mot · GL02Ub805 · 1997-10-06 00:00:00 — Kvalitet i högre utbildning och forskning 2 Kunskapsmiljöns strategiska betydelse 3 Centralisering och kunskapsförakt 4 Fler fristående högskolor 5 Kvalitetssäkra den högre utbildningen 7 Den högre utbildningens ledning och organisation 8 De mindre och medelstora högskolornas utveckling 9 Efterfrågan och kvalitet skall styra resursfördelningen 10 Oberoende finansiering utvecklar spetsforskning 13 Förbättra kunskapsutbytet högskolor/omgivande samhälle En utbyggnad av den högre utbildningen är nödvändig. Ambitionen att ge fler möjlighet att studera vid universitet och högskolor kan emellertid aldrig gå före krav på utbildningens och forskningens kvalitet. Kvalitetskriterier skall väga tungt vid fördelningen av resurser, inte arbetsmarknads- och regionalpolitiska skäl. Moderata samlingspartiet anser att en övergripande uppgift är att på olika sätt bygga broar mellan den högre utbildningen och näringslivet. Internationaliseringen av den högre utbildningen och forskningen måste drivas vidare med full kraft. Förutsättningar måste skapas för vetenskapen att nå kunskapens frontlinjer. Ett nära samband mellan forskning och utbildning måste finnas. Tillräckliga medel för grundforskning måste säkras. Forskningen måste organiseras så att den fritt från statsmakterna kan framföra kritik och deltaga i samhällsdebatten. Den politisering som präglar regeringens högskole- och forskningspolitik är därför oroande. Staten skall skapa tydliga långsiktiga spelregler. Det behövs konkurrens och mångfald inom den högre utbildningen och forskningen. Vi förordar att fler högskolor ges en från staten självständig och fristående ställning. Privata initiativ måste ges bättre förutsättningar att bidraga till kunskapsutvecklingen. En viktig uppgift är att utveckla formerna för kvalitetsbedömning av den högre utbildningen. Vi föreslår att inrättar ett oberoende kvalitetsinstitut som ackrediterar såväl offentliga som privata utbildningsanordnare. Institutet bör regelbundet utvärdera utbildningens kvalitet och uppnådda resultat. Regeringens förslag om en total reformering och reglering av antagning till forskarutbildning är illa förberedda och riskerar att allvarligt försämra forskarutbildningens kvalitet. Vi avvisar dessa förslag. 2 Kunskapsmiljöns strategiska betydelse Den högre utbildningen och forskningen måste präglas av kvalitet och förnyelseförmåga. De kvantitativa målen måste vara förenliga med rimliga och nödvändiga krav som vi och omvärlden ställer rörande utbildningens kvalitet. Valfrihet och mångfald, kontinuerliga utvärderingar och kvalitetsanalyser är väsentliga medel och redskap i strävan att uppnå detta övergripande mål. Forskningens viktigaste uppgift är att bidra till kunskapsutvecklingen och att skapa förutsättningar för vetenskapen att nå kunskapens frontlinjer. Forskningen måste vidare ges möjlighet att fritt från statsmakterna kunna framföra kritik. Framgångsrik forskning kräver kreativa miljöer, självständighet och nätverk. Forskningens resurser måste koncentreras till miljöer av livskraftig storlek. Internationellt forskningssamarbete är viktigt och måste främjas. En stark och fri forskning är i kombination med ett gynnsamt företagsklimat av grundläggande betydelse för ett modernt välfärdslands konkurrensförmåga och utveckling. God forskning kräver flexibilitet, frihet och sund konkurrens. Är inte de svenska villkoren, i ett globalt perspektiv, tillräckligt bra flyttar företag och kompetens ut ur landet. Förmåga att utveckla och tillvarata nya kunskaper, metoder och tekniker är betydelsefullt för varje enskilt land. För framtid är en väl fungerande kunskapsmiljö avgörande. Såväl för den enskilde som för samhället i stort har högre utbildning och forskning strategisk betydelse. För individen betyder nya kunskaper vidgade vyer, nya referensramar, nya färdigheter och därmed ökad förmåga att analysera och lösa problem. Utbildning är en viktig väg till ett rikare liv. Det ger fler människor chans att få syssla med kreativa och utvecklande arbeten. Denna möjlighet måste öppnas för fler. är utbildning och kunskapsutveckling av stor betydelse för möjligheter att på motverka arbetslöshet, öka konkurrenskraften och därmed rätta till ekonomiska obalanser. Välstånd, trygghet och utvecklingskraft kan i med snabba teknikförändringar och accentuerad internationalisering endast säkras genom ökade kunskaper och ökad flexibilitet. Utbildnings- och forskningssystemen kan aldrig ses isolerade från resten av samhället. Företagsklimat, skatter, lönebildning, socialförsäkringar, arbetsmarknadsregleringar och själva synen på kunskap, lärande, ansvarstagande och individuell utveckling är alla en del av kunskapsmiljön. Tillkortakommanden i någon av dessa delar kan inte kompenseras av aldrig så goda insatser i de andra. Av central betydelse är den enskildes vilja att investera i sin egen framtid. Denna investering är aldrig gratis. För den enskilde studenten kostar det tid, möda, resurser och ofta långvarig skuldsättning att skaffa sig ytterligare kunskaper. En modern syn på utbildning utgår från den enskilde individens personliga krav och önskemål. All kunskap och inlärning är individuell. Individen måste vara välmotiverad om en investering i kunskap skall ha god chans att falla väl ut. Kunskap och inlärning förutsätter individuell motivation, engagemang och intresse. Kunskap och intresse för att lära kan inte fördelas via traditionell rättvis fördelningspolitik. Det måste löna sig att göra karriär i kompetens. Lönebildning, skattesatser, socialförsäkringar och rörlighet på arbetsmarknaden måste stå i samklang med incitamenten och drivkrafterna för att tillägna sig, utnyttja och utveckla kunskap för varje enskild människa. Mänsklig och samhällelig utveckling måste gå hand i hand. Att det system som erbjuds för finansiering av utbildning är trovärdigt, förutsägbart och överblickbart har stor betydelse. Det offentligas respektive den enskildes ansvar behöver klargöras. För den kontinuerliga kompetensutvecklingen under det fortsatta arbetslivet behöver nya, individuella finansieringsmöjligheter skapas. Ett sådant system skulle kunna vara en form av kompetenskonton. För att investeringar i utbildning och forskning skall komma till praktisk nytta krävs ett dynamiskt näringsliv. Företagens vilja och förmåga att anställa nya medarbetare säkerställer kunskapsöverföringen från forskning och utbildning. Även inom andra samhällssektorer behövs ett ökat antal akademiskt utbildade. På motsvarande sätt är det väsentligt att en växelverkan finns mellan näringslivets egen kunskapsutveckling och forskningen inom universiteten och högskolorna. Företagande och forskning måste ha en intim växelverkan. För utbildnings- och forskningssystemen måste kvalitet och förnyelseförmåga stå i centrum. Det förutsätter i sin tur skärpta kvalitetskrav men också ökad flexibilitet och mångfald. Utbildning måste utgå från den enskilde individens personliga krav och önskemål. Privata intiativ bör här kunna ges en väsentligt ökad roll. Var och en måste ges större möjligheter att utforma sin egen utbildning. Kvantitet får inte gå före kvalitet. En nära koppling måste finnas mellan forskning och utbildning. Högre utbildning måste planeras utifrån långa perspektiv och får aldrig göras till en del av en kortsiktig arbetsmarknadspolitik. För forskningens del utgör en snabbt föränderlig och internationaliserad värld en självklarhet. Med ny teknik ökar mängden nya rön och kunskaper som de också blir mer tillgängliga. Förmåga att inhämta, sortera, analysera och kritiskt granska det överflöd av nya kunskaper som utvecklas på annat håll har blivit viktigare. För ett litet land som är det internationella forskningsutbytet särskilt betydelsefullt. Att vi själva utgör en intressant partner, med forskning av yppersta kvalitet, är en nödvändighet. Våra riktigt starka forskningsmiljöer måste stärkas, som fler oberoende former för finansiering av forskning behöver skapas. 3 Centralisering och kunskapsförakt Regeringens högskole- och forskningspolitik präglas av statlig detaljstyrning och minskad valfrihet. Det har skett en utspädning av resurserna till den högre utbildningen och forskningen. Kvantitet går före kvalitet. Den nuvarande regeringens politik har skapat oklarhet genom att bryta upp de spelregler som den förra borgerliga regeringen lagt fast. Inriktningen mot fria universitet har ersatts av politiska tillsättningar och beslut. Den socialdemokratiska regeringen har tagit rollen som fördelare av antalet platser till de olika högskolorna, istället för att bidra till utvecklingen av tydliga kvalitetsinstrument som fördelar resurser. Socialdemokraterna har centraliserat antagningssystemet och därmed tagit från högskolorna och universiteten uppgiften att bedöma förkunskapskraven för olika utbildningar. Studenternas efterfrågan är i minskad utsträckning styrande för utbudet av utbildningsplatser. Antalet högskoleplatser med inriktning mot IT är otillräckligt i förhållande till antalet sökande. I realiteten har den nuvarande regeringen dessutom försvårat möjligheterna för sökande till högre utbildning att välja vilket universitet eller högskola de vill läsa vid. De nya platserna fördelas i första hand till de mindre och medelstora högskolorna istället för att det är studenternas förstahandsval som styr fördelningen. Det finns starka skäl för att känna oro inför den utveckling som pågår. Regeringens forskningspolitik riskerar att leda till direkt negativa konsekvenser för den svenska kunskapsmiljön. Allvarligast är den kraftigt ökade politiska styrningen av forskningen. Detta märks på flera sätt såväl för de forskningsfinansierande som för de forskningsbedrivande organen. En begränsning av framväxande pluralism gällande forskningens finansiering tydliggörs bl a via ökad politisering av stiftelsestyrelser och forskningsråd. Oberoende forskare från utlandet och har ersatts av politiska representanter. Regeringen vägrar inse att fristående och kraftfulla forskningsfinsiärer är vad behöver för att kunna få den kvalitets- och kompetenshöjning som krävs. Det är dessutom så att regeringen använder stiftelsemedlen som en budgetregulator. Regeringens politik har vidare lett till en väsentligt minskad pluralism avseende forskningens finansiering genom korsrepresentation och olika former av utbytespolitik mellan olika finansiärer. Det innebär exempelvis att flera rektorer och huvudsekreterare i forskningsråden sitter i de privaträttsliga forskningsstiftelsernas styrelser, vilket för övrigt även generaldirektör gör. Allt färre aktörer, som sitter på allt fler stolar, avgör vilka strategiska forskningsområden som skall prioriteras. Uppenbara jävssituationer har medvetet skapats. har forskningsmedlen direkt till universiteten minskat och universitetens frihet under eget ansvar successivt reducerats av den nuvarande regeringen. Riskerna borde vara uppenbara. Eftersom all genuin kunskapsutveckling närmast per definition är oförutsägbar och okänd, är mångfald och oberoende nödvändiga förutsättningar för forskningens utveckling. Regeringens politik går i direkt motsatt riktning. Staten måste skapa tydliga långsiktiga spelregler som ser till att de som har kompetens att prioritera och välja forskningsområden får ett avgörande inflytande över den processen. Det är i forskarvärlden den främsta kompetensen finns, inte bland politiker eller generaldirektörer. Regeringen vurmar också i en rad sammanhang för ökad samhällsrelevans i forskningen. Universiteten och högskolorna skall som det heter utföra sin tredje uppgift. Även detta är i och för sig en riktig och lovvärd sak. Problemet är bara att även samhällsrelevans har av regeringen reducerats till att vara liktydigt med politiskt styrt. Istället för att stimulera universiteten och högskolorna till att själva ta och bibehålla aktiva kontakter med företag och myndigheter inom olika områden, försöker regeringen ovanifrån bestämma vad som är relevant eller inte. En konsekvens av den socialdemokratiska politiken är att grundforskningen fått sämre förutsättningar. En allt större del av medlen går till s k strategisk forskning. Det är emellertid en viktig uppgift för staten att säkra medel till fri grundforskning. Den utgör grunden för god kvalitet och utvecklingsmöjligheter för all övrig forskning. Problemet är att den socialdemokratiska regeringens besparingar på forskningsrådsanslagen lett till en sådan balansförskjutning mellan grundforskningen och den strategiska forskningen att det med tiden kan skapa problem för den strategiska forskningen och därmed undergräva våra möjligheter att klara en hårdnande internationell konkurrens. 4 Fler fristående högskolor Det behövs konkurrens och mångfald inom den högre utbildningen och forskningen. Den reformering som skedde under den förra borgerliga regeringen innebar att universitet och högskolor gavs en mer självständig ställning. Statens övergripande regler för högskolornas organisation och resursfördelning skall vara så utformade att de främjar mångfald och uppmuntrar långsiktiga perspektiv. Det är nödvändigt att en utbyggnad av forskningen sker så att varje universitets eller högskolas särart tas tillvara. För de mindre och medelstora högskolorna är det angeläget att sträva efter en organisation för forskning och utbildning som säkerställer en fokuserad inriktning. Forskarcentrum vid mindre och medelstora högskolor med definierad inriktning kan verka kvalitetsfrämjande, öka högskolornas attraktionskraft gentemot omgivningen och underlätta en övergång till fristående form. Utvecklingen måste emellertid ske utifrån respektive högskolas egna förutsättningar och ansvar för hög kvalitet i utbildning och forskning. Vår fasta övertygelse är att det behövs fler fristående högskolor. Erfarenheterna av de stiftelsehögskolor som inrättats är goda. För både och har stiftelseformen inneburit ökad möjlighet till kreativt nytänkande. Mediantiden för studier på har sjunkit och antalet industridoktorander har ökat. Ett nytt kollektivavtal, nya arbetsordningar, en ny befattningsstruktur och en ny rekryteringsprocess där stor vikt läggs vid den sökandes pedagogiska skicklighet är förändringar som genomförts. Den ekonomiska rörelsefriheten har medfört att man med egna medel och med externt stöd stärkt befintlig verksamhet och börjat bygga upp ny. För gavs genom stiftelseformen en bättre möjlighet till långsiktig resursplanering vilket underlättar ett långsiktigt investeringsarbete. Vi anser mot denna bakgrund att fler högskolor bör ges möjlighet att övergå i fristående form. En lämplig kandidat är . Studenternas val är en viktig kvalitetsstyrning som borde påverka högskolornas omfattning och profil. Valfrihet skapar konkurrens och mångfald. Fristående högskolor har andra förutsättningar att besluta om resurser, personal, utrustning och lokaler än statliga. Kvalitetsskäl är således ett avgörande argument för fler högskolor med en självständig ställning. Ett annat skäl är att ett samhälle som värnar om mångfald, kritisk granskning och analys måste skapa utrymme för motvikter till en allomfattande stat. Vi anser att villkoren för utbildningar som ges av andra huvudmän än statliga universitet och högskolor måste förbättras. 5 Kvalitetssäkra den högre utbildningen Att hävda kvaliteten inom den högre utbildningen är nödvändigt för möjligheter att göra sig gällande i en hårdnande internationell konkurrens. Ansvaret för kvalitetsbefrämjande åtgärder ligger i första hand på universitet och högskolor. I syfte att stimulera kvalitetsarbetet ingick som en del i beslutet om det nya resursfördelningssystemet en kvalitetspremie. På den socialdemokratiska regeringens initiativ har den tagits bort. Vi anser fortfarande att en kvalitetspremie behövs och föreslår att en sådan införs. Detta kan stimulera de insatser flertalet lärosäten gör för att utveckla utvärderingen av den egna verksamheten. Även på nationell nivå måste kvalitetsfrågorna bevakas. I har det funnits väl utvecklade ackrediteringssystem för utvärdering av universiteten. Där har man ett system med beskrivning och självvärdering som åtföljs av en utvärdering som genomförs av externa sakkunniga. Runt om i världen betonas alltmer vikten av att låta kvalitetsindikatorer styra en betydande del av resursfördelningen. har, till skillnad från exempelvis och , inget oberoende kvalitetsinstitut som regelbundet följer upp och utvärderar högskolornas kvalitet och resultat. En orsak till det är den socialdemokratiska regeringens initiativ till nedläggning av . Vi föreslår att ett från fristående kvalitetsinstitut med ansvar för att utvärdera högskolornas kvalitet och uppnådda resultat inrättas. Detta för att säkerställa och garantera kvaliteten på de genomförda utbildningarna. skall ha som en viktig uppgift att bistå och stimulera högskolornas eget kvalitetsarbete. Institutet skall ges uppgiften att pröva frågan om examinationsrätt för utbildningar vid såväl statliga som privata lärosäten och kunna återkalla examinationsrätten om kvalitetskraven inte uppfylls. Det finns anledning att överväga i vilken form ett sådant institut bäst utvecklar oväld och integritet. Regeringen föreslår en total reformering och reglering av antagningen till forskarutbildning. De förslag som presenteras är mer än vanligt illa beredda och en konsekvensbeskrivning saknas. Förslagen syftar av allt att döma till att försämra den svenska doktorsexamen i vetenskapligt avseende. Regeringen har underlåtit att remissbehandla förslaget, vilket med tanke på den betydelse forskarutbildningen har är mycket beklagligt. Regeringen finansierar 1500 anställningar som doktorand, som man föreslår ett förbud för antagning av doktorander som saknar fullständig finansiering av hela sin studietid som doktorand. Även möjligheterna att disputera med studiemedel begränsas till . Detta innebär en onödig begränsning av antagningen till forskarutbildning i ett läge när behöver fler med sådan kompetens. Vi föreslår att universitet och högskolornas ges en skyldighet att vid antagning till forskarutbildning utgå från den sökandes kvalifikationer och förutsättningar. Därutöver ligger det i universitetens och högskolornas intresse att tillse att såväl handledning som villkoren i övrigt uppfyller de krav forskarutbildningen, kräver. Det ger bättre förutsättningar att anpassa forskarutbildningens innehåll och kvalitet efter respektive inriktning och ämnesområde än regeringsförslaget, som bör avslås av . Det är nödvändigt att forskarutbildningen koncentreras. En gedigen och mycket belysande utvärdering som nationella forskningsråd genomförde 1993 visar en del intressanta tendenser och samband som delvis kan överföras till ett resonemang om forskarutbildningen i . Av utvärderingen framgår att koncentration av de ekonomiska resurserna för forskarutbildning till ett antal universitet ger ett mycket bättre utfall än om resurserna sprids jämnt över hela landet. I finns många framstående mindre högskolor, vars grundutbildning rankas mycket högt, men som inte har någon egen forskarutbildning. Däremot har huvuddelen av dessa högskolors lärare fått sin forskarutbildning vid de ledande universiteten. Utmärkande för det amerikanska universitetsväsendet är också dess rörlighet. Grundutbildning, forskarutbildning och akademisk karriär sker för de flesta vid flera olika universitet. I är det ofta så att man föds och dör vid samma institution. Därtill är lönepolitiken annorlunda vid de amerikanska universiteten, där forskarna får lön efter resultat. Ju framgångsrikare universitet är desto högre lön kan personalen räkna med. Vi anser att studenters och forskares rörlighet måste främjas i . Att inrätta forskarutbildning vid de mindre högskolorna i syfte att dessa skall producera sina egna lärare är feltänkt. Risken för att kvaliteten i utbildningen blir sämre och att de mindre högskolorna aldrig får tillgång till de bästa lärarna är uppenbar. Resurser till forskarutbildning skall koncentreras. Forskarutbildning bör inte anordnas vid fler lärosäten än att hög kvalitet kan garanteras. 7 Den högre utbildningens ledning och organisation Det är angeläget att statens övergripande regler för högskolornas organisation och resursfördelning främjar mångfalden. Högskolans ledning skall kännetecknas av professionalism och engagemang, sakkunskap och god överblick. Högskolans ledning måste kunna utöva ett starkt ledarskap förenat med stor lyhördhet. En klar och tydlig ansvarsfördelning av arbetsuppgifterna inom styrelsen är nödvändig. Styrelsens ansvar bör förtydligas. skall vara självständig och ansvara för de långsiktiga och principiella frågorna. En huvuduppgift är att medverka till att kreativa forsknings- och utbildningsmiljöer skapas. Styrelsen bör kunna vara en aktiv pådrivare gällande det nödvändiga och strategiskt viktiga tvärvetenskapliga samarbetet. Högskolornas ordförande skall utses av regeringen. Ordföranden skall vara en extern person som inte är anställd vid den berörda högskolan. Regeringen bör inte kunna utse en aktiv politiker eller politiskt tillsatt tjänsteman till ordförande i styrelsen. Att partipolitisera detta viktiga uppdrag vore förödande för verksamheten. Styrelsen och ordföranden skall utses efter samråd med berört universitet eller högskola. Ledamöter i högskolornas styrelser skall utses på grundval av den kompetens de kan tillföra. Studerande och personal skall ha representation. Högskolans rektor bör utses av styrelsen. Högskolans rektor skall vara självskriven ledamot av styrelsen och föredragande. har en prioriterad uppgift att tillsammans med rektor och styrelsens ordförande arbeta mer aktivt med att knyta samman universitetens och högskolornas verksamhet med det omgivande samhället. I prop.1996/97:141 Högskolans ledning, lärare och organisation finns en rad förslag till nya regler för anställning, rekrytering och befordran av lärare. Bl a föreslås att de lektorer som uppfyller behörighetskraven för anställning som professor skall anställas som professor och vid denna befordran skall den pedagogiska skickligheten ges större vikt . Vi är mycket kritiska till flera av förslagen. Behovet av fler kvalificerade lärare i den högre utbildningen är stort. Den kvalitativa prövningen vid professorstillsättningar, liksom villkoren för undervisnings- och forskningsarbete måste emellertid vara rimliga. Kvantitet får inte gå före kvalitet. I vår motion utvecklar vi våra synpunkter i dessa frågor. 8 De mindre och medelstora högskolornas utveckling De mindre och medelstora högskolorna ger fler möjlighet att skaffa sig en grundläggande högskoleutbildning. Tillgängligheten har betydelse för hur många som söker vidare utbildning. Utbyggnaden av dessa högskolor är därför positiv. behöver fler med akademisk examen. Forskning bedrivs i varierande utsträckning vid alla och högskolor. Utgångspunkten för den statliga forskningsfinansieringen måste vara medvetenheten om att ett litet land som inte kan splittra sina forskningsresurser. Förutsättningar för internationellt hållbar forskning ökar om resurserna hålls samman. Vid de mindre och medelstora högskolorna bedrivs främst forskning som i nära samarbete med det lokala näringslivet främjar tekniköverföring och forskningsinformation. Grundläggande och nydanande forskningsinsatser kräver större resurser än vad som där kan erbjudas med undantag för mycket väl definierade forskningsfält. Den forskning som i samverkan med lokalt näringsliv bedrivs vid de mindre och medelstora högskolorna är viktig och skall utvecklas. Erfarenhet visar dock att det tar att bygga upp en forskarutbildningskompetens. En ökad satsning på forskarutbildning vid universiteten i förening med en successiv utbyggnad av de små och medelstora högskolorna är därför en bra väg att gå. Forskningen vid dessa högskolor måste växa av egen kraft och profil för att nå hög kvalitet. 9 Efterfrågan och kvalitet skall styra resursfördelningen