mot · GL02Jo756 · 1997-10-06 00:00:00 — Brist på miljöpolitiskstrategiDen socialdemokratiska regeringens miljöpolitik präglas avbrist på samordning och klara mål. som statenminskar miljösatsningarna inom flera viktiga områden införsbidrag till prestigesatsningar med oklar miljöeffekt. Enstrategi för en verkningsfull miljöpolitik som uppfyller demiljöpolitiska målen saknas.Nedrustningen av miljöpolitiken är omfattande. Den risk- och effekt-relaterade miljöforskningen minskas med ungefär en tredjedel. Ävenmiljöövervakningen minskas i motsvarande omfattning. Koldioxidmåletöverges och utsläppen ökar i samband med den planerade förtida kärnkrafts-avvecklingen. Kalkningen av sjöar och vattendrag minskas, trots attutsläppen av försurande ämnen ökar när kärnkraften ersätts med fossilabränslen. Höjd fastighetsskatt på miljövänliga hus försvårar investeringarsom är bra för miljön. Införandet av en samlad miljöbalk i lagstiftningenförsenas.Regeringen sitter fast i ett föråldrat miljöpolitiskt tänkande där problemenlöses med bidrag och statlig styrning. Detta är en förlegad syn påmiljöpolitiken som borde ersättas med en politik där framsynta företag fårkonkurrera om att lösa miljöproblemen inom ramen för en miljölagstiftningmed tydliga mål.När de statliga bidragen styrs till kommunala projekt ställs näringslivet ibakgrunden. Skattesubventionerade miljöcaféer och elektronikskrotsåter-vinning i egenregi leder inte till att nya spjutspetsföretagutvecklas som ger exportmöjligheter och nya arbetstillfällen, utan drarsnarare undan benen för miljöbranschens verkliga entreprenörer.Miljöpolitikens medelMiljölagstiftningenSverige bör ha höga nationella miljökrav för att kunna varapådrivande i det internationella miljösamarbetet. Attföretagen skulle vara motståndare till hårda miljökrav elleratt sådana krav skadar ekonomin är en myt. Tvärtom harrikare länder hårdare miljökrav samt ett näringsliv som kanuppfylla dessa.Däremot är det viktigt att kraven inte leder till detaljreglering ellerutformas så att de snedvrider konkurrensen mellan olika företag. Miljökravenskall vara generella. Staten skall ange målen för miljöpolitiken, intebestämma vilka medel som skall användas för att uppnå dessa.Produktionen skall inte flyttas till det land där miljökraven är lägst. Kravenbör därför harmoniseras, i första hand inom , eller formuleras så attdetta problem undviks. Principen om att förorenaren betalar, som innebär attinget land skall subventionera industrin genom att bestrida dessmiljökostnader, skall följas.Äganderätten är central i allt framgångsrikt miljöarbete, inte minst påutsläppsområdet. Rättsreglerna måste vara sådana att de som skadas avutsläpp har juridiska processmöjligheter och rätt att få ersättning. Enurholkad äganderätt minskar ansvaret för den som skadar naturen.Den svenska miljölagstiftningen bör skärpas och sanktionsmöjligheternamot dem som överträder miljökraven bör öka. Fasta bötesbelopp bör införasför vissa överträdelser, s.k. miljöskyddsavgifter. Dessa avgifter bör kunna tasut direkt av de miljövårdande myndigheterna, men bör vara överklagnings-bara för den som drabbas. Rättsväsendet bör också förstärkas så attomfattande och komplicerade utredningar på miljöområdet kan prioriteras.Ekonomiska styrmedelSkatteväxlingskommitténs betänkande (SOU 1997:11)visade att en omfattande skatteomläggning med höjda miljö-och energiskatter och sänkt skatt på arbete ger synnerligenbegränsade miljövinster. blir desamhällsekonomiska kostnaderna stora, liksom försämringenför vissa hushåll. "Uppdelat på olika hushållstyper ochföretag så är det framför allt låginkomsthushåll med mångabarn i glesbygd som belastas relativt sett hårdast." (SOU1997:11)Vid en så kraftig skattehöjning som fördubbling av nuvarande koldioxid-skatt beräknas utsläppen av koldioxid enbart minska med mellan 0,1 och 0,2procent, enligt , vilket skall jämföras med denförtida avvecklingen av som leder till ökade utsläpp avkoldioxid med uppemot 10 procent.Dessutom finns en klar risk för att en kraftig höjning av energiskatternaleder till att energikrävande produktion flyttar till andra länder med sämremiljökrav. Därigenom kan den globala miljösituationen försämras.Införandet av fler miljöskatter skall inte vara ett mål för miljöpolitiken.I stället bör utgångspunkten vara de miljöproblem som kan identifieras. Ivalet av åtgärder bör de medel som ger bäst resultat väljas. Ekonomiskastyrmedel skall ses som ett komplement till miljöpolitiken. En avvägningmellan miljöskatter och andra medel, såsom administrativ reglering, förbuds-lagstiftning, informationsinsatser etc, bör då göras. Vid en sådan avvägningkommer det att visa sig att miljöskatter ger störst miljöeffekt när de riktasmot miljöproblem som är relativt lätta att åtgärda.Ekonomiska styrmedel skall också kunna innefatta skatterabatter för attuppnå en snabbare introduktion av ny teknik. Ett exempel med gott resultatär det snabba införandet av katalytisk avgasrening genom skatterabatt.När det gäller de befintliga energiskatterna är det självklart mer önskvärtatt beskatta utsläppen i samband med förbränning än att beskatta energi-användningen i sig. Skatterna på energibränslen omfattar dels skatt påenergi, dels koldioxidskatt samt i förekommande fall svavelskatt. Inomramen för den totala skattebelastningen på energibränslen bör en omför-delning göras så att skatterna blir mer utsläppsrelaterade och mindreberoende av energiinnehållet.Skatt på energi bör, i den utsträckning det skall förekomma, tas utproportionellt mot energiinnehållet. är exempelvis energiskatten lägrepå kol än på olja, vilket inte är motiverat.Köp- och säljbara utsläppsrätter bör införas för att effektivt styra framkostnadseffektiva miljöinvesteringar. Sådana utsläppsrätter används redanmed framgång i . När företag får möjlighet att köpa och säljautsläppsrätter styrs investeringarna dit störst utsläppsminskning kan åstad-kommas till minst kostnad. Miljöarbetet kan därmed skyndas på.Moderata samlingspartiet har i motion 1997/98:Jo731 m.fl.föreslagit att reningsverk bör inordnas i ett system med utsläppsrätter. Ensärskild utredning bör tillsättas för att utarbeta förslag till andra områdensom kan omfattas av köp- och säljbara utsläppsrätter. Miljöorganisationeroch andra intressenter skall också ges möjlighet att köpa upp utsläppsrätter isyfte att minska de totala utsläppen.Slå vakt om miljöforskningenRegeringen har drivit igenom en mycket kraftig minskningav anslagen till miljöforskningen. Även anslagen till tekniskforskning har minskats kraftigt, vilket naturligtvis kan fånegativa miljöeffekter . Viktiga långsiktigaforskningsprojekt hotas som en följd av nerdragningarna.Därmed försämras förutsättningarna för att uppnåmiljömålen på sikt.Nerdragningarna är en direkt följd av regeringens forskningspolitik. Inför1998 har inga medel. Den effekt- ochriskrelaterade miljöforskningen, dvs forskning kring människors och djurshälsa och fortbestånd samt påverkan på växter, står inför en särskiltomfattande minskning. kommer de totala tillgängligabudgetmedlen för effekt- och riskrelaterad miljöforskning att minska medminst 1/3 i förhållande till budget.Vidare läggs avfallsforskningsinstitutet , som finansierats avkommunerna, industrin och staten tillsammans, ner. När nu regeringen viaNaturvårdsverket stryper statens medfinansiering fungerar verksamheten intelängre. Nedläggningen av Reforsk är främst ett slag mot de små företagensom inte har egna forskningsresurser, vilket är olyckligt. Staten bör därför tainitiativ till att Reforsk eller motsvarande verksamhet åter byggs upp.Även inom andra forskningsorganisationer och områden kommermiljöforskningen att drabbas.I stället finns det goda skäl för att värna om miljöforskningen: behöver forskarkompetens inom miljöområdet, vilket ökaruniversitetens kapacitet att utbilda studenter på grund- ochforskarutbildningsnivå. har ett försprång inom miljöforskningen som vi behöver försvaraoch som kan ge fördelar . Fortsatta miljöinsatser för underlättas. kan bidra medrådgivning och uppbyggnad av kompetens i mottagarländerna. Miljögarantin i blir lättare att utnyttja och tillämpa,eftersom nationella undantag skall baseras på nya, vetenskapliga faktaom miljörisker och miljöeffekter. kan delta i EU-finansierade forskningsprojekt som måstemedfinansieras av . roll som exportör av kunnande på miljöområdet kan öka på sikt.Den socialdemokratiska regeringen är dessvärre även på vägatt skrota stora delar av den svenska nationellamiljöövervakningen. Nerdragningarna på detta område ärlika drastiska som inom miljöforskningen. Allmiljöövervakning avseende den fria vattenmassan påvästkusten kommer att upphöra. Därmed avbryts viktigamätserier om närsalter, klorofyll och planktonförekomst ihavsvattnet. En långsiktig miljöövervakning är oundgängligför att skilja naturliga miljöförändringar från sådanaförändringar som människan orsakar.Regeringens nerdragningar av miljöforskningen och miljöövervakningenär oacceptabel och skall avvisas. bör inför nästa budgetåranvisas extra medel för att upprätthålla dessa verksamheter.Internationellt miljösamarbeteSverige är i hög grad beroende av den miljöpolitik somförs av andra länder. Speciellt gäller beroendet EU och dessmedlemsländer. Det är också där vi har störst möjligheter attpåverka.Nästan hälften av de gränsöverskridande luftföroreningar som når Sverigeoch en stor del av vattenföroreningarna kommer från de övriga EU-länderna.Eftersom vi är mycket beroende av vår export till andra EU-länder samtidigtsom vårt land bara står för en bråkdel av den totala produktionen inom EU ärvi i hög grad beroende av gemensamma lösningar för miljöproblemen.EU måste fortsätta att ta konkreta beslut i miljöfrågor. Det är främst degränsöverskridande miljöproblemen som skall hanteras av EU, eftersomdessa problem inte kan lösas av varje stat för sig. Miljöfrågor som endast harnationell eller lokal betydelse skall överlåtas åt medlemsländerna. Dessakonstateranden skall ligga till grund för det svenska miljöarbetet inom EU.Miljöbesluten i EU bör i första hand bygga på minimikrav. De enskildaländerna skall kunna införa egna, strängare regler. Miljöskatter ochmiljöavgifter bör harmoniseras mellan medlemsländerna. En miniminivå förkoldioxidskatt bör införas. Nationella regler som hindrar den inre marknadenmåste baseras på sakliga skäl och kunna prövas av EG-domstolen.EU:s miljöpolitik måste också inriktas på att genomföra avregleringar ochmarknadsekonomiska reformer i syfte att stärka konkurrensen ochutvecklingen på miljöområdet. EU:s miljöpolitik har inte varit inriktadpå detta och i flera medlemsländer finns regleringar och subventionssystemsom cementerar en dålig miljö istället för att styra utvecklingen åt rätt håll.Övervakningsmyndigheten European Environment Agency, , bör få tilluppgift att inventera och rapportera vilka regleringar och subventioner somkan skada miljön.I Öst- och finns alltjämt stora miljöproblem sedan densocialistiska tiden. österut är till gagn för miljön och börunderlättas. Särskild uppmärksamhet bör riktas mot kärnsäkerheten.Genom och inträde i EU har kommit att blidelvis omsluten av unionen. och dess miljöproblem bör vara enprioriterad svensk fråga i EU-sammanhang. Målet bör vara att stärkaÖstersjösamarbetet och lösa frågorna om en gemensam finansiering avsärskilda utpekade miljöproblem.Sveriges bör också söka lösningar på miljöproblemen i , främstpå , som i vissa fall påverkar miljösituationen i . Måletbör vara att finna en finansiering, exempelvis genom EU, så att bl.a. svenskaföretag kan hjälpa till att eliminera dessa miljöproblem.Sverige bör också verka för att utveckla EU:s miljökvalitetsnormer så attäven gränsöverskridande miljöförstörelse faller under dessa regler. Attutveckla miljökvalitetsnormerna i denna riktning är önskvärt när det gäller attlösa den för viktiga försurningsfrågan.I samband med medlemskapsförhandlingarna fick undantag frånEU:s miljöregler på några områden där har strängare regler.Samtidigt utfäste sig EU att skärpa sina regler . Detär nu viktigt att detta arbete slutförs så att inte längre behöver hasärregler. Om detta inte lyckas måste få fortsätta med sina särregler.Det är också viktigt att är pådrivande i globala miljöfrågor.Klimatfrågan är ett viktigt område där EU bör gå längre och kräva av USAoch de asiatiska ekonomierna att vidta kraftigare åtgärder.Minska miljöstörningarnaSverige påverkas kraftigt avföroreningar och andra störningarUtsläpp av föroreningar i luften och i vattnet påverkarnaturen och förändrar förutsättningarna för livet. Resultatetkan bli en minskad biologisk mångfald och i vissa fallgenomgripande förändringar av landskapsbilden. Utsläppenpåverkar dessutom människors hälsa och skadar egendom.Skogsskadorna i till följd av olika utsläpp haruppskattats till flera miljarder per år.Utsläppen sprids mycket snabbt över stora områden. Genom luftströmmarkan föroreningar förflyttas flera på . De svenskautsläppen av skadliga ämnen har i de flesta fall minskat kraftigt, t.ex. harutsläppen av svaveldioxid minskat med . Men enmycket stor andel av luft- och vattenföreningarna i och omkring Sverigehärrör från källor i andra länder.Utsläppen av föroreningar till naturen måste fortsätta att minska.Förutsättningar för detta är användning av ny och modern teknik, ekonomisktinvesteringsutrymme och internationella regler och överenskommelser omskärpta utsläppskrav. Utan minskade utsläpp i hela kommer inteSveriges problem att minska nämnvärt. bör ha höga nationellamiljökrav för att kunna vara pådrivande. Det är viktigt att själv kunna visaupp framgångar.Förnyelsen, teknikutvecklingen och miljöanpassningen i företagen skallfrämjas. För små företag kan ibland hindren för miljöarbetet varajämförelsevis stora. Det är mer administrativt betungande för små företag attansluta sig till miljöstyrningssystem , t.ex. EMAS, än för stora. Miljöarbetet ismåföretagen bör därför stimuleras särskilt.Åtgärdsprogram mot försurning ochövergödningFörsurningen, som orsakas av svaveldioxid och kväveoxider,är ett av de allvarligaste hoten mot den svenska naturen.Omkring 90 procent av nedfallet härrör från andra källor änsvenska. De största utsläppskällorna är sjöfarten ochanvändningen av fossila bränslen och biobränslen inomenergisektorn.Sveriges är försurningskänsligt på grund av den svårvittrade berggrunden.Särskilt drabbas där nedfallet är störst. Kostnaderna för landetutgörs både av direkta ekonomiska förluster i form av minskad skogstillväxt,ökad korrosion och skador på byggnader samt av skador på naturen i form avminskad artrikedom i sjöar och marker. Även skadorna på naturen gernaturligtvis också negativa ekonomiska efterräkningar i form av sämrebetingelser för turism, jakt och fiske.En alltför stor näringstillförsel via bl.a. reningsverk, läckage från jordbrukoch nedfall av luftburet kväve från förbränningsprocesser leder tillövergödning och påverkar därigenom livsbetingelserna för olika arter. Tackvare en väl utbyggd svensk vattenrening - eller på grund av miljö-försummelser i de före detta socialistiska diktaturerna - står enbartför av fosfor- och kvävetillförseln till Östersjön.I debatten om det svenska närsaltläckaget har jordbruket felaktigt angivitssom orsak. De sammantagna utsläppen från andra källor är långt större.Läckaget från svensk svarar endast för drygt en procent avnärsalttillförseln till . Även om allt åkerbruk helt upphörde iSverige skulle övergödningssituationen knappast påverkas mer än marginellt.Även jordbrukssektorn skall möta hårda krav på att minska utsläpp ochläckage av näringsämnen, men de stora lösningarna får sökas på annat håll,främst inom transport- och energisektorerna som svarar för större delen avutsläppen av luftburet kväve.Riksdagen bör besluta om en strategi för minskad försurning ochövergödning som bygger på följande fem huvudåtgärder: För det första måste en ökad fossilbränsleanvändning inomelproduktionen undvikas. Om ersätts med import avkolkraftsproducerad el från ökar utsläppen i närområdet avkväveoxider och svaveldioxid från energisektorn med mellan 10 och 25procent. En förtida kärnkraftsavveckling måste avvisas. För det andra måste hårdare krav ställas på utsläppen från energi- ochkommunikationssektorn. Inom den senare står sjöfarten föroproportionerligt stor andel av svaveldioxidutsläppen. bör såvälvidta nationella åtgärder som driva frågan inom EU. Vidare måstekväveoxidutsläppen från arbetsmaskiner och vägtrafik minska. För det tredje måste nya medel användas för att kostnadseffektivt minskakvävetillförseln från mark och reningsverk. De kommunala renings-verken bör omfattas av ett system med köp- och säljbara utsläppsrätterför närsalter. Härigenom kan investeringar i reningsverk och annanvattenrening styras så att de sker där marginalkostnaden för att reducerautsläppen är lägst. Möjligheterna att införa ett sådant system bör snarastutredas. Dessutom bör anläggandet av våtmarker i odlingslandskapet ochskyddszoner utmed vattendrag stödjas i syfte att öka naturens egenförmåga att bromsa näringsläckaget. Utdikningen av våtmarker hartidigare forcerats av staten genom bidrag och rådgivning, vilket gör detrimligt att staten också tar ett visst ansvar för återställandet av våtmarkerpå strategiskt valda platser. För det fjärde måste ökade resurser satsas på kalkning av försurade sjöaroch vattendrag. För det femte måste bindande överenskommelser om utsläppsminsk-ningar träffas med andra länder. österut bör underlättas,liksom fastare former för Östersjösamarbetet. För det sjätte måste miljöforskningen och miljöövervakningen värnas.Ökad kunskap är en nödvändig förutsättning för nya metoder och tekniksamt bättre prioritering av insatserna.Kemikaliekontroll i ett integreratEuropaKemikaliepolitiken måste sättas i ett internationelltsammanhang. Den europeiska integrationen ställer krav påen gemensam strategi och ett sammanhållet regelverk för attminska miljöstörningarna på kemikalieområdet.Esbjergdeklarationens slutsatser om att utsläpp, emissioneroch förluster av farliga ämnen till inom engeneration skall upphöra, är härvidlag viktiga och bör bildaföredöme för kemikaliepolitiken i hela . Med farligtämne avses i Esbjergdeklarationen bioackumulerbara,persistenta och giftiga ämnen.EU-samarbetet vad gäller gemensamma riskbedömningar bör effektivi-seras.Målet för kemikaliekontrollen måste vara att förhindra skada på människaoch miljö. Skadliga ämnen bör, inom ramen för vad som är tekniskt möjligtoch ekonomiskt rimligt, ersättas med mindre skadliga och helt ofarligaämnen.Kemikaliekontrollen skall garantera att de kemikalier som används är välutredda. Kunskap skall finnas om ämnenas och produkternas inverkan påhälsa och miljö, vilket ger ökad möjlighet att välja de minst skadligaalternativen samt hantera avfall. Det ger också möjlighet att ställagemensamma europeiska krav på innehållsdeklaration av varor, vilketinnebär att konsumenternas drivkraft att välja miljövänliga varor kanutnyttjas för att påskynda utvecklingen.Riskbedömning skall vara kunskapsbaserad. Försiktighetsprincipen skallinte tillämpas på svaga indikationer och lösligt grundade misstankar omfarlighet. För att kunna tolka tillämpningen bör det övervägas om en instansskall inrättas som kan avgöra tillämpningen av försiktighets- ochsubstitutionsprincipen.Bedömningen av ämnen och varor skall bygga på generella kriterier.Enskilda ämnen skall inte pekas ut, eftersom det kan leda till symbolpolitiksom inte är miljömässigt motiverad.Ge inte upp koldioxidmåletRegeringens energipolitik är ett tydligt exempel på dennedrustning av den svenska miljöpolitiken som just nu pågår.Följden av energipolitiken är en ökad användning av fossilabränslen i elproduktion, vilket även regeringens egna statsråderkänner.Kärnkraftsavvecklingen kommer framförallt att leda till väsentligt ökadeutsläpp av klimatpåverkande koldioxid. Om avvecklas ökarkoldioxidutsläppen med ca , vilket motsvarar utsläppenfrån 1,4 miljoner personbilar.Ökningen av koldioxid kommer att bli så markant att iförhandlingar med EU:s andra miljöministrar utverkat en rätt för attöka koldioxidutsläppen som de flesta andra EU-länder i norra skall sänka sina utsläpp med 10-20 procent.Regeringen har därmed i praktiken skrotat det av 1993 beslutademålet att utsläpp av koldioxid inte skall överstiga 1990 årsnivå, samt därefter minska.Riksdagen bör därför ge regeringen till känna att koldioxidmålet skallupprätthållas.En fortsatt användning av kärnkraften ger goda möjligheter att inte barastabilisera, utan också sänka utsläppen av koldioxid. En ökning avbiobränsleanvändningen kan då utnyttjas för att i stället ersätta fossilabränslen, vars användning inom industri- och uppvärmningssektorernafortfarande motsvarar hälften av koldioxidutsläppen.Nya drivmedel vinner sakta insteg i vägtrafiken, särskilt i fordonsflottorsom buss och taxi. Denna utveckling bör uppmuntras där den innebär attkoldioxidutsläppen minskar. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om miljölagstiftningen,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om miljöskatter,13. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en utsläppsrelatering av energiskatterna,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om utsläppsrätter,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om miljöforskningen och miljöövervakningen,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om miljöarbetet inom EU,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om Reforsk,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om miljöarbetet för och ,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en strategi för minskad försurning och övergödning,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om kemikaliepolitiken,11. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om koldioxidmålet.