mot · GK02So51 · 1997-06-11 00:00:00 — med anledning av skr. 1996/97:120 Handikappolitik Regeringen redovisar i sin skrivelse den samlade strategisom kommer att ligga till grund för dess fortsatta arbete inomhandikappområdet. Denna strategi innehåller bland annatfrågor om tillgängligheten inom olika verksamhetsområdensom i större utsträckning kommer att prioriteras under denärmast kommande åren.Det råder en bred och allmän uppslutning kring de långsiktiga målen attvårt samhälle ska formas på ett sådant sätt att alla ska kunna känna sig del-aktiga och välkomna. När det kommer till takt och åtgärder finns detemellertid en del att kritisera och ifrågasätta i regeringens skrivelse.Dokumentet är, trots de positiva strävandena, till sin karaktär alldeles förpassivt.För att målen om ett samhälle som har plats för alla verkligen ska kunnarealiseras och bli mer än vackra deklarationer måste det i botten finnas enantidiskrimineringslag som bildar ett "golv".Ett exempel som visar att situationen på många håll fortfarande ärotillfredsställande är när de synskadade i krävde att bussförarnaskulle ropa ut hållplatserna via högtalare och facket sa nej. Ett sådant kravskulle kunna leda till psykiska påfrestningar för förare som talar dialekt.Det är viktigt att poängtera att det inte alltid måste vara stora förändringarsom måste till för att ett problem ska lösas. Ofta kan det vara små justeringarsom leder till stora förbättringar, speciellt om det blir flera småförändringarsom samverkar. Med god vilja kan man komma långt, men det krävs ändå attdet finns en lagstiftning som tydligt pekar ut färdriktningen och hastigheten.Det finns redan flera länder som har infört någon form av antidiskrimi-neringslag som till exempel och . Därifrån kan vi hämtaerfarenheter som kan vara till hjälp för oss.När det gäller den sektor som regleras av finns mångahinder för tillgänglighet och användbarhet. Både (SOU 1992:52) och Plan- och bygglagsutredningen (SOU 1994:36) harföreslagit lagändringar med avseende på detta. Att genomföra åtgärder ibefintlig miljö är något som lämpar sig mycket väl att lösa i kommunaltsamråd med handikapprörelsen och med hjälp av kommunalatillgänglighetsplaner. Både program och information/utbildning som föreslåsi skrivelsen är viktiga åtgärder. Men om de inte kopplas till en lagstiftningoch en fastställd tidsram riskerar genomförandet att dra ut på ettoacceptabelt sätt. Förslag till lagstiftning om enkelt åtgärdade hinder ienlighet med lagrådsremissen på proposition 1994/95:230 bör föras fram avregeringen.Tidigare har vi haft anledning att skriva om assistansreformenoch dess vidare utveckling. Vi vill i detta sammanhang påminna om denmärkliga åldersdiskriminering som gäller för rätten till personlig assistans.Dagens system innebär att 65-årsgränsen blir en vattendelare på ett olyckligtsätt. Denna åldersgräns bör tas bort.Regeringen skriver att det är viktigt att tillräckliga ekonomiska resurserfinns att tillgå i kommunsektorn för att målsättningarna ska kunna realiserasoch fyllas med ett kvalitativt innehåll. Vi noterar med glädje att regeringensent omsider har börjat vrida politiken åt rätt håll i och med attkommunsektorn får ett extra tillskott på utöver vad somtidigare sagts. Detta är i och för sig inte tillräckligt, varförKristdemokraternai sin budgetmotion anvisade ytterligare . Därutöver kan viockså beklaga regeringens förmåga att ta tillbaka med den ena handen vadden andra har gett. I regeringens proposition (1996/97:146) Vissa frågor ompersonlig assistans ser vi ett exempel på detta. Regeringens förslag ipropositionen innebär att kommunsektorn dräneras på . Vibemöter detta förslag i en särskild motion (1996/97:So57).När det gäller tillgänglighet inom trafikområdet finns det många exempelpå bristande kvalitet i trafiksäkerhet och inom färdtjänsten. finns detinte några helt säkra och lätt användbara lösningar. Krockprov har visat attdagens rullstolar tål mycket lite av kollisionskrafter. Fastspänning avpassagerare i rullstolen ger därför inte alltid ett tillräckligt skydd.Under 1997 ska revidera sin författningssamling. Då bör detskrivas in som ett uttalat mål att färdtjänstpassagerare ska ha rätt till sammatrafiksäkerhet som övriga grupper. Vi menar att måste skärpakraven på fastsättning av rullstol, bilbälte för den resande och användning avolika rullstolar i fordon. Att transportera rullstolsburna passagerare motfärdriktningen och mot en stödvägg är ett alternativ som bör övervägas.Beställarna av transporttjänsterna, t ex kommunerna, måste bli tydligareoch hårdare i sina säkerhetskrav. Till exempel när det gäller krav påutbildning av förarna och på en strikt tillämpning av de rekommendationersom finns. Regelverket som finns är på dessa punkter inte tillräckligttydligt och måste därför skärpas.I avsnittet Elever med funktionshinder skriver regeringen att dessa har rätttill en utbildning som har samma kvalitet som och är likvärdig med övrigaelevers. Utifrån den grundsynen, som vi självklart delar, är det svårt attförståhur regeringen kunde driva igenom sitt förslag i friskolepropositionen attbarn som av fysiska, psykiska eller andra skäl är i behov av extra stöd skullesättas på undantag. Konsekvensen av regeringens politik blir att friståendeskolor inte blir öppna på lika villkor för handikappade som för andra elever.Detta har vi tidigare protesterat emot, och vi står fast vid vår kritik i dennaviktiga demokratifråga.Regeringen skriver att SIDA gör en översyn av biståndet inom handikapp-området. Man säger att det är "angeläget att denna översyn inriktas på att fåtill stånd en koncentration och integration av insatserna för att få störstamöjliga effekt av befintliga resurser". Med tanke på att regeringen liggerfarligt nära "skammens gräns" i biståndspolitiken så är en sådan nyspråks-mening föga förvånande. har i budgetsammanhanganvisat en väg för hur ska återgå till enprocentsmålet, något som dehandikappade i tredje världen skulle vara särskilt betjänta av.Till sist noterar vi att en grupp som saknas i regeringens skrivelse är demed osynliga eller dolda handikapp. Exempelvis förbisågs MBD/DAMP närLSS kom till. Det fanns endast några antydningar om att osynliga handikappskulle räknas med.Det är ett oerhört viktigt och omfattande arbete att skapa ett samhälle somser, bejakar och inkluderar alla människor, ett samhälle där alla får plats. Idet arbetet har vi alla mycket lättare att identifiera oss med och handskasmed de synliga handikappen som till exempel någon form av rörelsehinder.Men de människor som är psykiskt handikappade på ett eller annat sätt hardet ibland ännu värre ställt. Ofta kan de kanske inte ens formulera sina behoveller ge uttryck för att de behöver hjälp. Det måste vara en prioriterad uppgiftatt lyfta fram dessa människors behov och vinnlägga sig om att lyssna pådem som saknar röst. För oss i är detta en hjärtefråga därvi efterlyser tydliga och handlingskraftiga initiativ ifrån regeringen. Vibeklagar att skrivelsen inte innehåller något om dessa människor och serfram emot ett uppvaknande från regeringen på denna punkt. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en antidiskrimineringslag,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om förslag till lagstiftning om enkelt åtgärdade hinder,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om trafiksäkerheten för färdtjänstresenärer,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om de grupper som har osynliga handikapp.