mot · GL02Ub247 · 1997-10-06 00:00:00 — Vår uppfattning är att all grundskole- och gymnasieutbildning hör hemma i kommunerna, såvitt utbildningen inte bedrivs i form av en fristående skola med enskild huvudman. Enligt vår mening bör under pågående ta ställning till huvudmannaskapet för den gymnasiala utbildningen. Vi föreslår därför att landstingens gymnasieskolor ges möjlighet att övergå i fristående regi eller kommunaliseras. Det är inte logiskt, praktiskt eller modernt att landstingen skall ansvara för en liten del av gymnasieutbildningarna medan kommunerna har det övergripande ansvaret för att alla elever erbjuds en gymnasieutbildning. 2.13 Godkända lokala grenar skall vara riksrekryterande har fatta beslut om att de lokala grenarna endast skall vara avsedda för den egna kommunens eller samverkansområdets elever och att regeringen skall fastställa vilka lokala grenar som skall vara riksrekryterande. Regeringen motiverade sitt förslag med att det inom gymnasieskolan redan finns 700 centralt framtagna kurser och att detta borde räcka. För oss moderater handlar frågan inte primärt om hur många kurser det finns. Det handlar i stället om möjligheten att lokalt fatta beslut och om valfrihet och pluralism. Principiellt anser vi att det är positivt att det växt fram över 400 lokala grenar runt om i landet eftersom det visar att lärares och skolledares idéer och kreativitet har tagits tillvara. Många utav dessa lokala grenar har tillkommit efter samverkan mellan skola och arbetsliv vilket i sig är positivt. Det är bra att gymnasieskolan profilerar sig utifrån sina egna möjligheter och lokala förutsättningar. De lokala grenarna främjar kvalitet och mångfald. Vi är medvetna om att ett fåtal kommuner missbrukade systemet med lokala grenar i syfte att locka till sig elever från andra kommuner. Därför anser vi att det fanns skäl för en viss skärpning av då gällande bestämmelser. En sådan skärpning borde dock inte försämra elevernas valmöjligheter, utan i stället skärpa kraven vad avser utbildningen. Vi anser att skall ges ansvaret för att förklara om en lokal gren skall vara riksrekryterande på grundval av utbildningens innehåll. 2.14 Fler lektorer i gymnasieskolan För att skolan skall kunna bedriva en undervisning av god kvalitet krävs det fler lektorer i gymnasieskolan. Vi ser mycket allvarligt på den långsiktiga trend som innebär att gymnasieskolan töms på lektorer. En bidragande orsak till den negativa trenden är att många lektorer från gymnasieskolan har sökt sig till högskolan. En annan orsak är att många kommuner i allmänhet inte varit benägna att utlysa eller tillsätta vakanta lektorstjänster. Denna utveckling är inte acceptabel. Det är av mycket stor vikt att det finns forskarutbildade lärare i gymnasieskolan. Den forskningsanknytning som fler lektorer innebär ökar givetvis kvaliteten. Ett annat viktigt skäl är att det skapar fler karriärvägar för lärarna i skolan. Detta får i sin tur positiva effekter på rekryteringen till läraryrket. Ansvaret för att den negativa trenden vad gäller antalet forskarutbildade lärare bryts ligger i kommunerna. Mot bakgrund av det intresse inte minst kommunerna visar för verksamheten vid lokala och regionala högskolor utgår vi ifrån att kommunerna själva känner stort behov av att anställa bl a lärare med mycket god utbildning. 2.15 Försöksverksamhet med home-learning Den snabba utvecklingen när det gäller informationsteknik innebär stora möjligheter till förnyelse när det gäller undervisningsformerna. Svårigheterna gäller utöver brist på datorer och annan utrustning främst otillräckliga kunskaper om teknikens möjligheter och avsaknad av pedagogisk metodutveckling med denna inriktning. Få lärarutbildningsenheter ägnar frågorna särskilt stort intresse. Den verksamhet som finns gäller distansutbildningar på högskolenivå. Vi föreslår därför en försöksverksamhet på gymnasienivå. Skälen är flera. För det första finns i gymnasieåldern många ungdomar med god förmåga till självständigt arbete, vilket är en nödvändighet. För det andra är gymnasieeleverna mogna för en dialog om undervisningens uppläggning och innehåll, vilket är en fördel i utvecklingsarbetet. För det tredje är behovet av nya former, exempelvis med stöd av informationsteknik, stort om gymnasieskolan skall kunna förverkliga mer av tankarna på att låta eleverna genomföra studierna i sin egen takt. Försöksverksamheten bör ske under ledning av en lämplig gymnasieskola och i nära samarbete med lärarutbildning på aktuell ort. Eleverna skall antas till ett studieförberedande program och undervisningen i huvudsak ske med hjälp av modern informationsteknik. Idén är att eleverna i mycket hög utsträckning själva skall studera hemma. En försöksverksamhet med denna inriktning förutsätter undantag från exempelvis timplaner mm. Regeringen bör därför närmare utreda hur en försöksverksamhet av detta slag bör utformas och återkomma till med ett förslag. 3.1 Förutsättningar för samverkan skola arbetsliv Samverkan mellan skola och arbetsliv är en god grund för en yrkesutbildning av hög kvalitet. Samarbete förutsätter att såväl arbetsliv som skola har inflytande och ansvar för utbildningen. Vi förordar ett system där yrkesutbildningen är en kombination av skolförlagd utbildning och utbildning på en eller flera arbetsplatser. Därigenom tas det kunnande och den kompetens som skolan respektive näringslivet har tillvara. En utbildningsform där all yrkesutbildning är förlagd till skolan är sårbar. Det finns flera skäl till detta. Det första skälet är att lärarna relativt snabbt tappar sin yrkeskompetens från arbetslivet, de hamnar i skollunken. Det andra skälet är den snabba tekniska utvecklingen där skolan av ekonomiska skäl inte kan hänga med. Till skillnad från företagen där maskiner slits ut av produktion så är det tiden som sliter ut maskiner i skolan. De blir helt enkelt omoderna. Det tredje skälet är att skolan aldrig kan bli en arbetsplats. Eleverna måste lära sig arbetslivets kultur och få del av dess sociala kompetens. Det är viktigt att lära sig arbeta tillsammans med äldre yrkeserfarna människor. Den andra modellen där i princip all utbildning ges på en arbetsplats är heller inte bra. För det första finns det risker att man cementerar utbildningen d v s att företaget eller branschen i sig inte hänger med i utvecklingen. För det andra finns det progressiva och mindre progressiva företag. Det blir knappast en bra utbildning om en elev hamnar på ett företag som har ålderdomlig utrustning eller smal produktion. För det tredje finns den pedagogiska kompetensen i första hand på skolan. För det fjärde kommer framtidens arbetsmarknad att ställa större krav på gedigna kunskaper i allmänna ämnen. Där har skolan en klar fördel. Ur elevens synvinkel måste en kombination av lärande i skolan och lärande i arbetslivet vara det bästa. Det finns skillnader mellan olika branscher. I vissa fall krävs det en större andel av utbildning som är skolförlagd och i vissa fall mindre. För att få detta att fungera krävs det att både skola och arbetsliv lär sig varandras kultur, men också att man anstränger sig att integrera kulturerna. Skola och arbetsliv måste spela på samma planhalva. Det är givet att det är lättare att få en anställning på en arbetsplats där man som elev/lärling har fått en del av sin utbildning. 3.2 Internationella jämförelser och arbetslivets ansvar I våra främsta konkurrentländer tar arbetslivet ett betydligt större ansvar såväl för anskaffning av utbildningsplatser som för finansieringen av yrkesutbildningen än vad som är fallet i . I länder som , och är arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer och dess branscher på ett helt annat sätt delaktiga i yrkesutbildningen än vad deras motsvarigheter i är. Vi menar att i längden inte kan vara sämre på att förankra och utveckla yrkesutbildningen tillsammans med näringslivet än andra länder. Om yrkesutbildningen skall få de kvaliteter som företagen efterfrågar är det nödvändigt att de också engagerar sig mer i utbildningsfrågorna. 3.3 Utbildning på entreprenad gällande lag möjliggör entreprenad endast i sådana ämnen som enligt skollagen betecknas som estetiska ämnen, ekonomiska ämnen, tekniska ämnen eller yrkesämnen. Lagen om entreprenadförhållanden inom skolan bör förtydligas så att det blir möjligt för kommunerna att uppdra åt andra utbildningsanordnare att bedriva undervisning inom ett flertal olika ämnen. Att företag på detta sätt får en aktiv roll i skolan ger möjlighet till god undervisning liksom till nya idéer och förhållningssätt i frågor om organisation och fördelning av resurser. Ett intressant område borde kunna vara användandet av informationstekniken i skolan. Informationstekniken har potential att leda till en betydande modernisering av skolan. Skolan skall se till att alla elever lär sig använda datorer och utnyttja den nya informationstekniken. Det förutsätter modern utrustning i tillräcklig omfattning och kunskap om den nya informationstekniken. I detta sammanhang har IT-företagen mycket kunskap att bidra med. Intresse bör finnas för en dylik lösning både oss IT-företagen och eleverna. 3.4 En ny modell för APU har skolan hela ansvaret för yrkesutbildningen i gymnasieskolan och därmed ansvaret att skaffa fram platser för arbetsplatsförlagd utbildning (APU). På de yrkesinriktade programmen skall av undervisningen vara förlagd till en eller flera arbetsplatser. Detta har blivit både golv och tak vilket är olyckligt. I en internationell jämförelse är den arbetsplatsförlagda delen av yrkesutbildningen i mycket liten. Flera rapporter visar trots detta att många skolor inte kan få ut sina elever på APU i den omfattning som regering och riksdag har beslutat och att det även finns kvalitativa problem med APU:n. har inom projektet skola arbetsliv gjort en undersökning om APU. Projektets slutrapport beräknas föreligga . kom med en delrapport där man har undersökt om hur APU genomförts i 187 systematiskt utvalda gymnasieskolor spridda över hela landet. Samtliga program med yrkesämnen har ingått i undersökningen. Undersökningen visar att av eleverna får sin APU fullt ut medan inte får det. Det innebär att många elever inte får den utbildning som riksdag och regering har beslutat om och därigenom uppnår man heller inte programmålen i gymnasieskolan. En orsak till problemet är att incitamentet bland företagen för att ordna är svagt. Ett annat problem är att APU:n ofta skall ske på skolans villkor både vad gäller tid och innehåll. utveckling har föreslagit att minimigränsen för APU:n skall höjas. Det är positivt och det går i linje med vad vi har pläderat för. Regeringen bör återkomma till med ett förslag där andelen APU i yrkesämnet höjs. Däremot anser vi att det är nödvändigt att man också söker en finansieringsmodell som gör det attraktivt för arbetsplatserna att ta emot APU-elever. I denna fråga har regeringen ingen åsikt och samma sak gäller förslaget till en modern lärlingsutbildning där uppenbarligen regeringen räknar med att arbetslivet tar på sig en stor utbildningsuppgift utan någon som helst ersättning eller skattebefrielse från det offentliga. I betänkandet Höj ribban! (SOU 1994:101) föreslogs en finansieringsmodell för APU:n som regeringen med fördel borde pröva. 3.5 Kvalitetssäkra kompetensen hos yrkeslärarna I dagens gymnasieskola har knappt hälften av yrkeslärarna utöver sin arbetslivserfarenhet högskoleutbildning eller YTH medan de övriga förutom arbetslivserfarenhet har tvåårig gymnasieutbildning eller motsvarande. Det innebär att hälften av lärarna i yrkesämnena inte har en djupare ämnesteoretisk kompetens/kunskap än vad deras elever har när de lämnar skolan. I förra årets budgetproposition anförde regeringen att man hade beslutat om en ändring i examensbeskrivningen för gymnasielärare i yrkesämnen i högskoleförordningen. Det var bra att regeringen äntligen tog sig samman och fattade ett beslut i rätt riktning även om man som vanligt inte orkade ända fram. Förordningsändringen innebar en höjning av kraven på teoretisk utbildning för lärare i yrkesämnen genom krav på högskoleutbildning om minst 60 poäng i de fall relevant sådan erbjuds. Beslutet innebär också att man till viss del anpassar yrkeslärarnas förkunskaper till den nya gymnasieskolan. Vi anser att regeringen borde följt förslag i utredningen om förkunskapskrav om minst 80 poäng. De flesta av gymnasielärarna i yrkesämnen har gamla kunskaper, i den bemärkelsen att det var länge sedan de lämnade sitt yrke för att bli yrkeslärare och att de i liten omfattning är ute på yrkespraktik eller kompetenshöjande teoretisk efterutbildning. Risken är överhängande att skolan förmedlar kunskap som hör gårdagens arbetsliv till. Därför är det ytterst förvånande att regeringen uppenbarligen inte tänker göra något åt lärarnas fortbildning och uppdatering i yrkesämnet, vilket är helt nödvändigt. Regeringen har inte några förslag till förbättringar eller idéer till framtida lösningar i budgetpropositionen, trots att man i denna vid flera tillfälen säger sig vilja höja kvaliteten i gymnasieskolan. Enligt vår mening måste man koppla uppdatering och yrkespraktik till någon form av lärarcertifikat där lärarna regelbundet är ute i arbetslivet och får adekvat yrkespraktik. Detta är en nödvändighet om eleverna skall kunna erbjudas en modern utbildning. Inför en modern lärlingsutbildning Regeringen har gjort ett stort nummer av att man tänker införa en ny modern lärlingsutbildning. skall vara skolförlagda och de två nästföljande skall vara förlagda till en arbetsplats. Eleven har elevstatus och skolan har det övergripande utbildningsansvaret för eleven även under lärlingsåren. Det är ett steg i rätt riktning men inte tillräckligt. Det är fullt möjligt att genomföra lärlingsutbildning. Intresset har emellertid varit lågt, för att inte säga obefintligt, vilket vi beklagar. Huvudproblemet är att för få företag ställer upp med nödvändiga lärlingsplatser och att arbetsmarknadens parter inte visat vilja att ta nödvändiga initiativ. Vi tror därför att man lurar sig själv om man tror att en fungerande lärlingsutbildning kan åstadkommas genom lösa kontakter med arbetsmarknadens parter där skolan skall ha ansvaret för hela utbildningen, medan företagen, utan ersättning, förutsätts bidra med platser. Ett annat skäl till att lärlingsutbildningen har en liten omfattning är dels att den ligger inom det individuella programmet, dels att skolorna sällan informerar eleverna om möjligheten till lärlingsutbildning. Därför bör lärlingsutbildningen ligga under ett eget program Lärlingsprogrammet och få den struktur som vi senare kommer till. Vi anser att arbetslivet har skall ha inflytande över och därmed känna ansvar för delar av gymnasieskolans yrkesutbildning. Då kommer många fler gymnasieskolor att hitta bra platser för arbetsplatsförlagd utbildning. När nu regeringen väljer den traditionella vägen genom att lärlingarna skall ha elevstatus och att skolan skall ha ansvaret för hela utbildningen, oavsett om utbildningen bedrivs i skolan eller på en arbetsplats kvarstår huvudproblemet, nämligen den otydliga ansvarsfördelningen mellan skola och arbetsliv. Enligt vår uppfattning är det nödvändigt att detta förhållande ändras. För att lyckas krävs det förändringar som leder till att både skolan och arbetslivet ges ansvaret för yrkesutbildningen. En modern lärlingsutbildning, i ordets rätta bemärkelse, innebär för oss moderater att skolan har ansvaret för utbildningen och arbetslivet för de avslutande, i de flesta fall två, åren. Företaget/arbetsplatsen bör ges ersättning motsvarande kommunens kostnad för yrkesutbildningen eftersom samhället erbjuder alla elever en gymnasial treårig utbildning. i arbetslivet skall lärlingen ges ersättning från arbetsplatsen grundad på den insats som görs i produktionen. Avtal skall tecknas som reglerar lärlingens utbildning på arbetsplatsen. Därmed skulle ett antal ekonomiska frågetecken i företagen och för den enskilde undanröjas. Utbildningen bör avslutas med ett gesällprov och leda till en yrkesexamen. När det gäller gesällprovet och innehållet i yrkesutbildningen anser vi att branschen/yrket skall ta fram dessa. Innehållet i yrkesutbildningen fastställs av respektive bransch. Denna modell har flera fördelar: utbildningen blir relevant för eleven och aktuell det är en morot för företaget lärlingen får ersättning utifrån sin insats genom gesällprovet blir utbildningen kvalitetssäkrad. Regeringen bör återkomma till med förslag med denna innebörd. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om alternativa kurser och mål i kärnämnena i enlighet med vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en översyn av gymnasieskolans program och struktur, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att avskaffa timplanen, att hos regeringen begär förslag om färre obligatoriska kärnämneskurser i enlighet med vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ämnet svenska och antagningen till gymnasieskolan, att hos regeringen begär förslag om återinförande av rätten att pröva betyg i enlighet med vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att en elev skall vara godkänd i alla kurser för att erhålla grundläggande behörighet till högskolan, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om samverkan mellan skola och näringsliv, att hos regeringen begär förslag om vidgade möjligheter för kommuner att lägga ut utbildning på entreprenad i enlighet med vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om den arbetsplatsförlagda utbildningen, att hos regeringen begär förslag om en försöksverksamhet med modern lärlingsutbildning i enlighet med vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om fristående och kompletterande skolor på gymnasienivå, att hos regeringen begär förslag om förändrat huvudmannaskap för de gymnasieskolor som har landsting som huvudman i enlighet med vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om de lokala grenarna och elevers rätt att välja utbildning, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kompetensen hos yrkeslärarna, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av fler lektorer, att hos regeringen begär förslag om inrättandet av en försöksverksamhet med riksrekryterande gymnasieutbildning baserad på modern informationsteknik i enlighet med vad som anförts i motionen.