mot · GK02So23 · 1997-03-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:91 Internationella adoptionsfrågor I propositionen föreslår regeringen att ratificerar1993 års konvention om skydd av barn och samarbete vidinternationella adoptioner och att konventionen införlivasmed svensk lagstiftning. Vidare föreslås ett antalkonsekvensändringar i socialtjänstlagen med anledning avinförlivandet.I stort kan vi biträda regeringens förslag. Det är i grunden positivt attregeringen nu väljer att införliva den s.k. rörande reglerför internationella adoptioner med svensk lagstiftning. Det innebär attöverblicken över adoptionsfrågor blir tydligare och reglerna i stort sett likaöver hela världen. Det gynnar såväl de adopterade barnen, som garanteras ettgrundläggande internationellt skydd, men också adoptivföräldrarna. Debiologiska föräldrarnas situation uppmärksammas också.Vad vi däremot vänder oss mot i förslaget är den tolkning som regeringengör rörande konventionens artikel 17 c.I denna artikel framgår det att ursprungslandet och mottagarlandet i varjeenskilt fall skall förvissa sig om att båda har samtyckt till att adoptionen fårgå vidare, innan beslut fattas om att barnet kan överlämnas till de nyaföräldrarna. Regeringen föreslår att det skall vara den kommunala social-tjänsten som skall ha detta ansvar.Adoptionsorganisationerna och enskilda har med all rätt kritiseratregeringens förslag i denna del. I propositionen framgår det också tydligt attregeringen är informerad om att förslaget inte stöds av de som direkt berörsav adoptionerna och som borde veta vad som är bäst för såväl barnen somföräldrarna. Trots att regeringen således är medveten om protesterna ochinvändningarna mot förslaget och dessutom skriver att dessa bör tas på allvar(s. 62), väljer regeringen att föreslå att socialnämnderna skall fatta dettaavgörande beslut.Argumenten mot regeringens förslag i denna del är mångaoch alla väl grundade. För det första handlar det omsocialnämndernas naturliga brist på kunskap och erfarenhetav adoptioner samt brist på adekvat juridisk kompetens.Även om kommunernas socialsekreterare är kunniga vadgäller socialtjänstlagen är de sällan jurister i ordets verkligamening. I adoptionsfrågor handlar det om kompliceradjuridisk materia. Ofta är dokumenten som skall granskas påfrämmande språk, som även t.ex. tingsrätter har svårt attforcera. Det krävs också ingående kunskap ominternationella förhållanden, som kommunernas socialtjänstav naturliga skäl saknar.Det är ingen överdrift att hävda att i landets kommuner ärmycket hårt belastad. föreslår regeringen att den skall få ytterligare ettansvarsområde, och det i en fråga som är ytterst komplicerad och kräveromfattande resurser och kunskaper. Någon ekonomisk kompensation fördetta kan kommunerna inte heller räkna med. Vi anser att det är olyckligt attkommunernas socialtjänst får detta nya ansvar i ett läge då socialsekreterare imånga kommuner är överhopade med arbete på grund av t.ex. det allt störresocialbidragsberoendet och de allt fler placeringarna inom individ- ochfamiljeomsorgen.Även om regeringen tydligt markerar att förslaget inte får innebära atthanteringen av adoptionsfrågor drar ut , är långa handläggningstiderför adoptionsansökningar vanliga. De torde knappast bli kortarenär påläggs ytterligare ansvar.Vi delar därför den uppfattning som bl.a. kommit till uttryck i Adoptions-organisationernas förslag att på samma sätt som man beslutat skall ske iFinland och låta de auktoriserade adoptionsförmedlingarna ansvaraför den andra prövningen.Regeringen föreslår också att socialtjänstlagens 25 §kompletteras vad avser de adopterande föräldrarnas kunskapom barn. Skälet till att lagen skall kompletteras är attregeringen anser att adoptivföräldrar måste få kunskap omhur det är att vara föräldrar och att de också känner dettaansvar.Det torde vara få föräldrar som är så motiverade att få barnsom de som beslutar sig för att adoptera ett barn. Alla som påett eller annat sätt kommit i kontakt med dessa blivandeföräldrar vet att deras önskan och dröm att få barn är av ettalldeles särskilt slag. Ofta handlar det om år av försök att fåegna barn som leder till beslut om adoption. Att dålägga på dem ytterligare börda genom detta tillägg i lagenanser vi är onödigt. gör familjesekreterarna enprövning i samband med adoptionsutredningen. Denna ärofta av mycket hög kvalitet och innehåller bedömning omföräldrarnas lämplighet, vilket gör att vi inte anser att dettabör lagregleras särskilt. Regeringens förslag i denna del börsåledes avslås.Regeringen föreslår avslutningsvis att möjligheten för enskilda att utanförde auktoriserade adoptionsorganisationerna själva ordna adoptionen skallbegränsas. Enligt förslaget skall i princip bara släktadoptioner ochadoptioner där den som blir adopterad redan har ett förhållande till de nyaföräldrarna vara tillåtna. Förändringen görs med hänvisning till Haagkonven-tionen.Det stämmer att konventionen kräver att något organ förmedlaradoptionshandlingar från familjen till givarlandet. Men vi anser inte att dettanödvändigtvis måste innebära att enskilda adoptioner i praktiken heltavskaffas. Vi menar i stället att det även fortsättningsvis skall vara möjligtattadoptera enskilt. Den rent formella hanteringen av nödvändiga dokument kandå skötas av auktoriserad adoptionsorganisation. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar att de auktoriserade adoptionsorganisationernaanförtros beslutet att adoptionen får fortsätta i enlighet medHaagkonventionens artikel 17 c,2. att beslutar avslå regeringens förslag till tillägg isocialtjänstlagens 25 § om den eller de som vill adoptera hartillfredsställande kunskaper om barn,3. att beslutar att enskilda adoptioner även fortsättningsvis skallvara möjliga.