ska kunna lösas . För att uppnå en god och effektiv vård av hög kvalitet måste hela vårdkedjor upprättas. Ekonomiska incitament till bevarande av befintliga vårdkedjor måste dessutom skapas. Tyvärr har de köp-och-sälj-system som stora delar av landet använder sig av lett till uppstyckande av välfungerande och sammanhängande vård på skilda nivåer. anser att en utredning bör tillsättas för att se över hur hela vårdkedjor skall kunna fungera och utvecklas. Den svenska sjukhusvården har genomgått en stor strukturförändring. Nya tekniska landvinningar har spridits i landet. Datoriseringen har lett till avsevärt förbättrad diagnostik samt förfinad operationsteknik. Detta har i sin tur lett till nya vårdmetoder och att patienter har fått allt kortare vårdtider på sjukhusen. Denna utveckling har ställt nödvändiga krav på strukturförändringar. Detta leder i sig till en viktig fråga: Varför inte pröva att särskilja den högteknologiska vården från den högspecialiserade? Den högteknologiska vården bör samordnas och för att kostnaderna för densamma skall kunna minskas i det att effektiviseringsvinster uppnås. Högspecialiserad sjukvård på mindre sjukhus kan däremot både utveckla och stärka småsjukhusens roll inför kommande strukturförändringar. För är det viktigt att värna de små vårdenheterna för den närhet och trygghet de ger patienterna. 2.6.1 Schemalägg läkarnas arbete! har drivit frågan om schemaläggning av läkarnas arbete. Frågan har stött på hårt motstånd främst bland den äldre delen av läkarkåren. Motiveringen har bl. a. varit att en schemaläggning medför fara för patienternas säkerhet. Vi tror å andra sidan att läkare som tillåts arbeta närmare i sträck verkligen kan vara en fara för patienternas säkerhet. Därför vill vi ge regeringen i uppdrag att se över vad en schemaläggning av läkarna skulle få för konsekvenser för vad gäller såväl patienternas säkerhet som kvaliteten i den vård som utförs. Det viktigaste för vanliga medborgare är att de hemma vid sitt köksbord kan överblicka ekonomiska konsekvenser för egen del av den förda politiken. Därför bör alla kostnader för hälso- och sjukvård, läkemedel, avgifter vad gäller hjälpmedel samt tandvård ingå i ett gemensamt högkostnadsskydd. Det finns nämligen grupper av medborgare som under de senaste årens budgetåtstramningar vållats orimligt stor skada genom den brist på helhetssyn som genomsyrat politiken. En sådan grupp av medborgare är t. ex. funktionshindrade, där kommuner och landsting har börjat avgiftsbelägga hjälpmedel i allt högre utsträckning. Detta kan tillsammans med höga kostnader för t. ex. sjukvård och tandvård näst intill ruinera enskilda medborgare. Det är enligt oss inte en solidarisk fördelningspolitik. Vad gäller tandvård vill vi att barn- och ungdomstandvårdens omfattning prövas utifrån kvalitetssynpunkt. Vi är oroliga, att den kostnadsfria tandvården håller på att urholkas, i det att landstingen omdefinierar vad som ingår i kostnadsfri tandvård. Dessutom anser vi att kvalificerad bedömning och behandling av patienter med besvär från amalgam skall finnas att tillgå i alla landsting. En utredning bör tillsättas för att se över de riksomfattande behoven av sådan vård. Dessutom vill lagstadga om att allt amalgam skall avskaffas inom tandvården. Upphandling av alternativa tandvårdsmaterial måste framöver prioriteras. Det ska inte vara en plånboksfråga att kunna ha råd med ofarligare material i sina tänder. Det övergripande målet med folkhälsoarbetet är mycket enkelt: Det är att skapa ett samhälle där människor mår så bra som möjligt, dvs. har uppnått sin fulla hälsopotential. Vad gäller folkhälsa är förutsättningarna verkligen olika: Folkhälsan är ojämnt fördelad bland befolkningen och klyftorna på detta område växer på samma sätt som de ekonomiska klyftorna gör. Det kan skilja uppemot i livslängd mellan människor i skilda yrken och socialgrupper. Tandhälsan hos utsatta grupper försämras och vissa sjukdomstillstånd är mycket vanligare hos dem som lever under sämre sociala förhållanden. Det finns också stora skillnader mellan könen. Kvinnor lever i allmänhet längre, men upplever oftare en sämre hälsa. Dubbelarbete, slitsamt och dåligt uppskattat arbete, ojämnt ansvarstagande för familjen är faktorer som sliter hårt på kvinnors hälsa. Konsumtion av mat och kunskaper om matens inverkan på hälsan skiljer sig avsevärt mellan olika samhällsgrupper. Hur man använder sin fritid, motionsvanor och alkohol- och tobaksvanor likaså. Dessa skillnader riskerar att accentueras ytterligare. Det handlar om ekonomiska förhållanden och möjligheter, men också om tillgången på kunskap och om attityder. Den ekonomiska politiken måste därför sträva efter en utjämning i levnadsförhållanden, men också utbildning och tillgång till information har betydelse för hur attityder och det praktiska handlandet hos människor utvecklas. Vi måste börja ta begrepp som sociala investeringar på allvar: Investeringar i primär och sekundär prevention är samhällsekonomiskt lönsamt. Vad gäller t ex cancerförebyggande åtgärder menar vi att en större del av nuvarande cancerforskning borde inriktas mot primärpreventiva folkhälsofrågor runt livsstil. Över huvud taget borde folkhälsoarbetet ägna sig mer åt livsstilsfrågor, och samlas runt arenor som t ex ungdomar och psykisk hälsa, i stället för att som bedriva upplysningsarbete i en fråga i taget. En av nästa sekels största utmaningar blir att ta sig an den tickande bomb som heter ökad segregation och upplevelser av minskat inflytande. Här hänvisar vi i första hand till tidigare motioner i integrationsfrågor. I ett historiskt och globalt perspektiv framgår tydligt att den ekonomiska utvecklingen, och därmed fördelningspolitiken, är av strategisk betydelse ur ett folkhälsoperspektiv. Det är särskilt viktigt att ha i minnet , när ökad ekonomisk tillväxt är patentlösningen ens för de största optimisterna. Det finns stor anledning att i ett folkhälsoekonomiskt perspektiv diskutera och analysera förändringar av skatte- och transfereringssystem samt effekten av olika lönepolitiska strategier. Även folkhälsoarbete på övergripande nivå präglas av trender. För att undvika att fokus plötsligt förflyttas från en arena till en annan, vill vi att alla eventuella nedskärningar av övergripande folkhälsoanslag skall följas åt av konsekvensbeskrivningar av vad som inte kommer att göras. 3.1.1 Folkhälsoarbete och bistånd vill att på internationell nivå aktivt skall hjälpa till i arbetet med att bygga upp ett folkhälsoarbete runt t. ex. sexuellt överförbara sjukdomar. Det är i högsta grad angeläget runt , där bl. a. står inför en annalkande katastrof. Det intravenösa missbruket har där lett till en första flodvåg av hivpositiva narkomaner i tonåren. En andra våg av sexuellt överförd smitta väntas . har i biståndspolitiken ofta hävdat, att människan är biståndet, att kan utveckla ett socialt biståndstänkande där de personer som skickas ut är en del av biståndet i sig. Detta är i allra högsta grad tillämpligt vad gäller information runt hiv/aids. Vi besitter en enorm pedagogisk kompetens på området. Den måste vi dela med oss av.Vi vill se mer av internationellt samarbete i folkhälsofrågor, där landstingen kan gå in som en resurs med sin kompetens. Ett annat sätt kan vara att bjuda in folkhälsarbetare från andra länder för att praktisera i och på så sätt överföra kompetens. Vi borde framöver även kunna bidra med kompetens i folkhälsoarbete i alkohol-, narkotika- och tobaksfrågor. Den aggressiva marknadsföring som där pågår för att få nya missbrukare av alkohol och tobak är oetisk. Rent moraliskt och mellanmänskligt bör vi hjälpa till att motverka den med den pedagogiska kompetens vi besitter. 3.1.2 Det lokala folkhälsoarbetet Inför 2000-talet är det en angelägen uppgift att försöka utveckla ett nära samarbete mellan primärvården, och övrigt lokalt folkhälsoarbete.