mot · GK02U14 · 1997-04-03 00:00:00 — med anledning av skr. 1996/97:80 Berättelse om verksamheten i Europeiska unionen SammanfattningVår generation har en historisk möjlighet att skapa ettEuropa präglat av frihet, fred, demokrati, ekonomiskutveckling och god miljö. liberalerna anser attutvidgningen österut måste sättas högst på EU:s dagordning.Vi anser att den monetära unionen, EMU, spelar en centralroll för den europeiska integrationen och att bör varamed från starten . Det kommer att öka vårt politiskainflytande i unionen.Sverige skall verka för att EU ägnar sig åt de gränsöverskridande problem-en, som miljöproblem, internationell brottslighet och den gemensammautrikes- och säkerhetspolitiken. EU skall inte syssla med sådana frågor sombäst löses av de enskilda individerna och familjerna, av kommunerna, avregionerna eller av medlemsstaterna.De beslut som fattas på EU-nivå skall vara öppna för insyn och bättre ännu kunna kontrolleras av medborgarna genom deras nationella parlament ochgenom det direktvalda Europaparlamentet.Reformer föröstutvidgningenRegeringen nämner inledningsvis i skrivelsen vilka områdenSverige prioriterat i det pågående samarbetet i EU samt iunionens förbindelser med omvärlden. Uppräkningen stannarvid 18 prioriterade områden! Vi menar att det reser en delfrågetecken kring vad regeringen faktiskt vill framhålla somsärskilt viktigt från svenska utgångspunkter. haremellertid en klar uppfattning - arbetet med östutvidgningenmåste ges högsta prioritet.Vi ser EU som det bästa medlet att i vår världsdel uppnå centrala liberalamål som frihet, fred, välstånd, välfärd, god miljö och effektiv brottsbekämp-ning. Den pågående regeringskonferensen inom EU måste därför resultera isådana ändringar i unionens struktur att länderna i , Centraleuropaoch samt ges verkliga möjligheter att bli medlemmar.Vi har i tidigare motioner pekat på att huvuduppgiften för att möjliggörautvidgningen av EU kräver en koncentration på denna uppgift och en vilja attdriva på nödvändiga förändringar i systemet för beslutsfattande. har det framstått som om regeringen anslutit sig till dettasynsätt. Det inger hopp om att regeringen på allvar tänker ägna sig åt huvud-frågan och att man inser att en union med 25-30 medlemmar behöver ettannat system för beslutsfattande än det som en gång byggdes upp för engemenskap med sex medlemmar.Det blir naturligtvis ohanterligt att i en union med 25-30 medlemmarbibehålla en så pass omfattande vetorätt som den nuvarande. Enligt vårmening bör vetorätten inskränkas till ett fåtal av de områden som EU har attbesluta om.Vi har pekat på att en annan förändring i EU:s beslutsreglerskulle kunna vara att beslut inte bara har bakom sig den majoritet av rösternai ministerrådet som föreskrivs för de olika typerna av ärenden utan ocksåländer som representerar en majoritet av unionens befolkning. En sådanförändring skulle då innebära ett bibehållande av de olika ländernasnuvarande röstetal, som starkt gynnar de mindre länderna, men skulle skapaen garanti för att bindande beslut i ministerrådet har bakom sig länder somrepresenterar huvuddelen av befolkningen. Den hittillsvarande utvecklingenunder konferensen har inte gett oss anledning att ändra vår uppfattning omatt ett införande av principen om dubbla majoriteter skulle underlättaupptagandet av nya medlemmar.En betydande fördel med en lösning av denna typ är att den minskarbehovet av nya, potentiellt uppslitande, diskussioner inför varje omgång avnya medlemmar.Flera andra förändringar kommer att krävas, exempelvis vad gäller antaletkommissionärer, deras befogenheter och deras relationer till varandra. Enannan fråga som sannolikt kommer att behöva diskuteras är antalet ledamöteri och fördelningen av antalet ledamöter mellan medlems-länderna.Vi har fört fram de demokratiska argumenten för att för-stärka befogenheter på ministerrådets bekostnad. Ensådan förstärkning skulle tillsammans med en ökad roll för de nationellaparlamenten i formandet av den nationella EU-politiken öka legitimiteten ide fattade besluten. Dessa är viktiga frågor, även om de inte är avgörande förnya länders möjlighet att bli medlemmar. Vi beklagar att en riksdagsmajoritetförra våren inte delade vår uppfattning om behovet av en förstärkning avparlamentets roll då bindande lagstiftning tas.Förutom ändringar i EU:s författningar behövs ändringar i jordbruks-politiken och i regionalpolitiken.Vi är starka anhängare av en avreglering av den gemensamma jordbruks-politiken, både i sig och för att underlätta för länderna i att bli medlemmar. Vi önskar också att de delar av regionalpolitikensom inte handlar om överföring av medel från medlemsländer med högrelevnadsstandard till dem med lägre, i större utsträckning skall kunna skötasav medlemsländerna. Men huvudskälet till att nu göra ändringar i jordbruks-och regionalpolitiken är att ett bibehållande av reglerna försvårar eller kansketill och med omöjliggör östutvidgningen. Detta beror naturligtvis på attkostnaderna för att tillämpa dagens regler på de nya medlemmarna upplevssom alltför betungande av de nuvarande medlemmarna.Dessa frågor hör inte formellt till konferensens huvudfåra om översyn avtraktaterna, men behöver åtminstone en bred samsyn om huvudinriktningenunder kommande år. Vad beträffar regionalpolitiken och strukturfondernasynes det finnas vissa möjligheter att komma fram. Det skulle då handla ombegränsningar i de maximala bidrag som ett land skulle kunna få, sannoliktmätt i relation till varje mottagarlands egen produktion.Jordbrukspolitiken blir det sannolikt svårare att finna lösningar på. En delav de lösningar som diskuteras innebär att man -eller till och med permanent - skulle ha förmånligare regler för Västeuropasrelativt rika bönder än för fattiga bönder. Detta låter sig svårligenförsvaras. Därför behöver andra lösningar tas fram.EMU från år 1999Trots många olösta problem inom den inre marknaden tordefrånvaron av en gemensam valuta ändå vara det störstahindret för mera handel, inte minst för de små ochmedelstora företagen.Det starkaste argumentet för en gemensam valuta är att en sådan skulleknyta medlemsländerna mycket närmare varandra. Även om inte allanuvarande och kommande medlemsländer i EU skulle kunna vara med frånbörjan, så skulle beslutet och genomförandet av en gemensam valuta spelaen stor roll för enandet av Europa.Vi har uttalat vårt stöd för skapandet av en gemensam valutaoch att bör vara med i detta s k tredje steg av EMU. Vår uppfattningär också att bör vara med från starten år 1999.Som liberaler kan vi inte stödja en passiv "vänta och se-linje". Såvälekonomiska som politiska skäl talar för att inte bör sitta på åskådar-läktaren när den ekonomiska integrationen drivs vidare. bör varamed och utforma den Europeiska regler och institutioner,eftersom de kommer att påverka vare sig vi är med eller inte. Att skjuta uppett beslut - att "vänta och se" - kommer också att kosta hushållen i form avhögre räntor. När tydligt avhänder sig möjligheten att devalvera,genom att gå med i valutaunionen, blir det mindre riskfyllt att investera isvenska räntebärande papper och räntorna kan bli något lägre än annars.Det finns också ett stort politiskt värde i att tillhöra den grupp länder somaktivt arbetar för fortsatt integration. Möjligheterna att vara med ochbestämma "dagordningen", att påverka utvecklingen på andra viktiga områ-den, som miljösamarbetet, Östutvidgningen eller brottsbekämpningen, ökarpåtagligt om vi deltar i det ekonomiska samarbetet fullt ut.Stoppa växthuseffekten!EU utgör, genom sitt unika samarbete mellan femton avEuropas stater, en stor politisk kraft för att ta tag i de riktigtsvåra och gränsöverskridande miljöproblemen. Vi liberalervill se som en drivande kraft i arbetet med attutveckla och effektivisera miljösamarbetet. Därför är detmed stor besvikelse vi ser hur regeringen nu - i den förtidakärnkraftsavvecklingens spår - för en miljöpolitik i raktmotsatt riktning. I stället för att konstruktivt verka för attEU-länderna kommer överens om att ta bort vetorätten motinförande av en miniminivå för bland annat koldioxidskatten,agerar de svenska förhandlarna för att ensamt ska fåöka utsläppen - på tvärs med internationellaöverenskommelser och på tvärs med anständiga miljöhänsyn. De ökade utsläppen av koldioxid och andra växthusgaser ställermänskligheten inför hotet om dramatiska klimatförändringar med mycketsvåröverskådliga konsekvenser. Det finns risk för höjd vattennivå, torka ivissa delar av världen och, för del, kraftigt minskad temperatur. Vimenar att klimathoten måste tas på allvar. Det bör vara en prioriterad uppgift för att, genom medlemskapet iEU, verka för att utveckla den gemensamma lagstiftningen med skärptaminimiregler och miljöavgifter. Den danska socialdemokratiska regeringenhar under regeringskonferensen presenterat konkreta förslag till traktats-ändringar, som syftar till att göra EU mer effektivt i arbetet mot gränsöver-skridande miljöproblem. Förslaget stämmer väl överens med våra uppfatt-ningar.Där vi liberaler ser möjligheterna att genom samarbete med andra staterundanröja ett allvarligt hot mot mänskligheten, där tycks regeringen se enmöjlighet för att krångla sig förbi internationella överenskommelseroch på egen hand öka farliga utsläpp.Bekämpa internationellbrottslighetDet är uppenbart att det hittillsvarande mellanstatligasamarbetet inte är tillräckligt för att effektivt bekämpa deninternationella brottsligheten. Därför bör viktiga delar avden s k tredje pelaren överföras till den s k första pelaren, d vs mer av samarbetet mot gränsöverskridande brottslighet börbli föremål för gemensamt beslutsfattande. Förutom att dettaskulle öka effektiviteten, så skulle den demokratiskakontrollen och insynen förstärkas genom att EG-domstolenoch på dessa områden fick sammabefogenheter som de har inom den s k första pelaren.Möjligheten att effektivare besluta om åtgärder i rättsliga och inrikesfrågori allmänhet, och kanske polissamarbete i synnerhet, diskuteras inom ramenför den pågående regeringskonferensen. Den har valt atthålla en låg profil och motsätter sig aktivt möjligheten att föra över en deltull- och polisfrågor från den s.k. tredje pelaren till den första pelaren. IFolkpartiet anser vi emellertid att den gränsöverskridande kriminaliteten ärett större problem än ett eventuellt fördjupat gränsöverskridande polissam-arbete.Gemensam säkerhetEtt tredje område där unionen behöver större befogenheter ärden gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Vetorättenbör här begränsas till de frågor som verkligen är av vitaltnationellt intresse.Rätt beslut på rätt nivåEU måste vara effektivt. Det betyder att beslutsmaskinerietmåste vara effektivt. Men det betyder också att EU skall ägnasig åt rätt frågor. Vi har tidigare nämnt de frågor där vi anseratt beslutsmöjligheterna på EU-nivå är för små. Det finnsockså frågor där möjligheterna att besluta är för stora.En för liberaler självklar utgångspunkt är att beslut skall fattas så nära denenskilde som möjligt och helst av den enskilde och hans familj. Där det inteär möjligt med individuella beslut bör besluten tas på den lägsta praktiskapolitiska nivån. Denna liberala närhetsprincip är inte identisk med den avkatolsk sociallära inspirerade subsidiaritetsprincipen, men i det praktiskaarbetet inom EU bör de båda principerna i det stora flertalet fall leda tillsamma slutsatser om vilken beslutsnivå som är den lämpliga.De flesta exemplen på onödiga beslut på EU-nivå härrör från den gemen-samma jordbrukspolitiken. De är ofta en naturlig följd av att EU:s jord-brukspolitik mycket handlar om ekonomiskt stöd till olika produkter. Densom betalar pengar till en viss typ av produktion vill förstås veta vad manbetalar pengar till. Denna mekanism är ytterligare ett skäl till varför EU:sjordbrukspolitik bör förändras. Men det finns också andra områden där EUinte heller borde fatta beslut.Det är den enskilde som bäst kan avgöra om jordgubben är tillräckligt storeller inte. Det är kommunen eller regionen som bäst kan avgöra hur lång enlokalbusslinje får vara. Det är medlemslandets riksdag som bäst kan avgörahur föräldraförsäkringen skall vara utformad. De frågor - och de handlarnästan alltid om arbetsmarknaden - som sorterar under begreppet "densociala dimensionen" i EU-samarbetet löses enligt bäst på lägrenivåer. Vi har inte verkat för ett medlemskap i för att alla viktiga beslutska flytta från den enskilde, eller från kommunen, eller från nationen till EUutan för att en del problem kräver internationellt samarbete för att kunnalösas. Dit hör till exempel inte föräldraförsäkringen.Det finns inga starka argument för att skapa en gemensam turistpolitikinom EU. Det är inte EU som skall bestämma om alkoholpolitiken i enskildamedlemsländer skall vara restriktiv eller inte.Sverige bör vara pådrivande för att subsidiaritetsprincipen stärks i EU:sfördrag. Den bör vidare, som vi föreslog i vår motioninför regeringskonferensen, verka för att den s k gummiparagrafen, artikel235 i , omarbetas. bör också i allt arbete inom EUarbeta för att unionsnivån bara används i de fall då nationella nivåer (ellernivåer inom medlemsländerna) inte är tillfyllest för att lösa problemen.Tilltron till EU bland medborgarna i medlemsländerna undergrävs såväl avatt unionen inte är beslutskapabel i genuint gemensamma frågor som attunionen fattar beslut i frågor som den inte borde syssla med. Det är därförinte enbart av principiell vikt att rätt fråga handläggs på rätt plats. Ett sätt attåstadkomma detta är införandet av en kompetenskatalog. Vi har motvilligtdragit slutsatsen att regeringskonferensen inte kommer att resultera i ensådan. Det är då desto viktigare att ett resultat av regeringskonferensen bliratt subsidiaritetsprincipen stärks i fördragen.Mer frihandel!Ett av EU:s största framsteg är skapandet av den inremarknaden. Mycket återstår ändå innan hindren att säljavaror och tjänster inom andra medlemsländer är undanröjda.Det behövs en ständig kamp för att motverka mer ellermindre protektionistiska ambitioner att slå vakt om eller tilloch med skapa egna regelverk. Tyvärr lyckas sådanaintressen alltför ofta göra sig gällande också på den inremarknaden. Ofta finns det mest utbredda motståndet mot enfungerande inre marknad på lägre nivåer än nationalstaten.Fortfarande kan svenska dörrtillverkare inte sälja sinaprodukter i hela utan att deras produkter hargodkänts av myndigheter i var och en av de sexton tyskadelstaterna!Dessvärre visar också ibland ett svagt intresse förfrihandeln. De återkommande besluten om s k antidumpningstullar, oftariktade mot utvecklingsländerna, är inslag i EU:s handelspolitik som liberalafrihandelsvänner vill slippa se. beslutade t ex kommissionen attinföra minimipriser på datachips tillverkade i och , vilketinnebär successiva prishöjningar från . Skälet är att priserna på deaktuella chipsen sjunkit kraftigt och säljs tillprisersom ligger under EU-ländernas tillverkningskostnader.Ett annat exempel rör konsumtionsvaror. beslutade bland annat om antidumpningstullar för skor och väskor frånIndonesien respektive . Beslutet innebar att tullar på mellan 40 och 90procent infördes. Denna handelspolitik, som sätter konkurrensen ur spel,leder till högre priser för konsumenterna och ofta har sin udd riktad motexport från utvecklingsländerna, måste motarbetas med större kraft frånsvensk sida än . När arbetade för ett svenskt medlemskap iEU så var det inte för att få delta i byggandet av en europeisk fästning medhöga murar utåt, utan för att stärka fred och frihet och för att sålångt som möjligt riva hindren mot den övriga världen.HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av ett ökat samarbete för att bekämpa miljöförstöringen,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om samarbetet mot internationell brottslighet,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ändrade beslutsregler för den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av förstärkt subsidiaritetsprincip,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av reformer för att möjliggöra östutvidgningen,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en intensifierad bevakning av EU:s handelspolitik,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om fördelarna med ett svenskt medlemskap i .