mot · GK02N12 · 1997-03-20 00:00:00 — med anledning av skr. 1996/97:71 , EU och handelspolitiken inför 2000-talet I skrivelsen anges att öppen världshandel utgör detövergripande målet för svensk handelspolitik och attfrihandel är en av de viktigaste förutsättningarna förekonomisk utveckling, tillväxt och sysselsättning.Regeringen avser att verka för att EU:s handelspolitik blirmer öppen mot omvärlden. Regeringen vill ävenfortsättningsvis värna om det multilaterala handelspolitiskaregelverket inom WTO.Frihandel och transporterVi instämmer till många delar med den allmännainriktningen i skrivelsen om värdet av en fri handel. Dock ärdet viktigt att peka på en grundläggande motsättning mellanen alltmer expanderande världshandel och de miljöproblemsom transporterna av denna handel förorsakar.Världshandeln expanderar ungefär dubbelt så snabbt somvärldsproduktionen. Det är ett grundläggande uttryck för de fördelar som imånga fall följer med en specialiserad produktion, där varje land gör vad deär bäst på. Det kan också vara ett uttryck för att människor vid ett ökatvälstånd efterfrågar varor som inte tillverkas i det egna landet eller medandra kvaliteter än inhemska produkter.De ökade transporter som följer med den ökade handeln leder dock imånga fall till stora och ökande miljöproblem. I de centrala delarna avEuropa finns redan en växande "transportinfarkt" av lastbilar som orsakarstora problem t.ex. på de tyska motorvägarna och över . Den ökandeflygtrafiken leder till problem med trängsel i luften på många håll. Denväxande landsvägs-, flyg- och sjötrafiken leder till ständigt ökande utsläpp avkoldioxid, som motverkar andra ansträngningar att dra ner på utsläppen.Värdet av en friare rörlighet för varor och personer måste därför vägas motde i grunden ohållbara miljöproblem som en alltför stor rörlighet orsakar.Det bästa sättet att nå en bättre balans mellan önskemålen om rörlighet ochminskad miljöpåverkan är ett mer aktivt utnyttjande av ekonomiskastyrmedel där varje transport får betala för den miljöpåverkan den orsakar.För att inte skapa otillbörlig konkurrens mellan olika trafikslag och mellantransportmedel från olika länder bör det vara ett prioriterat område inom detinternationella samarbetet att komma överens om gemensamma minimi-nivåer för beskattning av transporternas externa effekter. Detta berörs intedirekt i skrivelsen. Vi föreslår därför att genom ett tillkänna-givande framhåller vikten av att detta område tas upp bland de prioriteradefrågor som bör driva inom bl.a. EU och WTO.Social- och miljöklausulerRegeringen redogör i skrivelsen för det aktuella läget attinförliva frågor om miljö och arbetsvillkor i WTO-avtalen.Det främsta motståndet mot att på allvar ta upp frågorna iWTO kommer från utvecklingsländerna, som fruktar attmiljö- och arbetsvillkor skall användas av de rika länderna iprotektionistiskt syfte. Mot bakgrund av hur många i-länderofta agerat för att skydda sina marknader för t.ex. Teko-import och i många andra sammanhang är u-ländernasfarhågor i och för sig förståeliga. är det uppenbartatt något måste göras, att nuvarande brist på hänsyn tillmiljö- och sociala konsekvenser i världshandeln inte ärgodtagbar.Två handlingslinjer är tänkbara. Den bästa är givetvis om det är möjligt attinom ramen för WTO komma överens om vissa minimistandarder när detgäller miljö och arbetsvillkor som bör gälla vid framställning av produktersom sedan blir föremål för internationell handel. Det är givet att sådanaminiminivåer måste ta hänsyn till ekonomiska och kulturella skillnadermellan olika länder. Lägre löner och sämre, men efter landets standard ändågodtagbar, arbetsmiljö kan inte i sig vara skäl för utestängande. Enminimistandard för arbetsvillkor får i första hand ta sikte på att kommatillrätta med de värsta avarterna av exploatering av människor, avförnedrande behandling av kvinnor, av barnarbete och livsfarliga arbets-miljöer och av grova brott mot mänskliga rättigheter. Koppling till kan vara en möjlighet.När det gäller miljöskydd kan i de flesta fall regelverken sannolikt varatuffare och mer likna dem man har i i-länder med rimlig grad av miljö-medvetenhet. De utvecklade länderna bör gå före, genom att till exempelutveckla livscykelspecifikationer för produkter som är känsliga ur miljö-synpunkt. Ingen, inte heller befolkning, tjänar i längden på attmiljökraven ställs för lågt för att man skall vinna kortsiktiga handelspolitiskafördelar. I fall där så sker är det för övrigt ofta andra än u-ländernasbefolkning som tjänar på de låga miljökraven, t.ex. multinationella företagsom exploaterar det låga miljöskyddet i fattiga länder och sedan kan dravidare när kraven skärps eller miljön är så förstörd att den kanutnyttjas.Om det visar sig omöjligt att komma fram till överenskommelser inomWTO med den angivna inriktningen, bör som en andrahandslösning ländersom har strängare egna miljökrav ges möjlighet att skydda sig själva förmiljödumpning genom importavgifter på, eller i vissa fall förbud mot, importav varor som uppenbart producerats på ett sätt som allvarligt skadar miljönoch som inte är tillåtet i importlandet. Sådana möjligheter måste av bådeprincipiella och praktiska skäl tillämpas restriktivt, men det är viktigt att definns och utnyttjas, både för att göra det praktiskt möjligt för miljö-progressiva länder att gå före i miljöarbetet och för att länder som grovtförsummar sitt miljöarbete skall känna en press till förbättringar.Riksdagen bör som sin mening ge regeringen tillkänna vad här anförts ominriktningen av arbete när det gäller hänsynen till miljö ocharbetsvillkor i handeln.Avveckling av doldasubventionerEn friare handel mellan länder förutsätter också att företageni olika länder ges likartade förutsättningar vad gällersubventioner och stöd av olika slag. Uppenbarahandelshinder som tullar, importavgifter och importkvoterkompletteras ofta av mer dolda som t.ex. statligasubventioner till vissa näringar som får snedvridande effektpå den internationella konkurrensen.Sådana dolda subventioner är vanliga bland annat inom jordbrukssektorn.Även inom energisektorn är det vanligt med olika slag av doldasubventioner, främst till energiintensiva företag. Det måste vara en viktigprioritering för att i det internationella arbetet verka för förbud motdenna typ av subventioner. bör som sin mening ge regeringendetta till känna.Handelspolitiken ochdjurens rätt tillvälbefinnande ("animalwelfare")I propositionen till den nuvarande djurskyddslagen(1987/88:93) anförde den dåvarande jordbruksministernMats följande: "Det har också framförtssynpunkter på att de krav som ställs på husdjursskötseln iSverige också skall gälla för djurprodukter som importeras.Frågan om import av varor som har framställts medproduktionsmetoder som är förbjudna här i landet kan intelösas i det här sammanhanget. Denna fråga får även tas uppvid internationella förhandlingar".Samtliga efterföljande regeringar har också framhållit att man varitdrivande inom olika internationella fora, t ex i arbetsgruppen Handel ochmiljö inom WTO, för att påskynda analysen mellan handel och process- ochtillverkningsmetoder. Så sent som uttalade den dåvarandehandelsministern att det från svensk sida nu var angeläget att djurskyddetlyftes fram för sådana överläggningar. Handelsministern angav även attfrågan om djurskydd ("animal welfare") bör lyftas fram vid tolkningen avWTO-avtalen.I skrivelsen sägs ingenting om hur regeringen arbetat med frågor som rörhandelspolitiken och "animal welfare". Det sägs heller ingenting om hur manvill se den framtida handelspolitiken på detta område. Med tanke på attSverige i flera sammanhang framhålls som ett föredöme då det gäller arbetemed djurfrågor föreligger stort behov av att regeringen i framtida skrivelserredovisar arbetet med denna fråga tydligare, förslagsvis med egen rubrik.Under de senaste åren har flera djurskyddsfrågor som har haft beröringmed avhandlats internationellt. Exempel på sådana ärimportförbud mot skinn från djur som fångats i bensax samt EU:skosmetikadirektiv. Arbetet med dessa frågor har dock påverkats negativt pågrund av att WTO-avtalen sagts inte ge något stöd. Med tanke på detta är detnu viktigt att lyfter fram frågan om "animal welfare" vid tolkningenav WTO-avtalen.Den gemensamma handelspolitiken bör vara utformad på ett sådant sätt attden främjar arbetet för djurens välbefinnande. Den bör speciellt ta hänsyn tilldjurens välbefinnande vid handel där levande djur ingår i bilden. Vidare börden gemensamma handelspolitiken utformas på ett sådant sätt att den gerstöd för olika instrument, t ex produktmärkning, så att konsumenterna lättarekan ta hänsyn till hur djur behandlats då de gör sitt val av varor. Detsistnämnda kan t ex innefatta märkning av kött efter produktionsmetod ellerav kosmetika- och hygienprodukter om de är testade på djur eller ej. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om beskattning av transporternas externa effekter som ett prioriteratområde för handelspolitiken,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om miljö- och sociala klausuler som ett prioriterat område förhandelspolitiken,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om avvecklingen av dolda subventioner som ett prioriterat områdeför handelspolitiken,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att den gemensamma handelspolitiken bör vara utformad på ettsådant sätt att den främjar arbetet för "animal welfare",5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att handelspolitiken bör utformas så att den ger stöd för olikainstrument, t.ex. produktmärkning, så att konsumenterna lättare kan tahänsyn till hur djur har behandlats då de gör sitt val av varor,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att "animal welfare" skall lyftas fram vid tolkningen av WTO-avtalen,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att regeringen i framtida skrivelser bör redovisa arbete som rörhandelspolitiken och "animal welfare" under egen rubrik.