mot · GL02Jo739 · 1997-10-06 00:00:00 — InledningCitat från : "Skötseln avhönsen går ut på att bereda dem så mycken trevnad sommöjligt. "Husdjur har funnits i minst 11 , troligen betydligt längre. Här iNorden har förhållandena varit speciella och de husdjur som klarat sig härhar varit de som klarat det bistra klimatet med sträng vinter och denperiodvis mycket magra kosten. Naturligtvis har de bästa sparats, de somklarade av att ge mjölk, kött och ägg under dessa förhållanden. Flera avdagens lantraser liknar mycket vikingatidens husdjur. Ett exempel på detta ärÅsbohönan, en liten fodersnål höna, som fortfarande finns kvar och som,även om hon inte värper lika mycket som dagens värphybrider, har mångaegenskaper värda att bevara. Hon är frisk till skillnad från värphybriderna,har inga underliga beteenden som fjäderätning och kannibalism, ruvar gärnafram kycklingar som hon tar väl hand om och värper 150-200 ägg per år.Maten letar hon gärna upp själv om hon får chansen och hon fyller välfunktionen som hushållshöna även idag.Dagens raser inom lantbruket är inte desamma som fanns . De gamlaraserna har fått ge vika för raser som producerar mer, men också är beroendeav bättre förhållanden än de gamla raserna klarade. De gamla rasernaproducerade mjölk och ägg på en betydligt magrare kost än dagens raser. Imånga fall fick de inte chansen att visa vad de dög till under de godaförhållanden som dagens raser får. Att de hade egenskaper som god hälsa,fodersnålhet och ett långt liv var egenskaper som då de försvann ellerkorsades bort var så självklara att man inte väntade sig dessa problem mednya raser. Men vet man och bevarandet av våra gamla lantraser har fåttnya dimensioner. Det gäller att bevara det goda i lantraserna för framtiden.Vi vet aldrig vad som väntar. De kan behövas alltmer igen.I denna motion vill vi belysa bevarandearbetet och vissa problem sommåste lösas för att underlätta detta.BevarandetÄr det verkligen viktigt att bevara de gamla lantraserna nunär de högproduktiva raserna finns? Svaret är otvetydigt ja.Det handlar om biologisk mångfald inom lantbruket. Degamla lantraserna har anpassats till det svenska klimatetunder årtusenden. Det är mycket glädjande att arbetet för attbevara våra gamla lantraser har tagit fart och att det nu ocksåbetalas ut ersättning för detta. Ideellt arbete i all ära, men skalantraskorna kunna hållas i produktion är ett bidragvälkommet och i många fall nödvändigt. Bidrag till lantraserfinns att söka inom EU:s miljöstöd. Det utgår för idisslaremed per djurenhet och i övrigt till föreningar, somarbetar med bevarandet. Mer om detta längre ned i motionen.Stödet, som ges inom det av EU delfinansierade miljöstödet,har en ram på . Stödet till föreningarna, detså kallade UID-stödet, har en ram på 1 miljon kronor.Det är viktigt att så många av de gamla lantraserna som möjligt hålls iproduktion i större eller mindre skala. Bevarandet får inte bara bli enangelägenhet för friluftsmuseerna och även om de också har en viktig roll ärdet viktigt att lantrasföreningarna har ansvaret för genbanksbevarande.KorDen hänsynslösa utplundringen av vår planets naturresurser,främst olja och fosfor, efter i huvudsak ,har medfört att det kortsiktigt blivit billigare att låta extremtsårbara och högförädlade koraser ta över mjölk- ochköttproduktionen så länge stora skördar kan fås fram medhjälp av billig energi (konstgödsel). Men de gamla kornafinns kvar, även om antalet är mycket lågt för vissa ochbevarandearbetet just startat. En del, t.ex. Gotlandskon, ärförlorade för alltid.Idag ges bidrag för fjällko, rödkulla och allmogekor som fjällnära ko,bohuskulla, väneko och ringamålako. Man får per ko i avel och manförbinder sig att följa en godkänd avelsplan och att hålla det antal kor manfår stöd för under . Det senare kravet gör att många håller en litenreservpool i lagården och alla bidragsberättigade kor kommer inte med istatistiken. Kravet kan verkligen ifrågasättas. Det är ju omöjligt att se in iframtiden och om en ko dör kan det vara näst intill omöjligt att köpa enersättare eftersom stammarna av dessa djur är så begränsade.Fjällkon ...Fjällkon hålls i produktion , inte för att den är vacker,utan därför att den är konkurrenskraftig. Det är naturligtvisdet bästa betyg en gammal lantras kan få. Hon väger ca och producerar runt ECM/år, det vill säga likamycket mjölk per kilo kroppsvikt som de högproducerandeinternationella raserna. Mjölkens fetthalt är i snitt ochproteinhalten . Mjölken innehåller högre halter avkappakasein B, ett protein som ger mer ost av mjölken vidystning. är högre halter av proteiner i mjölkför att öka ostutbytet en av de egenskaper genteknikernalaborerar med. Fjällkon har det naturligt.I dag ges bidrag till ca 1 200 vuxna kor och ca 500 ungdjur, men antaletvuxna kor bedöms vara ca 1 500. 1996 gavs bidrag till 1 038 djur äldre än 2år och 559 yngre än 2 år.Fjällkon liksom de andra allmogeraserna utvecklades utifrån de mycketlokala förutsättningar som fanns i varje område geografiskt och klima-tologiskt begränsat för utkomst och överlevnad i det förindustriella Sverige.Samspelet mellan brukare och ko och koras var intimt. Dessa allmogeraserhar framavlats under mer än 1 i och i ett samhällemed mycket begränsade energiresurser.Kon kommer bäst till sin rätt i ett småskaligt och naturnära jordbruk, därskogen är en naturlig del även som betesmark. Den lite mindre kon är smidigoch stark, den går och kommer på bestämda tider, har en klockinstinkt ochen utmärkt orienteringsförmåga. Den livnär sig på magra marker och behövermycket lite kraftfoder. Hon är tillgiven, vacker och smidig, blir lätt dräktigoch föder som regel sina kalvar utan komplikationer. Hon är uthållig ochmiljövänlig och visar hur vi kan odla och leva ekologiskt och nära naturen,inte minst genom sin lämplighet för fäbodbruket.... bevaras nuFjällkon tycks nu vara i goda händer sedan föreningenSvensk fjällrasavel bildats . varfjällkon drabbad av en korsningsavel där såväl SLB somfinska rödkullor och korsats in. När stödet för lantraserkom upptäckte många att de fjällkor de trodde sig ha ilagården inte alls var fjällkor längre, utan korsningskor. Hurdet blev så beskrivs av , , i artikeln Vitrodde att vi hade fjällkor i tidskriften nr 5/1996.Här några axplock ur artikeln:Här är berättelsen om en jämtländsk fjällrasbesättnings öden och äventyrunder . När man sitter med facit i hand och ska räknadjurenheter beträffande fjällkor så är det lätt att börja fundera på varför detblev som det blev. Varför man plötsligt inte hade alla de där fjällkorna somman en gång hade och dessvärre trodde sig ha. Vi gick in i80-talet med 17 kor i kontroll varav fem rena fjäll och tre korsningar.Avkastningen låg en bit över föreningens rasmedeltal för SKB som var smf med hos oss och det är värt att notera att det var de renafjällkorna som mjölkade mest! ..... 1986 fanns ingen ren avkommebedömdfjälltjur. Det var NU vi började bygga på producenttalen av främmandeinslag utan att egentligen tänka på det. .... kom ProjektRädda Fjällkons (PRF) inventering av renrasiga djur. Vi fick förfrågan om endel kor, och till min fasa upptäckte jag att alla, nästan, var borta! Samtidigtsom frågan uppstod om varför de andra korna inte dög, kom insikten attnågot hänt via de västfinska tjurarna...... Vi ville inte ha andra raser ifjällkorna, inte ens via de andra nordiska raserna. Vi ville definitivt inte hahorn på våra fjällkor, vilket vi fick med t.ex. . Beträffande denisländska rasen så har den präglats av helt andramiljömässiga och kulturella förutsättningar. Att hävda släktskap sedanHedenhös är ungefär som att påstå att jämthund och gråhund är sammahund......och säg det till en jämte!!! Vi jobbar nu sakta men säkert på attfå ned korsningsprocenten i våra djur...Artikeln i sin helhet biläggs motionen som bilaga 1.Fortfarande används tjurar med så lite fjällras som 37,38 %och med horn av en del utanför ovan nämnda förening. Manvill från visst håll korsa in den produktiva västfinskarödkullan i stammen, men den kon bevaras för sig i Finlandsbevarandearbete. Även isländsk kullig boskap har använts.Naturligtvis härstammar den isländska kon från dennordiska, men den isländska kon har, precis somislandshästen, utvecklats isolerat och undermycket speciella förhållanden. Korsningsaveln kan ge enhögre produktion, men egenskaper som god juverhälsa kanförloras. Naturligtvis är det upp till var och en att ha de vill och ett skäl till bevarandet är just att spara viktigaanlag för användning. Men för att bevara fjällrasens genermåste bevarandet vara så renrasigt som möjligt och det är tilldet bevarandestödet skall gå.Lyckligtvis finns nu en medveten avel som tar vara på de goda egenskaperfjällkon har och utvecklar dem. Man har också mycket medvetet arbetat föratt bredda avelsbasen genom att ta in fler ungtjurar i aveln. ärinte stängd utan de närbesläktade sidigt tröndefe i används, en stam avfjällkon som aldrig drabbats av hypoplasin, en ärftlig defekt, som tycks följaden vita färgen. På grund av den under stora korsningsaveln krävs interen fjällras för bidraget för bevarande, utan man godtar inblandningav annan ras. Den procentsatsen kan förhoppningsvis minskas efterhand.Fjällkon har så mycket gott som måste bevaras att inblandning av andra raservare sig är nödvändigt eller önskvärt.Rödkullan ...Västfinska rödkullan mjölkade lika mycketsom dagens högproducerande kor och det på en kost utan deimporterade proteinerna som dagens kor måste ha. Treförstklassiga kor kan nämnas: Omena som 1927 gav 9 mjölk, smörfett och fett, Kaunike som 1935gav mjölk, smörfett och fett samtHassu som hade ett tioårsmedeltal på , fett,alltså smörfett. 13-15-åriga kor gav ofta ännu 4 000-5 000 kg mjölk och detta på en medelvikt av levandevikt med enstaka kor upp till (ur ). De var alltså inte bara goda producenterutan också fodersnåla. Dagens högproduktiva kor ger i snittca mjölk, men då på en betydligt både större ochmer proteinrik foderstat.Den svenska rödkullan har funnits längre söderut i landet än fjällkon. Denutgör resterna av den svenska allmogeko, som fanns i södra och mellerstaSverige. Även rödkullan har funnits, och finns, på fäbodar.Rödkullan har hållits som en kombinerad mjölk- och köttras på de smågårdarna. När de specialiserade raserna och kravet på större brukningsenhetergjorde entré gick rödkullan kraftigt tillbaka. fanns detfortfarande 20 000 djur, mindre än , , ansågsrasen utdöd.Men lyckligtvis inte! 1978 fanns det 18 djur i , de flesta med inslagav ovan nämnda västfinska rödkulla. På en gård, Erkgården i , fannsrena svenska rödkullor. Från denna lilla rest, 16 kor, 2 tjurar och ytterligareen tjur som fryst sperma, har rasen förökats. Man har även funnit några djur iVärmland och en spillra av den östnorska rödkullan.... finns det få kvar avIdag finns ca 350 kor och intresset för rasen är i stigande.Stamboken är inte sluten utan är öppen för i första hand dennärbesläktade östnorska rödkullan, men även för denvästfinska. Trots den från början lilla avelsbasen finns ingadefekter, utan kon är frisk och sund, har bra fruktsamhet ochlätta kalvningar. Hon är inte så högproducerande, men finns iproduktion och sägs ge ett särdeles högklassigt kött. Somhushållsko kan hon mycket väl ha en framtid.År 1996 gavs bidrag till 357 rödkullor varav 132 djur var yngre än 2 år.AllmogekorI sen tid har man funnit rester av andra allmogekor. Hiträknas den fjällnära kon, bohuskullan, vänekon ochringamålakon. Alla tre finns i små besättningar, men välomhändertagna. Enligt statistik gavs bidrag1996 för 51 vänekor, 25 ringamåla och 5 bohuskulla.Mer om dessa står att läsa i den fina broschyren Svenska husdjursraser -Lantbrukets djur, som givit ut.HästarIdag ges inget bidrag för bevarande av gamla hästraser.Utvecklingen tyder dock på att även gamla hästraser kanhotas . föds endast ca 400-500 föl varjeår av vardera ardenner, nordsvensk och russ. Det är en snabbtillbakagång och har fått till följd att anserdessa hästraser hotade. Pengar för bevarande saknas dock.Den svenska ardennern har ett gott internationellt rykteoch export sker. Dock har mycket få ardennerhästen somdragdjur i lantbruket. Nordsvenska hästen, bruksvarianten,används i småskaligt skogsbruk och intresse finns. Detsvenska russet klarar knappast konkurrensen med detävlingsponnies, ofta korsningsponnies, som finns. Förnärvarande finns ca 7 000 russ och ca 9 000 av varderaardenner och nordsvensk. För alla tre raserna behövsbevarande och bidrag för detta.Får och getterVarje vuxen get eller får räknas som 0,15 djurenheter ibidragssystemet. 1 djurenhet (DE) ger . Förnärvarande ges bidrag för gutefår, ryafår och olikaallmogefår som skogsfår, dala pälsfår och roslagsfår. Ävendet svenska finullsfåret kan bli aktuellt för stöd. Av getterges stöd till svensk lantrasget och allmogegetterna göingegetoch jämtget. Den svenska lantrasgeten finns fortfarande iproduktion som mjölkget. Ca 3 500 getter tros finnas kvar. Imitten av fanns så många som 170 000 getter. Avallmogegetterna finns endast spillror, ca 30 göingegetter och50 jämtgetter.Svin, höns och andra lantraserFör de andra raserna utgår inget bidrag per djurenhet. Här gesendast bidrag till de olika föreningar som arbetar medbevarandet av raserna.Höns, gäss och ankorDe gamla lantrashönsen är på ett helt annat sätt än dagensvärphybrider anpassade till det svenska klimatet. De klararsig också på en betydligt magrare kost än dessa, är friskareoch sundare och har inga genetiska beteendestörningar.Många har dessutom förmågan att ruva och tar väl hand omsina kycklingar. De värper mindre än värphybriderna, ca150-200 ägg jämfört med värphybridernas 300-350ägg. Inom klubben finns genbanksansvarigför respektive ras. sparas Skånsk blommehöna,Åsbohöna, Ölandshöna, Gotlandshöna, Orusthöna,svarthöna, Hedemorahöna, Öländskdvärghöna, Gammal svensk dvärghöna, Skånegås,Ölandsgås, Blekingeanka, Svensk blå anka, Svensk gul ankaoch Svensk myskanka. För varje ras sparas flockar inomgenbanker. De fungerar som slutna stamböcker och ägarenförbinder sig att hålla rasen ren. Genom detta ideella arbeteär nu dessa raser bevarade, även om antalet individer inomnågra är litet.SvinInom föreningen bevaras Linderödssvinet.Hot mot bevarandetÄven om flera av de gamla lantraserna tycks vara bevaradeför framtiden finns ännu både hot och problem.Avsätt mjölkkvot till lantrasernaEtt hot är den nuvarande tilldelningen av mjölkkvot.Samtidigt som man vill öka antalet kor i produktion görsdetta omöjligt genom att mjölkkvotstilldelningen begränsarleverans av mjölk. Detta är problem såväl för lantbrukaremed lantras som vill utöka som för dem som vill starta nytt.Utan producenter kan inte raserna hållas i produktion ochutan att fler får möjlighet att producera mjölk blir det alltsvårare för individer av de hotade gamla lantraserna att blifler, vilket ju är nödvändigt för att de skall vara räddade förframtiden. Våra gamla lantraser, framför allt fjällkon, är enbra mjölkproducent som väl fyller sin plats i dagensladugårdar. Naturligtvis är det viktigt både med ett bevarandeoch en utveckling av de gamla lantraserna, men med dagensmjölkkvotsbestämmelser finns det risk att utvecklingenförsvåras. de gröna har påpekat dettaoacceptabla förhållande förut och vi gör det igen. FöreningenSvensk fjällrasavel har uppvaktat jordbruksministern ochföreslagit en förändring.Miljöpartiet de gröna anser att en del av den nationella mjölkkvoten måsteundantas för att kunna nyttjas dels för de kor av utrotningshotade raser somär stödberättigade enligt stöd till hotad ras, dels av dem som vill nyetablerasig som mjölkproducenter och vill hålla någon av de hotade lantrasernafjällko, rödkulla eller någon av allmogekorna och bevara dessa enligt avJordbruksverket godkänd avelsplan.Det får inte bli så att den ena bestämmelsen omöjliggör vad den andraförsöker uppnå.Ge djurägare även av andra hotade lantraser ändagens bidragIdag ges bidrag per djurenhet endast till kor, får och getter.Om man anser att det är viktigt att bevara de gamlalantraserna för framtiden för att de har egenskaper som ärvärdefulla och som kan efterfrågas och behövas i framtidenså borde ju det gälla såväl de betande som andra lantraser.Det ter sig då märkligt att inte hästar, svin, gäss, ankor, hönsoch kaniner får stöd. Att enbart ge stöd åt betesdjurenavslöjar att man inte förstått lantrasernas egenvärde utanenbart ser deras indirekta betydelse som naturvårdsobjekt.Stödet kan betalas ut antingen som stöd per djurenhet ellerför de mindre djuren som stöd per genbanksbesättning.Idag finns avsatta för stöd till hotade lantraser. För att gemöjlighet att ge stöd även till andra lantraser än kor, får och getter föreslårviatt avsätts . Det som inte kan tillföras inommiljöstödet får finansieras nationellt.Miljöpartiet de gröna föreslår att stöd utgår till samtliga hotade lantraser,alltså även till andra än dem som får stöd och att stödet ökas till totalt8miljoner kronor för 1998.Ge extra stöd till de akut hotade lantrasernaFör att stimulera skyddsarbetet med de akut hotadelantraserna bör ett extra stöd utgå för dessa. Exempel påsådana raser är göingegeten och jämtgeten där antalet djur ärmycket litet. För att få stöd för getter måste man ha minst 7individer, som är en djurenhet, det vill säga det minsta manidag kan få stöd för. har endast en person i Sverigetillräckligt antal för att kunna få stöd. Resten, avgetterna, får inget stöd alls. Bevarandet litar till idealister ochderas ideella arbete. Detta kan lösas genom att den som haren akut hotad lantras av djur för vilka stöd utgår alltid,oavsett antal djur, får lägsta möjlig stöd, det vill säga stöd fören djurenhet.Miljöpartiet de gröna föreslår att ett extra stöd skall utgå till akut hotadelantraser.Utöka stödet till lantrasföreningarnaIdag utgår så kallat UID-stöd till föreningarna. I denavelsplan som tog fram föreslogs att stödetskulle utgå för bevarandearbetet, utbildning och information.I planen förslogs att skulle avsättas. Idagfinns och bidrag utgår i praktiken enbart tillutbildning och information. Detta innebär attgenbanksverksamhet, som ju är ett viktigt arbetet förbevarandet, inte får stöd. Det kostar att lägga upp register, attha kontakt med genbanksbesättningar, att i förekommandefall kontrollera att allt går rätt till osv. En del föreningar harrasregister för motsvarande arbete.Jordbruksverket vill att även Linderödssvinet, Svenskt finullsfår och dehotade hästraserna ardenner, nordsvensk brukshäst och russ skall omfattas avbevarandearbetet. Det innebär att antalet föreningar som skall dela på denavsatta miljonen ökar och varje förening riskerar att få allt lägre stöd. Det äroacceptabelt, framför allt som detta stöd måste vara det minsta somJordbruksverket handlägger.Stödet är som det nu ser ut byråkratiskt utformat. Det ska redovisas kvittonner till sista kronan vilket får till följd att det administrativa krånglet iföreningarna tar tid från det ideella arbetet att bevara lantraserna. Förenklareglerna för stödet!Miljöpartiet de gröna föreslår att stödet till lantrasföreningar med lantrasermed av godkända avelsplaner ges stöd även tillbevarandearbetet och att stödet fördubblas förbudgetåret 1998.Både myndigheter och enskilda entusiasterbehövs i bevarandearbetetDet är viktigt att många engageras i bevarandearbetet. Vissthar de gamla lantraserna en given plats på friluftsmuseer runtom i landet, men det kan aldrig ersätta bevarandet påfamiljejordbruk och hos entusiaster. Det är därför viktigt attansvaret för bevarandet och genbanker blir kvar i de aktivaföreningar som finns . Genom att öka bidragen för justbevarandet kan detta utvecklas i föreningarna ochbevarandearbetet göras säkrare. Det är också viktigt attstimulera de djurägare som har hotade lantraser attanmäla sina djur till genbanker. Hur detta skall ske har säkertde olika föreningarna idéer om, ett sätt kunde vara olikanivåer på stödet, beroende på om djuren anslutits till genbankeller inte.Arbetet med bevarandet har kommit igång, men som framgår av motionenfinns problem framför allt i medelstilldelningen till föreningarna och imjölkkvotstilldelningen.Och ...... det är bara genom att bevara den genetiska variation vi haridag som vi har valmöjligheter i framtiden.HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om nationell mjölkkvot för de kor av utrotningshotade raser som ärstödberättigade enligt stöd till hotad ras,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om mjölkkvot till dem som vill nyetablera sig som mjölkproducenteroch vill hålla någon av de hotade lantraserna,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om stöd till samtliga hotade lantraser,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om extra stöd till akut hotade lantraser,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att stödet till lantrasföreningarna måste förenklas,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att stödet till lantrasföreningar med lantraser med avJordbruksverket godkända avelsplaner ges stöd även till bevarandearbetet,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att stödet till föreningar som bevarar hotade lantraser skall uppgåtill för ,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att stödet för bevarande av hotade lantraser bör ökas till totalt 8miljoner kronor ,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om vikten av att ansvaret för bevarandet och genbanker blir kvar i deaktiva föreningar som finns.