mot · GL02Jo306 · 1997-10-06 00:00:00 — skogar har stor betydelse för landets ekonomi ochvälstånd. De är också av stor betydelse för sysselsättning ochförsörjning i många bygder och därmed även förmöjligheterna att vidmakthålla en levande landsbygd.Skogsråvara kan också få stor betydelse för landets framtidaenergiproduktion. Sammantaget kan det bedömas attskogarnas samlade nyttigheter ökar i betydelse för detsvenska folkhushållet.Enligt skogsprinciperna skall skogen och skogsmarken brukas på etthållbart sätt som tillgodoser en lång rad mänskliga behov hos såvälnuvarande som kommande generationer. Detta innebär att skogensnyttigheter skall tas tillvara som den biologiska mångfalden ochandra miljövärden skyddas.Svensk skogspolitik har varit framgångsrik tack vare lämpligt utformademedel som fortlöpande har anpassats och utvecklats med hänsyn till ändradeförutsättningar och ny kunskap. Enligt vår bestämda uppfattning är det felatt, i då skogarnas nationella och globala betydelse i olika avseendenökar, snäva in den skogspolitiska medelsarsenalen. Det finns istället skäl attöka den nuvarande bredden när det gäller skogspolitiska medel. Dettahindrar inte att det är nödvändigt att medlen på samma sätt som hittillsanpassas och förändras med hänsyn till den aktuella utvecklingen.Vi anser att även framgent behöver en stark skogspolitik, med ettstörre statligt ansvar, som omfattar alla de medel som behövs för att uppnåhögt ställda mål.Det var därför mycket olyckligt att både ÖSI och de obligatoriska skogs-bruksplanerna avskaffades. Om vi skall klara miljömålet, om skogsägarnaskall kunna ta sitt sektorsansvar för miljön, om vi skall kunna tillbakavisaden internationella kritik som det svenska skogsbruket har fått under senaretid då krävs det god beståndsanknuten kunskap om vad som finns i skogen.Att det i ett skogsland som behövs information om en av landetsviktigaste basresurser som täcker av landytan borde vara självklart.Vad frågan gäller är vilken information som skall samlas in, hurinventeringen skall organiseras och finansieras och slutligen hur informa-tionen skall användas.Det statliga ekonomiska stödet till skogsbruket har minskat kraftigt eftermitten av . Endast en liten del, den som gäller ädellövskogsbrukoch miljöinsatser, kvarstår. Vad gäller statligt stöd till skogsbruket kommerSverige därefter att framstå som starkt avvikande jämfört med andraskogsländer.Enligt vår uppfattning är det motiverat med statligt stöd till skogsbruket ivissa situationer. Det gäller bl.a. vid stora samordningsbehov som t.ex. vidskogsvägsbyggnad och skogsmarkskalkning. Vidare i de fall långsiktigainvesteringar inte är företagsekonomiskt lönsamma men däremot motiveradefrån samhällssynpunkt. Det kan gälla ädellövskogsbruk och vissakostnadskrävande insatser i primärproduktionen som ger utdelning först påmycket lång sikt. Slutligen kan skogspolitiken med hjälp av statligt stödbidra till att uppfylla de regionalpolitiska målen.I vårt glest befolkade land och särskilt i utgör skogsbilvägarna enviktig del av den totala infrastrukturen. Dessa vägar är primärt till för deareella näringarnas behov men är naturligtvis så snart de finns av väsentligbetydelse för t.ex. elkrafts- och teleföretagens möjligheter att utförautbyggnad, service och underhåll på sina anläggningar på ett effektivt sätt.Av tradition utgör skogen en viktig källa för rekreation åt det svenskafolket. Möjligheterna för människor att komma ut i skogen för att plocka bäroch svamp, fiska eller att helt enkelt bara vistas där (om det nu kan ansesvara en relevant och tillåten sysselsättning) har i hög gradunderlättatsav att huvuddelen av skogsbilvägarna varit öppna för allmänheten.Det finns fortfarande stora potentiella möjligheter att utveckla det svenskaskogsbilvägnätet. Samhället/staten måste ta ett stort ansvar då det gäller attstyra och leda utbyggnaden av landets totala infrastruktur, vilket ocksåinbegriper skogsbilvägarna. Att överlåta huvuddelen av detta ansvar till''marknaden'' saknar realism, sannolikt bottnande i okunskap om sakför-hållanden.De långa transportavstånden och höga transportkostnaderna innebär attskogsvägnätet måste planeras i samverkan och grundas på helhetssyn för attfå optimal effekt för skogsnäringen och det övriga samhället.Ett motiv för att staten bör ta en del av kostnaderna för investeringar iskogsbilvägnätet är att den samlade nyttan av ett optimalt skogsbilvägnät ärmycket stor. I den mån staten ger stöd till skogsvägbyggande kan man ocksåställa krav på öppethållande.Samverkan är nödvändig för att förhindra en fragmentering av skogsland-skapet med onödiga vägar. Denna samverkan är mycket svår att åstadkommautan statlig styrning och stimulans i form av ett stöd. Detta beror i huvudsakpå att markägarna annars inte anser sig ha tillräckligt starka incitament förattsamverka.Tendensen att var och en bygger sin egen väg är mycket tydlig . Dettaär signaler som staten borde vara vaken för och beakta.Inom EU har man betydande bidrag till byggande av skogsbilvägar.Bidragen består dels av EU-medel, dels av allmänna medel inom respektiveland. Bidragsbeloppen kan uppgå till nivåer som vida överstiger dem somvarit aktuella i vårt land.Försvagning av skogspolitiken som skedde i samband med ändringen avskogspolitiken 1994 innebar negativa konsekvenser för ut-veckling, då främst dess inland.Enligt tidigare beslut skall skogspolitiken även i fortsättningenmedverka till att uppfylla de övergripande målen för den ekonomiskapolitiken, regional- och sysselsättningspolitiken samt miljöpolitiken.I de skäl som anförs för formuleringen av produktionsmålet betonasskogens betydelse för vårt lands ekonomi och välstånd. Det betonas att eneffektiv skogsproduktion och tillvaratagande av råvaran är grunden försysselsättning och försörjning i många bygder. Det är därför angeläget attskogsbruket kan drivas vidare i dessa bygder. Det påpekas också att skogenkan förse oss med energiråvara.Från skogsbrukets utgångspunkter är ett fortsatt boende på landsbygden enviktig fråga. En aktiv och levande landsbygd med tillgång till arbetskraft ochgod infrastruktur är en viktig förutsättning för ett väl fungerande skogsbruk.Omvänt bidrar ett aktivt skogsbruk till möjligheterna för en fortsattbosättning i många bygder. I ett läge där lönsamheten i skogsbruket viker ochnär det finns avsättningsproblem är det särskilt angeläget att samhället går inmed stödåtgärder.En starkt berättigad fråga är hur skogspolitiken skall kunna bidra till deregionalpolitiska målen om det i skogspolitiken inte finns några aktivitets-skapande insatser.Vi anser att det är angeläget att främja regional utveckling genomskogspolitiska insatser. Ekonomiskt stöd till skogsbruket bör därförövervägas för att främja ett aktivt skogsbruk som ger arbets-tillfällen och för framtiden en hög och värdefull skogsproduktion.Under den senaste tiden har avverkningarna minskat starkt inomprivatskogsbruket i inland. På kort sikt får det antas atthuvuddelen av virkesbehovet i norra kommer att tillgodoses genomavverkningar i kustlandet eller på annat håll längre söderut. Såväl ändradprissättning som den ändrade lagstiftningen talar för en sådan utveckling.Statligt stöd till skogsbruksåtgärder i inland är motiverat av såvälskogspolitiska som regionalpolitiska skäl och bör därför övervägas.När röjningsskyldigheten i SVL (skogsvårdslagen) slopades gav det enfelaktig signal till skogsägarna att röjningen inte är att betrakta som en likaviktig åtgärd som . Vi delar inte uppfattningen att skyldigheten attröja har hindrat produktionen av virke med hög kvalitet. Tvärtom visar såvälforskning som praktisk erfarenhet att en rätt utförd röjning är en förutsättningför en hög kvalitetsproduktion. Inte minst därför bör röjning inräknas i deåtgärder som normalt ingår i god skogsvård.Enligt de erfarenheter och forskningsrön som finns att tillgå är möjlig-heterna att utöka arealandelen naturlig föryngring ganska begränsade.Naturlig föryngring kan givetvis användas på marker där metoden ärlämplig. Den kraftiga ökning av den naturliga föryngringen som har inträffatpå vissa håll äventyrar produktionsmålet.Det är viktigt att slå fast att produktionsinriktningen, liksom , börvara huvudsakligen barrträd av god timmerkvalitet. Detta utesluter inte attlövträdsandelen, där så är lämpligt, kan öka i våra barrskogar och attanläggning av lövbestånd kan ske på därför särskilt lämpliga marker.Rådgivning, information och utbildning skall prägla skogsvårds-organisationens verksamhet. Detta innebär att om den nya skogspolitiken,som i stor utsträckning bygger på kunskap, skall lyckas så krävs detomfattande utbildnings- och rådgivningsinsatser. Enligt tillgängliga uppgifterutvecklas skogsägandet i riktning mot att allt fler skogsägare är allt mindreberoende av sin skog och har allt mindre yrkeserfarenhet. harskötseln av skogen blivit allt mera komplicerad och kunskapskrävande. Detnya miljömålet och näringens sektorsansvar för en rik och varieradskogsmiljö ställer också ökade krav på kunskaper hos skogsägarna.Rådgivningen spelar en allt viktigare roll i skogspolitiken och den behöverkompletteras med ökade informationsinsatser. De så kallade alternativametoderna för avverkning och beståndsanläggning är kunskapskrävande.Detsamma gäller kraven på miljöhänsyn. kommerdet att behövas en omfattande anslagsfinansierad rådgivning om den nyaskogspolitiken skall ge goda resultat.Finansiering av skogspolitiken bör kompletteras med sektorns egna medel.Vi föreslår att en skogsvårdsavgift på av skogsbruksvärden införs.Medlen avser att finansiera vissa gemensamma insatser för skogsbruketsutveckling som forskning, inventeringar, information och rådgivning.Vidare kan en miljöfond byggas upp som samfinansieras av avgifter ochstatsmedel. Regionalpolitiken och inköp av mark för reservat bör finansierasvia statsbudgeten. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en stark skogspolitik.