mot · GK02So56 · 1997-06-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:146 Vissa frågor om personlig assistans I samband med tilläggspropositionen (prop. 1996/97:150)förvarnade regeringen om att den skulleåterkomma till med förslag om att kommunaliserade första tjugo timmarnas personliga assistans enligt lagenom assistansersättning (). I motion 1996/97:Fi48 avGullan m.fl. (m) avvisade vi förslaget.Vi upprepar detta i denna motion och vill kortfattat här återge de bärandeskälen till varför vi inte anser att assistansersättningen skall kommunaliseras.Vi anser att en av huvudtankarna med lagen om stöd och service till vissafunktionshindrade (LSS) och lagen om assistansersättning () just varatt begränsa antalet huvudmän och därmed minska risken för att denfunktionshindrade hamnar i en karusell av hänvisningar där ingen tar ansvar.Det var också mot den bakgrunden som huvuddelen av remissinstansernamed anledning av betänkande SOU 1991:46 ocksåavvisade dess förslag att dela upp huvudmannaskapet. Att splittraassistansersättningen på det sätt som föreslås vore djupt olyckligt. Detstrider dessutom mot vad som skett och sker vad gäller huvudmannaskapenför annan vård och omsorg. Ädel- respektive psykädelreformen är tvåexempel där man gått från delat huvudmannaskap till ett samlat, just för attundvika oklarheter.Ytterligare ett skäl till varför regeringens förslag bör avvisas är ettargument som funktionshindrade själva ofta för fram. I små kommuner medbara någon eller några få gravt funktionshindrade blir det mycket tydligt iden kommunala ekonomin hur mycket just de enstaka individerna kostar.Eftersom det är så få individer som i det stora hela behöver personligassistans och det är en slump var dessa råkar bo eller vill bosätta sig,som stödet till var och en kostar mycket pengar, är det enligt våruppfattning dessutom logiskt att man sprider ut kostnaden över hela landet. liten kommun, där det råkar bo förhållandevis många som behöveromfattande stöd, kan bördan bli tung. Risken är då att de individer dethandlar om känner sig utpekade och känner skuld för att deras stöd kostarpengar som kanske i andra kommuninvånares ögon hade behövts till någotannat. En utveckling som skulle kunna leda till sådana reaktioner vore enligtvår uppfattning djupt olycklig och dessutom helt onödig.En annan bärande orsak till varför vi inte kan acceptera enkommunalisering är att den riskerar innebära att den enskildes rätt attpåverka formerna för sin egen assistans i allra högsta grad urgröps. Särskiltstor risk blir det om även fortsättningsvis skall avgörarätten till assistansersättning och sedan bara skicka räkningen på de till kommunen. Det kommer att finnas ett tryck på denenskilde att använda de kommunala personliga assistenterna, i stället för deneller de personer som den enskilde själv tycker vore bäst. När förändringendessutom är underfinansierad med kommer det attligga i kommunernas intresse att minska kostnaderna så långt det över-huvudtaget är möjligt.Regeringen skriver att de som kommunerna intekompenseras för skall tas ur det extra statsbidrag som regeringen föreslagitskall utgå till kommuner och landsting. Det innebär att det extra statsbidragsom regeringen menar skall "lösa" kommunernas ekonomiska problem blirintecknat på ett sätt som kommunerna inte alls räknat med. Det extra stats-bidraget blir således bara ett förtäckt sätt att frångå finansieringsprincipen,vilket i förlängningen kommer att drabba de funktionshindrade.Vi avvisar slutligen förändringen av 9 § lagen om stöd och service tillvissa funktionshindrade.Riksdagen bör således avslå propositionen i dess helhet. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår regeringens förslag i proposition 1996/97:146 ienlighet med vad som anförts i motionen.