mot · GL02So610 · 1997-10-06 00:00:00 — En ny alkohol- och narkotikapolitik Moderata samlingspartiets utgångspunkt är respekten för den enskilde individens förmåga att ta ansvar och att forma sitt eget liv. Det offentligas uppgift är att skapa förutsättningar för ett enskilt ansvarstagande, samt att bistå och värna de medborgare som saknar personliga förutsättningar för att själva ta ett personligt ansvar. Bruket av alkohol är en del av vår kultur med månghundraåriga traditioner. är det angeläget att göra en klar åtskillnad mellan bruk och missbruk av alkohol. Alltför ofta blandas dessa begrepp ihop, vilket bl.a. har fört med sig att för en alkoholpolitik som skiljer sig markant från den syn i dessa frågor som är vanlig i vår omvärld. Hos många svenska politiker finns det en övertro på totalkonsumtionens betydelse, och då försummar man den grupp som utgör av befolkningen, men som svarar för av all alkoholkonsumtion. Så länge inga insatser riktas speciellt mot missbrukarna kommer det svenska samhället inte att varaktigt kunna minska de sociala och medicinska problem som alkoholmissbruket medför. Den stora majoriteten av befolkning är fullt kapabel att ta ansvar för sin egen alkoholkonsumtion, utan restriktioner och regler. Detta bör vara vägledande för den svenska alkoholpolitiken. Vår uppfattning är att alkoholpolitiken skall inriktas på opinionsbildning, inte minst i skolan, och på att minska missbruket av alkohol. Preventiva åtgärder skall sättas in i form av t.ex. upplysning vid barn- och mödrahälsovården. ANTundervisningen i skolorna måste intensifieras. Vi vill också betona föräldrarnas oavvisliga ansvar att se till att de egna barnen inte dricker alkohol. Det offentliga kan endast medverka till ett stöd genom information och normbildning. Förbudslinjen har visat sig ge dåliga resultat i arbetet mot alkoholmissbruk. Som bevis för detta kan bl.a. anföras att andelen missbrukare trots den förda politiken hållit sig , samt att alltfler rapporter ger belägg för att hembränningen ökat och fortfarande ökar. Opinionsbildning, andra och ansvarsfulla värderingar och ett nytt förhållningssätt är betydligt effektivare. Mot den bakgrunden bör alkoholpolitikens mål vara att upprätta en balans mellan den enskildes frihet under ansvar å ena sidan och riskerna för missbruk å den andra. Åtgärder för att begränsa alkoholkonsumtionen måste vidtas på såväl kort som lång sikt. Den politik som bedrivits i har i alltför hög utsträckning koncentrerats till totalkonsumtionen. Detta har inneburit att problemet med den grupp som överkonsumerar alkohol inte tillräckligt uppmärksammats. Det finns inget entydigt samband mellan totalkonsumtion och alkoholskador. Däremot för överkonsumtionen av alkohol med sig omfattande sociala och medicinska problem. Kostnaderna för samhället är mycket höga och lidandet för den enskilde och dennes anhöriga är mycket stort. Missbruket har också en stark koppling till våld och andra former av brott och ligger bakom ett stort antal olyckor samt orsakar i många fall en alltför tidig död. Det är mot den bakgrunden viktigt att minska alkoholkonsumtionen, men detta skall ske utan en fixering vid totalkonsumtionen, något som ofta har lett till felaktiga prioriteringar och åtgärder. Det är viktigt att de åtgärder som vidtas för att minska alkoholkonsumtionen inte uppfattas som trakasserier av den övervägande del av befolkningen som inte har några problem med sin alkoholkonsumtion. Därför har vi avvisat förslag om strängare utskänkningstillstånd, högre åldersgränser, ingrepp mot marknadsföring och dylikt. För att åtgärderna skall vara verkningsfulla krävs acceptans från en bred opinion. Det gäller att mobilisera människornas egen ansvarskänsla för sig själva och sin omgivning. Det är viktigt att de åtgärder som vidtas, på såväl lång som kort sikt, vinner förståelse hos den breda allmänheten. I och med att det finns en stor kunskap om de medicinska och psykiska skador en alltför stor konsumtion av alkohol kan leda till, finns också en bra grund för åtgärder som är nödvändiga för att hjälpa och stötta dem som redan befinner sig i ett missbruk, men också för att minska rekryteringsbasen för nya missbrukare. Starkare gemenskaper minskar riskerna för missbruk. Förbättrade förutsättningar att servera öl, vin och sprit till rimliga priser ger erfarenhetsmässigt en bättre dryckeskultur än den som utvecklats utan social kontroll. Det viktigaste instrumentet är och förblir opinionsbildning och information. Inom många andra områden har information och aktiv upplysning visat sig mycket effektiv. Ett utmärkt exempel på detta är de antirökkampanjer som bedrevs främst i slutet på och som ledde till en kraftig minskning av rökning bland ungdomar. Redan före tobakslagens tillkomst hade också många miljöer, t.ex. vissa offentliga lokaler, sammanträdesrum, inrikes transporter, gjorts rökfria. Detta visar att effektiva och regelbundet återkommande informations- och hälsoupplysande kampanjer skapar större förståelse hos enskilda människor och har större påverkan på deras attityder än restriktioner och förbud. En förbudslagstiftning, som upplevs som förmynderi, åstadkommer kanske ett ändrat beteende, men ej förändrade attityder. Den som har ett starkt behov av att skaffa sig alkohol, och hindras att köpa på sedvanligt sätt väljer andra kanaler. Den omständigheten att priset för hembränd sprit upprätthålls på ''kända'' nivåer visar att denna marknad är välorganiserad och att den har en betydande omfattning. Dagens debatt gäller inte om missbruk kan skada. Det råder inga delade meningar om detta. Frågan gäller om det är skäl nog för att på alla sätt försöka begränsa, försvåra och skambelägga ett ansvarsfullt bruk av alkohol, det bruk som utgör myntets ena sida. Det går inte att bedriva en trovärdig alkoholpolitik utan att ta fasta på alkoholens två sidor. Det är därför, som tidigare anförts, angeläget att göra en klar åtskillnad mellan bruk och missbruk av alkohol. Helt uppenbart har alkoholdrickandet sociala och estetiska kvaliteter. Människor tycker om att umgås över ett glas, de uppskattar fester där alkohol ingår. Rätt använda skänker dessa drycker ökad livskvalitet, de ger mervärde till måltider av både smak- och umgängesmässigt slag. Ett måttligt drickande tycks också ha medicinska fördelar, enligt många stora undersökningar i bl.a. , , , , och . Vid den hållna hjärt- och kärlkonferensen i framhölls att ett måttligt alkoholintag skyddar mot hjärt- och kärlsjukdomar och orsakar inte skrumplever och cancer. Myntets baksida är ett av vår tids svåraste sociala gissel: alkoholmissbruket. Det råder en bred enighet om att kampen mot alkoholmissbruk är en av de viktigaste socialpolitiska uppgifterna. Mellan 300 000 och 400 000 personer i vårt land är missbrukare och i deras närhet lever kanske en miljon människor hustrur, män och barn för vilka välfärd är otänkbart, just på grund av missbruket. Därtill kan läggas ca 300 000 överförbrukare. Men hjälps dessa av att alla även den stora majoriteten av ansvarsfulla brukare dricker mindre? Är inte problemet mer komplicerat än så? är den romerska regeln abusus non tollit usum (missbruket upphäver inte det rätta bruket) den bästa vägledaren. för en alkoholpolitik som skiljer sig markant från den syn på dessa frågor som är vanlig i vår omvärld. Det föreligger nu ett behov av att förbättra och förändra strategin mot alkoholmissbruk, vilket de förändrade förhållanden som EU-medlemskapet innebär gjort påtagligt. Det behövs en ny alkoholpolitik Alkoholpolitiken har gått i stå på grund av den uttalade konformismen. Vem vill avvika och av den samlade tyckareliten bli utmålad som asocial och samhällsfarlig? Med några undantag är det få, som offentligt talar för behovet av en ny alkoholpolitik. Desto fler gör det man och man emellan. Där finns liten osäkerhet om att svensk alkoholpolitik är föråldrad och saknar folklig förankring. Förvisso är ett samhälle med stort alkoholmissbruk ett osäkert och otryggt samhälle. Men hur omfattande problemen än är och hur konfliktfyllt vårt förhållande till alkoholen än är , går detta att ändra på. Problemen kan bli hanterliga om de möts av en underbyggd och hos folkets flertal förankrad alkoholpolitik. Vad som behövs är utbildning och opinionsbildning, där tyngdpunkten ligger på det positiva som ett ansvarsfullt bruk medför. En politik som hjälper ungdomar till självkontroll, individuellt ansvar och som lär ut nöjet av en måttfull alkoholkonsumtion utan pekpinnar. En politik som inte förbjuder, skuldbelägger eller driver skrämselpropaganda och som har till mål att få goda konsumenter i stället för storkonsumenter. En politik som främjar förbud, restriktioner och byråkratiskt krångel får människor att se på politiken med löje. dras särskilt unga till det förbjudna. Den osunda, skuldbelagda fyllerikulturen liksom de illegala marknaderna gynnas. Alkohol har, förutom de ständigt uppmärksammade negativa effekterna vid missbruk, positiva effekter både på människa och samhälle. Det är orealistiskt att tro att samhället mer eller mindre skulle kunna göra sig fritt från alkohol. Därför måste krafterna inriktas på att skapa en måttfull konsumtion under individuellt ansvar. Jag ser därför med ett visst, om än svagt, hopp på den kommission för Samverkan angående information kring bruk av alkohol, dess risker och skadeverkningar mellan branchorganisationer, försäkringsbolag och berörda myndigheter som regeringen lämnat direktiv till. Långsiktigt är det vår övertygelse att problemen bara kan lösas utifrån erkännandet av alkoholens två sidor. En folklig förankring kräver att det goda bruket accepteras. Endast en sådan alkoholpolitik har framtiden för sig. Information om alkohol och alkoholrelaterade skador måste således vara baserad på fakta och kunskap. Därför är det väsentligt att sådan sammanställs och utvärderas för att på ett effektivt sätt kunna användas i opinionsarbetet. Kampanjer för information om alkoholens skadeverkningar kan vara ett sätt att få ungdomar att minska sin alkoholkonsumtion och t.ex. övergå från starköl till svagare alternativ. är det centralt att den information som ges inte uppfattas som förbudsivrande och förmynderi. Erfarenheterna visar att sådan information inte ger den tilltänkta effekten utan i stället får människor att utestänga budskapet. På flera håll i världen pågår arbete med att informera och upplysa om alkoholen utifrån ett positivt perspektiv. Det främsta exemplet är det arbete som skett och fortfarande pågår i den kanadensiska delstaten . Där har en omfattande liberalisering av alkohollagarna kombinerats med ett omfattande upplysningsarbete. Den förändrade politiken är mycket lovande med en minskning av konsumtionen som resultat. I har organisationen , enligt nyhetsbrevet update nr 7/97, konstaterat att kampanjer som inriktas på beteende är betydelsefulla och hjälper till att skapa opinioner, men att attityder och beteenden ändras långsamt. Kampanjer och utbildningsinsatser måste därför vara uthålliga. Reformerna i har följts upp i flera andra av delstater, med samma goda resultat som följd. Även i finns exempel på delstater som följt exempel. I andra sammanhang används ofta internationella erfarenheter som modell. Det intressanta och slående är dock att när det gäller just alkohol diskuteras alltför sällan resultatet av internationell forskning och vunnen erfarenhet som på något sätt bryter mot det svenska etablissemangets syn på alkoholpolitiken. Internationell forskning visar t.ex. att en viss mängd alkohol per dag t.o.m. är nyttigt och kraftigt minskar dödsfall i hjärt- och kärlsjukdomar. Detta faktum diskuteras runt om i världen, med som undantag. Vi anser att denna enkelspåriga attityd till forskningen på det alkoholmedicinska området är allvarlig. Barn och ungdomar har förebilder, främst i de egna föräldrarna men också i idrottsstjärnor, pop- och rockmusiker och andra artister. Därför är det viktigt att dessa ställer upp som positiva förebilder. Familjen måste stärkas. Det måste vara möjligt för föräldrar att ge sina barn den kärlek, omtanke, stöd och ledning som varje barn har rätt till, och som i sin tur leder till att barnen växer upp till trygga och harmoniska människor. I detta sammanhang är det också viktigt att framhäva det tankemönster som är alltför utbrett i vårt land, nämligen att någon annan tar över ansvaret i och med att skatten är betald. Alla måste känna ansvar och hjälpa, stötta och säga ifrån när människor är på väg in i missbruk, innan det är . Här spelar det civila samhället vars viktigaste delar utgörs av den ''lilla världen'': familjen, vänner, arbetskamrater en viktig roll, som inte kan övertas av det offentliga. I bygger välfärden på storslagna system som beslutats av regering och riksdag. Syftet har varit att försöka lösa problemen genom att flytta ansvaret från det civila samhället till den offentliga sektorn. Vår välfärdstrappa börjar uppifrån och söker sig nedåt. Men den officiella trappan når sällan samhällets botten: och känner fler alkoholmissbrukare och uteliggare än kommunens socialförvaltning. Det är ingen tvekan om att civilsamhällets direkta väg är billigare. Den är också i linje med folkrörelsernas ursprungliga medborgaranda som såg civilsamhället som en verksamhet av typen låt-oss-gå-samman-och-göra-det-själva. De tre argumenten för det civila samhällets roll i välfärden är alltså ekonomiska, moraliska och medborgerliga. är det viktigt att det offentliga, när den lilla världen inte är tillräcklig eller kanske inte längre finns, är berett och har förmågan att hjälpa och stötta. Kommunernas socialassistenter och annan personal som är utbildad för detta måste ges större möjligheter att arbeta preventivt där det håller på att gå snett, eller att hjälpa människor som redan är alkoholiserade. Allmän prevention, vård och omsorg Varje barn är unikt, de har alla olika förutsättningar och möjligheter. Detta måste också respekteras och tas hänsyn till i skolan, där barn och ungdomars värderingar i mycket stor utsträckning präglas. Många elever ''hänger inte med'' under den känsliga högstadietiden, vilket gör att de försöker hävda sig, ofta genom bruk av alkohol och ibland även av narkotika. För att undvika detta är det viktigt att skolan har tid och möjlighet att ta hänsyn till varje enskild elev. Skolan måste uppmärksamma och hjälpa elever som riskerar att komma efter och ge dem stöd och hjälp. måste skolan garantera alla elever ordentliga baskunskaper innan de går vidare. Det är centralt att undervisning om alkoholens skadeverkningar återfinns i skolans läroplan. Många av de problem som vissa ungdomar har, bottnar i hemförhållanden. Detta får dock inte hindra skolan att i samarbete med hemmet och socialvården försöka lösa problemen. Hem, skola och socialvård måste också i samverkan bekämpa normlöshet i form av skolk, mobbning, utstötning och bristande hänsyn till andra. Krav måste kunna ställas och efterföljas. För att detta arbete skall vara verkningsfullt måste nuvarande lag om vård av unga förändras. I samband med propositionen om en förändrad LVUlag (1989/90:28) föreslog vi moderater att delar av den gamla barnavårdslagen åter skulle gälla. Vi återkommer nedan med förslag på nödvändiga förändringar av den nuvarande lagstiftningen. När det gäller alkoholmissbrukare skall dessa kunna få vård genom kommunens försorg. Vid upprepat och grovt missbruk, som leder till asocialt beteende och risker för andra människor, skall tvångsomhändertagande kunna ske för att vården skall ge resultat. Moderata samlingspartiet har vid ett flertal tillfällen föreslagit förändringar av nuvarande lag om vård av missbrukare (LVM). Även när det gäller LVM måste åtgärder kunna sättas in tidigare och stegvis öka med ett omhändertagande som en sista utväg. De frivilliga och ideella organisationernas insatser på detta område är mycket värdefulla. Det är viktigt att göra klart att det finns en fundamental skillnad mellan alkoholkonsumtion och missbruk av narkotika. Alkohol kan konsumeras utan vare sig medicinska eller sociala konsekvenser. Alkoholmissbruk innebär att den enskilde individen kan kontrollera sin konsumtion, vilket leder till negativa konsekvenser för såväl den enskilde som hans eller hennes omgivning. Varje icke-medicinskt motiverad konsumtion av narkotika måste å andra sidan klassificeras som rent missbruk, då den redan i mycket små doser snabbt leder till omfattande skador av såväl fysisk som psykisk natur. Dessutom leder narkotikabruk ofrånkomligt till brottslighet av olika slag. Därför måste allt icke-medicinskt bruk av narkotika vara förbjudet och bekämpas. I den svenska drogdebatten har denna distinktion mellan alkohol och narkotika inte gjorts tydlig nog. Detta har gjort att alkoholkonsumtion betraktats på i princip samma sätt som narkotikamissbruk. Vi anser detta vara fel. Barn som växer upp i missbrukarhem är ofta mycket utsatta. Av den anledningen är det väsentligt att dessa barns situation uppmärksammas och åtgärdas på ett så tidigt stadium som möjligt. I samband med propositionen om en förändrad LVUlag (1989/90:28) krävde vi att delar av den gamla barnavårdslagen åter skulle gälla. Det handlade främst om lagens 26 §, vilken innebar att de sociala myndigheterna i samarbete med familjen hade en reell möjlighet att på ett tidigt stadium hjälpa och stötta familjer där barnen riskerade att råka illa ut fysiskt eller psykiskt. Lagen var konstruerad så att åtgärderna vidtogs i samråd med den enskilda familjen. Åtgärderna vidtogs stegvis, och inleddes med att de sociala myndigheterna i samarbete med familjen planerade åtgärder som syftade till att stötta familjen. Hjälpte inte detta fanns det möjlighet för barnavårdsnämnden att komma med förmaningar och eventuellt varningar till familjen. Ledde inte de tidigare åtgärderna till önskat resultat kunde de sociala myndigheterna lämna föreskrifter om barnets levnadsförhållanden. I fjärde hand var det möjligt för nämnden att beordra övervakning av det enskilda barnet. Först som en sista åtgärd kunde beslut om omhändertagande bli aktuellt. Genom denna lag visade myndigheterna att man var mån om att bevara och respektera familjen som en enhet och arbeta för att familjen själv skulle kunna förbättra sin situation. Föräldrarna var t.ex. medvetna om att ytterligare åtgärder kunde komma att vidtas om ingen förändring till det bättre skedde. Det fanns härigenom en möjlighet att på ett tidigt stadium rädda barn från att brytas ner såväl fysiskt som psykiskt. kommer socialnämndernas åtgärder och agerande ofta överraskande och dessutom . Vi anser därför att socialtjänstlagen skall kompletteras med ett återinförande av den tidigare barnavårdslagens 26 §. Stöd-, vård- och/eller behandlingsinsatser för alkoholmissbrukare måste ges i ett så tidigt skede av missbruket som möjligt. Det är viktigt att under sekretess ge akt på tidiga symtom på alkoholskador vid läkar- och hälsoundersökningar för att kunna ge den enskilde det stöd han behöver. I detta sammanhang vill vi ge uppmärksamhet åt ett allt större problem, nämligen de psykiskt sjuka missbrukarna. Statistik, presenterad vid i förändring , visar att av alla alkoholmissbrukare också lider av någon form av psykisk störning. Bland gruppen narkomaner är andelen . Detta innebär att missbrukarvården inte bara handlar om att få människor ur sitt missbruk. Det handlar minst lika mycket om att behandla psykiska sjukdomar. Detta ställer stora krav på behandling och vård. finns det mycket bristfällig uppföljning och kvalitetssäkring vad gäller missbrukarvården. Vilka resultat leder den svenska missbrukarvården egentligen till? Det finns empiriska studier men ytterst begränsade vetenskapliga undersökningar. Detta är en allvarlig brist, eftersom det innebär att man inte med säkerhet vet vilka behandlingsmetoder som ger långsiktigt positiva resultat. Alkoholvården i är i hög utsträckning koncentrerad till dem som har ett långt missbruk bakom sig. För dessa är vårdinsatser sällan lika meningsfulla, och det tar framför allt resurser från missbrukare i initialskedet. För gruppen grava missbrukare är det mer meningsfullt att satsa på inackordering, sysselsättning och gemenskap. Här vill vi framhålla betydelsen av de insatser som de frivilliga organisationerna, t.ex. och , gör för gruppen grava alkoholmissbrukare, särskilt i storstäderna. Vi har ovan kritiserat att sällan har tid och resurser att satsa på sin ''hårda kärna'', dvs. på dem som behöver hjälp och stöd men som inte är tillräckligt starka för att hävda sin rätt. Det är dessa människor som främst behöver det kunnande och det engagemang som duktiga socialtjänstemän besitter. Vi hänvisar till vad som sagts ovan om möjligheter att frigöra resurser för att ge bättre möjlighet att satsa på denna grupp. Utöver detta föreslår vi en ny lag om vård av missbrukare. har vi kritiserat att nuvarande LVM inte ger tillräckliga möjligheter att på ett tidigt och mer effektivt sätt gripa in för att hjälpa missbrukare. I en ny LVM måste frivilliga åtgärder och tvång kunna kombineras. Familjens, vänners och arbetskamraters möjligheter till stöd och hjälp måste också förstärkas. Vi föreslår att stöd och behandling sker på tre nivåer: frivilliga åtgärder inom ramen för bestämmelser, övervakning och andra föreskrifter som sociala nämnden ålägger missbrukaren, och som sista möjlighet, Den nya lagen bör också ge möjlighet till s.k. kontraktsvård och till längre sammanhängande vårdperioder. Insatserna bör inriktas på missbrukare som befinner sig i början av ett missbruk. Vidare krävs ett fördjupat samarbete mellan polisen och de sociala myndigheterna, något som länge efterlysts från främst polisens sida. Det är över huvud taget viktigt att samarbetet mellan olika myndigheter förstärks. Det gäller, utöver polisen, också skola, kriminal- och narkomanvården och domstolarna. beslöt att anta ett förslag om en alkohollag. Lagen ersätter lagen (1977:292) om tillverkning av drycker m.m. och lagen (1977:293) om handel med drycker. I samband med behandlingen av denna nya lag väckte Moderata samlingspartiet en kommittémotion (1994/95:So13) i vilken vi föreslog ett antal förändringar i liberaliserande riktning. Det handlade först och främst om att ge näringsställen större möjligheter att själva bestämma över sin verksamhet och att därmed också ge enskilda människor ett större ansvar. För det första anser vi att Systembolagets monopol successivt bör avvecklas. Vi förordar att ett system med licensierade affärer införs motsvarande det som redan finns i med s.k. off licence-butiker. Inledningsvis bör starköl och vin kunna säljas utanför Systembolaget. I ett senare skede bör även starksprit omfattas av verksamheten. Vidare anser vi att åldersgränsen för inköp av alkohol bör justeras och motsvara myndighetsåldern. Vad gäller reglerna för utskänkning är det få länder i världen som har en så byråkratisk och krånglig lagstiftning som . Även om den nya alkohollagen luckrade upp det tidigare ovillkorliga mattvånget och ett antal andra bestämmelser, är även den nuvarande alkohollagen ett exempel på byråkratisk klåfingrighet som helt saknar folkligt stöd. Vi anser därför att lagen bör ändras på ett antal väsentliga punkter. För det första skall bestämmelsen om mat som en del av verksamheten för att få utskänkningstillstånd utmönstras ur alkohollagen. Bestämmelsen fungerade möjligen tidigare, då hade en annan restaurangkultur och det inte var lika vanligt att människor träffades efter arbetet för att ta sig ett glas öl eller vin. Men verkligheten är annorlunda. Det anses som ett trevligt och naturligt sätt för alltfler att innan man avslutar sin dag träffa arbetskamrater och vänner på ett avspänt och trevligt sätt för att sedan åka hem och äta. Vi anser att denna form av socialt umgänge är positivt och visar att även svenskar kan umgås med alkohol något som politiska förbudsivrare hävdat inte är fallet. Därför skall det naturligtvis vara möjligt att öppna renodlade barer och pubar. Även bestämmelsen om när alkohol får serveras härstammar från en svunnen tid.