mot · GK02T69 · 1997-06-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:115 Mer tillgänglig kollektivtrafik Propositionen innehåller förslag till lag om färdtjänst. Dennalag skall ersätta bestämmelserna i socialtjänstlagen.Riksdagens beslut om ekonomiska satsningar för att göra fordon och andradelar i resekedjan som terminaler, stationsbyggnader, informationssystemetc. tillgängliga för resenärer med funktionshinder är mycket betydelsefullt.Med all sannolikhet kommer det att öka möjligheterna för personer medfunktionshinder att använda de allmänna kommunikationerna och skapastörre valfrihet i resandet.Åtgärderna innebär också att behoven av olika särlösningarminskar. Insatserna stämmer väl överens med de allmänt omfattande målenför svensk handikappolitik, delaktighet och jämlikhet.För många människor med funktionshinder är färdtjänsten en nödvändigersättning för och ett komplement till en otillgänglig kollektivtrafik. Bristeriden fysiska miljön gör också färdtjänsten nödvändig. Hur tillgängliga deallmänna kommunikationerna än blir kommer det ändå alltid att finnasmänniskor som behöver resa med färdtjänst t.ex. för att man har svårt attorientera sig i omgivningen eller för att miljön inte är tillgänglig.Ett syfte med propositionen är att färdtjänsten skall behandlas som entrafikfråga och inte en biståndsfråga. Därför föreslås att färdtjänsten lyfts ursocialtjänstlagen och i stället regleras i en egen lag. Det är bra. Men iförslaget till lag finns dock formuleringar som rymmer en föråldrad syn påfunktionshindrades resmöjligheter som inte alls överensstämmer med dehandikappolitiska målen om jämlikhet och delaktighet.I 7 § förslaget till lag om färdtjänst står: "Om den sökande kan tillgodosesitt transportbehov på annat sätt, behöver tillstånd dock inte meddelas." Detinnebär att ekonomiska förhållanden och närståendes tillgång till bil skallkunna vägas in vid beslut om tillstånd till färdtjänst.I propositionen (sid 54) kan läsas: "Det finns dock skäl att i det nyaregelsystemet för prövning av tillstånd till färdtjänst kunna beakta också densökandes ekonomiska förhållanden. Avsikten är ju inte att vidga den person-krets som kan få färdtjänst. Genom att i den föreslagna lagen ange att till-stånd till färdtjänst inte behöver meddelas om transportbehovet kan tillgodo-ses på annat sätt får tillståndsgivaren möjlighet att i sitt ställningstagandebeakta inte bara funktionshindret utan också den sökandes ekonomiska för-hållanden." Syftet med den nya lagen är att färdtjänsten skall ses som en del avkollektivtrafiken. Det är ett steg i rätt riktning. Med tanke på detta är detprincipiellt felaktigt att väga in faktorer som närståendes tillgång till bilochsökandes ekonomiska förhållanden i beslut om färdtjänst. Inkomstprövningförekommer inte i kollektivtrafiken och bör följaktligen inte heller göra det ifärdtjänsten. Närståendes tillgång till bil påverkar inte människors rättighetatt använda kollektivtrafiken. Sådana omständigheter bör således inte vägasin i beslut om tillstånd till färdtjänst. Funktionshindret och den enskildesbehov måste vara det enda avgörande för rätten att resa med färdtjänst. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att de handikappolitiska målen jämlikhet och delaktighet ävenskall tillämpas i fråga om rätten till färdtjänst.