mot · GL02So640 · 1997-10-06 00:00:00 — 1 genomförande och samordning FN:s konvention om barnens rättigheter ratificerades av den . Regeringen har lämnat två rapporter om den praktiska tillämpningen av till för barnets rättigheter i . En rapport lämnades och den andra lämnades . Trots att är ett rikt och bra land för många barn genomgår en period av ekonomiska svårigheter. Utvecklingen har präglats av en stram finanspolitik där saneringen av den svenska ekonomin varit en huvudfråga. Dessa besparingar har också påverkat barnen. I flera rapporter från och finns exempel på hur barnen drabbats. I den rapport som regeringen lämnade till är det tydligt att mycket ansvar för frågor som rör barn ligger på kommunerna. Exempel är barnomsorg och skola. 1.2 Statens ansvar bör förstärkas I har vi kommunalt självstyre vilket innebär att många beslut fattas på en lokal nivå nära de berörda. tillämpning är därför väsentlig på den kommunala nivån. Men det övergripande politiska ansvaret för genomförande ligger hos staten. , som utrett frågan om hur svensk lagstiftning och praxis förhåller sig till bestämmelserna i konvention om barnens rättigheter, uttrycker det på följande sätt i sitt betänkande Barnets bästa i främsta rummet: Genomförandet av rättigheterna i är ett politiskt ansvar för landet. Inte bara för riksdag och regering utan för alla myndigheer och offentliga organ. Att genomföra barnens rättigheter handlar om politisk vilja. En avgörande faktor för hur bestämmelser genomförs i alla delar av landet och på alla nivåer är vilka styr- och kontrollsystem som utvecklas. Staten kan aldrig frånhända sig ansvaret för genomförandet av genom att t.ex. hänvisa till att ett visst område är ett kommunalt ansvar. Staten måste ha styrinstrument och uppföljningssystem som säkerställer att alla barn i landet verkligen tillförsäkras sina rättigheter i enlighet med . Och statens ansvar sträcker sig längre än så. (SOU 1997:116) Regeringen skriver i sin rapport till FN på följande sätt: Staten ansvarar för nationell uppföljning och utvärdering av verksamhetens kvalitet. Det finns alltså en del av ansvaret som inte kan delegeras till kommunerna. Vi anser att statens roll i arbetet med är för svag och behöver förstärkas. har ansvaret för att på ett generellt plan bevaka frågor som gäller barns och ungdomars rättigheter och intressen med utgångspunkt i . På det mer praktiska planet, om kommunerna lever upp till regler eller inte, finns ingen enskild myndighet som har ansvaret. Det behövs redskap för att kommunerna själva i sitt dagliga arbete skall lyckas uppnå det stadgar. Flera frivilligorganisationer som arbetar med barnfrågor ser kommunala handlingsplaner för barn och ungdomar som ett redskap för att komma tillrätta med problemen att uppfylla bestämmelser på den kommunala nivån. Vi anser att arbetet med kommunala handlingsplaner är väsentligt och att arbetet bör intensifieras. Vi föreslår därför att regeringen får i uppdrag att till lämna förslag om hur kommunala handlingsplaner kan användas i arbetet med i kommunerna. 2 Konsekvensanalyser av hur beslut påverkar barn Det finns många indikationer på att barnens situation har försämrats kraftigt . Det behövs resurser och politisk vilja för att barnen inte skall bli de stora förlorarna i vårt samhälle. För att politikerna i skall kunna se till att barnen inte blir förlorarna måste det finnas underlag som beskriver vilka konsekvenser ett beslut kan väntas få för barn. Här är ett exempel. Om regeringen till lägger förslag om en minskning av anslagen till teaterverksamhet så bör det framgå hur hårt det kan slå mot barnteater. Utan analyser av vilka konsekvenser ett beslut får för barnen kan vi inte leva upp till . Konsekvensanalyser behöver göras i större utsträckning. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en förstärkning av det statliga ansvaret för , att hos regeringen begär förslag om hur kommunala handlingsplaner kan användas i arbetet med tillämpande, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vikten av konsekvensanalyser.