mot · GL02Fi215 · 1997-10-06 00:00:00 — 2 Regeringens ekonomiska politik 2.1 Ett åttonde misslyckande 2.2 Socialdemokraternas dubbla trovärdighetsproblem 2.3 Utan bättre företagsklimat ingen stabil tillväxt 2.4 Politiken ger inte önskat resultat 3 Den ekonomiska utvecklingen 3.1 Utvecklingen i omvärlden 3.1.1 Bättre än väntat i 3.1.3 Höjda tyska räntor? 3.1.4 Osäkerhet om EMU gynnar kronan 3.2.1 Förbättrad konjunktur på kort sikt 3.2.2 Ryckighet och återställare hindrar långsiktig tillväxt 3.2.3 Statistikpolitik räcker inte 3.2.4 Familjen och det civila samhället viktiga för långsiktig utveckling 3.2.5 Fattigpensionärer och barnfamiljer förlorare 3.2.7 Kreativ bokföring med många återstående problem 3.2.8 Skillnad mellan ökat resursutnyttjande och ökad tillväxt 3.2.9 Amortera på statsskulden men nettosparandet hos hushållen 4 En politik för nya jobb, rättvisa, personligt ansvar, uthållig tillväxt och framtidstro 4.1 En välbalanserad finanspolitik 4.2 Målet är att minska den totala arbetslösheten 4.3 En gott företagsklimat skapar nya framtidsjobb 5.3 Tillväxtpolitik för nya jobb 5.4 Vården och omsorgen 6 Kommunsektorn inför 2000-talet 6.1 Regeringens politik i praktiken 6.2 Gapet mellan behov och resurser 6.3 För en real förbättring krävs ytterligare 19992000 7 alternativ till fördelning per utgiftsområde och utgiftstak 7.1.1 Utgiftsområde 1. 7.1.2 Utgiftsområde 2. 7.1.3 Utgiftsområde 3. 7.1.4 Utgiftsområde 4. 7.1.5 Utgiftsområde 5. 7.1.6 Utgiftsområde 6. 7.1.7 Utgiftsområde 7. 7.1.8 Utgiftsområde 8. 7.1.9 Utgiftsområde 9. Hälsovård, sjukvård och social omsorg 7.1.10 Utgiftsområde 10. Ekonomisk trygghet vid sjukdom 7.1.11 Utgiftsområde 11. Ekonomisk trygghet vid ålderdom 7.1.12 Utgiftsområde 12. Ekonomisk trygghet för familjer och barn 7.1.13 Utgiftsområde 13. Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet 7.1.14 Utgiftsområde 14. 7.1.15 Utgiftsområde 15. 7.1.16 Utgiftsområde 16. 7.1.17 Utgiftsområde 17. Kultur, medier, trossamfund och 7.1.18 Utgiftsområde 18. Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande 7.1.19 Utgiftsområde 19. Regional utjämning och utveckling 7.1.20 Utgiftsområde 20. Allmän miljö och naturvård 7.1.21 Utgiftsområde 21. 7.1.22 Utgiftsområde 22. 7.1.23 Utgiftsområde 23. Jord- och skogsbruk, fiske med 7.1.24 Utgiftsområde 24. 7.1.25 Utgiftsområde 25. Allmänna bidrag till kommuner 7.1.26 Utgiftsområde 26. 7.2 Socialförsäkringssektorn vid sidan av statsbudgeten 7.3 Förslag till utgiftstak 7.5 Utgiftstak för den offentliga sektorn Mer tid för barnen och en bra vård och omsorg är viktiga målsättningar i budgetalternativ. För att öka rättvisan mellan olika barnfamiljer och ge större valfrihet och flexibilitet införs ett beskattat vårdnadsbidrag på och barn. görs en skattesänkning på ca för alla med normala inkomster genom sänkning av egenavgifterna . Bostadsbidraget höjs och barnbidraget blir till viss del behovsprövat. Vårdnadsbidraget ska vara beskattat och ge möjlighet till avdrag för styrkta barnomsorgskostnader. som antalet äldre ökar har sjukvårdsköerna vuxit . Därför vidtas åtgärder som netto ger mer än regeringen till kommunsektorn för perioden fram . Därutöver anslås över statsbudgeten till bland annat sänkning av högkostnadsskydd för läkemedel, stöd till handikappade samt förebyggande arbete när det gäller drogmissbruk. Genom en rättvis fördelningspolitik höjs alla pensioner genom att den tvåprocentiga basbeloppssänkningen från krisuppgörelsen 1992 återställs. Därigenom uppnås en full värdesäkring till skillnad från regeringens förslag. Även pensionstillskottet höjs med och inkomstprövningen av änkepensionen slopas. Vardagsbrotten prioriteras genom att polisen får mer än regeringen. Totalt satsas mer till rättsväsendet, mer till Tullen samt mer för effektivare skatteindrivning och bekämpning av ekobrott. Etik i marknadsekonomin ger smidighet och sänker de så kallade transaktionskostnaderna. vill se en ökad avreglering med ökat personligt ansvarstagande och etiska riktlinjer. Nya arbetstillfällen skapas då människor finner det mödan värt att starta och utveckla företag. För att förbättra företagarklimatet stimuleras tjänster till hushåll, skatten inom tjänstesektorn sänks, liksom skatten på arbetande kapital och arbetsgivaravgifterna. Dessutom avskaffas värnskatten, riskkapitalavdraget återinförs och dubbelbeskattningen på risksparande avskaffas. Vidare sänks fastighetsskatten till av taxeringsvärdet och skatten tas bara ut på 1/3 av markvärdet . Utöver strukturella reformer satsar mer än regeringen (brutto) för långsiktig tillväxt och företagande. sänker skattenivån med 1998 och ca 1999 och 2000 jämfört med regeringens förslag. Utöver kostnadsbesparingar på ca vardera året ökar statens inkomster med ytterligare 1998 genom utförsäljning av statlig egendom, som en kassamässig engångseffekt på minus 12 miljarder uppstår 1998 när årets sista momsinbetalning uppskjuts 1999. Sammantaget innebär detta att statens lånebehov 1998 helt elimineras och amorteringen av statsskulden kan inledas. tar inte i sitt budgetalternativ i anspråk det utrymme som regeringen anser skall finnas att fördela 1999 och 2000. Beräkningarna, antagandena och redovisningen av det påstådda utrymmet är så osäkra att det inte är rimligt att inteckna dessa belopp för politiska åtgärder. Ett eventuellt överskott bör dock delas mellan sänkningar av de mest skadliga och snedvridande skatterna och en amortering av statsskulden. Tabell 1 Den offentliga sektorns finanser. Förändringar i förhållande till regeringens förslag. -28,64 -29,30 -30,26 Intäkter i statsbudgeten 1 -26,69 -26,95 -27,77 Statsbudgetens primära saldo2 (minskat lånebehov) Socialförsäkringssektorn vid sidan av statsbudgeten -1,27 -0,72 Summa konsoliderad offentlig sektor 1 Exklusive intäkter till följd av försäljning av statliga företag och engångseffekt p.g.a. framflyttad momsinbetalningstidpunkt. 2 Korrigerat för engångseffekter elimineras lånebehovet helt 1998. Se tabell 10. 2 Regeringens ekonomiska politik 2.1 Ett åttonde misslyckande Budgetpropositionen 1998 är den åttonde stora proposition som den socialdemokratiska regeringen lägger på bord i syfte att få ner arbetslösheten. genomförde fyrklöverregeringen ett antal strukturreformer för att stärka tillväxtkraften i svensk ekonomi. Den socialdemokratiska regeringen började sin bana med ett antal ideologiskt betingade återställare. introducerades den s k Perssondoktrinen. Den går ut på att det är omöjligt att sanera statens finanser och undanröja strukturella hinder för tillväxt och nya jobb. propositioner har helt varit inriktade på budgetsanering oavsett om de kallats sysselsättningsproposition, tillväxtproposition eller budgetproposition. Den gemensamma faktorn är att tillväxtfrämjande åtgärder har saknats. hävdar regeringen att budgetsaneringen är fullbordad. Trots detta lyser fortfarande de tillväxtfrämjande, strukturella åtgärder som skulle kunna ge nya jobb i det privata näringslivet med sin frånvaro. Allt tal om skördetid och vändpunkter kan inte överskyla det faktum att regeringen har misslyckats med sin viktigaste uppgift. Arbetslösheten i är fortfarande högre än när den socialdemokratiska regeringen tog över . Då var ca 315 000 personer öppet arbetslösa, nu är det ca 370000. Årsmedeltalet för kategorin kvarstående arbetssökande utan arbete var enligt AMS 487209 , 495055 och 506834 . Prognosen för hela 1997 om 8,4 procents öppen arbetslöshet är den högsta . Detta står i bjärt kontrast mot de vallöften som ledde till regeringsmakten. Därför är det häpnadsväckande att visioner och offensiva åtgärder när det gäller att åstadkomma nya riktiga jobb saknas även i denna proposition, när nu bara av mandatperioden återstår. Regeringen verkar nu i praktiken ha gett upp alla tankar på att föreslå egna åtgärder som syftar till att öka sysselsättningen i de privata företagen. I stället handlar det om en kamp mot statistiken. Att överge arbetslinjen och att i stället generationsväxla bort människor med livserfarenhet skapar lätt känslan hos de äldre att de inte behövs. varnade för denna utveckling redan när regeringen presenterade sitt löfte att halvera just den öppna och inte den totala arbetslösheten, ett mål som bevisligen leder till fel åtgärder. 2.2 Socialdemokraternas dubbla trovärdighetsproblem Socialdemokraterna vann valet på två huvudlöften. Arbetslösheten skulle pressas ner . Och det skulle vara slut på nedskärningarna i vården, omsorgen och skolan. Bägge dessa löften har brutits. Arbetslösheten är den högsta och lite talar för att det nya löftet om 4 procents öppen arbetslöshet kan uppnås med regeringens politik. Resurserna kommer fortfarande att understiga behoven inom vården och omsorgen , trots de nya miljarder regeringen utlovat. Löftena från valrörelsen gäller alltså inte längre. Trovärdigheten är allvarligt skadad. Ovanpå detta kommer att regeringen visat sig ideologiskt oförmögen att samla den egna rörelsen kring ett kraftfullt program med strukturella åtgärder för ett varmare och stabilare företagsklimat. Det går inte att bortse från att socialistisk ideologi inte är ändamålsenlig när det gäller att stimulera företagare att expandera och nyanställa. 2.3 Utan bättre företagsklimat ingen stabil tillväxt I finansplanen målar regeringen i rosenrött. Vi kommer att ta steget in med hög tillväxt, låg inflation och sjunkande arbetslöshet heter det. Allt är alltså redan bra, men skall nu bli ännu bättre. Låneberoendets tid är förbi, försäkrar statsministern. Visst kommer de löpande underskotten att upphöra. Men det sägs inte mycket om statsskulden på . Är den som har en statsskuld på inte längre satt i skuld? Har den husägare som klarar sina månatliga räntor inte längre någon skuld att ta hänsyn till? Eftersom regeringen inte föreslår några strukturella åtgärder mot den massarbetslöshet som riskerar att bita sig fast, är risken stor att konjunkturförbättringen kan bli ganska kortvarig. Regeringen verkar utgå från att konjunkturuppgången är ett normaltillstånd som varar i all evighet och frukterna av denna uppgång intecknas in i nästa sekel som redan givna. Kriser och nedgångar, som alltid kommer förr eller senare, existerar inte i regeringens kalkyler. Den offentliga sektorns konjunkturkänslighet kvarstår. Visst ser det bra ut i det korta perspektivet. Budgetsaneringen och räntenedgången får draghjälp av den internationella konjunkturen. Inflationen är mycket låg och växelkursen är också på en lagom nivå. Vi kan se fram mot en bra konjunktur och . Men i ett längre perspektiv är regeringens oförmåga att hantera politiskt svåra strukturella reformer av t ex lönebildning och arbetsrätt det allra största hotet. Därför är risken stor att den goda konjunkturen bryts innan vi kommit in i en ny tid med långsiktig och stabil tillväxt. Då är det förödande att ha så konjunkturkänsliga offentliga finanser och ett så högt skattetryck. När nästa lågkonjunktur kommer sjunker inkomstsidan ihop p g a minskad aktivitet och ökande arbetslöshet, som kostnader för ökande arbetslöshet exploderar och statsfinanserna riskerar att försämras igen som . 2.4 Politiken ger inte önskat resultat Sammanfattningsvis ägnar regeringen inte politisk kraft åt företagsklimatet och de strukturella problem som gjort att halkat från 3:e till 17:e plats bland . Den verkar sakna såväl ideologi som strategi för att få landets famljeföretag att växa och blomstra i ett varmare och mer stabilt klimat. Inget tyder på att regeringen med den i propositionen redovisade politiken kan avskaffa massarbetslösheten. Regeringens ekonomiska politik byggs därför på lösan sand. Det hjälper inte att renovera fasaderna när det är själva grunden som vacklar. 3 Den ekonomiska utvecklingen 3.1 Utvecklingen i omvärlden Finansplanens analys av den internationella utvecklingen är mer beskrivande än analyserande. Ett antal centrala frågor om den fortsatta utvecklingen i vår omvärld borde ha analyserats för att finanspolitiken skall kunna ges rätt inriktning i ett medelfristigt perspektiv. 3.1.1 Bättre än väntat i väntade många bedömare att med fallande räntor, relativt svag tillväxt och låg inflation skulle ersättas med ökande global tillväxt och tilltagande inflation med stigande långa räntor. Detta gällde i särskilt hög utsträckning den förväntade utvecklingen i . Utvecklingen har dock blivit betydligt bättre än befarat. Federal Reserve har bara behövt höja policyräntan en gång. Inflationsförväntningarna har successivt dämpats. Man kan tolka den amerikanska utvecklingen på två sätt. Ett mer optimistiskt synsätt är att en avreglerad och väl fungerande arbetsmarknad, den internationella konkurrensen och den teknologiska utvecklingen har skapat förutsättningar för att stabila priser skulle kunna förenas med högre tillväxt . Det mer pessimistiska synsättet utgår från att den starkare konjunkturen kommer att leda till höjda styrräntor i såväl som . Bakgrunden skulle vara att de flesta ekonomier i är inne i mer eller mindre kraftfullt stigande konjunkturförlopp, medan de asiatiska ekonomierna befinner sig i stora valutarelaterade svårigheter. Några viktiga händelser och utvecklingstendenser kommer att påverka den svenska utvecklingen. Det gäller bl a frågan om och kommer att klara konvergenskriterier och inhemska politiska problem för tidtabellsenlig målgång i EMU. En annan fråga av stor betydelse för den svenska utvecklingen är om Federal Reserve trots allt kommer att behöva höja styrräntorna när efterfrågan och sysselsättning nu bara fortsätter att öka. Och kommer tillväxten bland EU-länderna att bli tillräckligt stark för att konvergenskriterier och minskad arbetslöshet skall kunna realiseras? Regeringen nöjer sig med att i finansplanen konstatera att har inflationen i inte satt fart, utan snarare fallit. Flera bedömare menar dock att den amerikanska ekonomin riskerar att ändra karaktär när tillväxten nu fortsätter att vara rekordhög med snabbt växande privat konsumtion. Denna utveckling riskerar att leda till flaskhalsar och därmed högre policyräntor och stigande räntor som direkt kommer att fortplanta sig till . Det är inom parentes värt att notera att den ensidigt i finansplanen väljer att förklara den låga arbetslöshetsnivån i jämfört inom EU utifrån den väl avvägda finans- och penningpolitiken. Den strukturellt väl fungerande ekonomin, den flexibla arbetsmarknaden och de avsevärt lägre skattenivåerna anses tydligen inte spela någon roll i regeringens analys av amerikanska förhållanden. 3.1.3 Höjda tyska räntor? Utvecklingen i beskrivs i finansplanen vara inne i en uppgångsfas, även om det just i , och finns en kvardröjande osäkerhet. Den ekonomiska utvecklingen inklusive den för statsfinanserna sägs vara bra. Det stora problemet är just arbetslösheten med f n 18 miljoner människor utan arbete, varav hälften längre än . Uppgången fortsätter av allt att döma i främst och , medan och har en sämre utveckling. Från ett EMU-perspektiv framträder nu den bild som varnat för när tillväxten utvecklas ojämnt mellan de potentiella deltagarländerna. För är utvecklingen i av avgörande betydelse både vad gäller ränteutvecklingen och vårt handelsutbyte. har varnat för inflationsutvecklingen när importpriserna nu ökar kraftigt i konjunkturuppgången. Mer och mer talar därför för att kan komma att höja räntan. Det går i varje fall inte att bortse från möjligheten att såväl de amerikanska som tyska räntorna kan komma att höjas, som den svenska räntemarginalen gentemot D-marken glädjande nog har minskat. 3.1.4 Osäkerhet om EMU gynnar kronan Allt talar också för att EMU startar planenligt enligt tidtabell med en bred grupp av länder som deltagare. Osäkerheten om den tyska situationen och om deltagande kan påverka den tyska marken negativt. Den politiska klarhet som skapats om att kommer att stå utanför unionen med dess osäkerheter kommer kortsiktigt antagligen att gynna den svenska kronan. Återhämtningen i den svenska ekonomin fortsätter. Uppgången visar också att utvecklingen blivit mer balanserad. Tillväxten tog ordentlig fart . Till detta bidrog ökningar i såväl privat konsumtion, investeringar som export. Det är värt att liksom i finansplanen notera styrkan av att denna uppgång sker av mycket stram finanspolitik. 3.2.1 Förbättrad konjunktur på kort sikt kan alltså nu trots allt se fram mot en starkare ekonomisk utveckling. Detta gäller även för de offentliga finanserna. Det finns tre huvudförklaringar till förbättringen av de offentliga finanserna . En hög offentlig andel av BNP bidrar i en bra konjunktur till att förbättra statens finanser lika snabbt som en dålig konjunktur försämrar dem. Skattehöjningarnas andel av saneringsprogrammet är klart större än utgiftbesparingarnas andel över hela perioden 19941998. Den ekonomiska återhämtningen verkar alltså vara robust med tydliga tecken på en kommande privat konsumtionstillväxt. Men de långsiktiga inflationsriskerna kommer framförallt från lönebildningen. Mycket av den fortsatta utvecklingen hänger på hur den kommande avtalsrörelsen kommer att gå. Fallande arbetslöshet riskerar som alltid att skapa överhettning. Problemet i är att bristen på strukturella ekonomiska åtgärder och en oförändrad förhandlingsstruktur på arbetsmarknaden ger allvarliga inflationsrisker redan vid hög arbetslöshet. LO-ekonomerna säger till exempel: Vi vill därför att regeringen ökar tempot i reformeringen av lönebildningen för att säkerställa en uthållig tillväxt. Men regeringen försöker nu framställa verkligheten som att den nu löst alla problem. sägs stå inför en skördetid. Problemet är att regeringen under sina vid makten inte förmått göra någonting åt grundläggande strukturella ekonomiska problem. Alla bedömare från till LO-ekonomerna pekar t ex på den dåligt fungerande lönebildningen som ett av de största hindren för ökad långsiktig tillväxt och minskad arbetslöshet. 3.2.2 Ryckighet och återställare hindrar långsiktig tillväxt Regeringens fram-och-tillbaka-politik har varit förödande, liksom målet att försöka halvera den öppna arbetslösheten och inte den totala. Ryckighet, företagarfientliga återställare och instabila villkor för företagande är normalt heller ingen bra jordmån för tillväxt och nya jobb. Regeringens statistikpolitik kan kanske hålla nere statistiken över den öppna arbetslösheten över valdagen. Den leder däremot inte in i en ny era av långsiktig tillväxt och väsentligt högre sysselsättning. 3.2.3 Statistikpolitik räcker inte Arbetslösheten verkar nu falla, även om budgetpropositionen bekräftar att regeringen inte klarar målet med halverad öppen arbetslöshet . En del av förbättringen är genuint ökad efterfrågan på arbetskraft, men mycket av den förbättrade statistiken beror på att regeringen fört över arbetslösa till allehanda utbildningsprogram. Genom har 67.500 tidigare arbetslösa personer t o m augusti flyttats ut ur den s k arbetskraften. Så har arbetslöshetsstatistiken pressats tillbaka i önskad riktning. Därtill hade ca 9500 personer beviljats s k tillfällig avgångsersättning. Den allra viktigaste förklaringen till den s k ljusningen på arbetsmarknaden är alltså kreativ bokföring. Det här håller inte i längden. Folk vill ha riktiga jobb i fler och växande företag. Men är det färre och färre arbetande som skall bära de allt tyngre skattebördorna för de allt fler som befinner sig i kunskapslyft, förtidspensioner, tillfälliga avgångsvederlag, generationsväxlingar, 55 plus, som kvalitetshöjare, ALU, i arbetsplatsintroduktion eller någon av alla de andra åtgärderna i av AMS-åtgärder som erbjuds oftast i 6-månadersperioder. Aldrig har så få gjort så mycket för så många som de förväntas göra framöver. Det går inte i längden att köpa sysselsättning för skattepengar som man tar från änkor, handikappade, barnfamiljer och genom straffskatt på vanligt lönearbete. Kommunerna och deras kärnverksamheter, vård, omsorg och skola lovas, generöst 16 nya miljarder. Men det nämns inte i propositionen om att regeringens politik med andra handen successivt tar tillbaka från kommuner och landsting , främst genom ökade, i beskattning avdragsgilla egenavgifter. 3.2.4 Familjen och det civila samhället viktiga för långsiktig utveckling Det är anmärkningsvärt att ingenstans i budgeten räknar regeringen med familjen som samhällets viktiga byggsten, också för att den ekonomiska utvecklingen skall bli långsiktigt positiv. Det är i stället myndigheter, stat och kommun som är viktiga för utvecklingen. Det är dags att inse att trygga familjer är vinst för . Det civila samhället måste ges en större roll i långsiktiga positiva utveckling. 3.2.5 Fattigpensionärer och barnfamiljer förlorare I finansplanen sägs att ålderspensionärer har klarat sig väl. Man måste dock väga in de rapporter som entydigt pekar på att många pensionärer inte har råd att besöka tandläkaren, eller betala för de nödvändiga medicinerna. Fler och fler väntar också på sina starr- eller höftledsoperationer i de växande vårdköerna. Grundproblemet förmår dock regeringen fortfarande inte göra något åt. När fyrklöverregeringen fick lämna över regeringsmakten till Socialdemokraterna tillkom det 1000 ny jobb . Men den tillväxten lyckades regeringen kväva genom sina företagsfientliga återställare. Regeringen har , med sina återställare, med de 28 dagarnas arbetsgivarperiod i sjukförsäkringen, med den förtida momsinbetalningen, med den kosmetiska statistikpolitiken, mycket riktigt fått se sysselsättningen inte arbetslösheten minska med över 100.000 personer . Det är bra att denna minskning nu bromsas upp. Men även årets budgetproposition är alltså fri från konkreta åtgärder mot djupa strukturella problem. Därför har aldrig heller arbetskraften i procent av befolkningen i åldern varit så låg som den förväntas bli . Stoltheten över att i budgeten ha återställt sina egna återställare verkar något överdriven. Regeringen har fram till emfatiskt försvarat de 28 dagarnas arbetsgivarperiod i sjukförsäkringen. Men , efter ett förlorat år och en storm från landets familjeföretagare och deras organisationer skall besparingen återställas, för att underlätta företagande. Regeringen erkänner alltså indirekt att den har försvårat företagande under hela detta år. Det vore värt att utreda hur många som i onödan hållits i arbetslöshet för att arbetsgivarna inte vågat ta på sig en månads ansvar för den nyanställdes sjukförsäkring och vad detta har kostat. Regeringens fram-och-tillbaka-politik blir nog något förvirrande för medborgarna. Först brutala nedskärningar i vården, omsorgen, skolan, änkepensionerna, de handikappades assistentersättningar, försämringarna för fattigpensionärer och barnen som enligt både LO och är krisens stora förlorare. Så plötsligt före valet ändras budskapet . Problemen sägs vara lösta och skördetiden inne. 3.2.7 Kreativ bokföring med många återstående problem Det är värt att notera att regeringen i och med budgetpropositionen nu sammantaget har utlovat kostnadshöjande åtgärder motsvarande ca . Det samlade saneringspaketet på innehåller ca i utgiftsminskningar. Vad som sker är att huvuddelen av dessa tas tillbaka eller neutraliseras med nya utgifter. Förbättringen av statsfinanserna har efter det att utgiftsökningarna i budgetpropositionen genomförts alltså skett till genom ökade skatteintäkter. Besparingarna har dessutom skett med en för oss Kristdemokrater oacceptabel fördelningspolitik, där de svagaste grupperna drabbats allra hårdast. Man skall dessutom notera att enligt RRV:s beräkningar består hela 89,9 miljarder av budgetförstärkningen av engångseffekter och av 62,3 miljarder i engångseffekter, bl a genom ändrade regler för momsinbetalning, inlösen av aktier i , försäljning av fastigheter och att man flyttat in Kärnavfallsfondens miljardtillgångar i statsbudgeten. 3.2.8 Skillnad mellan ökat resursutnyttjande och ökad tillväxt Det finns anledning att varna för att den snabba ökningen i den ekonomiska aktiviteten inte är en genuin ökning av tillväxten utan snarare effekterna av ett ökat kapacitetsutnyttjande i näringslivet. Hotet ligger i att det s k produktionsgapet kommer att slutas /99.