mot · GK02So12 · 1997-01-22 00:00:00 — med anledning av skr. 1996/97:66 Redogörelse för en överenskommelse om vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m.m. för Regeringen redogör i skrivelsen för den överenskommelsesom staten slutit med sjukvårdshuvudmännen angåendeersättningar . Flera delar i överenskommelsen ärupprepningar . Det gäller till exempel desärskilda pengarna för HIV-smittade.Det nya i årets överenskommelse är att regeringen och en majoritet iLandstingsförbundets styrelse kommit överens om att ersätta den av denborgerliga regeringen införda vårdgarantin med en besöksgaranti i den öppnavården. Detta innebär en förskjutning av resurserna inom svensk hälso- ochsjukvård som enligt skrivelsen syftar till att ytterligare markera primärvårdensom basen i hälso- och sjukvården.Den borgerliga regeringen anvisade i budgetpropositionen 1991/till en vårdgaranti. I korthet innebar garantin att patien-terna garanterades vård inom och för ett antal specificerade be-handlingar. Bakgrunden var de allt längre vårdköerna som i slutet på 80- ochbörjan var kännetecknande för den socialdemokratiska hälso- ochsjukvårdspolitiken.Nästan kunde man då läsa om den allt allvarligare situationeninom svensk hälso- och sjukvård. "Våra hjärtpatienter dör i kön" ()"Mer än hundra patienter dör i köerna" (26 november1986)"Patienterna far illa" (1988)"i kö med utsliten och värkande höftled" (6augusti 1989)"Dog i väntan på operation" (TT )"Tomma operationssalar" ()Så såg det ut i inom hälso- och sjukvården när denborgerliga regeringen tillträdde . Ett av dennya regeringens första beslut var att införa en vårdgaranti förett antal sjukdomar. Vårdgarantin innebar att patienten haderätt att få erbjudande om operation/behandling inom tremånader. Vårdgarantin reglerades via ett särskilt statsbidrag.Garantin i kombination med ett omfattande förnyelsearbete ide borgerligt styrda landstingen innebar att vårdköer snabbtavskaffades. Ett exempel på hur mycket bättre sjukvårdenblev under de borgerliga åren är . Bara mellan1991 och 1992 behandlade sjuprocent fler patienter till en procents lägre kostnader. IGöteborg ökade produktiviteten inom vården med fyraprocent 1993.Husläkarreformen och den fria etableringen innebar att områden i Sverigesom tidigare haft läkarbrist nu kunde ge god närservice i områden som avlandstingen inte ansetts "lönsamma". Det gällde bl.a. och Norrlandsinland.Från att ha varit vana att läsa rubriker och artiklar om köer, brister ochmänskligt lidande kunde man få läsa följande rubriker ochartiklar:Vårdköer utan slut och korridorer överfulla med patienter - det var bilden avsvensk sjukvård i valrörelsen . är köerna nästan borta. (Aftonbladet27 )Produktiviteten ökar markant. Köerna minskar och antalet behandlade ochintagna patienter växer. är en vård med nytt ansikte på väg attersätta den gamla militäriska ordningen. Långsamt börjar den storskaligasjukhusfixerade och läkarstyrda svenska sjukvården förändras och alternativavårdformer upptäcks. ()Sedan Socialdemokraterna nu åter haft ansvaret förvårdpolitiken i i alla landsting utom etthar bilden återigen förändrats och vi är tillbaka till densituation som den borgerliga regeringen fick ärva. Vi kan nuläsa samma rubriker som vi gjorde . Köerna tilloperationer och behandling växer igen, somSocialdemokraterna återigen monopoliserat all sjukvård.Trots att man t.ex. inte har någon längre erfarenhet av denfria etableringsrätten för läkare och sjukgymnasteravskaffades rätten att välja läkare. Eller som regeringen självskrev i samband med att etableringsfriheten avskaffades(prop 1994/95:109):Även om erfarenheterna av tillämpningen av lagen om läkarvårdsersättningoch lagen om ersättning till sjukgymnastik (dvs. den fria etableringen, våranm) ännu är begränsad och inte kan baseras på mer än de första åttamånadernas verksamhet finns oroande uppgifter om de ekonomiskakonsekvenserna av de nya etableringsbestämmelserna. Den nuvarandeordningen ger heller inte sjukvårdshuvudmännen reella möjligheter attfullgöra sitt fastlagda planeringsansvar.Ideologin och oviljan mot alternativa, enskilda lösningar varviktigare än att ge enskilda patienter en god vård!För Socialdemokraterna är landstingens planeringsansvar uppenbarligenviktigare än att ge en snabb vård. Vad blir resultatet i verkligheten? Innebärlandstingens monopol att vården blir bättre och att vårdköerna inteåteruppstår? Vi kan nu jämföra den borgerliga sjukvårdspolitiken med densocialistiska. Rubrikerna i tidningarna och sjukvårdspersonalens kommen-tarer talar sitt tydliga språk:"Patienterna som har ont men överlever får vänta" (14 juni1995)"har inte sjukhuset råd att ta emot akutpatienter" (14 juni1995)"En svårt sjuk patient här kommer att putta ut en mindre sjuk patient påmedicin som puttar ut en ännu mindre sjuk och till slut märks det inte att vihar dragit ner på infektionsavdelningen" ()Kan det socialdemokratiska sveket mot patienterna uttryckastydligare?Vid sjukhuset i får man räkna med att en knäoperationdröjer . Vid i kan man få väntanärmare på en knäledsoperation. Vid fick man vänta på en operation för ljumskbråck.Landstingsrådet () i säger vad det handlar om iSocialdemokraternas :"Människor blir inte utan vård, men kan få räkna med längre väntetider, detär ofrånkomligt." ()"Vi klarar inte vårdgarantin ..." ()Den fråga man måste ställa sig är hur det kan komma sig attvårdköer är ofrånkomliga inom hälso- och sjukvården omSocialdemokraterna styr - men inte ens existerar närModeraterna har inflytande över hälso- och sjukvården?I detta läge väljer regeringen och att avskaffavårdgarantin. Argumentet i skrivelsen till om överenskommelsenmed landstingen är att "effekten (av vårdgarantin, vår anm) har varitkortvarig". Mot detta talar mycket tydligt det faktum att garantin innebar attvårdköerna snabbt försvann och att landstingen dessutom organiserade sittarbete så att patienterna snabbt fick den vård de hade behov av. Omlandstingen har svårt att uppfylla vårdgarantin borde det vara en signaltill såväl regering som landstingen om att behoven kvarstår. Det väsentligaborde i stället vara att vidareutveckla den.Regeringen väljer dock att avskaffa vårdgarantin och i stället införa vadsom endast kan kallas en "besöksgaranti". Denna innovation innebär attpatienterna genom primärvården skall garanteras en läkarkontakt inom åttadagar. Besked om detta skall ges patienten kontaktar primär-vården. Regeringen och den socialdemokratiska majoriteten i har kommit överens om en garanti som är ett rent slag i luften ochsom är oklar i sitt syfte.Vad som dock är än allvarligare är att Socialdemokraterna väljer att priori-tera kvantitet framför kvalitet. Det är för Socialdemokraterna viktigare attfriska människor med småkrämpor får en besöksgaranti än att behandlamänniskor i stort behov av vård genom att bevara och vidareutveckla vård-garantin. I sammanhanget kan det vara intressant att notera att möjligheten attfå träffa en läkare en patient besöker en vårdcentral torde vararegel , varför garantin i sig är ett rent slag i luften.Målet för hälso- och sjukvården är att skapa en kontinuitet i vårdkedjan,där kortast tänkbara tid för utredning, diagnostik och behandling är ett natur-ligt och viktigt led. Detta var också skälet till att den borgerliga regeringeninförde ett husläkarsystem, som garanterade alla medborgare en snabbläkarkontakt, kombinerat med en vårdgaranti. har Socialdemokraternaförst mer eller mindre avskaffat husläkarsystemet, bara för att införa en annanform av besöksgaranti, som är sämre än det tidigare husläkarsystemet,som man avskaffar den andra delen i vårdkedjan - nämligengarantin att få den behandling som diagnosen ger vid handen. Vårdkedjan ärsålunda bruten och resultatet har redan visat sig i allt längre vårdköer!Socialdemokraterna berör inte med en enda mening patienternas rätt tillvalfrihet. I stället förutsätter regeringen att alla patienter automatiskt skallvända sig till den offentliga primärvården. Detta som den skriver attsyftet med förändringen är att öka tillgängligheten för alla patienter. Men dentillgängligheten skall uppenbarligen endast koncentreras till den offentligasjukvården, som den enskilda vården just nu för en alltmer tynandetillvaro genom tidigare fattade beslut.Bristen på respekt för den enskilde patientens rätt att välja sin egen läkaremanifesteras tydligt i förslaget till utvecklad patientinformation. I och försigskriver regeringen att överenskommelsen med landstingen har som målsätt-ning att öka patienternas möjligheter att välja vårdgivare och/eller behand-lingsmetod. Detta uppfylls t.ex. genom att patienterna skall få ökadinformation om vårdprogram, om vilka krav man kan ställa på landstingenoch information om köer och väntetider. Men det handlar endastom den i offentlig regi bedrivna sjukvården. Det slående är dessutom attpatientinformationen utgår från förekomsten av köer och väntetider!Vi reagerar mot det förslag till besöksgaranti som regeringen och lands-tingen nu inför, eftersom det inte på något sätt innebär en praktisk förändringav nuvarande situation. Att man dessutom sätter den borgerliga vårdgarantin imotsatsförhållande till Socialdemokraternas besöksgaranti är minst sagtförvånande.Resultatet blir allt längre väntetider för operationer och behandlingar, vilketinnebär ett ökat mänskligt lidande och ekonomiskt slöseri.Vi anser således att vårdgarantin bör bevaras och utvecklas. Denna inställ-ning redovisade också Moderata samlingspartiet och liberalerna ien gemensam reservation i styrelse.I sammanhanget vill vi slutligen hänvisa till motion 1996/97:Sf254 avGullan m.fl. (m) med anledning av proposition 1996/97:60 an-gående prioriteringar inom hälso- och sjukvården. I motionen föreslås in-förande av en allmän hälsoförsäkring som genom sin konstruktion innebär attvårdköer minskas och regleras genom patienternas rätt att välja sjukvård. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ett bevarande och en vidareutveckling av den infördavårdgarantin.