mot · GL02A806 · 1997-10-06 00:00:00 — Möter t ex barnen i förskolan och skolan vuxna män och kvinnor som praktiskt visar att de tar jämställdheten på allvar? Möter de kvinnor som rektorer lika ofta som män? Möter de män som SYO-konsulenter och lågstadielärare? Har de läroböcker som ger exempel på att både kvinnor och män har präglat vår historia? Syns både kvinnor och män i läroböckernas illustrationer? Ser de flickor som arbetar med datorer och pojkar som tar hand om småbarn i sina läroböcker? Får flickor lika mycket av lärarens tid och uppmärksamhet som pojkar? Först när vi sanningsenligt kan svara ja på dessa frågor finns en chans att barnen som vuxna har självklara, jämställda värderingar och attityder. är det tyvärr inte så att vi kan svara ja på frågorna ovan. Men frågan som kvarstår är: hur vi tar oss dit? Vägen är lång och mödosam, vunna erfarenheter fortlever inte av sig själva, varje generation måste uppmärksammas och vinnas för jämställdheten. genomförde en intervju med ca 1000 tonåringar. Av resultatet framgår att könsskillnaderna i attityder och värderingar lever kvar, fortfarande skall pojkarna ägna sig åt teknik och flickorna åt vård. Områden som fortfarande värderas olika är löner, arbetsvärdering, utbildning. Detta betyder att vi konserverat de bestående attityderna. liberalerna har lång tradition i arbetet med jämställdhet. Vår vision om ett jämställt samhälle innebär att män och kvinnor fritt kan utvecklas utan att hindras av ofta omedvetna diskriminerande attityder. Män som vill vara med sina barn eller vårda människor skall respekteras. Samma sak gäller för kvinnor som vill arbeta som poliser eller militärer. Alla påverkar vi vägen mot ett jämställt samhälle. Som föräldrar, mor- och farföräldrar, dagispersonal. lärare, SYO-funktionärer deltar vi i en process som gör att flickor uppfostras lika traditionellt som under . Detta visar sig i att flickor generellt sett väljer samma yrke som mamma och mormor gjorde (om dessa hade ett yrkesarbete). Detta sker, trots att vi lever ett helt annat liv än . En av de stora förändringarna som skett är att både män och kvinnor yrkesarbetar. De flesta är medvetna om att i dagens samhälle behöver både mäns och kvinnors yrkesinsatser för familjeekonomi, för hemmets vård och för att utveckla ett bra samhälle. Vi vet också att både mäns och kvinnors insatser behövs för att ge barnen en bra uppfostran och trygg identitet. Detta innebär att flickors yrkesval och yrkesliv är lika viktigt som pojkarnas. Om vi vill bryta gamla traditioner och uppnå stabila förändringar ska vi inte tro att enstaka kampanjer räcker. Insatser måste göras i alla led; våra attityder till pojkar resp flickor i hemmet, i skolan, i högre utbildning och på arbetsmarknaden. Vi vet mer om hur pojkar och flickor utvecklar sin identitet och att det sker på olika sätt. En beskrivning tagen ur tidningen låter så här i korthet: Man kan säga att flickor blir flickor genom närhet och likhet. Pojkar blir pojkar genom olikhet och självständighet. Detta märks redan på lågstadiet. Flickor vill bli och göra som fröken/mamma, de lyder, sitter tysta och väntar på uppgifter, följer skolans regler och hjälper fröken att hålla ordning på de bråkiga pojkarna. Pojkar bråkar, är högljudda, ifrågasätter, tar för sig och mopsar, tänjer gränser från första stunden. När flickor sedan når gymnasiet premieras inte längre deras duktighet, tysthet och snällhet. Där premieras andra kvaliteter. Där uppskattas de som diskuterar och deltar i debatten, utmärker sig, tar ordet, tar initiativ, kalla det gärna att bråka konstruktivt. Allt är sådant som pojkarna övat sig på från skolstarten (även om de fick skäll för det i ). Om flickor redan från hade med sig en stabilare identitet skulle gymnasieåren för deras del inte bli så tysta. Om klassrummet redan i kunde förvandlas till en arena där flickor tränas till att ta för sig och lägga av sin duktighet/snällhet skulle mycket vara vunnet för framtiden. Men en sådan träning är svår att lyckas med om pojkar finns med . För pojkarna kan å andra sidan lektioner utan flickor var en stor tillgång. De slipper flickornas duktighet och kan våga visa sina andra, kanske mjukare sidor. Allt under förutsättning att läraren har en medveten pedagogisk hållning och insikt i problematiken. Det beskrivna är välkänt men det finns inga självklara lösningar. Det finns stort utrymme för olika initiativ från skolornas sida. Ett exempel vore att skolor tog initiativ till att undervisa flickor och pojkar var för sig i vissa delar av olika ämnen/kurser. Syftet ska vara att stärka flickornas identitet och självuppfattning och låta pojkarna visa och släppa fram sina ömsinta sidor. För säkerhets skull vill vi betona att detta inte betyder att vi önskar införa pojk- och flickskolor. Självklart finns det lärare som är väl medvetna om att pojkar tar för sig av deras tid och intresse, och att flickorna sitter tysta och väntar på sin tur, (en tur som lektionstiden inte räcker till). Vissa lärare har bestämt sig för att ändra på detta och arbetar aktivt och målmedvetet med sig själva för att stärka flickorna. Men det är inte så lätt i stora klasser, och närmar det sig att flickor får av lärarens tid och uppmärksamhet så protesterar pojkarna. utreds framtidens lärarutbildning. Det finns all anledning att se mycket noga på de förslag som därvid kan tänkas komma, för att tillsammans med skolorna göra nödvändiga insatser. I och i gymnasiet har flickorna bättre betyg än pojkarna. I högskolans grundutbildningar är det fler kvinnor än män. Tyvärr söker färre kvinnor till de längre högskoleutbildningarna och till de tekniska och naturvetenskapliga utbildningarna. (1996/97 ) har skett en glädjande ökning av kvinnor inom högre tekniska utbildningar. Särskilda insatser för att främja rekryteringen av kvinnor till tekniska utbildningar, t ex tekniskt basår, betyder mycket för att säkerställa denna ökning på lång sikt. Det tekniska basåret är mycket bra för dem som tidigare valt annan inriktning i gymnasiet. Enligt vår uppfattning bör man kunna organisera liknande förberedande basår även till helt andra studievägar med iögonfallande sned rekrytering t ex vissa lärarutbildningar och vård- och omsorgsutbildningar. Basåret skulle i de fallen då i första hand riktas till män. Utöver kraftfulla insatser enligt ovan och breddning av innehållet i de tekniska och naturvetenskapliga högskoleutbildningarna behövs åtgärder för att få fler kvinnor att forska, disputera, utnämnas till professorer, bli entreprenörer inom verksamheter som knoppas av från den rena högskolevärlden. välkomnar regeringens insikt i betydelsen av att ha forskarutbildningen finansierad, och att alla skall ha en anställning som doktorand. När den socialdemokratiska regeringen återinförde utbildningsbidrag som finansiering uppvisade den bristande insikter i unga kvinnors livsvillkor. Det var helt fel att göra forskarstuderandes tillvaro osäker eftersom det påverkar kvinnors val mycket mera än mäns. Och det motverkar andra insatser som görs för att öka andelen kvinnor som fortsätter sina studier till disputation. Den i detta sammanhang viktigaste åtgärden är alltså att anställning som doktorand återinförs på bred front. finansierar i sin högskolemotion ännu fler doktorandanställningar än regeringen. En viktig förutsättning för kvinnors vilja att satsa på studier och förkovran är att få bort de orättvisa löneskillnaderna. Vår syn på det fortsatta jämställdhetsarbetet inom skola, högskola och forskning utvecklas i våra partimotioner på dessa områden. 4.4 Barntillägget i svux och svuxa protesterade högljutt och invände att detta beslut skulle minska antalet studerande, inte minst kvinnor. studerade 37 000 med stöd från svuxa (särskilt vuxenstudiestöd). Denna siffra har sjunkit successivt. Bakom minskningen ligger att barntillägget på per barn togs bort. Många vuxna med barn har inte längre råd att studera utan att behöva söka kompletterande socialbidrag. Kommunerna kan då vägra att ge socialbidrag som komplement till svuxa. De hänvisar istället till studiemedel. För arbetslösa och/eller ensamförsörjande kvinnor var barntillägget tungan på vågen. När det togs bort kunde de inte fortsätta att studera. Hur det framtida studiestödet skall utformas skjuter nu regeringen . Det gör det än viktigare att hitta acceptabla och socialt värdiga lösningar som gör det möjligt även för dem som har minst ekonomiska resurser att studera. Skall livslångt lärande vara annat än en retorisk fras bör regeringen lägga fram förslag som stärker de ekonomiska villkoren även för föräldrar som vill studera. Barntillägget bör införas i väntan på ett mer heltäckande förslag. 5 Föräldrar är både män och kvinnor Grunden för ett jämställt samhälle läggs . För att ge pojkar och flickor en uppväxt som lägger en trygg grund för deras manliga respektive kvinnliga identitet är det viktigt att både män och kvinnor ingår i deras vardagliga omgivning. Därför är det viktigt att männen ges större makt och ansvar att aktivt delta i barnens utvecklingsprocess. Därigenom ökar också möjligheterna för barnen att utvecklas friare från invanda könsmönster. Vid skilsmässor avhänds eller avstår många pappor från rätten att vara pappa fullt ut och blir därigenom mer eller mindre ofrivilligt "frånvarande pappor". Därför är det viktigt att lagstiftningen och praxis anpassas så att barnen garanteras rätten till båda sina föräldrar. Gemensam vårdnad bör vara utgångspunkten som juridiskt vårdnadsbegrepp. Enskild vårdnad bör användas endast i undantagsfall. Föräldrar i kris bör erbjudas rådgivning och familjesamtal med både manlig och kvinnlig familjerådgivare närvarande. Här kan mans- och kvinnojourer fylla en viktig alternativ eller kompletterande uppgift, för vilken de bör få samhällets stöd. Särskilda familjerättsenheter bör etableras där domstolens ledamöter väljs och utbildas efter de erfarenheter av modernt och delat föräldraskap som finns. Ett mål för såväl familjepolitiken som jämställdhetspolitiken är att både kvinnor och män skall kunna vara föräldrar och ta det praktiska ansvaret för sina barn som de har ett arbete för sin försörjning. Det är viktigt för barnen att fäderna ges möjlighet att utnyttja sina möjligheter att vara föräldralediga. Den del av tiden i föräldraförsäkringen som tas ut av männen är mycket låg, men kommer med stor sannolikhet att öka i och med att den s.k. pappamånaden har införts. Forskning visar att en tidigt etablerad och nära relation mellan fader och barn är gynnsam både för fadern och barnet och ger en god grund för relationen under resten av livet. En ökad föräldraledighet för fäder bör också medverka till att förändra attityder hos chefer och arbetsledare så att de ser föräldraledigheten som något naturligt att utgå ifrån vid planering och organisation av arbetet. Ett annat skäl för att öka fädernas uttag av föräldrapenning är att kvinnors möjligheter att nå jämställdhet med männen på arbetsmarknaden är begränsade så länge det praktiska ansvaret för hushåll och barn huvudsakligen vilar på dem. Delad makt och ansvar för barnen skulle innebära en jämnare fördelning av yrkesavbrotten mellan kvinnor och män och därmed öka många kvinnors möjligheter att vidareutvecklas och göra karriär i sitt yrke. Många upplever föräldraledigheten som något mycket privat, något som politiker inte ska ha åsikter om fördelning eller förläggning av. Det ligger mycket i det. Å andra sidan är det resultat som denna fördelning ger inte bara privat, den får återverkningar på många fler än det föräldrapar det handlar om. Därför anser vi liberaler att en villkorad del är godtagbar i det ekonomiska stödet till småbarnsföräldrar i form av en individuell och högre ersatt månad i föräldraförsäkringen. Att regeringen valt att ta bort den högre ersättningen, och enbart behålla den lägre visar inte på någon djupare insikt om jämställdhetsfrågorna i denna regerings ledning. Mamma- och pappamånaden bör även fortsatt ha en högre ersättningsnivå, vilket krävs i vår partimotion om familjepolitiken. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om jämställdhetspolitikens inriktning, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en utvärdering av personvalssystemet,1 att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om tillämpningen av dubbla nomineringar, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nya jobb och jämställdhet, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om synliggörande av löneskillnader, statistik och arbetsvärderingsmetoder, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om statens roll som arbetsgivare vad gäller orättvisa löneskillnader, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en kommission mot orättvisa löneskillnader, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en ny arbetstidslagstiftnings betydelse för jämställdheten, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en expansion av den privata tjänstesektorn,2 att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av att bryta de offentliga monopolen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en strategi för att bryta de könsuppdelade arbetsmarknaderna, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om regional tillsyn av jämställdhetslagen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att minimera fattigdomsfällor och marginaleffekter,2 att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om tillgång till barnomsorg och valfrihet,3 att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förberedande basår,3 att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om doktorandtjänster,3 att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om de ekonomiska villkoren för föräldrar som studerar,3 att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om män i barnomsorg och skola,3 att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vårdnad och umgänge,4 att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om rådgivning och familjesamtal,5 att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om den högre ersättningen i pappa/mammamånaden.6 1 Yrkande 2 hänvisat till KU. 2 Yrkandena 9 och 13 hänvisade till SkU. 3 Yrkandena hänvisade till UbU. 4 Yrkande 19 hänvisat till LU. 5 Yrkande 20 hänvisat till SoU. 6 Yrkande 21 hänvisat till SfU.