mot · GL02Jo707 · 1997-10-06 00:00:00 — Inriktning och principer för miljöpolitiken Innehåll1 SammanfattningDenna motion beskriver den grundläggande inriktning som Moderatasamlingspartiet vill ge miljöpolitiken.Trots att många allvarliga miljöproblem återstår har framgångarna påmiljöområdet varit betydande . Människor har fått ettbättre liv som farliga utsläpp kunnat minskas. Välståndet harkunnat finansiera miljöförbättringar.Undantagen från denna positiva utveckling finns främst i världens fattigaländer. Fattigdomen tränger ut satsningar på miljöförbättringar till förmån förmer trängande behov. Fattigdomen gör det svårare att tacka nej tillmiljöskadlig verksamhet.Fattigdomsbekämpning framstår som en av de mest betydelsefulla insatservi kan göra för miljön. Vi bör därför underlätta för marknadsekonomiskareformer och upprättande av marknadsekonomiska institutioner i tredjevärlden.Moderata samlingspartiet föreslår att miljöpolitiken förnyas genom trehuvudstrategier:- Miljöpolitiken bör få en ny ordning där utgångspunkten är den enskildamänniskans ansvar. Inte ens de mest genomtänkta regleringar kan ersättaden kraft som ligger i det individuella ansvarstagandet. Det man ägervårdar man. Staten får sedan ta vid där människorna själva inte kanpåverka miljöproblemen.- Staten skall ta ansvar för de uppgifter ingen annan kan utföra och intesplittra resurserna på sådant som lika gärna kan skötas av medborgarnaoch företagen. På grund av regeringens nerdragningar inom miljöforsk-ningen, miljöövervakningen, kalkningen och det klimatpolitiskamisslyckandet är staten dålig på att leva upp till dettaansvar.- Det internationella miljösamarbetet bör betonas. Minskningar avmiljöproblemen i kräver samarbete. är hårtutsatt för gränsöverskridande miljöstörningar.Moderata samlingspartiet redovisar fler förslag på miljöområdet isärskilda kommittémotioner.2 Välstånd är bra för miljön2.1 Det finns miljöproblemDet finns allvarliga miljöproblem som har sin grund i mänskligverksamhet. Dessa kräver kraftfulla insatser för att rättas till. Dålig miljö,förstörd natur och ineffektiv resursanvändning är en viktig orsak till attmånga människor far illa.Enligt betänkande känner sig mellan400 000 och 500 000 svenskar besvärade av dåligt inomhusklimat. Radon-halterna i svenska bostäder beräknas orsaka 400-900 fall av lungcancerårligen. Luftföroreningar utomhus, främst till följd av dieselanvändning ochvedeldning, beräknas medföra 100-1 000 cancerfall årligen.Det är kanske ändå främst på det regionala och globala planet sommiljöproblemen är mest framträdande. Halterna av växthusgaser ökar iatmosfären, huvudsakligen beroende på användningen av fossila bränslen.Detta förväntas leda till förändringar av jordens klimat. Utsläppen avsvaveldioxid, kväveoxider, tungmetaller m.fl. ämnen till luften i vår del avEuropa medför att nedfallen av dessa ämnen i överstiger de kritiskabelastningsgränserna för skador på naturen.Dessa gränsöverskridande miljöproblem rår vi inte över själva. Utsläppenhar effekt på vår miljö, även om de sker i andra länder. En stor del av fleraföroreningar importerar vi ofrivilligt från omvärlden. avdet försurande nedfallet över kommer från källor i andra länder. Närdet gäller övergödningsproblemen i är relationen likartad: av näringstillförseln kommer från andra länder.Miljöstörningarna medför också att naturen långsiktigt förändras och attmånga arter hotas av utrotning. En långtgående minskning av den biologiskamångfalden skulle i sin förlängning hota jordens förmåga att försörja oss.Trots alla problem har dock miljön förbättrats avsevärt de senaste åren.Luften i städerna har blivit avsevärt bättre. De svenska utsläppen avförsurande svaveldioxid har exempelvis minskat med mer än 80 procentsedan 1980. Användningen av CFC (freon) har upphört och utsläppen avklorerade organiska ämnen från skogsindustrin har krympt till en tiondel (se diagram). finns även tydliga tecken på attkväveoxidutsläppen minskar, bl.a. tack vare allt renare avgaser från bilarna.Diagram: Utsläpp i av svaveldioxid och CFC samt utsläpp av kloreradeorganiskaämnen från skogsindustrin. Index 1988 = 100. (Källa: )Vattenkvaliteten har förbättrats avsevärt i flera sjöar, vattendrag ochhavsområden som betraktades som döda.Antalet fiskarter har därmed kunnat öka och vattnen har blivit möjliga attanvända för bad och fiske. I har de allt lägre halterna avmiljögifter lett till att antalet sälar och rovfåglar ökat kraftigt.Tack vare den ekonomiska och tekniska utvecklingen har vi kunnat minskaeller eliminera många tidigare stora miljöproblem. Antalet människor somfar illa till följd av dålig miljö har därför kunnat minska i vår del avvärlden.Men utvecklingen är tyvärr inte lika ljus överallt. På många håll i världen harmiljöproblemen inte kunnat minskas på samma sätt p.g.a. brist påekonomiska resurser och modern teknik. Fattigdom hindrar en bättre miljö.Miljöproblemen löses inte genom att vi avstår från utveckling och avstårfrån att sprida välståndet till alltfler. Tvärtom måste fattigdomsbekämp-ningen prioriteras i miljöpolitiken. De globala miljöproblemen måstesamtidigt angripas via internationellt samarbete mellan staterna om gemen-samma åtaganden kring t.ex. utsläppsminskningar.2.2 Människan har fått det bättreFör levde de flesta människor i vår del av världen ett livsom vi skulle beteckna som uselt. Folkhälsan var avsevärt sämre äni dag. Bra sjukvård och effektiva läkemedel var sällsynta, om de överhuvud taget fanns att uppbringa. Medellivslängden var som en följd avdetta betydligt kortare. Vid det var denna i ca20-25 år kortare än , eller ungefär lika lång som den nu är i mångaländer i tredje världen. Betydligt färre än fick överleva sitt förstalevnadsår.Den bostads- och arbetsmiljö människor levde skulleinte accepteras . var den yttre närmiljön dåligoch direkt ohälsosam. Okunnigheten var stor om betydelsen av en godhygien. Matförgiftningar var vanligare än och färre människor hademöjlighet att äta en varierad kost. Färsk frukt och färska grönsaker fanns intepå vintern. Människor hade mindre, om ens någon, tid över till nöjen ellerfritidsintressen. Möjligheten att förflytta sig var ytterst begränsad. Attbesökaett annat landskap var en sällsynthet, att besöka ett annat land var nästan enorimlighet.Den moderna utvecklingen har, trots de problem vi upplever, givitmänniskor ett enormt mycket bättre liv. Aldrig förr har så många människornjutit en så hög grad av frihet, demokrati och välstånd. Folksjukdomar harutrotats eller minskat. Medellivslängden har ökat och utbildningsnivån harkraftigt förbättrats för alla. En vanlig löntagare har en levnadsstandard somför bara var förbehållen ett exklusivt fåtal. Han eller honär dessutom väsentligt friskare.Även om det finns stora problem i form av fattigdom och svält, ärutsikterna för fred och fortsatt införande av demokrati och marknadsekonomiockså bättre än någonsin.Människan har genom utvecklingen visat att hon känner ett stort ansvar förvår gemensamma livsmiljö. Hon har inte bara använt sitt intellekt till attkortsiktigt skapa ett drägligare liv, utan också tagit ett vidare ansvar för demiljöproblem som uppstått. Utbildning och ny kunskap, bl.a. om miljö-problemen, har varit betydelsefulla faktorer i detta sammanhang. Vi är en delav naturen, men i kraft av vårt intellekt och vårt förnuft är vi unika somvarelser. Detta ger oss både rättigheter och skyldigheter.2.3 Utvecklingspessimisterna har haft felAlla framgångar till trots har en utvecklingspessimism brett ut sig.Nyhetsrapporteringen har varit fylld av rapporter ombefolkningsexplosioner, världssvält, råvarubrist och påståenden om vårcivilisations ohållbarhet.Utvecklingspessimister har förekommit tidigare i historien. Varjegeneration har haft talesmän som velat betrakta sin egen civilisation som densista och den mest högtstående före det "oundvikliga" sammanbrottet. Detspeciella med dagens undergångsprofetior är att de ofta är verktyg för depolitiska vänsterkrafterna. Genom att beskriva utvecklingen som ödes-bestämd kan partier och organisationer på vänsterkanten öka legitimiteten försin omvälvande politik. Bakom denna politik skymtar inte bara en annansamhällsordning utan också en annan, lägre levnadsstandard.I början av 1970-talet utarbetade en forskargrupp vid MIT (MassachusettsInstitute of Technology) och Bostonuniversitetet på uppdrag av den s.k.Romklubben en rapport under rubriken . Denna rapportär ett av de mest kända exemplen på den utvecklingspessimism som före-kommit , och ett bra exempel på hur fel utvecklings-pessimisterna har haft.I rapporten försökte man beräkna hur många människor jorden skullekunna föda. Vid beräkningarna utgick man från den teknologi och denresurseffektivitet som fanns då. Denna statiska syn på utvecklingen leddefram till slutsatsen att antalet människor i längden inte kunde vara mycketstörre än det var . Resultatet fick naturligtvis utvecklingen att verkaskrämmande, eftersom folkmängden ökade.Utvecklingen visade sig dock inte vara statisk. använder vi intesamma teknologi som , utan bättre teknologi. Resurs-effektiviteten har ökat, ny teknik har ökat de utvinningsbaranaturtillgångarna och bättre teknik har minskat de miljöfarliga utsläppen.Därför kan fler människor leva ett bättre liv än vad som förutsågs i"Tillväxtens gränser".I dag har miljödebatten - glädjande nog - blivit mer inriktad på hur viskall effektivisera resursanvändningen än hur vi skall begränsa tillväxten.Utvecklingspessimismen leder i sin förlängning till antihumanistiskatankar och slutsatser. Om teorierna skulle vara sanna, skulle problemen barakunna lösas genom att människor antingen nekades ett friare, bättre ochdrägligare liv eller nekades ett liv över huvud taget, eller som MIT-professorn konstaterade 1971:I stället för att automatiskt försöka klara av befolkningstillväxten måstenationella och internationella ansträngningar att lätta trycket från överflödigtillväxt omvärderas. Många humanitära insatser tycks förvärra situationen påsikt. Ökade "påtryckningar" är nödvändiga för att påskynda den dag dåbefolkningen har stabiliserats. Påtryckningar kan ökas genom att minskamatproduktionen, minska hälso- och sjukvård och minska industrialisering.Om den negativa bild som förmedlats vore sann, skulle interåvaruresurserna räcka mer än en mansålder. Men vet vi attresurserna inte är på väg att ta slut så som domedagsprofeterna förutsagt.De kända råvarureserverna är snarare större än när Romklubbenförfattade sin omskrivna rapport . Inte heller harresursförbrukningen vuxit i den takt som förutspåtts. Industriländernatenderar att plana ut råvaru- och energiförbrukningen i takt medatt ny resurssnål teknik vinner insteg.Ekonomiskt framåtskridande som bygger på produktivitetsförbättringarinnebär att man utnyttjar resurserna mer effektivt - inte att mer resurserutnyttjas. Detta innebär att det frigörs resurser som kan användas till annat.Således kan industriländerna öka sitt välstånd utan att det minskarutvecklingsländernas konsumtionsutrymme.Det bör betonas att misshushållning med resurser absolut måste förhindrasi en värld med alltfler invånare och med en stor fattig befolkning som strävarefter bättre levnadsvillkor. Det är just därför som vi måste ta till vara denfriamarknadsekonomins dynamik och den resurshushållning och det nyskapandeav resurser som uppstår då priset får bestämmas av utbudet och efterfrågan.En tumregel som bygger på grundämnenas fördelning i jordskorpan säger attden brytvärda tillgången på ett ämne tiodubblas om priset dubblas.Förekomster av ämnen blir naturresurser.Detta innebär inte att staten inte behöver följa utvecklingen. Staten bör rivaeventuella hinder för resurseffektivare teknik. Flera vetenskapsmän har ocksåpåpekat att undantaget från regeln att råvarutillgången inte kommer attbegränsa utvecklingen blir fosforn. Till fosfor, som i form av gödningsmedelär en förutsättning för högavkastande jordbruk, saknas substitut. Attrecirkulera fosfor kan komma att bli en särskild uppgift.2.4 Fattigdom är det stora hotet mot miljönInom ramen för fattigdom går det inte att bygga ett uthålligt samhälle.Fattigdomen leder till mänskligt resursslöseri och ineffektiv hushållningmed övriga naturresurser. Att inte tillerkänna rätten tillekonomisk utveckling och välstånd vore både antihumanistiskt ochmiljömässigt ohållbart. Vi behöver fortsatt ekonomisk tillväxt för attkomma till rätta med fattigdomsproblemen och miljöproblemen.Vi har anledning att känna oro för utvecklingen i de allra fattigasteområdena på jorden. Fattigdomen skjuter miljöintresset i bakgrunden tillförmån för andra mer trängande behov. Det är i fattiga länder somskövlingen av naturen kan fortgå ohämmat med jordförstöring, skogs-skövling och förgiftningar som följd. Luften i miljonstäder ärlångt hälsofarligare än i . Skogarna i hotas av skövling,medan den skogsklädda arealen i ökar.Endast rika samhällen har råd att avstå från teknologi som visat sig varamiljöskadlig och reparera miljöskador när de uppstår. I den amerikanskamiljödebatten brukar man använda uttrycket "richer is cleaner" - rikare ärrenare. I fattiga ekonomier är det svårare för medborgarna att kräva attföretagen skall betala för de miljöskador de åsamkar. Få fattiga stater har rådatt avstå från miljöförstörande industrier.I dokumenten från i slås tydligtfast att utan tillväxt är det omöjligt att lösa de fattigdomsproblem som ärorsak till många miljöproblem.Ekonomisk tillväxt, social utveckling och utrotande av fattigdom är deviktigaste prioriteringarna för och är i själva verket enförutsättning för att de nationella och globala målen om en hållbar utvecklingskall uppnås. ()Vill vi hjälpa att förbättra miljön bör vi främja derasmöjligheter till företagande och handel. Vi bör stödja marknadsekonomiskareformer och utvecklande av rättsväsende och äganderätt. Det är bara undersådana omständigheter som nya ekonomiska resurser kan skapas för attutrota fattigdomen. Att hålla kvar länder och människor i armod ochfattigdom gagnar inte resurshushållningen.Utvecklingen visar också tydligt att de som genomfört reformerhar kunnat häva sig upp ur fattigdomen på en ganska . För några fådecennier sedan var lika fattigt som . kan Sydkoreasnart mäta sig med och när det gäller välstånd.Fattiga utvecklingsländer som infört marknadsekonomi har kunnat öka sittvälstånd rejält tack vare ekonomisk tillväxt. Därmed har fler människor fåttett bättre liv som resurser skapats som kan minska miljöproblemen.3 Miljön mår bäst av marknadsekonomi3.1 Utvecklingen bäst i vår del av världenTillståndet i världen visar inte att utveckling och ekonomisk tillväxt ledertill katastrof. De marknadsekonomiskt inriktade industriländerna harlyckats allt bättre när det gäller att kombinera den ekonomiska tillväxtenmed miljöhänsyn. Miljösituationen i dessa länders industri- ochstorstäder, samtliga med svåra miljöproblem för några decennier sedan,är goda exempel på detta.Miljöförbättringarna beror ytterst på den ekonomiska tillväxten. Tack vareökade ekonomiska resurser har ny teknik kunnat utvecklas. Detta har lett tillett effektivare resursutnyttjande, minskade miljöstörningar och ökat miljö-intresse hos medborgarna och konsumenterna.Den ekonomiska tillväxten hade inte varit möjlig utan marknadsmässigprissättning som stimulerar resurssnål teknik och alternativ resursanvänd-ning. Oljeprischocken ledde i industriländerna blandannat till att nya bostäder blev mer energieffektiva enbartmellan åren 1973 och 1980.Situationen efter i de f.d. socialistiska staterna i Öst- ochCentraleuropa stärker uppfattningen att ekonomisk tillväxt är nödvändig föratt åstadkomma framgångar på miljöområdet. Bristen på ekonomiskaresurser och frånvaron av en fungerande prissättning av naturresursermedförde rovdrift och kortsiktighet i brukandet av naturresurserna.Östtysklands årliga utsläpp av svaveldioxid vid kollapsen 1989 överstegVästtysklands mer än fem gånger, trots att folkmängden var fyra gångermindre och levnadsstandarden betydligt sämre.Framgångarna med att bemästra miljöproblemen i vår del av världen ärockså intimt kopplade till det personliga ansvaret som betonats mer imarknadsekonomierna än på andra håll. Människor tar ansvar för det de äger.Inga regleringar kan ersätta den enorma kraft som ligger i detta.Det personliga ansvaret, det enskilda ägandet och en fungerandemarknadsekonomi är avgörande för en fortsatt positiv utveckling. Kollektivalösningar och centraliserat beslutsfattande har stora begränsningar. Om viinte inser detta minskar vi utrymmet för den dynamiska process som gör attalltfler människor kan leva ett allt bättre liv. Restriktioner som bottnar ibristpå framtidstro kan hindra sund ekonomisk tillväxt med ökad produktivitetoch göra utvecklingspessimismen självuppfyllande.3.2 Företagen är pådrivande i miljöarbetetI den rika delen av världen har miljöintresset och omsorgen om miljönvuxit i snabb takt. Detta har starkt påverkat det konkurrensutsattanäringslivet. Det är ingen slump att miljövänligt papper förstintroducerades i i-länderna och inte i . När människor börjarfundera över hur deras beslut påverkar miljön och i vissa fall ändrar sinakonsumtionsvanor, tvingas företagen att följa efter - om de vill behållasina kunder och sina vinster.Alltfler företag har dessutom upptäckt att miljöanpassning inte bara är ettsätt att anpassa sig till utvecklingen och försvara vinsten, utan också ett sättatt öka vinsten. Man talar om affärsdriven miljöutveckling. Företagensöker intensivt efter möjliga miljöförbättringar i syfte att sänka sinakostnader för avfall, spill, rening och resursförbrukning och för att vinna nyaförsäljningsargument inför konsumenterna.Miljöarbetet inom företagen har kommit längre än många hunnit uppfatta.Utvecklingen har skett med den snabbhet, kraft och intensitet som bara ärmöjlig när det är marknadens järnhårda spelregler som styr utvecklingen.Företagen har ryckt åt sig mycket av initiativet på miljöområdet framför demiljövårdande myndigheterna och underskrider frivilligt degränsvärden som dessa myndigheter satt upp.Företagens miljöarbete syns utåt genom miljöredovisningar, marknads-föring och förändringar av produkterna. Hade miljökraven varit satta avmyndigheter hade företagens miljöarbete knappt nått så långt. Menmöjligheten att spara kostnader eller öka intäkter genom miljöarbetet har letttill djupare omvälvningar. Företagen omorganiserar sig själva, inför nyatillverkningsmetoder och utbildar medarbetarna i miljöfrågor. Finansmark-naden har börjat intressera sig för miljöfrågor när företagens framtidsutsikterskall bedömas.Miljötekniker, miljökonsulter, miljöinformatörer, miljöekonomer, miljö-jurister och miljöchefer är nya, kvalificerade yrken som skapats inomföretagen.4 Det miljöpolitiska ansvaret4.1 det personliga ansvarstagandetVi känner som människor ett stort ansvar för vår gemensamma livsmiljö.Enskilda människors miljöengagemang är ett bevis på detta. Vårtintellekt och vårt förnuft ger oss stora möjligheter att lösa problem.Avgörande för utvecklingen är att människans förmåga tillansvarstagande tas till vara.Staten har därför ett omvänt ansvar inom miljöpolitiken att koncentrera sigpå det bara staten och ingen annan kan utföra. Om staten bryter mot detta ochtar över uppgifter som medborgarna själva kan ansvara för, urholkas detpersonliga ansvaret som statens resurser splittras. Statens uppgiftskall därför vara att lägga fast gemensamma mål, men däremot intedetaljreglera metoder för hur målen skall uppnås.De flesta av oss känner till exemplet "Allmänningarnas tragedi". Ommånga boskapsägare håller sina djur på en gemensamt ägd betesmarkkommer marken att bli överbetad och ödelagd. Varje enskild boskapsägarehar intresse av att låta så många djur som möjligt beta på marken även omden blir ödelagd. Vinsterna från djuren tar boskapsägaren själv hand om,medan kostnaden för den ödelagda marken delas lika med alla andra. Redande gamla grekerna visste att det fungerade på detta sätt:Ju fler som har något gemensamt, desto mindre omsorg kommer man attägna det. Man bryr sig mest om sitt eget och mindre om det som ärgemensamt, förutom i den utsträckning som det har konsekvenser för ensjälv. Utom allt annat försummar man också det gemensamma i tanken attnågon annan tar sig an det. ()Det man äger vårdar man och sådant som får konsekvenser för en självtar man ansvar för. Det ligger en enorm kraft i detta. Inte ens de mestgenomtänkta regleringarna baserade på de mest förfinade metoderna kankompensera det bortfall av vårdande, hänsynstagande och hushållandesom uppstår om ansvaret vilar på kollektivet i stället för att vila på deenskilda individerna.Staten bör i miljöpolitiken verka för att det kollektiva ansvaret fördelas påindivider, antingen direkt genom personligt ägande eller genom företag ellersmå gemenskaper.Återupptäckten av det personliga ansvarets oerhörda betydelse för miljöngör att det går en miljödriven privatiseringsvåg genom världen. Denprivata viltvården är en förebild. I , där man använder begreppetmiljökapitalism, finns det stora privata, vinstdrivna parker där hotade arterfått en och där turister betalar för att bli guidade. försökerde amerikanska national- och delstatsparkerna att bli självfinansieradegenom att likna privata företag och ta betalt för sina tjänster.I finns exemplet . bildadenågra framsynta personer ett aktiebolag i syfte att förvärva och skydda StoraKarlsö och dess unika natur. Bolagets aktieägare gavs också viss rätt att jagapå ön. Ett annat exempel är stiftelsen avelscentrum - Ark -som med företrädesvis privata medel arbetar med att rädda utrotningshotadearter.Sanering av miljöskadade områden behöver inte alltid ske med skatte-medel, om privata initiativ släpps fram. Från finns exempel på attförstörda vattendrag restaurerats och fisket återställts genom privatainitiativ.Drivkraften har varit att öka fastighetsvärdena utmed vattendraget. I Sverigehar vi dessvärre minskat incitamenten för motsvarande initiativ, bl.a. genomatt urholka fastighetsägarnas fiskerätt.I alltfler länder privatiseras vattenresurser och vattenförsörjning. Frankrikeoch var tidigt ute på detta område. Tack vare detta har franska ochengelska bolag nu ett försteg på världsmarknaden för vattenförsörjning närfler länder, bl.a. , och , privatiserarvattenförsörjningen. Många av dessa länder har till skillnad från Sverigeknappa vattenresurser.Argumenten för privatiseringarna har blivit mer praktiskt och mindreideologiskt betonade allteftersom fördelarna med det privata ägandet harblivit uppenbara. För det första sköts verksamheten mer effektivt iprivatiserad form. För det andra medför enöverföring till privat ägande eller privat drift att de subventioner som alltidföljer av offentligt ägande försvinner. Detta leder i sin tur till bättrehushållning. Vinstintresset leder också till att ansträngningar görs för att ökatillgången på vatten. För det tredje avlastas ansträngda offentliga finanser detunga investeringar som på många håll måste genomföras i vattenförsörj-ningssystemen.4.2 Staten måste ta ansvar där ingen annan kanDet finns miljöproblem som inte kan lösas utan statens medverkan. Pådessa områden bör miljöpolitiken vara mycket strikt. Många av demiljöframgångar som uppnåtts har byggt på statlig kontroll, statligaregleringar eller förbud. Ett bra exempel är utsläpp frånpersonbilstrafiken och likaså hoten från PCB, DDT och andra farligaämnen, som kunnat minskas tack vare successivt skärpta miljölagar.Statens ansvar är att identifiera de miljöproblem som kräver statensinsatser och koncentrera sina resurser på att åtgärda dem.Av olika skäl kan individer sakna möjligheter att påverka miljöstörningar.Detta kan exempelvis bero på att äganderätter av olika skäl inte har kunnatdefinieras, vilket öppnar för slöseri och skövling.Miljöproblemens orsaker kan också vara så diffusa att det inte finnsmöjlighet att tydligt identifiera vems verksamhet som orsakar problemen,utan att transaktionskostnaderna för detta blir för höga. I dessa fall börstatenta ett tydligt ansvar och genomföra åtgärder för att minska miljöstörningarna,t.ex.