mot · GK02So39 · 1997-04-03 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:123 Privata vårdgivare SammanfattningI regeringens proposition framförs hur viktiga privatavårdgivare är som komplement till den offentliga hälso- ochsjukvården. Efter dessa vackra ord överlåts till landstingenatt bestämma vilka läkare och sjukgymnaster som skall fåetablera sig och få rätt till ersättning. Detta är att säga en sakoch göra en annan. Allt talar för att regeringens förslag kaninnebära det motsatta mot vad man säger sig vilja, nämligenatt öka antalet privata vårdgivare. Det finns redan idagmånga exempel på landsting som säger nej till nyetableringaroch nej till att förlänga tidigare vårdavtal. Därför avvisar vipropositionen i de delar där landstingen är de som haravgörandet i sin hand. Däremot tycker vi att det är bra att enutredning tillsätts för att analysera tillämpningen av lagen omoffentlig upphandling när det gäller hälso- och sjukvårdenoch där man för att kunna bedriva verksamheten medoffentlig finansiering är hänvisad till att träffa avtal med ettlandsting. Vi tycker också att det är bra att ersättningsnivåeroch ersättningstak samt utformningen av taxorna förhandlasfram av företrädare för de berörda parterna.InledningUnder förra mandatperioden inleddes och genomfördes ettstort reformarbete inom den svenska hälso- och sjukvården.Vi liberaler var pådrivande i detta arbete. Några exempel påde reformer som genomfördes: Husläkare för angelägna operationer Ädelreformen inklusive det kommunala betalningsansvaret för medi-cinskt färdigbehandlade patienter etableringsrätt för privata specialister och sjukgymnaster gjordes en del intressanta försök i endel borgerligt styrda landsting att även andra yrkeskategorierän läkare och sjukgymnaster skulle ges möjligheter till mersjälvständigt arbete, som exempelvis friståendebarnmorskemottagningar. En stor del av detta arbete har efterregeringsskiftet rivits upp och många steg har tagitsbakåt. Husläkarreformen och vårdgarantin är två exempel.Idag står de flesta patienter utan egen husläkare samtidigtsom vårdköerna är "återställda" till den nivå som fanns innanvårdgarantin infördes . Regeringen har ocksåavskaffat den fria etableringsrätten för privata specialisteroch sjukgymnaster.I den föreliggande propositionen skriver regeringen många ord om värdetoch vikten av privata vårdgivare. anser de att landstingen ensammaskall avgöra vilka som skall få etablera sig. Regeringens förslag motverkardet man säger sig vilja. Propositionen är till sin grund kontraproduktiv ochkommer att försvåra villkoren för de privatpraktiserande läkarna. Vi vill i detföljande framlägga våra synpunkter på propositionens olika delar.Värdet av privatavårdgivareNyligen publicerade en jämförelsemellan privat och offentlig vård, Kostnadsjämförelser mellanprivata och offentliga läkarmottagningar, som visar på detkostnadspressande elementet i den privata vården gentemotden offentliga.Slutsatsen är: "... privata mottagningar kunnat utveckla arbetsformer därman effektivare tillvaratar tillgängliga resurser än man gör vid sjukhus-mottagningar inom motsvarande specialiteter. "Det är glädjande att regeringen i varje fall i ord nu visar en mer positiv viljatill privata alternativ till den offentliga vården. Det är en markant skillnad iattityd mot vad Socialdemokraterna ofta tyckte under tidigare decennier.Delegationen för samverkan mellan offentlig och privat hälso- och sjukvårdhar studerat och kartlagt utbudet och omfattningen av den privata vården.Den visar som bedömning av antalet specialistläkare bl a att"antalet specialistläkare skulle minska med 277 eller jämfört medhösten 1996 och att antalet specialistläkare enligt den nationella taxan vidingången av 1997 skulle vara mindre än 1993. Hänsyn har inte tagits till enytterligare minskning p g a vårdavtal som kommer att träffas under sistakvartalet 1996." I huvudsak beror denna minskning på regeringens rigidaregel om att läkare måste gå i pension och sluta sin verksamhet . Vill de fortsätta måste de lyckas teckna ett avtal om dettamed landstinget.Utredningen visar också att antalet sjukgymnaster minskade till1996.Mot bakgrund av det minskade antalet privata specialister och allmänläkareskriver regeringen i propositionen att man i likhet med utredningen vill se attdet tecknas fler vårdavtal mellan privata vårdgivare och landstingen. Det ärsvårt att förstå regeringens tankekedja.Först avskaffade socialministern den fria etableringsrätten, sedan upphäv-des lagen om husläkare, därpå infördes 65-årsregeln - beslut som samman-taget minskar antalet privata vårdgivare. Sedan upptäcker regeringen attantalet verkligen minskar och påstår att man är orolig över det och önskar attfler vårdavtal tecknas som ökar antalet privata läkare.Det är lätt att öka antalet privata vårdgivare. Återinför den fria etablerings-rätten och upphäv 65-årsregeln!Privatpraktiserandespecialistläkares ochsjukgymnasters möjlighetatt erhålla offentligfinansieringDen privata specialistvården och privata sjukgymnaster skallvidmakthållas och utvecklas som ett betydande komplementtill den offentligt administrerade vården anför regeringen ipropositionen. Detta är även vår uppfattning. Vi har ocksåinställningen att olika driftformer inom hälso- ochsjukvården har positiva effekter på personalen och att privatvård i vissa fall kan vara mer kostnadseffektiv än den vårdsom bedrivs i landstingens egen regi. Regeringen fortsättermed politiken att det är landstingen som skall bestämmavilka läkare och sjukgymnaster som skall få etablera sig.Detta innebär att landstingen inte bara får total kontroll överden privata vårdens utveckling utan även möjligheten attstegvis helt avveckla den vård som ges av privata läkare ochsjukgymnaster. Detta kan vi inte acceptera.FöretagshälsovårdFolkpartiet liberalerna har i sin hälso- och sjukvårdsmotionföreslagit en utredning för att utreda företagshälsovårdensställning, inriktning och framtida finansiering. I utredningenanser vi också att det bör tas upp i vilken utsträckningföretagshälsovården kan anslutas till försäkringskassa eller fåvårdavtal med landstingen. beredsför närvarande frågan om vad som skall göras för att stärkaföretagshälsovården och bl a klargöra dess roll i förhållandetill annan hälso- och sjukvård. Vi anser att det vore bättre attfölja vårt förslag med en utredning för att få en samlad ochlångsiktig lösning vad gäller företagshälsovården.Inget remisstvångMånga olika regler gäller i landstingen när det gällerremisser till specialistläkare. Det kan vara i högsta gradförvirrande för patienterna. förekommer"remisstvång" som inte är politiskt beslutade. Regeringenföreslår nu att krav på remiss inte längre skall få ställas tillspecialist i gynekologi, psykiatri och barnmedicin.Folkpartiet liberalerna anser att det inte skall finnas någotgenerellt remisstvång i vården. Det är bättre att utvecklavårdsamband som gör att patienten via sin husläkare tryggtkan förlita sig på dennes bedömning av när konsultation avannan läkare behövs. I en förtroendefull patient-läkarrelationkommer de remisser som behövs att utfärdas. Den kunnigehusläkaren har också möjlighet att utnyttja sitt nätverk medspecialister så att det kan gå snabbt med en förfrågan.Ingen 65-årsgränsI propositionen fastställs att läkarvårdsersättning ochsjukgymnastikersättning inte skall lämnas till en läkare ellersjukgymnast som fyllt , om inte medgernågot annat. Frågan om en eventuell åldersgräns kandiskuteras och så har också skett tidigare. Från denföregående regeringen föreslogs en åldersgräns på 70 år.Några nackdelar ur vårdens synvinkel av att läkare ochsjukgymnaster fortsätter att vara yrkesverksammahar inte kunnat påvisas och torde inte finnas annat än vadgäller mycket gamla vårdgivare. Med tanke på den långautbildning som framförallt läkare har och det värdefullaarbete som många läkare utför vore det värdefullt omlandstingen inte automatiskt tillämpade 65-årsgränsen förvare sig de egna eller de privata vårdgivarna. Det är mycketstora risker för att så blir fallet i de landsting som harsocialistisk majoritet.Frihet för vikarierAtt landstingen skall vara de som bäst kan avgöra en läkareseller sjukgymnasts kompetens att upprätthålla ett vikariat,avvisar vi. Det torde vara vikariatsgivaren som bäst kanavgöra vikariens kompetens och lämplighet. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om värdet av privata vårdgivare,2. att beslutar att avslå regeringens förslag om att låtalandstingen bestämma vilka som skall få etablera sig som privata vårdgivare,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en utredning om företagshälsovårdens framtida ställning,inriktning och finansiering,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att det inte skall finnas ett generellt remisstvång inom vården,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om vikten att få bedriva verksamhet som privat vårdgivare även efteratt man fyllt ,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att det är vikariatsgivaren som själv skall avgöra vikarienskompetens och lämplighet.