mot · GL02T605 · 1997-10-06 00:00:00 — infördes ett register för fritidsbåtar. Enligt lagen skulle varje svensk båt som inte går i yrkesmässig trafik registreras om 1. båten drevs med segel eller motor och skrovet hade en största längd av eller 2. båten drevs med en motor vars propelleraxeleffekt eller motsvarande översteg tio kilowatt eller med flera motorer vars sammanlagda effekt översteg nämnda tal. Registreringsplikten inträdde då båten första gången sjösattes eller då den utrustades med segel eller motor. Registret fördes av och länsstyrelserna. Båtarna tilldelades en registerbeteckning som bestod av tre bokstäver och två siffror. Den anbringades väl synlig på båda sidorna av båten. Ändamålet med ett båtregister är att ge underlag för kontroll av ordning och säkerhet till sjöss och att kunna planera trafiken med fritidsbåtar. Registret skall även användas som underlag för planering som avser turism, friluftsliv och naturvård samt för utredningar rörande skatter, tullar och indrivning. Den årliga avgiften per registrerad båt har varit . beslutade på förslag av trafikutskottets borgerliga majoritet (bet. 1992/93:TU10) och i enlighet med proposition 1992/93:102 att avveckla fritidsbåtregistret års utgång. Som skäl för avveckling av registret har bl.a. hävdats att detta skulle underlätta båtstölder och försäkringsbedrägerier. Ett annat argument var att det inte bar sina kostnader. Sistnämnda argument är i och för sig korrekt. Detta beror emellertid på den missbedömning av antalet registreringsbara fritidsbåtar som gjordes vid registrets införande. Antalet fritidsbåtar uppskattades då till ca 400 000. Den verkliga siffran visade sig emellertid vara enbart ca 300 000. Det var således genom att basera en orimligt låg årsavgift per båt på ett orealistiskt antal båtar som registret blev en dålig affär för statskassan. Detta togs sedan av motståndarna, som nästan uteslutande var båtbranschen närstående intressen, till intäkt för att slopa båtregistret. Argument som myndighetsövergrepp, integritetsbrott och överbyråkratisering är däremot påståenden som saknar all grund. Bl.a. har vid ett flertal tillfällen upptäckt att ett inte oväsentligt antal lyxbåtar smugglats in i landet. Antalet båtolyckor liksom båtstölder och andra lagbrott till sjöss, såsom bl.a. hastighetsöverträdelser, ökar. Sådana avarter har visat sig lättare att hantera med ett båtregister som är en absolut förutsättning för att överhuvudtaget kunna identifiera stulna båtar. Berörda myndigheter som , , och ställer sig positiva till ett båtregister. Sjöpolisen anser att stulna båtar bara kan spåras genom någon form av registerbeteckning som man noterar att såväl fartsyndare som tjuvar och rånare kunnat gripas tack vare registret. Enligt har registret också underlättat efterspaningen av försvunna båtar. Ett avskaffande av båtregistret innebär också ett påtagligt avbräck för exekutionsväsendet i dess uppgift att hitta utmätningsbar egendom. De skäl för en avveckling av fritidsbåtregistret som departementschefen och trafikutskottets borgerliga majoritet anförde vilar på en synnerligen bräcklig grund. För det första motsatte sig en rad tunga remissinstanser som , , , , Länsstyrelserna i och samt och , , m.fl. att fritidsbåtregistret avvecklades. För det andra anförde ett mindre antal remissinstanser att någon form av frivillig registrering "synes önskvärd". Enbart ett fåtal organisationer, med starka kopplingar till båtbranschen, ansåg att fritidsbåtregistret "i sin nuvarande form bör upphöra". De enda instanser som förklarade sig vara kategoriska motståndare till ett fritidsbåtregister var sålunda dåvarande ledningen av och trafikutskottets borgerliga majoritet. Som praktiskt taget enda skäl för att slopa ett väl fungerande båtregister, som /1993 omfattade ca 300 000 fritidsbåtar, anförde utskottsmajoriteten (sid. 5 i bet. 1992/93:TU10) att det rörde sig om ett intrång i den enskildes integritet. På följande sida i samma betänkande skriver man att det frivilliga register som kunde tänkas inrättas "måste föras med hjälp av automatisk databehandling". () är huvudman för det frivilliga fritidsbåtregister som finns tillgängligt. Föreningen uppmanar båtägare att registrera sin båt i detta register. Som skäl anges att stöldrisken minskar, att möjligheten ökar att snabbt få tillbaka sin båt om den blir stulen och att sjöräddningsarbetet underlättas. Detta är exakt samma skäl som åberopades till fördel för det tidigare existerande obligatoriska båtregistret. Därmed torde det en gång för alla vara bevisat att ett så heltäckande båtregister som möjligt är till stor fördel för samhället. Trots att några särskilda krav på storlek etc. inte finns i det frivilliga registret uppgår antalet registrerade båtar till mindre än 200 000 enligt senast tillgängliga uppgifter. Denna synnerligen blygsamma anslutning skall jämföras med att det totala antalet båtar i enligt uppgår till ca 1,3 miljoner. Ett båtregister är för övrigt jämförbart med ett bilregister i så måtto att det krävs "spelregler" såväl på sjön som på vägarna. Sjöräddning, sjöspaning, narkotikabekämpning, polisinsatser vid båtstölder m.m. kräver stora ekonomiska resurser, vilka till stor del faller på skattebetalarna. Detta är ett fullkomligt orimligt förhållande. Vid tidigare behandling av motioner om båtregister resp. båtavgift/båtskatt har trafikutskottet konstaterat att alltför många av de båtar som fanns införda i det statliga registret synes stå utanför det privata. Utskottet har också slagit fast att fritidsbåttrafiken är förenad med inte obetydliga kostnader, främst för sjöräddning, till vars bestridande anvisar medel. har mot denna bakgrund kommit fram till slutsatsen att ett återinförande av ett fritidsbåtregister bör övervägas. har för sin del ansett att regeringen i samband med överväganden om ett fritidsbåtregister också borde pröva frågan om en båtskatt. Båda utskotten har givit regeringen sin uppfattning till känna. Det har förflutit i allt väsentligt instämde i våra motionskrav om återinförande av ett fritidsbåtregister resp. prövning av frågan om en båtskatt utan att detta resulterat i några konkreta ställningstaganden i ärendet. har företrädare för regeringen också gjort uttalanden som kan tolkas som positiva till den här typen av åtgärder. Mot denna bakgrund är det nu hög tid att hos regeringen begär ett återinförande av fritidsbåtregistret resp. förslag om en båtavgift/skatt. Den avgift/skatt som det i ett inledande skede skall åligga varje båtägare att betala bör förutom registerkostnaden också ge ett väsentligt bidrag till samhällets kostnader för upprätthållande av en god sjösäkerhet. Därför bör avgiften inte understiga per båt och år. Om man väger samman samhällets totala kostnader för sjösäkerhet etc. och de stora och obeskattade förmögenhetsvärden som återfinns i ovan angivna båtmassa, talar starka skäl också för att en regelrätt båtskatt möjligt införs. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om återinförande av ett obligatoriskt fritidsbåtregister, att hos regeringen begär förslag om införande av båtavgift/båtskatt.1 1 Yrkande 2 hänvisat till SkU.