mot · GK02Sk36 · 1997-04-04 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:74 Vissa frågor inför allmän fastighetstaxering av lantbruk I propositionen föreslås vissa ändringar i bestämmelserna omfastighetstaxering års allmänna fastighetstaxeringav lantbruksenheter.Det kan på goda grunder antas att de brister som har blivit uppenbara isamband med den senaste omtaxeringen av småhus också gäller beträffandesmåhus på lantbruksenhet. Det beror på att i stort sett samma värderingsför-farande ska användas.Den utredning som har tillsatts för att se över taxeringsförfarandet är bådeviktig och nödvändig. Utredaren ges utrymme att återkomma med förslag som därmed, efter beslut i , kan trädai kraft . Regeringen måste vara bereddatt vidta åtgärder som kan träda i kraft och då även omfatta småhuspå lantbruksenheter. Det är också av stor vikt att sådana förändringar kanomfatta småhusägare som har drabbats orättmätigt av 1990 och 1996 årsfastighetstaxeringar. Detta bör ges regeringen till känna.Det är särskilt allvarligt att permanentboende i så kallade attraktivaområden har drabbats mycket hårt vid de senaste omtaxeringarna av småhus.För och nationen är det viktigt att kunna bibehålla en levandelandsbygd, som för övrigt redan är hårt ansträngd. Det vore djupt olyckligtom bebyggelsen i skärgårdsområden och andra attraktiva områden så gottsom uteslutande skulle komma att ägas av fritidsgäster, som vistas där baraunder någon eller några månader . Det riskerar att utarma denoffentliga servicen och kulturen i sådana områden av landet.Det är helt orimligt att fiskare, hantverkare och pensionärer ska tvingasflytta till följd av att deras hus ligger på fel ställe. När de en gång i tidenköpte eller ärvde sina bostäder kunde de rimligtvis inte veta att de långtsenare skulle beskattas så hårt som är fallet. De som förvärvar småhus isådana här områden till skyhöga priser kan antas ha nog med inkomster föratt klara en hög fastighetsskatt. Det är dock värre för de permanentboende,som bott i samma område . Fastighetsskatten tar dessvärre ingafördelningspolitiska hänsyn. Den slår i många fall blint.Det finns en rad tveksamheter i fastighetstaxeringen som förtjänar attbelysas och ifrågasättas.I fastighetstaxeringen har den så kallade belägenhetsfaktorn stor betydelseför vilka taxeringsvärden som ska fastställas. Strandnära tomt och strandtomtär faktorer som automatiskt leder till väsentligt högre taxeringsvärden. Dettabör ifrågasättas och begreppen bör om möjligt utmönstras helt ur taxerings-förfarandet. Det handlar inte om några större inkomstbortfall för stateneftersom endast ett begränsat antal fastigheter av naturliga skäl omfattas avdessa bestämmelser. Detta bör ges regeringen till känna.Vid undersökningar av förvärv i så kallade attraktiva områdenframkommer att och taxeringsvärden överensstämmer mycketdåligt. Endast i cirka en tredjedel av fallen hamnar taxeringsvärdet iintervallet av köpeskillingen. Det är anmärkningsvärt med tanke påatt lagen säger att taxeringsvärdet ska utgöra av marknadsvärdet. Det ärockså så att ett förhållandevis stort antal hamnar långt ifrånvad som kan betraktas som skäliga taxeringsvärden i förhållande tillköpeskillingen. Taxeringsvärdena sträcker sig från av köpe-skillingen. Noterbart är att detta bara handlar om fastigheter som har såltsunder den iakttagna perioden.I samband med fastighetstaxering ökade man antalet värde-områden drastiskt till 7 300 stycken. Det var förmodligen ämnat att ökaprecisionen i fastighetstaxeringen, men har med all säkerhet bidragit tillmotsatsen. Det beror till stor del på att antalet försäljningar som ligger tillgrund för taxeringen i många fall blir för få. Det statistiska urvalet blirlitetoch har låg tillförlitlighet. Det borde föranleda att färre värdeområdenanvänds, eller i vart fall att ett större antal försäljningar måste ha ägt rumföratt de ska kunna bilda underlag för omtaxering. Detta bör ges regeringen tillkänna.RSV:s tillämpning av taxeringsreglerna är i många fall godtycklig, ellerinnefattar i vart fall ett mycket stort tolkningsutrymme. Det gäller inte minstnär RSV fastslår vilken tabellnivå som ska användas i enskilda fall samtvilken åldersinverkanstabell som ska användas. Enligt min mening måsteantalet tabeller i vart fall komprimeras temporärt innan ett nytt system förtaxering kan sjösättas. När det gäller åldersinverkan kan ett hus, enligtRSV:s regler, inte vara äldre än av årgång 1929, vilket alldeles uppenbart ärfelaktigt. Detta bör ges regeringen till känna.I RSV:s tillämpning förekommer det att så kallad normaltomt fastställs till100 kvadratmeter. Det kan exempelvis i ett autentiskt fall innebära att enfiskare med en tomt får ett tomttaxeringsvärde på730 . Om normaltomten istället fastställs ,vilket förefaller mer skäligt, skulle motsvarande tomttaxeringsvärde bli330 . Detta är hänförligt till RSV:s tillämpning, vilket är orimligtmed tanke på vilka effekter det kan få i det enskilda fallet. Istället borde ianvisningarna slås fast att normaltomt ska fastställas till , vilket är särskilt angeläget för boende i så kallade attraktiva områden.Detta bör ges regeringen till känna.För att kunna ta hänsyn till individuella faktorer lokalt bör de lokalafastighetstaxeringsnämnderna, i vilka lekmän har ett inflytande, återinföras.Detta bör ges regeringen till känna.Det måste, med tanke på att många permanentboende kan tvingas flytta,övervägas om inte köp för fritids- respektive permanentboendeändamål kansepareras vid fastighetstaxeringen. En annan möjlighet är att lägga framtidaköp till grund för taxeringsvärdet i nyköpta hus. Det skulle innebära att dennya innehavaren i förväg får bättre kännedom om vilken fastighetsskatt somkommer att tas ut, något som naturligtvis kan vägas in i kalkylen redan närköpet görs. Risken för fusk med köpeskillingen måste beaktas om en sådanförändring ska göras. Detta bör ges regeringen till känna.En orättvisa består också i att förmögenhetsskatt läggs ovanpå fastighets-skatten i de fall taxeringsvärdet har satts mycket högt. Det innebär att densom har sin i praktiken enda förmögenhet i form av sitt hus, och taxeras tillett värde , tvingas betala dels fastighetsskatt och delsförmögenhetsskatt för den del av husets taxeringsvärde som överstiger900 . Det bör ifrågasättas om förmögenhet i form av hus förpermanentboendeändamål ska ligga till grund för förmögenhetsbeskattning. fall bör ett förmögenhetsskattefritt intervall införas, exempelvis mellan900 000 och i taxeringsvärde. Detta bör ges regeringen tillkänna.Som finansieringskälla i de fall ovanstående förslag innebär minskadeskatteintäkter bör höjd reavinstskatt på försäljning av småhus, från dagens15-procentiga nivå, övervägas. Detta bör ges regeringen till känna. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att åtgärder måste vidtas års fastighetstaxering avlantbruk,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om den så kallade belägenhetsfaktorn,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om värdeområden,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om åldersinverkan och tabellnivå,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om normaltomt,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om lokala fastighetstaxeringsnämnder,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om separering av fastigheter för permanentboende respektivefritidsboende vid fastighetstaxeringen,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om förmögenhetsskatt som en effekt av fastighetstaxering,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om reavinstskatt på försäljning av småhus.