mot · GL02Bo217 · 1997-10-06 00:00:00 — Boendekostnaderna i de s.k. krisårgångarna Ett stort antal årgångar ny- eller ombyggda bostäder har haft förmånen att finansieras med statliga lån till vilka räntebidrag utgått. Reglerna för räntebidrag har varierat men i stort sett följt samma principer, dvs bidrag utgår till mellanskillnaden mellan marknadsräntan och en av staten fastställd räntenivå. Den av staten beslutade nivån höjs med ett antal hundradels procentenheter, s k räntepunkter. är det en årlig höjning med 35 räntepunkter. var den årliga höjningen 25 punkter. När systemet infördes beslutades höjningen till 15 punkter under , därefter 20 punkter under de påföljande fem åren samt slutligen 25 punkter därefter. De sålunda fastställda årliga höjningarna har tid efter annan kompletterats med extra höjningarna som beslutats av i särskild ordning. Nuvarande ordinarie höjningstakt har gällt . De ordinarie höjningarna i kombination med extra höjningar av den av staten fastställda räntan har medfört att ett stort antal årgångar bostäder har kommit ur räntebidragssystemet när fastighetslånen omsatts . Skälet till detta är framför allt att marknadsräntorna fallit, särskilt . Kvar i räntebidragssystemet finns därför ett begränsat antal årgångar bostäder, producerade och finansierade och . För de årgångar bostäder som i samband med omsättning av fastighetslånen inte längre har räntebidrag gäller att kapitalkostnaderna i allmänhet kan ligga still eller sjunka . För dessa årgångar är framtidsutsikterna mycket gynnsamma. För de årgångar som har kvar räntebidrag är situationen radikalt annorlunda. Ett räkneexempel får illustrera detta. Om fastighetens belåningsunderlag är /kvm, vilket är lågt räknat för dessa årgångar, innebär den årliga höjningen av den statligt fastställda räntan att fastighetens kapitalkostnad stiger med /kvm och år. Vid en normal hyra eller avgift på ca /kvm innebär det en kostnadsökning på . Till detta skall sedan läggas övriga höjningar av drift- och underhållskostnader. Därtill kommer infasningen av fastighetsskatten . Sammanlagt innebär det kostnadsökningar på för dessa bostäder under ett flertal år framöver. Räntebidragen har och fram till verkat i en ekonomisk miljö med hög inflation och motsvarande hög löneökningstakt. är situationen radikalt annorlunda. Inflationen ligger på och förväntas ligga under målet under överskådlig framtid. Samhällsekonomiskt är detta ett utomordentligt gott resultat. För de årgångar bostäder som fortfarande finns kvar i räntebidragssystemet är emellertid situationen ohållbar. Kostnadsökningarna ligger skyhögt över vad hushållen kan förvänta sig i löneökningar. Låginflationsekonomin har medfört att bostadsfinansieringen drabbats av ett systemfel som hushållen, hyresgäster eller bostadsrättshavare, inte kan bemästra. Regeringen bereder f.n. bostadsfrågorna med sikte på en proposition /98. I det arbetet bör regeringen beakta att en sänkning av den årliga ränteändringen och uppskov med infasning i fastighetsskattesystemet skulle ge en lindring åt redan hårt drabbade hushåll. Det skulle öka framtidstron och underlätta de rekonstruktioner som statens finansieringsbolag behöver medverka i. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av sänkta boendekostnader i de s.k. krisårgångarna.