mot · GL02Fi609 · 1997-10-06 00:00:00 — För ett stort antal kommuner kommer sålunda den totala inkomstnivån att stiga vid en relativt sjunkande skattekraft och/eller försämrad struktur. Det är därför av stor betydelse att redovisa vilken effekt ett sådant tillväxtfientligt system får . En allvarlig effekt är vidare att det inte ger den minsta stimulans till ekonomisk tillväxt i kommunerna. Tvärtom blir effekten i kommuner som ökar sin skattekraft att de inte får behålla denna. Lågskattekommuner som ökar sin skattekraft kommer t.o.m. att förlora resurser om de ökar skattekraften mer än riksgenomsnittet och få högre totala intäkter om skattekraften sjunker! Fler arbetstillfällen, ökad förvärvsfrekvens och god ekonomisk utveckling borde vara faktorer som kommunerna stimuleras att utveckla. Det införda systemet är så utformat att kommuner som lyckas vända en negativ utveckling i dessa hänseenden ej kommer att få någon favör av detta genom ökade intäkter. Det är uppseendeväckande att en regering som påstår sig vilja stimulera ekonomisk tillväxt med öppna ögon lagt fram ett förslag som är så tydligt tillväxtfientligt för kommunsektorn. Den signal som gavs var att det för den kommunala ekonomin inte skall spela någon roll hur skattekraften i den enskilda kommunen utvecklas; det incitament som finns för ett antal kommuner är negativt höjd skattekraft ger större avbränningar än den formella intäktsökningen. I budgetpropositionen ges över huvud taget inte någon redovisning av hur kommunsektorn kan medverka till ett bättre tillväxtklimat i vårt land. Den parlamentariska utredning som skall utvärdera det nya utjämningssystemet för kommuner och landsting bör därför få som en särskild uppgift att analysera det beslutade systemets effekt på incitamenten för enskilda kommuner att bidra till ekonomisk tillväxt i . Det moderata alternativet löser den hittillsvarande motsättningen mellan hög utjämningsgrad och incitament att höja skattekraften för enskilda kommuner. Genom att låta utjämningsfaktorn till kommunerna i utjämningssystemet bli fast under får alla kommuner ett hundraprocentigt incitament. När den egna skattekraften ökar får kommunen behålla effekten av detta och inte som se ökningen fördelas ut i systemet. En speciell effekt som uppstått med det nya systemets s.k. införanderegler är att kommuner som haft en mer fördelaktig skattekraftsutveckling nu straffas för denna och får bära en större förlust, i några fall en mycket betydande avvikelse, än vad regeringen angett som årligt tak i införandereglerna. Detta visar det stötande i att bygga in negativa incitament. 9.4 Riktlinjer för en långsiktigt hållbar lösning De gångna årens utredningsarbete kring principerna för och utformningen av ett hållbart system för inkomst- och kostnadsutjämning för primärkommuner och landsting visar enligt vår uppfattning att det krävs en genomgripande reform där flera hittillsvarande utgångspunkter måste omprövas. Svårigheterna att finna ett system, som får en sådan acceptans att det blir långsiktigt stabilt, bottnar i stor utsträckning i den totala kommunala sektorns omfattning. av den offentliga sektorns verksamhet bedrivs av primärkommunerna och landstingen. Det har medfört en utdebitering på av medborgarnas beskattningsbara förvärvsinkomster . Till detta kommer statsbidrag som motsvarar ett ytterligare skatteuttag på . Detta innebär att kommunernas totala nettoutgifter motsvarar en utdebitering på av landets förvärvsinkomster. Expansionen av den kommunala sektorn har varit snabb . Även om volymen statsbidrag och i viss mån avgifter också ökat, har expansionen sedd över hela perioden medfört en mycket kraftig ökning av skatteuttaget på förvärvsinkomster. Relativt sett har låginkomsttagare drabbats särskilt hårt, eftersom den proportionella kommunala utdebiteringen tidigt sätter in med full kraft efter ett relativt lågt grundavdrag. Samhällsekonomiskt bidrog kommunalskattehöjningarna till de kraftiga skärpningar av marginalskatterna som utgjorde en viktig orsak till den urholkade tillväxtkraften i vårt land. Med en så stor sektor blir skillnaderna i egen skattekraft och opåverkbara kostnader så betydande kommunerna emellan att det krävs ett statligt system för att ge kommunerna likvärdiga förutsättningar att sköta sina uppgifter. Förutsättningarna att finna ett långsiktigt hållbart sådant system ökar emellertid avsevärt om de kommunala uppgifterna /utgifterna och det kommunala finansieringsansvaret begränsas. En sådan begränsning bör ses som en del av en mer grundläggande förändring av relationerna mellan det offentliga och det enskilda. När ekonomin sätter strikta gränser märks det offentligas faktiska begränsningar särskilt tydligt. Det är många som just nu erfar detta och kan dra sina slutsatser om hur det goda samhället borde se ut. Ett gott samhälle är ett samhälle där det offentliga, det civila samhället, den lilla världenoch marknaden tillsammans skänker den enskilde och familjerna trygghet och mångfald i olika livssituationer. Den valfrihetsrevolution som inleddes förra mandatperioden måste därför fortsätta och prägla kommande årtionden. En viktig uppgift för såväl staten som kommunerna är att i stället för att ta över ansvar medverka till att andra kan ta sitt ansvar bättre. En mindre offentlig sektor innebär då inte mindre av utbildning, vård och omsorg, men väl att denna kan utföras på fler sätt och med utvecklad kvalitet. En omprövning av utgångspunkterna för ett system måste bestå i att föra över vissa uppgifter från den offentliga till den privata sektorn med motsvarande utrymme för medborgarna att själva finansiera dessa. Men det gäller också att pröva vilka offentliga åtaganden som är av den arten att finansieringsansvaret bör ligga kvar på den kommunala sektorn. För vissa uppgifter som åvilar kommunerna bör finansieringen ske på nationell nivå och stödet gå direkt till medborgarna. En nationell skolpeng, som ges denna utformning, skulle t.ex. stimulera mångfald och kvalitet genom en utvecklande konkurrens där föräldrarna garanteras rätten att genom skolpengen själva välja skola för sina barn. Andra uppgifter på det kommunala planet kräver en nationell avreglering för att kunna skötas på ett lokalt anpassat och effektivt sätt. Den nuvarande socialtjänstlagen förhindrar t.ex. att stöd och hjälp anpassas till lokala förhållanden och erfarenheter. Det är mycket anmärkningsvärt att detta viktiga förändringsarbete fördröjts av oenigheten inom regeringen. De uppgifter som efter en översyn naturligt kvarstår som ett lokalt kommunalt ansvar också vad avser finansieringen bör även fortsättningsvis finansieras med inkomstskatt. Även efter de reformer vi här skisserat kommer det att finnas behov av riktade statsbidrag till kommuner med otillräcklig skattekraft. Detta är nödvändigt för att ge rimligt likvärdiga förutsättningar. Det system vi förordar ger sålunda kommunerna likvärdiga möjligheter att sköta sina uppgifter med eget hänsynstagande också till lokala förutsättningar och behov. För att uppnå ett långsiktigt stabilt system som hanterar de ekonomiska relationerna mellan stat och kommun bör en översyn inledas i syfte att inleda en successiv förändring av den offentliga sektorns omfattning och ansvarsfördelning med den inriktning vi angivit ovan. En självklar utgångspunkt i detta arbete skall vara grundlagens bestämmelser. Det som upptas i skatt av en kommun för dess lokala uppgifter skall inte överföras till andra ändamål eller andra kommuner. Det är sålunda viktigt att ge tillbaka komunalskatten dess funktion av lokal skatt och kommunpolitikerna ett viktigt verktyg att medverka till ekonomisk tillväxt i vårt land. 10 Utgiftsområde 25: Allmänna bidrag till kommuner Med tanke på att det kommunala budgetarbetet redan kommit långt föreslår vi inga förändringar vad avser statsbidragen till kommunerna 1998. avvisar vi emellertid regeringens förslag om ytterligare tillskott, som vi återför vissa ålägganden på det sociala området till staten vilket innebär ett tillskott på . Vi föreslår vidare en omfattande avreglering och konkurrensutsättning. Dessutom kommer den kommunala ekonomin att förbättras i takt med att den ekonomiska politik vi förordar ger en bättre sysselsättningsutveckling . Genom en kombination av att den kommunala verksamheten renodlas och effektiviseras, att tidigare tillskott till statsbidraget utnyttjas och ekonomin utvecklas starkare skapas utrymme för att sänka den kommunala utdebiteringen. Enligt vår mening bör kommunalskatten därigenom kunna sänkas med åtminstone 1999 och en krona 2000. I många kommuner bör utrymme för en sänkning finnas . Därutöver föreslår vi i vår skattemotion att kommunalskatten sänks genom att staten övertar kostnader som åvilar kommunerna. Vi förordar att en nationell skolpeng skall införas för att lyfta över finansieringsansvaret för skolan (men inte ansvaret för undervisningen som sådan) till staten. skapas därmed ett utrymme som motsvarar en sänkning av den kommunala utdebiteringen med en krona och 2000 med . I nedanstående tabell redovisas de sammantagna effekterna för kommunsektorn av våra förslag. Förutom det nämnda utrymmet för att ta över kostnaderna för att möjliggöra sänkt utdebitering föreslår vi också höjt allmänt grundavdrag och införande av ett särskilt grundavdrag för barn vid den kommunala beskattningen. Som framgår av tabellen kompenseras kommunerna fullt ut för den reduktion av skatteunderlaget som förslag om grundavdrag medför. Effekter för kommunsektorn av våra förslag jämfört med regeringens () Minskade nettokostnader p.g.a. fortsatt statlig finansiering av assistansersättning Statligt övertagande av kostnader för att skapa utrymme för skattesänkningar Skattesänkningar (1999 och 2000) Minskat skatteunderlag hos kommunerna p.ga. höjt grundavdrag samt extra grundavdrag för barn Kompensation för ovanstående höjning av grundavdraget besparing då staten fortsatt ansvarar för assistansersättning Minskade intäkter p.g.a. fortsatt statlig administration av avgiftsintäkter för sjukhusvård Minskade lönekostnader, ytterligare en karensdag Lägre barnomsorgskostnader p.g.a. vårdnadsbidrag m.m. Statsbidragsnedsättning p.g.a. neutraliseringar av punkterna 710 ovan I tabellen nedan framgår de statsfinansiella effekterna av våra förslag avseende den kommunala sektorn. Sammanställning av statsbidragspåverkande åtgärder () A. Neutralisering av förslag så att nettoeffekten för kommunsektorn blir noll Kostnad för fortsatt statligt ansvar för assistansersättning Fortsatt statlig administration av avgiftsintäkter för sjukhusvård Minskade lönekostnader, ytterligare en karensdag Lägre barnomsorgskostnader p.g.a. vårdnadsbidrag m.m. Förslag som påverkar kommunsektorn Regeringens förslag till ökade statsbidrag avvisas Nettoeffekt av fortsatt statlig finansiering av assistansersättning för kommunsektorn Summa förändring av statsbidraget Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om avreglering av kommunernas och landstingens verksamhet, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om konkurrensutsättning av kommunernas och landstingens verksamhet, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om medborgarnas rätt att välja skola och barnomsorg, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kommunala bolag, att hos regeringen begär förslag om ett grundlagsriktigt utjämningssystem, vilket skall ersätta dagens grundlagsstridiga system i enlighet med vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att analysera utjämningssystemets effekter för den ekonomiska tillväxten, att hos regeringen begär en översyn av uppgiftsfördelningen mellan stat och kommun i syfte att åstadskomma en långsiktigt hållbar lösning i enlighet med vad som anförts i motionen, att godkänner beräkningen av utgifterna inom den kommunala sektorn (utgiftsområde 25) som följer av ett bifall till denna motion och motion 1997/98:Fi205.