ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GK02So50 · 1997-06-11 00:00:00 — att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om bostadstillägg till funktionshindrade,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om de funktionshindrade och den nya tekniken,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om handledning för att kunna använda IT,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en hjälpmedelsgaranti,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om regler för anpassningsbidrag av bil,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om avskaffande av den förlängda sjuklöneperioden.
mot · GK02So55 · 1997-06-11 00:00:00 — att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om åtgärder för att underlätta eget förvärvsarbete,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om skärpt antidiskrimineringslag,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om lag mot diskriminering i arbetslivet,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om processrätt för .
mot · GK02So57 · 1997-06-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:146 Vissa frågor om personlig assistans infördes lagen om personlig assistans.Personlig assistans är en individuellt utformad hjälp som gespå den funktionshindrades egna villkor. Det betyder blandannat att assistansbrukaren själv väljer sin personligaassistent, förlägger assistentens arbetstid till de tider manbehöver hjälp och avgör vad assistenten ska hjälpa till med.Personlig assistans har givit funktionshindrade människormöjlighet att bestämma över sitt dagliga liv på ett sätt somandra människor tycker är en självklar rättighet.När reformen genomfördes förändrades livet för tusentals människor medsvåra funktionshinder. Den innebar främst att den enskilde kunde leva ettmer normalt liv. Många har vittnat om att förändringen innebar en revolutionvad beträffar människovärde. Från att ha känt handikappet som enständig bromskloss för ett normalt liv begränsades funktionsnedsättningarnasverkan av att en assistent ständigt finns tillhands.Det är viktigt att klargöra att assistansersättningen är en kostnadsersättningtill den funktionshindrade själv, den är inte ett bidrag tillassistansanordnareneller till de personer som anställs som personliga assistenter. Det är ocksåden funktionshindrade personen som i efterhand redovisar till försäkrings-kassan hur mycket assistans han eller hon fått och betalar tillbaka föroutnyttjade timmar.I den föreliggande propositionen föreslås förändringar i assistansreformen.Anledningen till förslaget är ekonomiska besparingar. Vi Kristdemokraterhävdar att alla inte kan vara med och spara. Människor med de allra störstabehoven ska inte behöva drabbas av stora besparingar. Kristdemokraternaavvisade därför de förslag till besparingar som regeringen lade fram påhandikappområdet . Detsamma gäller nu.Vi anser vidare att det är av största vikt att en omfattande reform som denpå handikappområdet måste få ordentligt med tid att sätta sig innan man görgenomgripande förändringar. Vi anser således att det är synnerligenolämpligt att göra delförändringar innan en ordentlig uppföljning av helahandikappområdet gjorts. De olika stödformerna hänger ihop och måste ses isitt sammanhang. Ständiga förslag om besparingar inom handikappområdetleder också till onödig oro särskilt för de människor som är direkt berörda avreformen. De upplever att deras rättigheter ständigt ifrågasätts och kännerotrygghet . Det är ovärdigt. Vi Kristdemokrater anser attmänniskor som är hårt drabbade av funktionshinder ska kunna känna trygg-het och tilltro till att systemet är . HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår proposition 1996/97:146 Vissa frågor om personligassistans.
mot · GK02So59 · 1997-06-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:146 Vissa frågor om personlig assistans Den viktigaste åtgärden för handikappade ärreformen om personlig assistans. medverkade iregeringsställning till att genomföra denna reform, sominnebär stöd och service till vissa funktionshindrade(prop.1992/93:159), s.k. personlig assistans. Reformen harmottagits mycket positivt och har för personer med svårahandikapp inneburit avsevärt förbättrade möjligheter till ettsjälvständigt, tryggare och rikare liv. Assistansreformen harockså inneburit ökad trygghet och avlastning för de anhöriga.En av de organisatoriska fördelarna med assistansreformen är att denassistansberättigade själv tilldelas resurserna och har möjlighet att välja omman vill ha tjänsten utförd i regi eller på annat sätt. Mångahandikappade har också utnyttjat möjligheten att ingå i ett kollektiv, däranställning av personal och det ansvar det innebär att vara arbetsgivarehandlagts av kollektivet. Eftersom behoven för de funktionshindrade ärmycket skiftande, har assistansreformen gjort det möjligt att utforma stödetutifrån den enskildes behov.Under våren 1996 behandlade en proposition om vissa frågorom personlig assistans. Denna proposition föranleddes av kraftigt ökadekostnader för assistansersättningen, som inte kunde förutses innan reformengenomfördes. medverkade till vissa förbättringar av förslagen ipropositionen som kostnadskontrollen förbättrades. Det klargjordesatt det inte skall ske några förändringar i den personkrets som har rätt tillpersonlig assistans. medverkade också till att klargöra gräns-dragningen mellan assistanstjänsterna och kommunernas ordinarie verk-samhet.Centerpartiet anser att en kommunalisering av assistansreformen vore ettgrundskott mot dess viktigaste princip, att den assistansberättigade själv kanavgöra hur assistansen skall utformas. En kommunalisering kan leda till attvillkoren för de handikappade blir beroende av kommunernas olika storlekoch ekonomiska förutsättningar. Därför anser vi att den skrivning i propo-sitionen som gäller att "kommunerna bör ha det grundläggande ansvaret förpersonlig assistans" måste förtydligas. Den får inte innebära en förändring avverksamhetsansvaret utan enbart en förändring av kostnadsansvaret för deförsta . I enlighet med socialutskottets yttrande SoU7y tillfinansutskottet skall inte den funktionshindrades rätt att själv välja sinassistent påverkas av förslaget, inte heller den enskildes möjlighet attanvända stödet för att anlita annan, t ex ett kooperativ eller annat friståendeorgan, som arbetsgivare. skall även fortsättningsvisbedöma vårdbehovet. Detta bör ge regeringen till känna. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en kommunalisering av assistansreformen.
mot · GK02So65 · 1997-06-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:156 Avveckling av specialsjukhus och vårdhem InledningRegeringen vill avskaffa tvångsvård enbart baserad påutvecklingsstörning och föreslår därför att ingen nyintagningför vård på specialsjukhus eller vårdhem skall få ske efter 1november 1997. har det funnitsen politisk viljeinriktning att utmönstra vård utan samtyckeoch att inga nya institutioner enligt principen om anstaltsvårdskulle byggas. De som fanns skulle successivt avvecklas.Utvecklingen har emellertid gått trögt, vilket kritiserats inteminst av handikapporganisationerna. Därför väljerregeringen nu att föreslå ett slutdatum till vilketavvecklingen skall vara genomförd.Miljöpartiets ståndpunktMiljöpartiet anser att anstaltsvården av utvecklingsstördatillhör en förgången tid och baseras på en förlegadmänniskosyn som inte erkänner alla människors lika värde.Självfallet skall alla medborgare, oavsett fysiska ochpsykiska handikapp, ges förutsättningar till ett värdigt liv ochindividuell utveckling. Vi ställer oss bakom regeringensförslag till avveckling av specialsjukhus och vårdhem. Vianser emellertid att regeringen är väl optimistisk ibedömningen av de problem som oundvikligen följer.Avvecklingen av mentalvårdsanstalterna visar med all tydlighet att dennaprocess inte är enkel. Oavsett alla goda intentioner kommer människor ikläm. Vi kan inte längre värja oss från det faktum att uteliggare, "bagladys"och djupt nedgångna människor som tigger för sitt uppehälle blir allt mervanligt förekommande. Det handlar troligtvis om människor somhospitaliserats efter åratals isolering inom anstalt, oförmögna eller ovilligatill samröre med samhället. Vi har återkommande fört fram dennaproblematik i en rad motioner. Vi vill än en gång betona att det saknasordentlig analys av orsakssambanden: hur mycket av denna utslagninghänför sig till nyfattigdom och hur mycket handlar om att de utsläpptamentalpatienterna inte kunde släppas in i samhället så smidigt som viföreställt oss.Vi anser inte att detta förhållande skall användas som ett skäl emot attavveckla specialsjukhusen. Vi anser tvärtom att det ger anledning till särskiltnoggrann uppföljning, för att garantera att enskilda inte kommer i kläm.Vi anser det därför otillräckligt att inom ramen för detnormala uppföljningsarbetet skall granska utvecklingen. Vi föreslår attSocialstyrelsen ges ett särskilt uppdrag att samordna berörda myndighetersansvarsområden, för att möjliggöra en så smärtfri avveckling av special-sjukhus och vårdhem som möjligt. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att begär att regeringen ger i uppdrag attsamordna berörda myndigheters ansvarsområden vid avvecklingen avspecialsjukhus och vårdhem.
mot · GK02T67 · 1997-06-10 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:157 Lag om tilldelning av spårkapacitet Regeringens förslag till lag om tilldelning av spårkapacitet är iöverensstämmelse med rådets direktiv /19/EG som begränsas av rådetsdirektiv /440/EEG där endast internationella sammanslutningar avjärnvägsföretag som utför internationell trafik samt järnvägsföretag somutför internationella kombinerade godstransporter omfattas av direktivet.I hög utsträckning skulle en utvidgning av svensk lag till att även omfattainhemska järnvägsföretag skapa en bättre situation på marknaden. Det äridag ofta förenat med problem för fristående järnvägsoperatörer att trafikeraspåranläggningar som drivs av annan operatör. Vårt förslag till liberaliseringi detta avseende möjliggör konkurrens på lika villkor även mellan de in-hemska järnvägsföretagen. En sådan förändring av lagstiftningen skulle intestrida mot andemeningen i rådets direktiv.Konsekvenserna av den nya lagstiftningen blir att också andra ägare avspåranläggningar, enskilda företag och kommuner kommer att omfatts avdensamma. Skyldigheten för spårinnehavare att upplåta sin egendom innebären klar inskränkning i ägares rätt att förfoga över egendom. Det är därför avstor vikt att det beslut som fattas av tågtrafikledningen kan överklagas till enjuridiskt prövande instans i de fall frivilliga avtal ej kan slutas. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om tilldelning av spårkapacitet till inhemskajärnvägsföretag,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om rätt att överklaga av tågtrafikledningen fattatbeslut.3.
mot · GK02T68 · 1997-06-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:115 Mer tillgänglig kollektivtrafik Regeringen har i sin proposition lagt förslag i syfte att görakollektivtrafiken mer tillgänglig för funktionshindrade.Vidare finns ett syfte att begränsa kostnaderna för färdtjänstoch riksfärdtjänst genom ändrat resande, främst genom fleraresor i linjetrafiken och genom ökad samordning av olikaslag av offentligt betalda resor.I huvudsak ställer sig bakom propositionen när detgäller målsättningar och strategi för att uppnå dessa. Det bör dock betonas attdet är av stor vikt att den totala handikappanpassningen av trafikmiljön, dvsgator, hållplatser, fordon med mera, präglas av högre tempo än vad somhittills varit gällande.I en principiell fråga har vi dock en avvikande uppfattning och det gällersjälva förslaget till lag om ansvar för viss kollektiv persontrafik. Ansvars-fördelningen blir med regeringens förslag mindre lämplig. Det är bättre attkommuner och landsting i sin egenskap av finansiärer av verksamheten, ochansvariga direkt gentemot sina invånare och skattebetalare, får ett mera direktinflytande på de verksamheter som propositionen handlar om än vad som ärfallet med regeringens förslag.Som en konsekvens av denna grundsyn anser vi att förslaget till lagstift-ning avseende de fyra första paragraferna borde ha följande lydelse:1 § För att främja en tillfredsställande trafikförsörjning i varje län/regionskall kommuner och landsting samverka. Kommuner och landsting har ettgemensamt ansvar som trafikhuvudmän. Trafikhuvudmännen väljer lämpligform för utövandet av sitt ansvar enligt denna lag.2 § I är trafikhuvudman och i länkommunen.3 § Formen för utövandet av trafikhuvudmannaskapet bestäms av desamverkande trafikhuvudmännen och kan vara aktiebolag ellerkommunalförbund och benämns länstrafik.4 § Omfattningen av trafiken som avses i 1 § och grunderna förprissättningen för resor med sådan trafik skall anges i entrafikförsörjningsplan som länstrafiken antar efter samråd medtrafikhuvudmännen. I planen skall det tas upp åtgärder förhandikappanpassning av trafiken.Omfattningen av trafiken enligt lagen (1997:000) om färdtjänst och lagen(1997:000) om riksfärdtjänst och grunderna för prissättningen av sådan trafikskall anges i en trafikförsörjningsplan som kommunen antar eftersamråd med länstrafiken och i länet.Har en kommun överlåtit sina uppgifter enligt lagen om färdtjänst ellerlagen om riksfärdtjänst till länstrafiken skall länstrafikenstrafikförsörjnings-plan omfatta även resor enligt dessa lagar.I trafikförsörjningsplanerna skall det redogöras för miljöskyddandeåtgärder".I resterande förslag till lagtext bytes begreppet"länstrafikansvariga" ut mot "trafikhuvudmannen"respektive "trafikhuvudmannen" mot "länstrafiken" för attförslaget skall bli konsistent. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om förslag till lag om ansvar för viss kollektiv persontrafik.
mot · GK02T70 · 1997-06-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:115 Med tillgänglig kollektivtrafik I propositionen om mer tillgänglig kollektivtrafik anserregeringen att det saknas anledning att låta ävenprimärkommuner stå som sökande till statligt bidrag till ökadtillgänglighet i kollektivtrafiken. I den promemoria somföregått propositionen anges visserligen att även någrasådana kommuner skulle kunna komma ifråga, men eftersomdessa endast har tagit på sig ett ekonomiskt ansvar förtätortstrafik framförs det att samordningsproblem kan uppstå.Med anledning härav kan följande framföras.De kommuner som berörs av den så kallade "primärkommunala modellen"är ett tiotal.Dessa kommuner har iklätt sig sitt nuvarande ansvar i samråd med länensövriga kommuner och och modellen har fungerat sedanhuvudmannaskapsreformen 1978. På samtliga orter är trafiken, taxan ochinformationen mycket väl samordnade med övrig kollektivtrafik, ochkonsumenten upplever och nyttjar kollektivtrafiken som en homogenprodukt. På aktuella orter är det givetvis också på det sättet att kommunenplanerar, bygger och vidmakthåller terminaler, hållplatser och övrigaanläggningar i anslutning till dessa, varför det förefaller självklart att ävenden så kallade "primärkommunala modellen" skall kunna tillämpas vidsökning av statsbidrag för mer tillgänglig kollektivtrafik.Eftersom trafiken på flera orter utförs i så kallad egen-regi-form, faller detsig än naturligare att kommunen i egenskap av trafikhuvudman ochtrafikutförare också är den som söker och erhåller statsbidrag.Den föreslagna justeringen står även i samklang med den så kallade subsi-diaritetsprincipen, som innebär att beslut inte skall fattas på en högre nivå änvad som är absolut nödvändigt med hänsyn till frågans art.Avslutningsvis kan nämnas att den utan tvivel bästa lösningen, i syfte attundvika eventuella samordningsproblem, är att acceptera och koordinerareformen med verkligheten, vilket bland annat har förordats av och i deras remissyttranden. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts och även godkänner tillämpningen av den s.k. primärkommunalamodellen vid sökande av statsbidrag för mer tillgänglig kollektivtrafik.
mot · GK02T80 · 1997-06-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:137 Nollvisionen och det trafiksäkra samhället Regeringen anser inte att människor skulle acceptera ettlagförslag om obligatoriskt användande av cykelhjälm. Vadman grundar detta på har vi svårt att förstå. De flestaföräldrar sätter på sina små barn en hjälm och många barnoch ungdomar har etablerat vanan att ha cykelhjälm ochfortsätter även sen de själva tar ett större ansvar. Inomskolans område skulle en lag om cykelhjälm utgöra ettviktigt stöd för att få hjälmanvändningen att blihundraprocentig.Enligt en undersökning som redovisas av NTF är en klar majoritet avbefolkningen, , för ett införande av en lag om cykelhjälm. Av dem somsjälva använder hjälm är positiva till en sådan lag och av dem som inteanvänder hjälm vill att en sådan lag införs. Förutsättningen i enkäten äratt ca 30 människoliv skulle sparas . Trafiksäkerhetsforskare harkommit fram till att 30 liv skulle sparas och mellan 1.500 och 2.500skulle slippa skallskador om man inför en lag om obligatoriskt användandeav cykelhjälm. För alla ungdomar som får eller köper moped är hjälmen ett tillbehör somman inte kan avstå ifrån. Ingen ifrågasätter hjälmlagen i det här fallet och detär helt riktigt. Hjälmen sparar både liv och sjukvårdskostnader.Att inte införa ett hjälmtvång för cyklister anser vi vara cyniskt. Ska manlåta människor skadas och dödas för att regeringen inte vågar ta ställning i enkontroversiell fråga. Regeringens argumentation är i det här fallet svag.Har man själv sett hur en cykelhjälm kan lindra en olycka från att kanskefå dödlig eller allvarlig utgång med svåra skador är man beredd att verka fören lagstiftning i den här riktningen.Dagens cyklar är mycket snabba fordon och det gör att kraften om mancyklar omkull eller kolliderar med en bil eller annan trafikant blir nästan likastor som om man råkar ut för en olycka med moped. Även tillsynes mindreincidenter med cyklar inblandade kan ge huvudskador om inte cykelhjälmanvänds.Vi anser att regeringen bör återkomma med förslag om lagstiftning omanvändande av cykelhjälm. Detta bör ges regeringen till känna. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om lag om cykelhjälm.
mot · GK02T82 · 1997-06-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:137 Nollvisionen och det trafiksäkra samhället I regeringens proposition framhålls att framtidenstrafiksystem skall anpassas till människan och inte tvärt om.Människans egenskaper och förmågor är avgörande för detframtida vägtrafiksystemets utformning. Med ett sådantsynsätt lyfts den framtida förarutbildningen fram.Regeringen anför:Den svenska förarutbildningen är i behov av en översyn som dels bör syftatill att åtgärda brister i befintliga system, dels långsiktigt förändra systemet såatt de nya körkortsinnehavarna debuterar på en väsentligt lägre risknivå änidag.Regeringen menar att utbildningen skall leda till attkörkortsaspiranterna får en bättre förståelse för sina ochmedtrafikanternas mänskliga begränsningar och förskaderiskerna i de olika situationer som trafikanter kan råkaut för. I propositionen anges en förändrad körkortsutbildningsom en väg att nå lägre risknivåer i trafiken. Regeringenföreslår därför att förutsättningarna för ett nytt system förstegvis körkortsutbildning utreds.Regeringen argumenterar också starkt för att säkra en allmän acceptans förde åtgärder som behövs i trafiksäkerhetsarbetet bl.a. genom "att arbetetpräglas av en öppen och saklig dialog mellan beslutsfattare, allmänhet ochövriga intressenter". Önskan om en öppen dialog måste då rimligen gällaockså också förhållandet mellan och övriga intressenter somkommuner, länsstyrelser, trafikskolor och allmänheten i form av körkorts-aspiranter.Enligt vår mening finns det skäl att se positivt på regeringens förslag omen utredning om förutsättningarna för en stegvis förarutbildning. Därför ärdet förvånande att redan nu avser att förändra körkortsutbild-ningen på ett sätt som kommer att medföra kraftigt ökade kostnader för demsom avser att utbilda sig till bilförare genom att antalet uppkörningsorterförändras samt förslaget om datorisering av permanenta teorilokaler.Med rätta har förslag mött stark kritik från ovan nämnda in-tressenter och det är anmärkningsvärt att ett statligt verk så helt nonchalerartankarna på allmänhetens acceptans av trafiksäkerhetsarbetet.Då regeringen avser att utreda ett nytt utbildningssystem för förarutbild-ningen bör regeringen, på uppdrag av , begära av att nuaviserade förändringar inom förarutbildningen inte genomförs. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att de av aviserade förändringarna avkörkortsutbildningen ej genomförs, i avvaktan på ett nytt system för stegvisförarutbildning.
mot · GK02T87 · 1997-06-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:137 Nollvisionen och det trafiksäkra samhället Propositionen presenterar ett nytt sätt att tänka itrafiksäkerhetsarbetet som skall syfta till att vi uppnår måletmed nollvisionen. En rad aspekter tas upp som skall bidra tillatt trafiksäkerhetsmålet uppnås. Motivet för vår motion ärnärmast det som inte poängteras tillräckligt i propositionenbeträffande just trafiksäkerheten. Vi vill med den härmotionen ytterligare markera alkoholens och drogernasnegativa inverkan på trafiksäkerheten.Nollvisionen, dvs avsikten att nå ett så trafiksäkert samhälle att det skullebli möjligt att undvika olyckor med dödlig utgång eller allvarlig skada somföljd anser vi vara något mycket positivt. Även om det kan påstås inte vararealistiskt möjligt hindrar det inte de stora fördelar som en långtgåendeambition när det gäller trafiksäkerhet har att ge. Bara reflektorerna kringnollvisionen kan innebära stora fördelar för trafiksäkerheten. Detpedagogiska värdet får inte underskattas.Alkohol och droger itrafikenI propositionen läggs vikten och det största ansvaret påvägtrafikens utformning med säkrare vägar och lägrehastigheter som trafiksäkerhetsskapande insatser. Vad sominte framhålls tillräckligt är det personliga ansvaret. Dåmenar vi inte de mänskliga misstag alla kan göra i trafiken,utan de ansvarslösa handlingar människor kan utföra. Dit hörrattonykterhet och attityden till droger och alkohol i trafiken.På alkoholområdet finns tekniskt goda möjligheter att görainsatser och lagstiftningens generella påföljd vid rattfylleri.Det ger möjligheter att bekämpa fylleriet i trafiken samtidigtsom det är en viktig signal vad lagstiftaren har för hållningtill hela problemet.Svårare är det när det gäller narkotikan och trafikstörande mediciner hosolika fordonsförare. Det krävs både en förändrad lagstiftning som ger tydligagränsvärden men också ett opinionsarbete för att förhindra såväl knark sommediciner i trafiken. För att åstadkomma en förändring krävs en intensifieradforskning, ett uppsnabbat lagstiftningsarbete och en kraftig opinionsbildningför att hela attityden i samhället skall bli drognegativ, särskilt när detgällertrafikområdet. Ett viktigt led i att nå framgång är en bred folklig förankring.Frivilligorganisationer gör betydande insatser som behöveruppmuntras och stärkas. Ett sådant reformarbete kräver förhållandevis småmedel. I sin förlängning torde resurser för "kringaktiviteter" behövas sättasin med ringa ekonomiska insatser men med stora vinster för de mänskligaoch ekonomiska värden som går att rädda. Regeringen bör omgående fåriksdagens uppdrag att lägga en strategisk plan som ett led i "nollvisionen". HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ett heltäckande trafiksäkerhetsprogram med tydlig inriktning påatt bekämpa alkohol och andra droger i trafiken,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om betydelsen av frivilligorganisationernas roll itrafiksäkerhetsarbetet.