mot · GK02Ub28 · 1997-04-03 00:00:00 — med anledning av skr. 1996/97:112 Utvecklingsplan för förskola, skola och vuxenutbildning - kvalitet och likvärdighet InledningUtvecklingsplanen är en allmänt hållen, relativt utförligredovisning av regeringens skolpolitiska värderingar och enbred redovisning av riktlinjerna för den fortsattautvecklingen av den svenska skolan.Kärnan i planen är tanken om en god, grundläggande utbildning för allasamt goda fortbildningsmöjligheter, flexibla yrkesutbildningar och ettutbildningsnät med möjligheter till fortsatt utbildning var i nätverket man änbefinner sig.Segregationsproblemen lyfts fram och frågor kring betydelsen av socialtillhörighet i ett mångkulturellt samhälle belyses. Situationen för elever med speciella behov uppmärksammas.Demokratiaspekterna i utbildningen behandlas i anslutning till krav på ökatelevinflytande och föräldrainflytande. Betydelsen av praktiska inslag i skolansamt skolans kontakter med samhället i övrigt uppmärksammas särskilt.De mer konkreta förslagen har formen av skisser till kommande pro-positioner. Hit hör förslaget om integrering av barnomsorg, förskola,grundskola och fritidshem, åtgärder för att höja kvaliteten i förbarn med speciella behov men också förslag vad gäller hela skolans arbeteinklusive tillsyn, uppföljning och utvärdering. Speciellt uppmärksammaseftersläpningen i kommunernas utveckling av skolplanerna och kommunernasansvar för att likvärdig utbildning av god kvalitet kommer alla elever till del.Gymnasiereformens initialproblem uppmärksammas och olika åtgärder,flertalet inom ramen för gällande regelsystem, föreslås. Av speciell betydelseär därvid förslagen om ökad diversifiering av undervisning och kursinnehållmed hänsyn till olika programs mål samt förslagen om ytterligare steg fråntimplanefixerad till målrelaterad och individualiserad undervisning. Utveck-ling av de yrkesförberedande programmen och en översyn av kärnämnenasantal och innehåll diskuteras liksom önskemål om bättre och utökad arbets-platsförlagd utbildning. En utökning av APU till någon form av lärlings-utbildning aviseras likaså. Avsnittet om vuxenutbildning domineras avförslag i anslutning till arbetslöshetsproblemen och av den mycket storasatsningen på ett femårsprojekt med 100 000 studieplatser. Planen avslutasmed en redovisning av viktiga uppgifter för kommuner och vadgäller information, tillsyn, uppföljning och utvärdering av såväl förskola ochgrundskola som gymnasium.Utvecklingsplanen anger den allmänna inriktningen för skolans utvecklingsom regeringen önskar följa och tecknar i stora drag vilka typer av åtgärderregeringen kommer att föreslå . Det är glädjande att konstatera attstora delar av innehållet går väl i linje med de motioner som lagti . kan därför stå bakom storadelar av utvecklingsplanen i dess allmänna form. I det följande ges någrakorta kommentarer kring några frågor som enligt vår mening borde fram-hävas ytterligare redan i den allmänna utvecklingsplanen.Målinriktad undervisningoch betyg"En skola för alla" har tyvärr kommit att tolkas som att allaskall utbildas mot samma mål. Detta gäller specielltundervisningen i gymnasiets kärnämnen. I utvecklingsplanenuppmärksammas problemet och man talar om att tolkningenav målen måste ske flexibelt och anpassas efter varjeprograms speciella karaktär. När det gäller gymnasieskolanså gör utvecklingsplanen delvis ett intryck av att vara enuppmaning till lärare och skolledare att bättre utnyttja detstora svängrum för förbättringar av undervisningen som detnya regelverket faktiskt ger. Antagligen skulle detta budskaplättare anammas om man inte vidhöll kraven påmålrelaterade betyg. Betygssystemet är ett pedagogiskthinder. Det gamla betygssystemet var som kunskapsmätareosäkert, med stor felspridning och det var dåligt somprognostiskt verktyg för prediktioner av framtida studie-eller yrkesframgång. Det nya betygssystemet är sannoliktännu sämre i dessa avseenden. Det är inte heller många somidag tror att betyg är ett bra pedagogiskt hjälpmedel.Betygssystemet bör avskaffas eller åtminstone ändrasradikalt.Kärnämnen och detlivslånga lärandetTanken bakom begreppet kärnämne är bland annat att allasom genomgår svensk gymnasieutbildning skall ha engemensam grundkunskap i speciellt viktiga ämnen.Kärnämnena är svenska, engelska, matematik,naturkunskap, samhällskunskap, estetik, idrott och hälsasamt religionskunskap.I utvecklingsplanen väcks förslaget att naturkunskap och estetik skall jäm-ställas med religionskunskap och övergå till att väljas fritt. Naturkunskap,filosofi och estetik är centrala kunskaper för människor som skall förasamhällsutvecklingen mot långsiktig hållbarhet och ökad livskvalitet. De börnaturligtvis tillhöra den för alla gemensamma kunskapsmassa som kärn-ämnena är tänkta att ge.Det ligger en risk i att gymnasieskolans planering inte tillräckligt uppmärk-sammar att gymnasiestudierna sker i livet när så mångacentrala levnadsfrågor söker sina svar och sinnet är mer öppet än någonsin förstarka konstnärliga upplevelser och livsfilosofiska frågeställningar. (Kanskeär till och med psykologi att betrakta som viktigare under tonårstidenspersonlighetsdaning än färdigheter i användning av trigonometriskafunktioner för lösning av matematiska problem.) Livslångt lärande bordeinnebära att vi kan planera inlärning över livet med hänsyn till vilken period ilivet som är den mest lämpade för olika ämnesstudier. Det kan inte hjälpas från vissa avsnitt i utvecklingsplanen får ett intryck av att det livslångalärandet huvudsakligen går ut på att inhämta sådant som man borde ha lärt sigi eller gymnasiet men av olika anledningar missat. Visst finnsdet undantag, t ex försöket med kvalificerad yrkesutbildning, men en någotmer dynamisk strukturering av planerna för det livslånga lärandet skulle inteskada, liksom en kritisk utvärdering av kärnämnenas innehåll och omfattning.Utbildning för den nyaarbetsmarknadenEn av de svagaste punkterna i utvecklingsplanen är bristenpå analys av den nuvarande och framtida arbetsmarknaden,med hänsyn till att så stor uppmärksamhet ägnas skolansyrkesförberedande roll. Man nöjer sig i stort sett med detvanliga påståendet om hur föränderlig den nyaarbetsmarknaden är och att arbete kräver mycketstörre, djupare och bredare kunskaper än tidigare.I ett grönt perspektiv ser vi behovet av bredare kunskap bl a så att varjemänniska, oavsett yrke, utöver sina yrkeskunskaper också måste ha en klarföreställning om hur hans eller hennes handlingar är relaterade till samhälletsnya och livsavgörande problem. Det krävs kunskap om de grundläggandebiologiska livsvillkoren, ett ständigt vaksamt miljömedvetande och enförståelse av relationen mellan globala problem och lokala verksamheter. "Tänk globalt - handla lokalt" kräver i hög grad ny kunskap. Men det ärinte detta som betonas i utvecklingsplanen. Här ges i stället bilden av att s kenklare arbeten försvinner och mer kvalificerade kommer i stället och att detmoderna samhället ställer högre krav på yrkesutövare av olika slag. I självaverket kan man lika gärna hävda att det som karakteriserar den modernasnickaren, målaren, smeden, charkuteristen, grundskolläraren, bilmekanikern,sjuksköterskan, läkaren, byggmästaren, banktjänstemannen, gymnasieläraren,bonden, skogsarbetaren, apotekaren etc snarare är mindre bredd och djup ikunnandet än vad tidigare yrkesmän i branschen hade. Närmare eftertankeleder dock till en försiktigare hållning när det gäller denna typ avvärderingar.I brist på en ordentlig analys torde man nog göra bäst i att avstå frånsvepande påståenden av det slaget. I varje fall bör de inte läggas till grundförlandets utbildningspolitik. (Mycket talar för att det även i den närmasteframtiden kommer att gälla helt vanliga krav liknande dem som gällt tidigareför de flesta yrken. Olika yrken ställer olika krav på personlig fallenhet ochkunskap och varje grupp för sig har sina speciella kompetenser. Naturligtvisser vi en förskjutning i kraven t ex genom införande av datorer och en vissökad pappersexercis men detta kan knappast sägas ha revolutionerat yrkenasgrundläggande karaktär. )Att människor kommer att byta yrke oftare än nu är ett annatpåstående som återkommer i utvecklingsplanen. En närmare analys av dettavore också intressant. Detta av ett speciellt skäl eftersom just framtidayrkesbyten har direkta konsekvenser för utformningen av utbildningarnasinnehåll. Vilka kunskaper och färdigheter är lättast att transferera mellanolika yrken och hur ser dessa transfereringar ut i praktiken? Talet om ökadflexibilitet genom bredd i kunskaperna hänger onekligen fritt i luften ochmåste ifrågasättas.Ett annat stort problem med regeringens planer för yrkesförberedandeprogram på gymnasiet är att de inte tar sin utgångspunkt i någon arbetsmark-nadsprognos. Naturligtvis skulle det vara intressant att utifrån förväntadeåldersavgångar inom stora arbetsmarknadsområden som t ex hemtjänst,sjukvård och transport kunna få en beräkning av behovet inom de närmaste10-20 åren. Det naturliga hade varit att man med detta som utgångspunktförsökt uppskatta framtida behov inom olika yrken och därtill tagit de initiativom framtida yrken i som man kan förvänta sig av en aktiv politiskledning. Regeringen skall ju inte bara följa utvecklingen utan också styra deni vissa delar. Det kan t ex gälla framtida behov av ekoteknologer, teknikerinom nya transportsektorer etc. Kanske skulle en sådan profilering ikombination med en redovisad vision av framtidens behov av samhälls-insatser också göra ungdomarna mer motiverade i sitt val av yrkesutbild-ningar. Här kunde man förvänta sig att regeringens utvecklingsplan skullevara mer klargörande och inspirerande.LärlingsutbildningAlla partier utom Socialdemokraterna har länge krävtinförande av en lärlingsutbildning. I regeringensutvecklingsplan föreslås en form av "lärlingsutbildning" somsnarast gör intryck av att vara en utbyggd APU. Detta är ioch för sig bra och en utredning får väl visa vad somdärutöver går att åstadkomma. Förutsättningarna för en breduppgörelse när det gäller en riktig lärlingsutbildning tordevara mycket goda. Grunden för en ny lärlingsutbildning börläggas genom en parlamentarisk utredning och i samverkanmed arbetsmarknadens parter. De olika huvudalternativenborde ha presenterats redan i utvecklingsplanen.Fortbildning av lärare ochskolledareGenomförandet av gymnasiereformen innebär den kanskestörsta omställning av svensk undervisning . Dettasker utan att de lärare och skolledare som skall utföra arbetethar fått rimliga fortbildningsmöjligheter. Betydande medelför en sådan fortbildning bör anslås redan i nästa budget.LärarutbildningAntalet elever i och något senare igymnasieskolan kommer att öka drastiskt redan från och medi år som en följd av de stora barnkullarna som föddes för casju . Därtill kommer att alla elever numera i nya gymnasiet. Utöver detta aviserar regeringen100 000 nya platser i vuxenutbildningen, huvudsakligeninom grundskola och gymnasium (nära en fördubbling avantalet vuxenstudieplatser).Det råder redan brist på utbildade lärare inom vissa ämnesgrupper.Ingenstans i utvecklingsplanen tas den kommande lärarbristen upp som ettallvarligt problem som måste lösas snabbt, mycket snabbt för att inte helakunskapslyftet skall sjunka till marken i brist på kompetens och lyftkraft.Dessutom vet vi att många av de nuvarande lärarna saknar utbildning för ocherfarenhet av de nya undervisningsmetoder som är nödvändiga för att målenför det nya gymnasiet skall kunna uppfyllas. Hur har regeringen förberettdessa ökade krav på lärarresurser? Situationen kommer dessutom attytterligare förvärras om, såsom planerats, av dem somlämnar gymnasiet skall fortsätta vid högskola eller universitet i en näraframtid. har de små och medelstora högskolorna en skriande bristpå utbildade lärare. Regeringen har visserligen tillsatt en lärarutbildnings-utredning, men det är onekligen något sent, när de nya elevskarorna klapparpå porten och redan de som är inne i systemet saknar tillräckligalärarresurser. Kraftiga stimulansåtgärder för högkvalitativ lärarutbildning istor skala borde högprioriteras.IT-satsning och datoriseringDatorn som kommunikations- och arbetsredskap är redan väletablerad. Självklart skall datorkunskap ingå i utbildningenfrån mellanstadium och vidare uppåt.Datorerna har också sin givna plats somhjälpmedel i skolan. Datorns användning i skolarbetet är i sinbörjan och entusiasmen är på sina håll stor. Än så länge ärdatorn knappast något centralt hjälpmedel annat än föralldeles speciella syften. Flertalet lärare har ännu inte till-räckliga kunskaper om datorer och deras användning iundervisning och inlärning. Detta är ett allvarligt hinderinom ett utvecklingsområde som man vet är av stor betydelseför framtidens skola och arbetsliv. Tillgång till datorkunskapär också en demokratifråga. Det får inte bli så attdatorkunskap blir ett element som ytterligare ökar klyftornamellan olika sociala grupper i samhället. Speciellt intressantär i det sammanhanget datorns användning i den storautbildningssatsning som regeringen planerat för vuxna pågrundskole- och gymnasienivå. Där finns möjligheten att nåen grupp människor som annars löper stor risk att inte fåtillgång till det nya mediet.Åtgärder för att utbilda lärare i datorkunskap måste skyndsamt vidtagas ochfrågan om datoranvändning i vuxenutbildningen särskilt uppmärksammas.Mobbning i skolanDet har i en rad undersökningar visat sig att nuvarandeåtgärder för att stävja mobbning i skolan är otillräckliga.Miljöpartiets krav på en lagstadgad plikt för varje skola attha ett handlingsprogram mot mobbning (utförligt beskrivet itidigare mp-motioner) med tydligt juridiskt ansvariga (rektoroch kommunens skolansvariga) bör verkställas omgående.Många elever utsätts i skolan för en kränkande behandlingsom är fullständigt oacceptabel. Mobbningsfrågan är intebara en fråga om personligt skydd för enskilda individer utanberör också centrala delar av skolans viktiga uppgift attbibringa eleverna en levande insikt i grundvillkoren för ettdemokratiskt samhälle. Kraftfulla åtgärder borde ha vidtagitsför länge sedan. Av utvecklingsplanen framgår att regeringennärmar sig ett initiativ i frågan men det kunde ha uttryckts äntydligare.DyslexifråganDenna fråga nämns endast i förbigående i planen. Åren gårutan att nödvändiga åtgärder vidtages. är snart Sverigesdyslexiår också till ända utan att regeringen har vidtagitnågra avgörande åtgärder för problemets lösning (utöver densent tillkomna idén att tillsätta en utredning). Effektivaåtgärder för stöd till elever med specifika läs- ochskrivsvårigheter bör vidtagas omgående.Resursbristen och detkommunala ansvaretTanken att alla måste bidra till de sparåtgärder som krävs föratt få landets ekonomi på fötter är rimlig. Att bördan skallfördelas med hänsyn till människors ekonomiskaförutsättningar är självklart och har i olikasammanhang påpekat att alltför stora bördor lagts på demsom redan är utsatta. En alldeles speciell grupp utgörs i dettasammanhang av barn och ungdomar med behov av särskiltstöd. Den gruppen har drabbats hårt av de nedskärningar somgjorts inom framför allt barnomsorg, förskola ochgrundskola. Det är två orsaker till detta. Dels harnedskärningarna av kommunbidragen varit för kraftiga, delshar många kommuner inte tillräckligt uppmärksammat dessabarns behov. Det senare är ett problem som sammanhängermed brister som tydligt påtalats i andra sammanhang iutvecklingsplanen, nämligen att många kommuner inte harfungerande skolplaner, utvecklade rutiner för uppföljningaroch utvärderingar av skolans verksamhet eller en effektivtillsynsverksamhet. I det perspektivet är det förståeligt attkommunen inte uppmärksammar viktiga brister i skolan.Förståeligt men inte acceptabelt. Självfallet vilar en stor delav ansvaret på regeringen. De kommunala anslagen ibudgeten måste öka och kontrollen av att kommunernaverkligen gör det som de enligt skollag och läroplaner ärskyldiga att göra måste förbättras. Dessa åtgärder är idagsläget de viktigaste delarna i en utvecklingsplan som göranspråk på att föra svensk förskola och skola framåt. Bådaberörs i olika sammanhang i utvecklingsplanen mensignalerna skulle behöva vara mycket tydligare och snabbtomsättas i deklarerade åtgärder.Utvecklingsplan ochideologiskt perspektivDet försök till kurskorrigering som kunde utläsas iregeringsförklaringen är naturligtvis svårt att i praktikengenomföra inom ramen för en socialdemokratiskt förankradideologi. Den gamla spänningen mellan kapital och ägande åena sidan och lönearbete å andra som drivkraft för enekonomisk tillväxt, ökad produktion, växande företag ochökad reallön skymtar mellan raderna i utvecklingsplanen.Där är också skolans ställning klar. Den bevakarlönearbetarnas framtida möjligheter. Utvecklingsplanen talarom ökad kunskap som vägen till minskad arbetslöshet ochom arbetets villkor men inte särskilt mycket om förvaltandeav egendom eller kapital. Den har fortfarande kvar fotfästet iindustrialismens tankestrukturer och ser den nya epoken somett steg in i ett samhälle där produktion av information ochkunskap alltmer tar varuproduktionens plats men som förövrigt är sig ganska likt. Den bild man målar upp iutvecklingsplanen är just bilden av en skola som ger ökademöjligheter till att bli anställd. Att detta framstår som viktigtför ungdomar i ett samhälle som bygger på lönearbete ochdär hela trygghetssystemet bygger på om du har lönearbete,är ställt utom allt tvivel. Den som inte är anställd har helleringen riktig ekonomisk trygghet. "Man kan hamna i B-lagetom man blir Icke Godkänd!" är ingen orealistisk tanke fördagens skolelever. Och ungdomsarbetslösheten är tyvärrmycket hög.Mycket talar emellertid för att denna form av ett förvuxet industrisamhälleinte alls är någon rimlig framtidsbeskrivning. Den tekniska utvecklingen harnått så långt att en mindre mängd arbete behöver utföras i varuproduktion föratt konsumtionsbehovet skall täckas. Det gäller industri såväl som jordbrukoch skogsbruk. Inom andra sektorer, främst den offentliga sektorn, finnsutrymme för ökade arbetsinsatser. Totalt är dock behovet av lönearbetemindre än för bara något decennium sedan. Att omfördela det totalaarbetet över invånarna är en viktig uppgift. En rejäl minskning av normal-arbetstiden för lönearbete måste genomföras möjligt. Och trygg-hetssystemen bör kopplas fria från lönearbetet. När väl arbetsfördelningenblivit någorlunda rättvis, genom arbetstidsförkortning och periodisering, servi ett samhälle där människorna har betydligt större möjligheter till ett riktlivmed hög livskvalitet. Det handlar om en ökning av den s k informellasektorn; olika aktiviteter som naturligt ingår i ett socialt liv, mer tid förfamiljen, mer tid för barnen och anhöriga, samverkan med grannar, olikaformer av miljöarbete, aktivt deltagande i kulturlivet, studier, resor o s v.Detta i sin tur minskar trycket på den offentliga sektorn. Skatteväxling frånskatt på arbete till skatt på miljöskadlig verksamhet ökar möjligheterna förframför allt små och medelstora företag som miljöskulden minskas.En grundtrygghet som är oberoende av lönearbete innebär att människor kanvälja livsväg friare, vilket ökar rörligheten på arbetsmarknaden och höjersåväl kompetens som prestationsnivå i människors arbetsinsatser. Undersådana betingelser ökar också möjligheterna för enskilda och samhället attaktivt ta större del i det internationella arbetet för goda livsbetingelser iettglobalt perspektiv. Sammantaget innebär dessa nya förutsättningar ökademöjligheter till en långsiktigt hållbar utveckling.I ett sådant perspektiv blir kraven på skolan naturligtvis annorlunda. Skolanskall förbereda för ett liv med hög livskvalitet i alla avseenden, varavyrkesförberedelser är ett. Skolans värderingar bör mer sammanfalla med devärderingar som gäller utanför skolan. Människor skall få vara olika även iskolan och den enskildes anlag och intressen skall vara utgångspunkten för allundervisning. Skolan skall utvecklas från en skola för alla till en skola fören-var.Tanken bakom kärnämnen är god. Kärnämnena skall utgöra garantin för attalla invånare har tillräckliga kunskaper och färdigheter för att kunna deltaga iden demokratiska processen och kunna tillgodogöra sig nya kunskaper genomolika utbildningsvägar i ett livslångt lärande. Dessutom skall kärnämnen getillräckliga baskunskaper för alla att förstå grundbetingelserna för liv påjorden, de stora ekologiska strukturerna, sin egen position i ett historisktperspektiv och sitt ansvar inför kommande generationer. Alla ungdomar skalllämna skolan med god självkänsla, ett demokratiskt synsätt och väl utveckladförmåga att förstå och respektera sina medmänniskor. Och alla skall kännalust inför tanken på ett livslångt lärande. Betyg har ingen som helst funktion iframtidens skola. (Antagningar till högre utbildning och anställningar skerbäst genom för ändamålet utformade prov och intervjuer. )Det kan vid en första anblick synas vara små utbildningspolitiska effektersom denna skillnad i framtidssyn medför. Naturligtvis är skillnaden först påallvar märkbar när samhället frigjorts från det gamla industrisamhälletsprägel. Med en regering som ännu inte har accepterat idén om en rimligfördelning av lönearbetet och som inte kan ta steget över från trygghet vialönearbete till grundtrygghet för alla kan steget synas långt. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om den planerade utvecklingen av förskola, skola ochvuxenutbildning.