mot · GL02Kr213 · 1997-10-06 00:00:00 — 3 Kulturpolitik inför 2000-talet 5 Synliggör kvinnorna i kulturpolitiken 6 .1 Vilken roll kan folkbildningen spela ? 6 .2 Delaktighet i kulturlivet 6 .3 Social betydelse 10 .1 Nytt filmavtal 10 .2 Film i hela landet 10 .3 Visningsfrämjande stöd 10 .4 Regionala filmcentra 10 .5 Regional filmproduktion 12 Kulturen i regionalpolitiken 13 Kultur skapar sysselsättning 14 Kultur i hela landet 15 Regionala utvecklingsplaner för kulturen I denna motion tar vi upp kulturens betydelse för en rad olika samhällsområden. Förutom kulturens självklara egenvärde handlar det om demokrati och identitet, vårt arv och vår historia, om barns och ungdomars utveckling, arbetstillfällen, turism, regional och lokal utveckling, företagande, integration och mångkultur, delaktighet och hälsa. Vi menar att satsningar på kultur är samhällsekonomiskt lönsamma och ger många positiva bieffekter. bör vara avstampet för att göra till ett än mer utvecklat kulturland. Alla människor i landet ska kunna ta del av ett levande kulturliv, och barn och ungdomar ska prioriteras. har länge framhållit att en växande andel av all kulturverksamhet i kulturinstitutioner ska inriktas mot barn och ungdomar. Vi anser att av resurserna av kulturanslaget bör öronmärkas till kultur för barn och ungdom. Den nya kulturpolitiken ska leda oss in i det nya årtusendet, och anser att den måste innehålla tydliga signaler om att kvinnors historia och kulturella gärningar ska synliggöras. anser att ett landsomfattande projekt med uppgift att belysa och framhålla kvinnans roll och betydelse i kulturlivet bör genomföras. Det mångkulturella samhället måste främjas genom möten mellan gamla och nya svenskar och mellan svensk kultur och kultur från andra länder. Vi tror inte att det behövs en ny byråkrati för att uppnå detta utan det ska ske i alla myndigheter och institutioner. Kulturen skall finnas i vardagslivet i folkrörelser, föreningsliv, på arbetsplatser och i bostadsområden etc. anser inte att förslaget om att inrätta Forum för världskultur bör genomföras, varför vi yrkar avslag på regeringens förslag. De medel som föreslås bör i stället via fördelas till internationellt samarbete och till mångkulturellt arbete i . Kulturen är det liv vi lever. Kulturen är kittet i varje samhälle. Kulturen är en aspekt på tillvaron. Kulturen är själva grunden för mänsklig utveckling, demokrati och mänsklig värdighet. I kulturen finns ofta ett ifrågasättande, en kritik och debatt av värderingar, företeelser och tendenser i samhället. Kulturella uttryck uppstår ofta som motrörelser mot det etablerade. Kulturen öppnar nya perspektiv, vänder på synsätt och kombinerar ofta kunskaper från olika fält på ett nytt sätt. Den ger människor perspektiv på tillvaron. Genom olika kulturella uttryck kan vi lära oss att se saker på ett nytt sätt. Våra erfarenheter gör att vi ser världen genom ett visst filter; man observerar vissa saker och inte andra och ofta på ett visst sätt. Kulturen ger medel för människor att uttrycka sin mening, att påverka och förändra. Inom kulturens sfär finns både fakta och argument, uttrycksmedel och scener för agerande. Genom att fler och fler materiella behov tillgodosetts betonas de immateriella värdena. Livskvalitet blir viktigare än enbart ekonomisk levnadsstandard. Vår välfärd beror inte bara på tekniska och ekonomiska faktorer. Det handlar i lika hög grad om ett inre välbefinnande. Genom att själv få skapa och låta åsikter och känslor få komma till uttryck får människan utlopp för sin kreativitet. I skapande mångfald skriver man följande om kreativitet: Begreppet kreativitet måste därför tolkas fritt och inte bara hänföras till konstens område, utan också till problemlösning i alla upptänkliga sammanhang. Kreativitet hör långt ifrån enbart samman med konstarterna, utan har avgörande betydelse för industri och handel, för utbildning och social utveckling. Människan förfogar över många uttrycksmedel, många språk. Ju fler språk, desto rikare uttrycksmöjligheter för fantasi och kreativitet. När uttrycksmedlen är många blir också debatten rik på nyanser, livfull och engagerande. 3 Kulturpolitik inför 2000-talet fattade beslut om en ny kulturpolitik med aktiva medverkan. Efter en omfattande behandling i kulturutskottet fastställdes nya mål för kulturpolitiken: Att värna yttrandefriheten och skapa reella förutsättningar för alla att använda den. Att verka för att alla får möjlighet till delaktighet i kulturlivet och till kulturupplevelser samt till eget skapande. Att främja kulturell mångfald, konstnärlig förnyelse och kvalitet och därigenom motverka kommersialismens negativa verkningar. Att ge kulturen förutsättningar att vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft i samhället. Att bevara och bruka kulturarvet. Att främja bildningssträvanden samt. Att främja internationellt kulturutbyte och möten mellan olika kulturer inom landet. Dessa mål ska ligga till grund för de beslut som kommer att fattas . anser att det är viktigt med en långsiktig kulturpolitik som ger utrymme för nya lösningar, nya idéer och nya organisationsformer. I grunden måste den kulturella infrastrukturen med institutioner och myndigheter finnas och ges möjlighet att verka. I med snabba förändringar och en ökande inriktning mot mer kortsiktiga projekt för förnyelse och utveckling är det nödvändigt att balansera med den kompetens och kontinuitet som finns i bas-verksamheten. Detta bör ges regeringen till känna. Kultursektorn har besparingstider i stort sett fredats från neddragningar. Vissa år har t.o.m. nominella ökningar skett. Det bör i sammanhanget påpekas att kulturbudgeten omfattar en ringa del av statsbudgeten. De flesta kulturinstitutioner har en mycket snäv ekonomi beroende på kostnadsökningar, löner, lokalhyror etc. Antalet goda kulturprojekt ökar kraftigt varför konkurrensen om tillgängliga medel från och Stiftelsen är mycket hård. Arbetslösheten bland kulturarbetarna är mycket hög. Kommunsektorns snäva ekonomi har medfört nedskärningar i kultursatsningar både när det gäller den egentliga kulturverksamheten och kulturen i skolan. Kulturens betydelse för en rad olika samhällsområden beskriver vi ganska utförligt i denna motion. Det handlar, förutom om kulturens självklara egenvärde, om demokrati och identitet, arbetstillfällen, turism, regional och lokal utveckling, företagande, integration och mångkultur, delaktighet och hälsa. Med utgångspunkt från detta menar vi att det finns starka skäl att statens satsning på kultursektorn ska öka inför 2000-talet. Den stora kulturmanifestation som kommer att innebära bör vara avstampet för att göra till ett ännu mer utvecklat kulturland. De medel som avsatts för bör permanentas och kunna fördelas till uppföljande kulturprojekt i hela landet. Enligt vår uppfattning bör de medel som går till kultursektorn via AMS tillfalla kultursektorn. I enlighet med vad vi anför i denna motion finns det skäl att höja ramen till kultur för att dels säkra kulturinstitutionernas verksamhet, dels ge större möjlighet att stödja regionala och lokala initiativ inom kulturområdet. Vi avser att återkomma med preciseringar vad gäller budgetförslag i detta avseende. Det finns en positiv attitydförändring när det gäller att sätta in kulturen i ett regionalt perspektiv. Det finns ett samhällsintresse som bygger på en ny och annorlunda medvetenhet om kulturens roll för människors välbefinnande, som ser kulturen och kulturmiljön som en drivkraft för bl.a. en ekonomiskt hållbar och väl förankrad utveckling. Att värna det lokala kulturarvet ger en bas för integration i en vid gemenskap. En av de största utmaningarna för den svenska kulturpolitiken är att fler ska kunna delta i kulturverksamheter av olika slag. Kulturpolitiken ska inte bara användas till den professionella konstnärliga verksamheten. Den måste vara bredare än så. Kulturen finns integrerad i många sektorer. Men det finns trots detta mycket kvar att göra, inte minst när det gäller att öka samspelet mellan kulturpolitiken med politiken på andra samhällsområden. Kulturpolitiken fungerar inte isolerat i en speciell sektor. Kulturpolitiken påverkar de flesta politikområdena och den blir också mest effektiv om den integreras med andra politikområden. har länge ansett att barn- och ungdomskultur är ett viktigt område som måste prioriteras. Det handlar inte bara om att barn och ungdomar ska ses som konsumenter av en kultur skapad av vuxna. Barn- och ungdomskultur är lika mycket att uppmuntra barns och ungdomars eget skapande. Barn- och ungdomskultur ska inte diskrimineras i förhållande till vuxenkulturen. Barnets iver att upptäcka, känna och uppleva med sina sinnen och skapa med sina händer måste få utrymme. Därför är det så viktigt att erbjuda barn och ungdomar en rikare kulturmiljö och förbättra deras möjligheter till eget skapande. Barn behöver stimulans och upplevelser för att lära sig nya begrepp och utveckla ett levande och mångskiftande språk. Barn måste få utvecklas genom fantasi och skapande. Nödvändigheten av handens och hjärnans samspel, av teori och praktik, av skapande och inlärning, är en förutsättning för att kunna utvecklas som individ. Kulturen som estetiskt uttryck är inte något som barn med möda måste lära in. Förutsättningarna finns där redan från födseln som ett spontant och nyfiket förhållningssätt och ett starkt behov av kommunikation. Skapande verksamhet kan för många barn och ungdomar vara oerhört betydelsefull. Med kulturens hjälp kan man bearbeta konflikter och formulera kritik som behöver komma fram. Att vara en del i ett skapande arbete. Att få utlopp för sina känslor och tankar, att få tillfälle att känna igen sina och andras problem, att få vara betydelsefull. Konsten och kulturen kan hjälpa oss att få motbilder att sätta upp mot det som tycks omöjligt att förändra och förhindra. Att återerövra tilliten till människor. De som är väldigt kreativa och inte får något utlopp för sin kreativitet, vänder den till en destruktivitet. Och blir alla de där sångerna man aldrig fick skriva, tavlorna man aldrig fick måla till sönderslagna fönster och nersparkade människor i stället. i rappgruppen Latin från har sagt Hade vi inte haft musiken hade vi varit kriminella. Barn har 100 språk men berövas 99. Vi måste inse att människor har olika sätt att uttrycka sig. För en del är ordet det främsta redskapet, för andra är det rörelse, tonen eller bilden. Om man kan uttrycka sig på många sätt växer man och utvecklas till en mångsidig människa minskar uttryckssätten reduceras också människan och blir förkrympt och uttryckslös. Vi vill dock understryka att kultur för barn och ungdomar har ett självklart rättighetsperspektiv. Kulturen som skapas av barn och ungdomar får naturligtvis inte reduceras till en behandlingsmetod eller bara vara en förebyggande insats. I artikel 31 står: Konventionsstaterna skall respektera och främja barnets rätt att till fullo delta i det kulturella och konstnärliga livet och skall uppmuntra tillhandahållandet av lämpliga och lika möjligheter för kulturell och konstnärlig verksamhet samt för rekreations- och fritidsverksamhet. Enligt har vi skyldighet att tillgodese barnets rätt till kultur och rätt till att delta i konstnärligt och kulturellt skapande. har generellt sett hög kvalitet på kulturutbudet. Vi har t.ex. barnlitteratur i världsklass. har vi en stark barnteatertradition. Flera museer har också särskild anpassad verksamhet för barn. Bredden på vår musikundervisning och våra musikskolor sägs vara enastående i världen. Det har också vuxit fram nya former av kulturaktiviteter. T.ex. har antalet musikhus med repetitionslokaler för rockband ökat. Barns och ungdomars möjlighet att ta del av litteratur, teater, dans, musik etc. har dock minskat. har stora nedskärningarna gjorts ute i kommuner och landsting. Och detta som stora nedskärningar gjorts i verksamheter där barn och ungdomar finns som skola och barnomsorg. Större barngrupper, större klasser samt mindre personal och ekonomiska möjligheter har gjort att barnens kontakt med kulturaktiviteter saknas på många håll. Besöken på konsthallar, museer, bibliotek och inköp av teaterföreställningar har minskat. En knapp tredjedel av kommunerna har en konsthall eller ett konstmuseum. Ett tjugotal kommuner kan erbjuda bild- och formverksamhet vid en kulturskola eller barnkulturcentrum. (enligt SOU 1997:116). Även regeringen skriver i budgetpropositionens kulturbilaga ang skolbesök på museer: En generell tendens mot ett minskat antal skolbesök kan utläsas även om vissa museer ligger kvar på samma nivå eller t o m ökar. Minskningen beror delvis på omprioriteringar men sannolikt även på minskade resurser inom skolans område. har länge framhållit att en växande andel av all kulturverksamhet i kulturinstitutioner ska inriktas mot barn och ungdomar. Som exempel kan nämnas att i har man lagstiftat om att av anslagen till filmproduktionen ska riktas till barn och ungdomar. Man har också lagstiftat om att av produktionsmedlen till teater ska gå till barn och ungdomar och att landets kommuner ska subventioneras av kostnaderna vid köp av teaterföreställningar för barn och ungdomar. Det danska har också ett rådgivande utskott för barn- och kulturfrågor för att koordinera, informera och följa utvecklingen inom området. har en rad olika lagar på kulturområdet, t.ex. lagen om grundundervisning i konst samt lagen om kommunernas kulturverksamhet. I finns särskilda konstskolor i mer än hundra kommuner. anser att av resurserna av kulturanslaget bör öronmärkas till kultur för barn och ungdom. Regeringen bör få i uppdrag att återkomma med förslag om detta. Detta bör ges regeringen till känna. Det krävs också större flexibilitet hos kulturinstitutionerna, organisationer, museer etc. Det borde vara naturligt och ingå i deras planering att dels satsa på barn- och ungdomsföreställningar, utställningar etc., dels att bedriva en del av verksamheten ute i de miljöer där barn och ungdomar befinner sig. Kulturen ska finnas i vardagsmiljön. Det är i det dagliga livet som intresset kan väckas. För att nå de långsiktiga effekterna måste vuxna vara mer lyhörda för barns och ungdomars önskemål samt låta barn och ungdomar själva delta i planeringen och utformningen av verksamheten. I förra årets kulturproposition betonade regeringen vikten av barn och ungdomars deltagande i kulturlivet och framförallt att deras eget skapande bör prioriteras. Det var dock en stor brist att man i sammanhanget helt glömt bort barnomsorgens och skolans roll i barns och ungdomars möte med kultur och estetisk verksamhet. Med den centrala roll som skolan och barnomsorgen har för barn och ungdomar är dessa de två viktigaste institutionerna i samhället för att nå ut till barn och ungdomar. finns det en arbetsgrupp, Kultur i skolan, som ska arbeta med kulturfrågorna i skolan och hur man kan vidareutveckla verksamheten. Arbetsgruppen är ett samarbete mellan Kultur- och Utbildningsdepartementen. 5 Synliggör kvinnorna i kulturpolitiken Den nya kulturpolitiken ska leda oss in i det nya årtusendet, och anser att den måste innehålla tydliga signaler om att kvinnors historia och kulturella gärningar ska synliggöras. Det är helt nödvändigt inför den nya framtiden, som årtusendeskiftet symboliserar, att kvinnoperspektivet blir lika tydligt som mansperspektivet inom alla samhällsområden, varav kulturen är ett. Strukturer i samhället som inte förmår ta tillvara kvinnoperspektivet lika bra som mansperspektivet bör inte höra hemma i det nya årtusendet. Dagens situation är inte bra. Kvinnorna, deras roll och betydelse, saknas ofta när olika företeelser beskrivs ur ett historiskt perspektiv. Kvinnorna är osynliga i skolans historieböcker och de är osynliga på museerna. Flickor får klart för sig att det har nästan inte funnits några kvinnor som varit så betydelsefulla att de, eller det de gjort, är värt att avbilda, beskriva eller visa upp. Denna situation är givetvis helt orimlig. Lägg till detta förhållandet att det är kvinnorna som är de stora kulturkonsumenterna och likaså de stora kulturbärarna. Kvinnor har uppmärksammat denna situation i många länder. I uppstod Guerilla Girls som en protest mot att så få kvinnliga konstnärer fanns representerade vid konstutställningar. Vid en internationell utställning var endast nitton av de hundrasextiofem deltagande konstnärerna kvinnor. I har flera lokala initiativ tagits för att lyfta fram kvinnokulturen men fler behövs. En av de största utmaningarna inom historie- och museisfären torde vara att synliggöra kvinnornas historia. På ett genomgripande sätt måste vi se till att kvinnoperspektivet blir lika synligt som mansperspektivet. anser att ett landsomfattande projekt med uppgift att belysa och framhålla kvinnas roll och betydelse inom kultursektorn bör genomföras. Detta bör ges regeringen till känna. anser att folkbildningen har en stor betydelse för att öka delaktigheten i kulturlivet. Särskilt betydelsefullt är det att folkbildningen kan erbjuda människor en aktiv och skapande roll i kulturlivet, liksom att slå bryggor mellan amatörer och professionella kulturutövare. På de allra flesta ställen är det just studieförbunden som är garanten för det lokala arrangörsskapet inom kulturen och en kulturverksamhet spridd i hela landet. deltar hela 1,5 miljoner svenskar i studiecirklar (2,9 miljoner deltagare). av alla svenskar i åldern har deltagit i en studiecirkel. En större andel kvinnor än män är högaktiva, d.v.s. de har deltagit i mer än åtta studiecirklar . Ser man tillbaka historiskt kan man konstatera att folkbildningens roll varit som viktigast i tider av stora samhällsomdaningar. När idéerna om folkupplysning växte fram ledde detta till såväl den allmänna folkskolan som de första bildningscirklarna. , när folkrörelserna föddes och utvecklades, blev folkbildningen ett viktigt instrument för att ge medlemmarna kunskaper och kraften att göra sin röst hörd i samhället. Folkbildningens främsta syfte var att sprida upplysning och bildning för att höja bildningsnivån och stärka demokratin. Det handlade om allmänbildning och kunskap om medborgerliga rättigheter. 6.1 Vilken roll kan folkbildningen spela ? När vi upplever stora och oerhört snabba förändringar i samhället har åter folkbildningen en huvudroll. Inte bara som utbildningsplats för att få nya kunskaper, höja bildingsnivån, förstå sammanhang och få helhetsperspektiv; utan också som mötesplats för att diskutera och påverka vad som händer runt omkring oss. Då behövs folkbildningspedagogiken och folkbildningens arbetsformer mer . I SOU 1996:159 Folkbildningen en utvärdering (SUFO) har en noggrann och oberoende utvärdering och uppföljning av studieförbundens och folkhögskolornas verksamhet gjorts. Sammanfattningsvis bekräftar betänkandet den viktiga uppgift som svensk folkbildning har. Folkbildningen står i god överensstämmelse med de statliga målen för bidragsgivningen. Folkbildningens omfattning svarar väl mot vad staten kan förvänta sig. Studiecirklarna och folkhögskolorna rekryterar fler deltagare med kort utbildning än annan vuxenutbildning. Studieförbunden lyckas väl med att rekrytera deltagare med funktionshinder. Studiecirklarnas deltagare har till övervägande delen mycket positiva erfarenheter av dessa. av deltagarna finner studiecirkeln vara en bra studieform, och anser att de gett de kunskaper man förväntat sig. Häften av deltagarna påpekar att det är diskussionerna i studiecirklarna som man anser värdefullast. Studiecirklarna har en viktig social funktion och är en lyckad studieform speciellt för dem som inte trivs med den traditionella skolans arbetsformer. Kommitténs slutsatser är nu föremål för remissbehandling och kommer sedan att ligga till grund för en folkbildningsproposition . Det är viktigt att stat, landsting och kommuner underlättar medborgarinflytande och delaktighet. En strategi såväl för livslångt lärande som för social gemenskap och demokratisk delaktighet med aktiva medborgare bygger i hög grad på en stärkt folkbildning med en mångfald studiecirklar, kurser och kulturarrangemang i studieförbund och folkrörelser. För är detta ett viktigt motiv för en nationell, sammanhållen och generell folkbildningspolitik. Det förutsätter också en medveten prioritering av detta område inom landsting och kommuner. Det är oroväckande att många kommuner kraftigt har reducerat stödet till folkbildning och föreningsliv och därigenom också försämrat förutsättningarna för demokratin och medborgarnas delaktighet. Det finns exempelvis en kommun som helt tagit bort stödet till den fria folkbildningen. Mot bakgrund av den utveckling som sker bör slå fast att det bör finnas ett nationellt ansvar för att stödja folkbildningen. Det innebär inte att staten ensam skall ha hela ansvaret för folkbildningsverksamheten, utan att ett tungt ansvar för denna nationella politik också åvilar landsting och kommuner. Regeringen bör tillsammans med och följa hur man lever upp till detta ansvar i hela landet. Detta bör ges regeringen till känna. 6.2 Delaktighet i kulturlivet Folkbildningen har en mycket viktig roll för att öka delaktigheten i kulturlivet. På de allra flesta ställen i är det studieförbunden som är garanten för det lokala arrangörsskapet inom kulturen, och därmed också för förverkligandet av samhällets mål om en kulturverksamhet spridd i hela landet. Utöver en omfattande och viktig estetisk studiecirkelverksamhet med 135 000 studiecirklar arrangerar studieförbunden över 140 000 kulturarrangemang med över 14 miljoner deltagare. En viktig hörnpelare i statens kulturpolitik bör vara att främja bildningssträvanden genom att: uppmuntra människor att skaffa sig nya kunskaper och erfarenheter utöver vad som krävs för deras yrkesroller, uppmuntra människor att verka i grupper och inom föreningar och organisationer som i demokratisk anda tillvaratar och utvecklar deras värderingar, idéer och ideologiska ställningstaganden, ge människor medel att uttryck sin mening, påverka och förändra, särskilt stimulera folkbildningsträvanden bland människor med kort grundutbildning, skapa förutsättningar för människor att odla sina specialintressen. I de statliga kulturpolitiska målsättningarna ingår också, efter förslag av bl.a. , målet att kulturpolitiken ska främja bildningssträvandena. Det är viktigt att detta mål också lyfts fram och utvecklas i den kommande folkbildningspropositionen, även om just folkbildningens roll inom kulturpolitiken inte varit föremål för utvärdering inom SUFOs ram. Den sociala aspekten i studiecirkelverksamheten är ett viktigt motiv för samhällets stöd till folkbildningen. Att kunna umgås, arbeta och fungera i grupp är en viktig förutsättning i ett demokratiskt samhälle. I den sociala gemenskapen kan självförtroendet växa vilket gör att jag vågar och vill, vilket också är en förutsättning för utvecklande av kunskap och basen för ett aktivt medborgarskap. Den sociala rollen har även en betydelsefull folkhälsoaspekt. Ett av de nya målen för den svenska kulturpolitiken är att främja kulturell mångfald. Det är ett mycket viktigt mål. Vi har ett mångkulturellt samhälle men ett mångkulturellt samhälle som inte fungerar bra. Främlingsfientlighet och rasism breder ut sig. Den allra viktigaste åtgärden för ökad förståelse, för delaktighet och integration är att svenskar och invandrare träffas på ett naturligt sätt. Kulturmöten och mångfald skapar en ny styrka och nya möjligheter. Att hitta en balans mellan integrering och acceptans är en stor utmaning. Att inlemma nya medborgare i samhället som vi låter samhället utvecklas till följd av nya impulser från andra kulturer. Det är viktigt att ge stöd för egna kulturella uttryck men också att erbjuda delaktighet i det svenska samhället. Vi anser att både och behandlade frågan om kulturell mångfald på ett alltför summariskt sätt. föreslog regeringen att ett världskulturhus i skulle utredas. Världskulturhuset har nu i årets budgetproposition blivit till ett Forum för världskultur.