mot · GK02N8 · 1997-03-20 00:00:00 — med anledning av skr. 1996/97:71 , EU och handelspolitiken inför 2000-talet InledningVi ser i huvudsak positivt på inriktningen av regeringensskrivelse om , EU och handelspolitiken inför 2000-talet. En effektiv konkurrens och en omfattandeutrikeshandel är en förutsättning för en bra social ochekonomiskt utveckling i . Men vi är också kritiska påvissa punkter. Den analys som ligger till grund för skrivelsenär otillfredsställande. Skrivelsen ger bl a en förenklad bild avutrikeshandelns betydelse. Vi tycker också att skrivelsen haren ensidig inriktning på utvecklingen av EU:s inre marknad.Dessutom efterlyser vi konkreta förslag på hur handels- ochnäringspolitiken kan bidra till den nödvändiga förnyelsen avnäringslivet. I olika sammanhang har regeringen uttalatmålsättningen att skall bli ett föregångsland iomställningen till en hållbar utveckling. stöderdessa ambitioner men anser att de också måste avspegla sig iden framtida handelspolitiken. Ett område vi saknar iskrivelsen är kopplingen mellan frihandelns ständigt ökadetransporter och de globala miljöproblemen.Vi vill också inledningsvis kommentera skrivelsens påstående att Sverigegenom EU-medlemskapet har större möjligheter att påverka den internation-ella utvecklingen. Vår uppfattning är att medlemskapet har medfört störremöjligheter att påverka de andra medlemsländerna, men däremot inte attSverige som enskilt land får större möjligheter att påverka i världsmåttstock.Innan gick med i EU var regeringen oförhindrad att driva sin egenuppfattning i olika internationella fora för handelspolitiska frågor. Sverigehar traditionellt varit mycket frihandelsinriktat, och om skulle fågehör inom EU för sina ståndpunkter - dvs att EU gör ståndpunkttill sin egen - är det självklart positivt. Men om inte får gehör försinlinje är vi, p.g.a. medlemskapet, förhindrade att driva handelspolitiska frågorsjälvständigt.Utrikeshandel ochekonomisk tillväxtRegeringen ger en missvisande bild av utrikeshandelnshistoriska utveckling. Den svenska ekonominsutrikesberoende är ingen ny företeelse. har sedanindustrialiseringens begynnelse utmärkts av en höginternationaliseringsgrad. Exporten växte kraftigt . Från början handlade det om spannmål ochträvaror. övergick exporten till merförädlade varor som mejerivaror från jordbrukssektorn ochverkstadsprodukter från industrin. De institutionellaförutsättningarna var också mycket gynnsamma för en liten,öppen ekonomi som . Under 1860-talet slutfördes näringsfrihetsreformerna,det inre och yttre passtvånget avskaffades och några årdärefter anslöt sig till ett internationellt system medfasta växelkurser (guldmyntfoten) och fria kapitalrörelser.Systemet skulle uppmuntra en större rörlighet för allaproduktionsfaktorer, i likhet med det nutida EMU-projektet.Utrikeshandeln växte mycket kraftigt. Exportkvoten, dvsexportens andel av BNP, var t ex högre 1885 än 1950.Det var först som exportkvoten översteg 1920-taletsnivåer. Det svenska utrikeshandelsberoendet är således inget nytt. Vi anseratt skrivelsen ger en förenklad och statisk bild av utrikeshandelns betydelseför den ekonomiska tillväxten. Ekonomins förändring över tiden handlar istor utsträckning om anpassning till nya konkurrensförhållanden och föränd-rade prisrelationer. Det som utmärkte den svenska exporten var en hög grad av produktförnyelse, frånlågförädlade till högförädlade varor.De svenska företagen har historiskt sett varit duktiga på att utveckla nyaprodukter som kunnat bära en allt högre social och materiell levnads-standard. Men just ur denna synpunkt har perioden varit negativ.Näringslivets förnyelseförmåga har varit svag. Ett försämrat utbytesför-hållande har mötts med justeringar av kronkursen, inte med produktförnyelseoch nyinvesteringar. Devalveringar har följaktligen minskat omvandlings-trycket i näringslivet. Vinsterna har varit höga i de exportinriktade storföre-tagen, som hemmamarknaden utvecklats svagt. Reallönerna harstagnerat och den offentliga sektorn har fått allt större finansieringsproblem.Mot denna bakgrund ter sig analysen i skrivelsen som helt otillräcklig, pågränsen till felaktig. Regeringen betonar betydelsen av de höga vinsterna istorföretagen för att få fart på tillväxten och säkra välfärden. Erfarenheternafrån de senaste årens ekonomiska historia pekar på motsatsen. Densvaga kronkursen och de höga förtjänsterna i storföretagen är ett uttryck föratt näringslivets förnyelseförmåga är svag, för ekonomisk stagnation och enalltmer tudelad ekonomi. Handelspolitiken och näringspolitiken måste därföri större utsträckning bidra till näringslivets förnyelse. Regeringen bordeåterkomma med genomarbetade förslag i denna riktning.Vidare säger regeringen att utrikeshandelns relativa betydelse kommer attöka ytterligare på grund av att världshandeln ökar snabbare än världstill-växten. Vi är mycket tveksamma till denna bedömning, eftersom mognakapitalistiska länder som har en växande tjänstesektor, och inomdenna sektor är utrikeshandelsandelen mycket lägre än för varor.FinansmarknadVi anser också att en skrivelse om handelspolitiken bordebehandla vilka effekter på sysselsättning och välfärd somföljer av den omfattande spekulationen i räntenivåer ochvalutakurser. har spekulationen vuxitlavinartat och uppgår till mångmiljardbelopp per dag. Det ärframför allt små och utrikeshandelsberoende länder somSverige som drabbas.Spekulationen bidrar till snabba kast i växelkurser och räntor och till enosäkerhet som går ut över handel, investeringar och sysselsättning i allaländer. Vi menar att regeringen i en skrivelse om handelspolitikenåtminstone borde beröra denna problematik. Den fullständigt fria kapital-rörligheten bidrar till en instabilitet i världsekonomin som missgynnarmindre länder och som försvårar möjligheterna att driva en socialt progressivekonomisk politik. Utvecklingsländernas ekonomiska utveckling försvårasockså av att spekulationen på penningmarknaderna bidrar till att sänka denekonomiska tillväxten i världen som helhet. Detta bör som sinmening ge regeringen till känna.I detta sammanhang vill vi också påminna om "A Call to Action" fråndecember 1994, som tar upp kraven på förändring av den internationellapolitiken för att kunna skapa ett bättre världssamhälle. Dess huvudtema är attdet behövs en ökad internationell samverkan genom FN för att motverkakapitalets ökade makt och stärka demokratin. I den föreslås inrättandet av ettekonomiskt säkerhetsråd som är mer representativt och effektivt ännuvarande G 7-gruppen och Bretton Woods-institutionerna. Rådet börutveckla en långsiktig strategisk politik för att stödja en stabil ochbalanseradutveckling i världen och för att säkra stabiliteten mellan de storainternationella organisationernas olika målsättningar.I avsnittet som behandlar målsättningar välkomnar regeringen utanförbehåll utländska investeringar. Det är viktigt att nyansera detta och skiljapå direktinvesteringar och s k portföljinvesteringar (aktie- och företagsköp).De sistnämnda är önskvärda bara i de fall det handlar om långsiktigtuthålliga ägare, med kunskaper och idéer. Dessa investeringar görs tillmycket stor del av kapitalister och fonder med kortsiktiga profitintressen ochavkastningskrav. Företagsuppköp sker ofta i defensivt syfte, inte för att bidratill näringslivets utveckling. Därför behövs en större ägarblandning medinslag av offentliga aktörer. Ett mer omfattande offentligt ägande skullekunna motverka den instabilitet och kortsiktighet som utmärker finans-marknadens aktörer.FrihandelRegeringen har som målsättning att göra handels- ochmiljöpolitiken ömsesidigt stödjande för att uppnå en hållbarutveckling. Vi vill i det sammanhanget betona attnödvändiga miljöklausuler inte får användas för att stängaute utvecklingsländerna från världshandeln. Frihandel måsteuppmuntras inom ramen för sociala hänsyn och tillämpningav miljöklausuler. Den rika världens företag skall inte kunnadumpa sina miljöproblem hos de fattiga utvecklingsländernaeller exploatera människor under hälsovådligaomständigheter. En rättvis världshandel måste också gemöjligheter för utvecklingsländerna att öka förädlingsgradenav de egna råvarorna för export utan att drabbas av högretullar eller andra direkta och indirekta sanktioner.De multinationella företagens missbruk av frihandeln måste motverkas. Ettekonomiskt säkerhetsråd inom FN borde ges möjlighet att dels kontrolleravärldsomfattande spekulationer på penningmarknaden, dels ges reellasanktionsmöjligheter mot multinationella företags rovdrift i fattiga länder.Regeringen skriver i avsnitt 2 om regionala och bilaterala förbindelser.Den bild av EU och EMU som målas upp är enligt vår mening alldeles förpositiv. EMU tvingar fram en ännu djupare integration och byggandet av änhögre murar utåt. Vi menar dessutom att EMU står i motsättning tillintegrationen av östländerna. Det gör också EU:s nuvarande jordbrukspolitik.Regeringens kritik mot de omfattande jordbrukssubventionerna är därförhögst berättigad. Vi delar regeringens uppfattning om att en reformering avden gemensamma jordbrukspolitiken är nödvändig utifrån flera utgångs-punkter. Tyvärr framgår det inte av skrivelsen att nuvarande regler också ärett hinder för . Bibehållna regler förutsätter en gigantiskökning av EU:s budget, vilket är politiskt omöjligt.I sammanhanget vill också lyfta fram frågan om de problemsom de ökade livsmedelstransporterna medför. I ett internationellt handels-perspektiv jämställs livsmedel med andra industriprodukter. Vänsterpartietmenar att detta inte är helt oproblematiskt. De ökande transporterna medförnegativa miljöeffekter. Ökningen av koldioxid sker från den växandetransportsektorn. Transporter av livsmedel och djur får aldrig bli själv-ändamål. Miljökostnaderna måste betalas fullt ut. Det finns en uppenbartfelaktig prissättning av transporternas miljökostnader när det kan anseslönsamt att skicka färska räkor på lastbil från till förrensning och sedan tillbaka till för avsalu.De ökande transporterna innebär också en uppenbar risk för spridning avsjukdomar och mikroorganismer när djur och livsmedel blir en ökande del avvärldshandeln. Utvecklingen går mot en ökad resistens mot antibiotikavilket är ett allvarligt hot också mot människors hälsa. En ökadhandel med livsmedel ställer därför krav på en ökad livsmedelskontroll ochökade möjligheter att ställa nationella kvalitetskrav också på livsmedel. Inomramen för EU och EU:s arbete inom WTO måste ta initiativ till attdessa frågor får en stärkt ställning. Detta bör ges regeringen till känna.Vi anser att exportfrämjande genom subventioner endast skall användasför att gynna export av strategiskt värde för utvecklingen och miljön i defattigaste länderna. Exportfrämjande subventioner bidrar till snedvridnakonkurrensvillkor och i förlängningen till en sämre ekonomisk utveckling.Subventioner bör därför inte förekomma i någon större utsträckning.Däremot menar vi att exportbefrämjande åtgärder och investeringsstöd kanvara motiverade för att stödja utvecklingen i de fattigaste länderna. I dessaländer är de ekonomiska och sociala villkoren så osäkra och risken förexploatering så stor att det krävs ett större mått av samverkan mellan stat ochnäringsliv om svenska företag skall kunna bidra till en positiv utveckling. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om utrikeshandel och ekonomisk tillväxt,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om hur handelspolitiken skall bidra till näringslivets förnyelse,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att spekulationen på penningmarknaderna bidrar till att sänka denekonomiska tillväxten i världen som helhet,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att inom EU och WTO måste ta initiativ till att frågor omtransporternas negativa konsekvenser för världshandeln beaktas.