mot · GK02N15 · 1997-04-03 00:00:00 — med anledning av skr. 1996/97:83 och den inre marknaden 1 BakgrundDen inre marknaden är kärnan i det europeiska samarbetet. När det idagarna är regeringschefer och utrikesministrar från sexländer möttes i för att skriva under fördraget om europeisktekonomiskt samarbete så bör man komma ihåg att målsättningen redandå var att skapa en fri och gemensam inre marknad, i syfte att därigenomframmana ett sådant samarbete mellan människor i de olika länderna attkrig omöjliggjordes.Det första stora praktiska målet för de sex ursprungliga medlemsländernavar att avskaffa tullarna och skapa en tullunion. Även för länderna som stodutanför dåvarande EG var det tullfrågan som med rätta prioriterades.Under flera decennier verkade det som om tullar var de enda handelshindermellan länderna som man på allvar ville angripa. Ansträngningarna attharmonisera lagstiftningen mellan EG:s länder var halvhjärtade. Besluts-mekanismerna i det ursprungliga medverkade inte heller till attge förmågan att hantera besvärliga beslut. År av arbete för att skapa gemen-samma lagregler kunde spolieras av politiskt motiverade men sakligt omoti-verade veton från något land.Under början och mitten av var det uppenbart att dåvarande EGfungerade otillfredsställande. Trots att EG då utvidgats från 9 till 12 länderfrämst med politiska motiv - de tre tidigare diktaturländerna ,och skulle inlemmas i en förening av demokratiska länder -var EG anmärkningsvärt dåligt utvecklat för politiska beslut. Det fanns enväl fungerande tullunion, och det fanns en i tekniskt hänseende fungerandegemensam marknad för jordbruksprodukter, men i övrigt var skillnadenmellan länder inom och utom EG begränsad.Under slutet av 1980-talet genomförde EG två förändringar som kom att igrunden ändra . 1985 enades länderna om den s.k. enhetsakten, enförsta reform av beslutsreglerna inom EG som introducerade regler förmajoritetsbeslut. Därigenom fick de 12 medlemsländerna ett system för attpå vissa områden kunna fatta beslut utan att kompromisserna behövdessträcka sig så långt att syftet med beslutet förfelades.1988 kom den s.k. Checcinirapporten. I denna visade rapportens upphovs-man ekonomiprofessorn på de stora ekonomiska fördelarna med attta bort handelshinder av olika slag mellan medlemsländerna. Kommissionenomvandlade rapporten till en detaljerad vitbok där man skisserade hur EG:sländer på förbluffande kunde ta bort dessa handelshinder och skapaen, i verklig mening, inre marknad. I stor politisk enighet beslutade med-lemsländerna att skapa denna inre marknad före utgången av 1992.När nu samarbetet sköt fart på började också andraområden utvecklas. I enades man dels om att förstärka ochformalisera samarbetet på områden som inte täckts av - detvar så den andra och tredje pelaren i samarbetet skapades - dels om attverkligen göra den inre marknaden till en marknad utan hinder genom attländerna enades om en gemensam valuta.2 Den inre marknadens betydelseOrganisation och struktur inom dagens EU har ofta sina rötter 20-25 årbakåt i tiden, men dagens arbetsuppgifter och arbetsbelastning tillhör desenaste 10 åren. Vad EU under denna relativt korta tid åstadkommit ärimponerande. Samarbetet har visat en förmåga att producera konkretaresultat till nytta för befolkning. Det går inte att uppskattavälfärdsvinsterna av EU men de är uppenbarligen mycket stora även omman bara räknar de rent ekonomiska aspekterna.För oss moderater är det uppenbart att vi måste slå vakt om vad somåstadkommits, men framförallt fortsätta mot en än mer välfungerande fri inremarknad i . Den inre marknaden bör förverkligas fullt ut. bör förenklas för att göra detta möjligt. bör med kraftpåverka övriga medlemsländer så att de ofullbordade delarna av deninre marknaden - liberaliseringen av transportsektorn, telekommunikationer-na och energimarknaden - realiseras.En väl fungerande inre marknad är en förutsättning såväl för ökad internhandel som för en förbättring av EU:s konkurrenskraft internationellt. Medundantag för den inre marknadens genomförande har medlemsländernahuvudansvaret för de övergripande åtgärder som är nödvändiga i respektiveland för att förstärka tillväxten, förbättra konkurrenskraften och stimuleraföretagandet.Även om den inre marknaden är på väg att förverkligas är den långt ifrånfullbordad.Det brister när det gäller att uppnå en effektiv och uniform tillämpning avEU-reglerna i medlemsländerna. Exempelvis sker den offentliga upphand-lingen inom EU fortfarande så att den i huvudsak upphandlas nationellt.Flera länder släpar efter med att införa i dennationella lagstiftningen.Flera direktiv gällande varuområdet, bygg- och anläggningsarbeten, vatten,energi, transport och telekommunikationer och inom tjänsteområdet har integenomförts alls eller bara delvis i olika medlemsländer.Detta skapar problem för svenska företag. Vidare undermineras fördelarna- ökad tillväxt, förbättrad konkurrenskraft och ökat välstånd - som en välfungerande inre marknad skulle kunna ge. bör agera kraftfullt för attförverkligandet av den inre marknaden genomförs fullt ut.Sverige bör ta initiativ till en förstärkning av kommissionens möjligheteratt agera mot medlemsländer som brister i genomförandet av EU-direktiv. Demedel kommissionen har att ta till är att skicka ett motiverat yttrandetill syndande medlemsland och, om inte detta hjälper, ta upp fallet inför . Efter att ett land "fällts" i men fortfarande integenomför direktivet kan kommissonen hos domstolen begära att vite skallutdömas. Erfarenheterna av detta nya system med vite är ännu mycketbegränsade men processerna i tar lång tid.Det är viktigt att kommissionens möjligheter att agera mot länder som inteuppfyller sina fördragsmässiga förpliktelser förstärks. bör verka fördetta.3 PrinciperGrunden för välstånd, såväl i som annorstädes är en fri marknads-ekonomi. Det är fria företag och företagsägare på marknaden som har bästförmåga att skapa välstånd.Därför är det fel när man, som vissa medlemmar i regeringen, beskriverEU-samarbetet som "en motvikt mot de stora företagens samarbete". Dettaär naturligtvis i grunden helt fel synsätt. Statsmakten får inte utformas elleruppfattas som antagonistisk i förhållande till näringslivet - vare sig tillstoraeller små företag.Statsmaktens uppgift är att lägga fast långsiktiga stabila regler för före-tagande. En del av dessa regler måste vara gemensamma på en gemensaminre marknad. Men alla regler behöver inte vara lika i EU:s samtliga med-lemsstater eller för den delen inom alla delar av medlemsstaterna. Ökadeansträngningar att skapa en bättre fungerande inre marknad innebär inte attharmonisering är önskvärd på alla områden. Tvärtom kan det vara till fördelför utveckling att olika länder prövar olika ansatser för att lösaproblem.4 Några exempel4.1 RegelreformeringEn moderat politik inom EU hade på en rad viktiga och avgörandepunkter avvikit från den nuvarande regeringens politik. är detgivetvis så att en rad värderingar är oförändrade vilket medför att detfinns en betydande överensstämmelse mellan den politik regeringen föroch den vi skulle förorda.Det finns dock anledning att rikta kritik mot regeringen på ett antalpunkter.Ett europeiskt företag som skall dra nytta av den inre marknaden genom attvara aktivt på flera olika nationella marknader märker snart att det finnsbetydande skillnader i regelverket mellan de olika länderna. Arbetet med attföra samman dessa nationella regler är därför viktigt, inte minst för demindre företagen. Förenklat kan man säga att femton regelverk ersätts av ettgemensamt . Detta är givetvis en stor fördel.Dessvärre förfelas ibland den goda tanken av att det gemensammaregelverket som de 15 länderna antagit tillsammans är så komplicerat attharmoniseringen delvis förlorar sitt syfte.Arbetet med regelreformering är därför väsentligt. Det är helt uppenbart attdet fortfarande finns en rad EU-regler som blivit obsoleta eller på annat sättförlorat sin betydelse. Kommissionen har inlett ett program för regel-reformerning - SLIM. De övergripande tankarna bakom SLIM är goda menimplementeringen är fortfarande dålig. SLIM täcker bara in en bråkdelav det för näringslivet relevanta regelverket.Det bör vara en viktig svensk prioritet att understödja kraven på ensystematisk genomgång av i syfte att förenkla dessa.Vad gäller regelreformering i bör det framhållas att regeringensuttalade ambitioner i sig är goda, men har handlingarna talat ett annatspråk. Den borgerliga regeringens beslut om en systematisk genomgång avexisterande svenska lagar och regler i syfte att kunna ta fram förslag tillförenklingar och avregleringar avbröts av den socialdemokratiska regeringennär den tillträdde 1994. Först tog regeringen beslut om sinvariant av systematisk genomgång av regler som berör företagen. Samtidigtär det uppenbart att det inte finns något ordentligt system för konsekvens-analys av lagar och regler som innebär ökade bördor och problem för före-tagen. Regeringen har genomfört en lång rad sådana åtgärder sedanregeringsskiftet.4.2 Märkning av produkterUnder senare år har frågan om märkning av livsmedel blivit en viktigfråga inom EU. Den har på flera områden drivit kravpå obligatorisk märkning av livsmedel. Det har varit enkelt att genommedierapporteringen vinna kortsiktiga massmediala sympatier genom atthela tiden kräva flera märkningsregler. Dessvärre har regeringenuppenbarligen inte gjort en ordentlig principiell analys av det verkligabehovet av märkning och konsekvenserna av utökade lagregler.För det första kan man konstatera att märkningregler givetvis leder tillproblem och kostnader för producenterna. Sådana effekter kan inte ignoreras,konsekvensen blir högre priser för producenterna.För det andra bör man ta hänsyn till att frivillig märkning oftast är ettbättre alternativ än obligatorisk märkning. På flera områden har konsumen-ternas efterfrågan skapat förutsättningar för frivillig märkning. Exempel påfrivilliga men mycket spridda märkningar av produkter är KRAV-märket pålivsmedel, "Bra miljöval" och Nordiska rådetsSvanmärkning. Sådana märkningssystem ger ofta betydligt mera informationtill konsumenterna än lagstadgade krav på t.ex. märkning av ursprungsland.Obligatorisk märkning tränger ut den frivilliga märkningen som är ettresultat av konsumenters och miljöorganisationers egna preferenser. När detgäller miljöområdet kan obligatorisk märkning vidare uppfattas som enofficiellt sanktionerad norm, utöver vilken man inte behöver drivamiljöarbetet ytterligare.För det tredje innebär regeringens märkningspositiva linje att kankomma att utnyttja sitt inflytande ineffektivt. Det finns viktiga frågor somfaller under kategorin skydd av hälsa och miljö som är betydligt viktigare änexempelvis kravet på märkning av bestrålade kryddor.4.2.1 Omotiverade krav på kryddmärkningJust fallet med de bestrålade kryddorna är ett bra exempel på missriktadeambitioner. Dessvärre kan kryddor sprida smitta. Detta för allmänhetenofta okända förhållande har sedan många decennier varit orsaken till attdet i de flesta europeiska länder funnits lagkrav på att kryddorna skallbehandlas för att smittförande bakterier skall dödas.Det finns två behandlingsmetoder, giftiga gaser eller bestrålning. NärSverige införde ett förbud mot bestrålning avlivsmedel vände sig de flesta remissinstanserna mot ett förbud som ävenomfattade kryddor. Radioaktiv bestrålning dödar bakterier men lämnar ingakvarvarande effekter. Eftersom kryddorna inte är levande organismer finnsingen risk för mutationer eller andra effekter.Remissinstanserna påpekade att de hälsovådliga effekterna av behandlingmed giftiga gaser däremot inte var kartlagda. Det svenska förbudet var ocksåett slag i luften eftersom man inte kunde upptäcka om kryddorna varbestrålade eller ej.Genom anpassningen till är försäljning av kryddor sombestrålats nu åter tillåten. Regeringen vill utan saklig grund få fram ett kravatt dessa kryddor, och produkter som innehåller kryddor som bestrålats, skallmärkas med varningtexter. Det finns ingen som helst saklig grund för dettakrav.Sverige bör inte längre driva sådana krav inom EU. Det skadar Sverigesanseende och minskar möjligheterna för att agera i frågor som är avverklig betydelse för folkhälsan.4.2.2 Märkning av genmodifierade produkterFör närvarande väcker förekomsten av genmodifierade grödor mycketstarka känslor. Detta är förståeligt eftersom tekniken bakom s.k.genmodifiering är svår för allmänheten att förstå. Det finns dock ingenanledning att i onödan underblåsa oro. Genom denna nya teknik kanförvisso en gröda få förändrade egenskaper, precis som egenskapernakan förändras genom traditionellt växtförädlingsarbete. Men ofta syftarinte genmodifieringen till att ge produkten (grödan) annorlundaegenskaper utan fastmer att ändra produktionsförutsättningarna.I detta sammanhang finns det givetvis problem. Genmodifierade organis-mer bör inte tillåtas spridas fritt i naturen. Vidare måste den genmodifieradegrödans egenskaper testas och kontrolleras. Detta är naturliga och motivera-de försiktighetsåtgärder. har en lagstiftning som reglerardetta.Det är också rimligt att konsumenterna kan få kännedom om genmodifie-ringen ändrat egenskaper hos den produkt de köpt. Regeringen kräveremellertid att alla livsmedel som består av eller innehåller genteknisktmodifierade organismer skall märkas med varningstexter. Vi anser att dettavore fel.Om inte produktens egenskaper förändrats finns det inga motiv för särskildmärkning. Då leder det bara till att konsumenterna skräms att inte användagentekniskt modifierade grödor. Det vore olyckligt eftersom genteknisktmodifierade produkter kan medverka till både ökad produktion och för-bättrad kvalitet.Regeringen bör därför upphöra med att driva särkrav beträffande märkningav produkter som består av eller innehåller gentekniskt modifierade organis-mer.4.2.3 UrsprungsmärkningRegeringen har krävt obligatorisk ursprungsmärkning avkött. i efterdyningarna av galna ko-krisen har ministerrådet beslutatinföra en sådan märkning.Vi har full förståelse för den oro som finns bland många inför risken attköttkonsumtion skall kunna leda till sjukdom. Indiciertyder ju på att det finns ett sådan samband. Att kött som säljs då ärursprungsmärkt kan leda till en känsla av minskad risk. Ur denna synpunkt ärköttmärkningsbeslutet förståeligt.Men innebär ett system med en obligatorisk ursprungsmärkningett avsteg från den inre marknadens principer. gäller beslutet nötkött.Snart kommer kanske krav på ursprungsmärkning även av fjäderfä och ägg,eller på odlad fisk eller grönsaker.I de flesta fall vet konsumenten vilket land som är ursprungsland när hanköper en jordbruksprodukt. På helt frivillig väg informerar handlaren omvarifrån produkten kommer. Att införa obligatorisk märkning slår undanbenen för den frivilliga produktinformationen och kan i värsta fall minskainformationen till konsumenterna genom att kraven på obligatoriskinformation uppfattas som ett tak för den mängd information som behöverges till konsumenten.Obligatorisk ursprungsmärkning kan också utvecklas till ett slags normsom leder till att produkter med "fel" ursprung får en i det närmaste omöjligkonkurrenssituation. Detta kommer att leda till ökade priser.Beslutet angående ursprungsmärkning av kött är nu fattat. bördock inom EU motverka försök att införa sådana obligatoriska krav påursprungsmärkning inom andra områden.4.3 EnergimarknadenRegeringens taktiskt motiverade men sakligt ounderbyggda kärnkrafts-avvecklingspolitik kommer att leda till kraftiga förändringar på desvenska energimarknaderna. Det är uppenbart att frågan om den framtidagasanvändningen är föremål för omfattande diskussioner. Detta är i sigallvarligt eftersom en ökad gasanvändning i syfte att kompenserabortfallet av elproduktion från kärnkraften leder till ökade utsläpp och ensämre miljö.Den ekonomiskt och miljömässigt omotiverade avvecklingspolitikenverkar dessutom få negativa effekter på politiska hållning i viktigaavregleringsfrågor inom EU. Regeringen har i skrivelsen gjort klart attSverige i EU:s arbete med energipolitiska frågor vill ha ett undantag frångasmarknadsdirektivet. Syftet är att reglera priser med hänvisning till att densvenska marknaden är "omogen".Förvisso är den svenska gasmarknaden omogen. Det främsta skälet tilldetta är att vi tack vare användning av miljövänlig vatten- och kärnkraft intebehövt använda fossila bränslen i elproduktionen. I värmeproduktionen harde fossila bränslena alltmer trängts undan av biobränslen. Vidare har denbegränsade gasintroduktion som ändå skett i varit föremål föromfattande politiska förvecklingar.Vi moderater anser att om regeringen hade förmått hålla en realistisk ochkonsekvent linje i energipolitiken så hade förutsättningarna även förgasintroduktionen varit mindre oklara - om än inte särskilt goda. bördärför verka för en fortsatt avreglering av såväl elhandeln som gashandeln iEU.4.4 ArbetsrättRegeringen konstaterar i skrivelsen att man vill "värna om varje landsrätt att genomföra direktiv på ett för landet naturligt sätt". Det ärgivetvis ett krav som är lätt att instämma i men finns detanledning att ifrågasätta den tolkning. Regeringensäger att den vill slå vakt om parternas och kollektivavtalens viktiga rollinom arbetsrätten. Det är korrekt att denna roll är mycket stor. Detär dock inget skäl för att det övergripande målet för agerandeskall vara att värna om denna "svenska modell".Regeringens främst plikt borde vara att modernisera den svenska arbets-rätten för att på så sätt kunna ge bättre förutsättningar för nya riktigaarbeten.I detta perspektiv är det nödvändigt att även kritiskt ifrågasätta kollektiv-avtalen. Att generellt försöka implementera på det arbetsrättsligaområdet genom kollektivavtal innebär en ytterligare och olycklig blandningav offentlig och privat regelgivning. Regeringens linje riskerar att leda tillattytterligare stärka de arbetsrättsliga organisationernas ställning i förhållandetill deras medlemmar.Det finns således starka skäl för att regeringen bör modifiera sitt krav påatt införa bestämmelser om semi-dispositiva regler i arbetsrättsliga direktiv. 5 HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om sanktionsmöjligheter mot medlemsländer sombrister i genomförandet av överenskomna direktiv,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en systematisk genomgång av isyfte att förenkla dessa,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om märkning av produkter som innehåller bestråladekryddor,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om handeln med gas och el,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om de arbetsrättsliga reglerna.