ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GL02K213 · 1997-10-06 00:00:00 — ska också i fortsättningen lyda under säger nej till EU:s ekonomiska och monetära union, EMU, därför att den inte är förenlig med vår syn på demokrati och decentralisering. Den finansiella samordning som följer med EMU innebär att tvingas ge upp väsentligt större delar av självbestämmandet. Om stannar utanför EMU, eller bättre uttryckt, om vi står fria från EMU, är det ännu viktigare att vi har en stark ekonomi. För att få detta behöver vi en egen valuta, så att vi kan dämpa konjunktursvängningar och möta assymetriska chocker och därmed mildra negativa effekter för sysselsättning och välfärd. bör utnyttja den frihet vi fortfarande har till egen penningpolitik. Det är bra att regeringen tar över beslut som rör växelkurssystemet från . Förra gången en ändring av växelkurssystemet var aktuell knöt en alltför högt värderad svensk krona till EU:s valuta. Det slutade med en katastrof och ränta. Till och med , , varnar för ett nytt växelkurssamarbete, 2. Det nuvarande systemet med en flytande växelkurs har uppenbarligen stora fördelar, bl.a. eftersom det då inte är möjligt att spekulera i devalveringar. Eftersom säger nej till EMU är det enligt vår uppfattning viktigt att behåller rätten att styra . Grundlagen bör inte ändras för att göra självständig, dvs. utanför demokratisk kontroll. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om styrning av .
mot · GL02K214 · 1997-10-06 00:00:00 — Enligt regeringsformen är regeringen ansvarig inför . De möjligheter som öppnas i RF 12:5 och i riksdagsordningen för ledamöter att rikta interpellationer och frågor till ett statsråd angående dennes tjänsteutövning är ett viktigt inslag i kontrollmakt. Mot denna bakgrund är det inte en godtagbar ordning att det inte finns något krav på att statsråden besvarar väckta interpellationer. Det lämnas utrymme för det enskilda statsrådet att själv avgöra huruvida en interpellation skall besvaras eller inte. förekom det i oacceptabel omfattning att interpellationer fick förfalla under åberopande av arbetsanhopning. Det är svårt att helt frigöra sig från känslan att det särskilt var de interpellationer som var besvärande att ta en offentlig debatt i som regeringen lät förfalla. Regeringsformen slår fast att all makt utgår från folket. Det är ett anständighetskrav att statsråden respekterar detta, bl.a. genom att besvara interpellationer från de valda ombuden för folk. En annan sak är att det i undantagsfall kan vara omöjligt att göra det inom stipulerad tid. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i regeringsformen och riksdagsordningen att det blir obligatoriskt för statsråden att besvara interpellationer som talmannen eller medgivit får väckas.
mot · GL02K215 · 1997-10-06 00:00:00 — har det inrättats ett antal olika ombudsmän för att hjälpa utsatta grupper att tillvarata sina intressen och rättigheter i samhället. Vi moderater har alltid ifrågasatt om ombudsmän är det bästa sättet att ta tillvara dessa gruppers intressen. har vi dock ett antal ombudsmän, (), JämO (), DO (), BO () och HO () som alla lyder under regeringen samt JO som lyder under . Om vi nu skall ha ombudsmän överhuvudtaget, och dessa skall kunna verka självständigt och oberoende i ordets verkliga bemärkelse och kunna tillvarata sina respektive gruppers intressen och rättigheter, måste de ligga under . Utrymmet för ett självständigt och oberoende agerande från de ombudsmän som sorterar under regeringen är begränsat. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag som innebär att KO, JämO, DO, BO och HO skall sortera under i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GL02K218 · 1997-10-06 00:00:00 — Tid för allmän motionsrätt Förtroendevaldas allmänna motionsrätt är en omistlig del av demokratin. Denna rätt får ej beskäras, snarare utökas. Det är därför naturligt att diskussionen kring och ifrågasättandet av utformningen av riksdagsledamöternas nuvarande allmänna motionsrätt såväl breddats som fördjupats. Övergången till kalenderårsbudget och förskjutningen av tidpunkten för budget- propositionens framläggande och den därtill knutna allmänna motionstiden medför Bl.a. minskar den tidrymd under vilken budgetpropositionen och de motioner i budgetfrågor som väcks under den allmänna motionstiden skall behandlas. Ökad tidspress i riksdagsarbetet blir följden. Parallellt med motionsarbetet i anslutning till budgetpropositionen ges riksdagsledamöterna, , möjlighet att motionsvägen framföra synpunkter och förslag i skiftande ämnen. Dock ges endast detta tillfälle till allmän motionsrätt. Detta kan inte vara vare sig demokratiskt eller arbetsmässigt riktigt. Om aktuella händelser skall kunna behandlas av , måste också möjligheter skapas att kunna agera vid aktuellt tillfälle. Det är ur denna synpunkt icke tillfredsställande att behöva vänta upp till för att kunna väcka en motion. Det förhållandet att riksdagsledamöterna måste invänta förslag från regeringen för att ges möjlighet att få en fråga behandlad i ett utskott, utökar knappast ledamöternas initiativ- och motionsrätt. Såväl demokratiska som arbetsmässiga skäl talar således för att en ny och mindre restriktiv ordning beträffande riksdagsledamöternas motionsrätt införes. Erfarenheterna och utvärdering av nuvarande ordning torde vara tillfyllest för att nu anamma att den allmänna motionstiden bör utökas till att omfatta någon eller några perioder utöver den motionstid som är knuten till budgetpropositionen. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att ge talmanskonferensen i uppdrag att se över den allmänna motionsrätten och till återkomma med förslag till ändring.
mot · GL02K219 · 1997-10-06 00:00:00 — /97 tog prop. 1996/97:70 om en ny vallag. Den nya vallagen innebär att vi bl a inför ett personvalssystem. Personvalet öppnar för marknadsföring av individer. Det är viktigt att sätta upp regler och normer inför personvalet. Det är viktigt att kandidater på alla nivåer måste redovisa var kampanjpengar kommer ifrån. Dessutom borde det finnas gränser för hur mycket man ska kunna använda i en personvalskampanj och hur stora bidragen ska kunna vara. Och man bör även reglera varifrån man ska kunna ta emot bidrag. Det finns uppenbara risker att ekonomi och knytning till viss bidragsgivare blir alltför stor utan en sådan reglering. Behovet för detta har framförts bla av , ordförande för . Med de kommande valen behövs en reglering. Det räcker inte att partierna själva reglerar bidragen genom överenskommelser, anser . Han kräver bl a att bidragen måste registreras öppet och eventuellt också begränsas. Annars uppstår större risker för korruption. Man fastslog i propositionen att man ännu inte vill sätta upp regler för sponsring av politiker. Majoriteten i har däremot uttryckt önskemål om att partierna skall komma överens om "enhetliga riktlinjer för hur den öppna redovisningen skall komma till stånd". Hela ansvaret läggs på partierna. påpekar majoriteten i att partierna, om de så vill, kan "utforma generella rekommendationer" om hur kandidaterna bör gå till väga. Redan i detta läge reserverade sig de gröna och ansåg att man istället för att lita på självsanering borde lagstifta om regler som rör sponsring av politiker. Erfarenheter från andra områden visar att när man släpper sponsring fritt utan att lagstifta om riktlinjer och regler slår det fel. Valen utgör grunden i vår demokrati. Den är alldeles för viktig för att vi ska kunna göra misstag. Det handlar inte enbart om väljarnas förtroende för politiker eller om skandaler eller korruption, det handlar också om det grundläggande faktum att de beslutande församlingarna ska representera folket och inte olika ekonomiska intressen. Naturligtvis ökar sannolikheten att man som kandidat blir mer synlig om man har mer ekonomiska resurser. Dessutom är det ur demokratisk synpunkt tveksamt om organisationer och företag kan köpa riksdagsledamöter. Därför ser vi det som ett absolut krav att vi möjligt med tanke på att valet är om mindre än lagstiftar om regler för sponsring av politiker som innehåller krav på obligatorisk redovisning av kampanjmedel och åtgärder för att säkerställa öppenheten en ekonomisk gräns för bidrag till kandidater regler om organisationers och företags rätt att sponsra kandidater. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att ge regeringen i uppdrag att lägga fram förslag till regler för sponsring av politiker i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GL02K220 · 1997-10-06 00:00:00 — Antalet ledamöter i utskotten Enligt 4 kap. 3 § riksdagsordningen skall varje utskott i bestå av udda antal ledamöter, dock lägst 15. Antalet ledamöter i utskotten fastställs av kammaren på förslag av valberedningen. Den nuvarande ordningen innebär att varje utskott har 17 ordinarie ledamöter.Detta innebär att det tillgängliga antalet suppleanter blir mindre. Bristen på suppleanter kan påverka utskottsarbetet på ett negativt sätt. Enligt vår uppfattning bör nuvarande ordning skyndsamt förändras. Vi föreslår därför en återgång till en ordning med 15 ordinarie ledamöter i varje utskott. Riksdagsordningen bör således ändras så att det av 4 kap. 3 § framgår att varje utskott skall bestå av 15 ledamöter. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar ändra 4 kap. 3 § riksdagsordningen i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GL02K222 · 1997-10-06 00:00:00 — Svensk tradition är att politiska beslut skall bygga på fakta, god kunskap och beprövad erfarenhet. Politiska beslut är inte bara grundade på en offentlig debatt, utan ofta på gediget utredningsmaterial. Utredningar, som haft betydande inslag av såväl experter, som olika erfarenheter av s.k. sakkunniga. Det är därför viktigt att åtminstone de statliga instanserna är ytterst noggranna i sitt sökande efter verkliga fakta. Vissa avsnitt i en utredning och underlag för politiskt beslut, bygger självfallet på värderingar, men hårdvaran måste rimligen finnas full acceptans för. Utredningar och olika myndigheters uppgiftslämnande om företeelser har skiftat och ibland kommit på absolut kollisionskurs. Ett av de mera flagranta exemplen var t.ex. när och statliga hade helt skilda uppfattningar om hur kraftig luftföroreningen var av t.ex. bilavgaser. Trots påpekande i riksdagsdebatter om dessa förhållanden så tog det mycket innan korrigering skedde. Saktfärdighet och/eller prestigeskäl fördröjde en omedelbar rättelse. kan orsaken bero på senfärdig inre kontroll och revision av ett verks verksamhet. Exempel finns från Försvarsmakten och från arbetsmarknadspolitikens område. Senaste internbråket på den statliga sidan är kritik av SJ och för att komma med glädjekalkyler. I stället för att försöka reda ut faktadelen så blir det via massmedia ett offentligt praktgräl. De två järnvägsmyndigheterna påstår att revisorerna har missförstått och RRV hänvisar till sin kritiska rapport, som kom , bedömningar av framtida järnvägstrafik. Rapporten underkänner investeringsplanerna och framhärdar i sin kritik. SJ:s företrädare å sin sida kontrar med att rapporten kommer att bli ett slagträ i lobbysyfte mot järnvägsinvesteringar. Självfallet kan de framtida bedömningarna gå isär eftersom de ofta bygger på både värderingar och på olika koncept från de samhälleliga politiska besluten. Men när det gäller dagsläget och det som föregått dagens situation borde det råda full samstämmighet mellan statliga verk och offentliga revisorer. För den politiska debattens möjlighet att bli seriös måste en förbättring ske. Regeringen måste få uppdrag att åstadkomma förändringar och förbättringar som kan leda till tydliga och klara fakta i basmaterial som ligger till grund för politiska beslut. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om korrekt bakgrundsmaterial i offentliga utredningar och rapporter så att politiska beslut kan bygga på seriös grund där den faktiska situationen redovisas.
mot · GL02K225 · 1997-10-06 00:00:00 — fattar oftast sina beslut i omedelbar eller nära anslutning till debatterna i kammaren. Mellan 25 och ägnas åt voteringar. I praktiken är beslutsfattandet mycket mera tidskrävande. Ledamöterna måste för göra en bedömning av när votering kan tänkas bli aktuell. De måste ofta med kort varsel ändra sina möten på hemorten, resor och sammanträden utanför . Sammanträden i måste avbrytas, och ledamöterna springa till kammaren. Vi föreslår att beslutsfattande koncentreras till ett eller ett par tillfällen , förslagsvis . Regeringen fattar sina beslut oberoende av när ärendena i praktiken betraktas som färdigbehandlade. På motsvarande sätt bör formella beslut kunna fattas vid i förväg bestämda tidpunkter. Med ett sådant förfarande skulle riksdagsarbetet underlättas väsentligt. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger talmanskonferensen till känna vad i motionen anförts om fasta beslutstillfällen i .
mot · GL02K226 · 1997-10-06 00:00:00 — Den nya budgetordningen, där budgetår är överensstämmande med kalenderår och budgetpropositionen följaktligen läggs fram , innebär en olycklig kollision mellan budgetarbetet och valrörelsen de år det är val. Vådorna av detta kan vi alla komma att bli varse . Enligt riksdagsordningen skall regeringen lämna budgetpropositionen till . En praxis håller nu på att utbildas där detta sker den tredje fredagen , . De år det är ordinarie riksdagsval skulle detta innebära att budgeten presenterades fredagen före valet, vilket självklart är en omöjlighet. Alternativet är emellertid inte mycket bättre. Det innebär nämligen att regeringen de år som det är riksdagsval inte behöver lämna budgetpropositionen till förrän efter öppnande. skall enligt regeringsformen normalt öppnas på femtonde dagen efter valdagen. Skulle det sedan bli regeringsskifte, vilket händer med jämna mellanrum, skall budgeten avlämnas efter det att en ny regering har tillträtt. Med val som händer , och med ett regeringsskifte som sker på snabbast möjliga sätt, innebär detta att budgeten måste lämnas senast den 18 eller . Detta är närmast en omöjlighet, även för personer med regeringserfarenhet eller anställning i kanslihuset. I det fall då regeringsfrågan är mer komplicerad och talmannens sonderingar med partiledarna drar ut finns det ett stupstocksdatum. Budgeten måste under alla förhållanden läggas fram och i så fall av en expeditionsministär och med ekonomiskt kaos som omedelbar följd. Att problemet som beskrivits ovan är en realitet är naturligtvis ingen överraskning för grundlagsfäderna. Från de icke-socialistiska partiernas sida förespråkade man i den diskussion som föregick den fyraåriga mandatperioden just en övergång till vårval. Detta motsatte sig socialdemokraterna bestämt. För att ändå få igenom den längre mandatperioden tvingades de fyra partierna kompromissa. Socialdemokraternas farhågor för minskat valdeltagande är svåra att förstå. Många goda skäl talar för vårval. Ett val i nära anslutning till att avslutar sitt arbete för våren skulle, förutom att problemen med budgetarbetet undanröjdes, innebära ett bättre sammanhang mellan riksdagsarbetet och valrörelsen. före ett val, när inte är samlad, är regeringens möjligheter att agera begränsade. Framför allt i tider när det råder ekonomisk oro är detta ett problem och kan leda till höjda räntor och sänkt kronkurs. Det är ytterligare skäl som talar för att tiden mellan att upplöses till en nyvald riksdag bör vara så kort som möjligt. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vårval.
mot · GL02K228 · 1997-10-06 00:00:00 — Bort med dem, som ständigt glömma, att vad stort som världen såg verkats har av späda krafter, spända av en eldig håg! Bort den blick, som, skarp för hindren, är för målets skönhet skum! Hädan, fege män och gubbar! Fjärmen er från heligt rum." ur dikten "Dexippos i samlingen I år . hyllar på prosa det enskilda initiativet och påminner oss om att mycket av det stora som världen skådat, är åstadkommet av enskilda människor. Ofta drivna av en inre övertygelse och ett bergfast engagemang för sin sak. Ledamöterna i riksdag har en möjlighet att motionerna om vilken fråga de vill, nämligen under den allmänna motionstiden i septemberoktober. skall fakta samlas in, motionerna skrivas och kontakter tas över grupp- och partigränserna för diskussioner om eventuella gemensamma ställningstaganden. Att begränsa för påverkan till endast måste vara olämpligt. Självklart vore det bättre om även , som andra parlament, hade ständig initiativrätt, dvs rätt att när omständigheterna så påkallar skriva en motion i ärendet. Jag tror inte att saker och ting blir bättre av att vänta på att en motion kan väckas. Om skall kunna hantera aktuella händelser så måste man också skapa möjligheter inom riksdagssystemet att agera i . Ett alternativ till ständig initiativrätt kan vara att lägga in i kvartalet. ägnas då motionerandet åt frågor som ligger i anslutning till regeringens budgetförslag. Med ständig initiativrätt eller motionstiden fördelad på tre-fyra gånger är jag övertygad om att dramatiken kring motionerandet försvinner. får en jämnare arbetsfördelning. tror jag att antalet motioner kommer att minska i antal. Med hänvisning till det anförda hemställs att ger talmanskonferensen i uppdrag att återkomma till med förslag till en reformerad motionstid i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GL02K230 · 1997-10-06 00:00:00 — I en krympande ekonomi är det angeläget att det finns förtroende för beslutsfattare. Det är viktigt att medborgarna har förtroende för att politiker lägger fram riktiga och väl avpassade besparingsförslag. Annars får vi ett utbrett misstroende för allt som görs, eller så protesterar ingen. Båda dessa konsekvenser är lika illa. Vad som krävs för att vända utvecklingen är dels att förtroendet för politiker ökar som medborgarna måste känna engagemang och vilja att delta aktivt i samhällets utveckling. Efter EU-valet framträdde många politiker i TV och ondgjorde sig över att valdeltagandet var så litet. Man ansåg att det var en skymf mot demokratin att medborgarna intog sofflocket i stället för att besöka vallokalerna. Det rådde stor samstämmighet om att nu krävs krafttag för att öka intresset från medborgarna. Det är alltid lätt när en fråga är aktuell att lova åtgärder, men när aktualiteten lagt sig så faller frågan lätt i glömska. Med tanke på att det snart återigen är val är det hög tid att fråga sig vad som gjorts eller vad som kan göras. Det är förvisso även angeläget att man vågar analysera vad som var orsakerna bakom det låga valdeltagandet. För det första måste man erkänna att något gått snett i det politiska etablissemanget. Ett av bevisen är att det finns ett tilltagande politikerförakt i . Nästan har vi den senaste mandatperioden fått se hur löften brutits. Detta ger politikerföraktet grogrund. Fallskärmar och kontokortsskandaler kommer sedan som löken på laxen. Dessa skandaler har också accelererat . är förtroendet slut. Då är det inte enbart de som begår felstegen som drabbas utan hela politikerkollektivet, och medborgarna känner missmod och ilska. Det måste vi som politiker förstå och bry oss om. Frågan är vad vi som politiker är beredda att göra. Ska vi fortsätta att sova inför det alltmer tilltagande ointresset och misstron från medborgarna eller ska vi stiga ner från våra taburetter och i ödmjukhet fråga oss vad som gick snett och söka rätta till det? Det kommer att krävas vidsynthet, ödmjukhet och tid för att få en förändring till stånd, men alla ansträngningar är värda att göras för att på nytt få vår demokrati att fungera med engagemang och förtroende för varandra som nyckelord. För att lösa dessa problem krävs ett aktiv agerande och ett åtgärdsprogram som syftar till att restaurera förtroendet för hela demokratin. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ett åtgärdsprogram för att minska politikerföraktet.
mot · GL02K231 · 1997-10-06 00:00:00 — För att förklara den diskriminering som finns på olika håll i vårt samhälle behövs en pluralistisk syn på förtryck. Det finns förtryck och diskriminering på grund av kön, ålder, etnicitet och funktionshinder. Men också av andra anledningar som klass och sexualitet. Vi kommer även i fortsättningen att behöva finna nya benämningar på de former av förtryck och diskriminering som vi upptäcker i vårt samhälle. En pluralistisk syn på förtryck lämnar utrymme för nya perspektiv och insikter. Våra ombudsmannainstitutioner har inrättats efter det att olika former av diskriminering blivit uppenbara för en större allmänhet. Vi har en jämställdhetsombudsman, en barnombudsman, en diskrimineringsombudsman och en handikappombudsman. Det har framförts förslag om att också inrätta en homosexualitetsombudsman, en äldreombudsman och en arbetslöshetsombudsman. Det är här vi anser att ett perspektivbyte behövs. 2 Olika dynamik men gemensam nämnare Förtryck och diskriminering sker på olika sätt och har olika dynamik, men det finns en gemensam nämnare. I stället för att inrätta nya ombudsmän för nya former av diskriminering som upptäcks anser vi att det vore önskvärt med en ombudsman med ett mer generellt ansvar. Denna ombudsman kunde verka utifrån de lagar för diskriminering som finns. Om det tillkom en ny lag om diskriminering skulle ombudsmannen kunna lägga denna till sina ansvarsområden. Vinsten vore att vi fick ett mer flexibelt system där även diskriminering som rör få människor skulle rymmas. föreslår att en utredning får i uppdrag att se över möjligheten att samordna alla eller några av de ombudsmannainstitutioner som nämndes ovan. 3 Ombudsman under ansvar ombudsmän är ett extraordinärt gransknings- och tillsynsorgan som konstitutionellt utgör en gren av kontrollmakt och som ligger helt vid sidan av såväl den statliga som den kommunala förvaltningsorganisationen. Det är ett organ för medborgarnas rättssäkerhet och det är inte avsett att ersätta den tillsyn och rättstillämpning som sköts av andra organ i samhället. , , och ligger under regeringen och är myndigheter. anser att det är lämpligare att myndig-heter med ombudsmannaansvar ligger under . En eventuell samordnad ombudsman med uppgift att granska och utöva tillsyn när det gäller flera former av diskriminering i borde sortera under på samma sätt som . Konstitutionellt är det en lämpligare konstruktion. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en utredning om samordning av och regeringens ombudsmän enligt vad i motionen anförts, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ombudsman under ansvar.