mot · GL02Jo730 · 1997-10-06 00:00:00 — framtida energiförsörjning har diskuterats i årataloch har främst gällt avvecklingen av vårakärnkraftsreaktorer. Knappast alls har diskuteratsslutförvaringen av kärnkraftsavfall. tyckskärnkraftsmotståndet alltmer flyttas från frågan om driften avkärnkraftverken till frågan om hur det använda kärnbränsletska tas om hand.Folkets uppfattningI en SIFO-undersökning har kartlagts svenskarnas attitydertill frågan om förvaring av vårt kärnavfall. Det börjaransvarsfullt genom att av de tillfrågade anser attvi själva måste ta hand om avfallet, men inte alla (endast 82procent) anser att den egna kommunen ska ställa upp omförundersökning blir aktuell. Men värre är svenskarnasinställning om den egna kommunen skulle vara det bästaalternativet för slutförvaring. Då säger (ochdet tydligen motvilligt) ja till förvaring inom kommunen förSveriges skull.Ett sådant svenskt ansvarstagande för det egna kärnavfallet är synnerligentveksamt men kan vara resultatet av en framgångsrik manipulationbeträffande kärnavfallets farlighet.Sårbara kommunpolitikerDen process som pågår - där man i vissa kommunertillåter utredningar och där man på andra ställen paniskt slårifrån sig - ter sig egendomlig. Motståndarna delar ut flygbladmed hot om missbildade barn ifall SvenskKärnbränslehantering (SKB) får lov att fortsätta sinaundersökningar. Lokala opinionsgrupper växer upp ochresultatet blir - som i och senast i - att enmajoritet av befolkningen av rädsla röstar nej till fortsattaundersökningar. Ännu värre är det på de platser därkommunpolitikerna över huvud taget inte vågar säga ja tillförstudier av rädsla för lokala opinioner, som i ochi några andra kommuner. De lokala politiker som trots alltvågat säga ja får otillräckligt stöd från centrala myndighetereller regeringen.Medborgerligt inflytandeDet gäller att få folklig acceptans för byggandet av ettslutförvar för radioaktivt avfall. Frågan gäller bara hur dettaska åstadkommas. Detta kommer inte att gå utandemokratiskt medinflytande från de människor som berörs,det vill säga de som kommer att bo i närheten av förvaret.Detta hävdas av den amerikanske professorn inom Environmental Communication ResearchProgram vid . Samma syn har ocksåframförts av forskaren vid Centrum förRiskforskning inom i måste vara rätt väg för att finna en lösning på det känsligaavfallsproblemet. Information och kunskap räcker inte för att balanserariskuppfattningen i ett så kontroversiellt ämne som slutförvar av radioaktivtavfall. Det krävs medborgerligt medinflytande genom direkta styr-befogenheter såväl under planerings- och byggskedet som och då genom lokala medborgarkommittéer. Här är verkligen ettsamhällsområde där närdemokrati är särskilt motiverad.I denna del bör man kunna ta lärdom av de lokala säkerhetsnämnder somfinns i "kärnkraftskommunerna" . Erfarenheterna avderas verksamhet är mycket goda och kan därför tjäna som mönster vidutformningen av det nu aktuella medborgerliga inflytandet.Klar strategiNu måste problemet med det radioaktiva avfallet åtgärdasoch då krävs en ny och klar strategi.Den självklara utgångspunkten bör vara att vi i första hand ska slutförvaravårt eget kärnkraftsavfall i vårt eget land och inte lättvindligt övervältraproblematiken på andra länder.För det första skall SKB:s rätt att göra förstudier och grundliga under-sökningar i alla kommuner tydliggöras. Det kan inte vara rimligt attkommuner säger nej i ett så tidigt skede att beslutsunderlaget blir alltförtunt.Det är hela som använt och använder elektriciteten från vår kärnkraft- alltså ska hela vara berett att ta ansvar för kärnavfallet.För det andra skall riksdag - inte regeringen - besluta om varkärnavfallet skall placeras. Ju fler som är med och delar ansvaret för beslutetdesto öppnare blir den politiska diskussionen. I sin tur är detta den säkrastegarantin för bästa möjliga beslut.För det tredje bör tillsättas lokala medborgarkommittéer i de kommunersom blir aktuella efter urvalsprocessen. Dessa medborgarorgan skall ha enbred och representativ sammansättning.Regeringen bör formulera en sådan strategi för lokaliserings-processen. Annars riskerar frågan om slutförvar att vältras över på våra barnoch barnbarn. Kommande generationer kommer nog ändå att få tillräckligtmed bekymmer i arv från oss, kärnkraftsavfallet förutan.Tidigare riksdagsbehandlingJordbruksutskottet har tidigare bedömt en motion(1996/97:Jo706) med krav på en klar strategi förslutförvaring av kärnkraftsavfall med tre viktiga moment,nämligen SKB:s närmast ovillkorliga undersökningsrätt,oinskränkta beslutsrätt och mäktigamedborgarkommittéer. Motionen avslogs uttryckligenbeträffande tredje momentet men utskottet uttalar sig intebeträffande de viktiga två första momenten (se1996/97:JoU16). Mot denna bakgrund och med beaktande avatt frågan om slutförvaring fått ökad aktualitet genom Malå-fallet bör problematiken underställas för förnyadprövning och då genom tre separata yrkanden. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om SKB:s undersökningsrätt för slutförvaring av kärnkraftsavfall,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om beslutsrätt avseende kärnkraftsavfall,13. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om inrättande av medborgarkommittéer.