mot · GL02U207 · 1997-10-06 00:00:00 — En slutsats av detta är att anser att EU i högre grad bör kanalisera det gemensamma biståndet till återuppbyggnadsinsatser i f.d. , länderna i , , samt till länderna runt , (). Vad som ovan anförts om EU:s framtida biståndssamarbete bör ges regeringen tillkänna. Det allmänna tull- och handelsavtalet, () och etablerandet av WTO () innebär i flera avseenden förbättringar för genom ökad tillgång till olika marknader. Som stöd för i en miljö med friare handel framstår som en viktig organisation. bedriver handelsstödjande tekniskt bistånd med särskild adress, de minst utvecklade länderna. anser att bör verka för att får nödvändiga resurser för att fullgöra detta arbete. Skuldkrisen är ett av de största hindren för utveckling i många av tredje världens länder. För att klara av räntebetalningar och amorteringar tvingas länderna i många fall ta nya lån. Ett lappverk av lån på lån har utvecklats. Många betalar ut mer pengar i form av amorteringar och räntor än vad de får i bistånd och nya lån från i-världen. välkomnar och gemensamma initiativ (HIPC) som syftar till att lätta skuldbördan för de fattigaste och mest skuldtyngda länderna. bör spela en aktiv roll i det arbetet med att försöka lindra de fattiga ländernas skuldbörda. ser därför positivt på regeringens förslag att öka anslaget under delpost 10 Ekonomiska reformer. har tagit till sig en hel del av den kritik som riktats mot gruppen och inlett en utveckling mot mer av socialt och ekologiskt hänsynstagande. De tidigare nämnda mikrokrediterna är en sådan åtgärd som varit framgångsrik. Målsättningen att kunna erbjuda 100 miljoner fattiga familjer mikrokrediter är ambitiös och förpliktigande. Det är viktigt att spelar en pådrivande roll i förnyelsen av utvecklingsbankerna. Vad som ovan anförts om och bör ges regeringen tillkänna. Bistånd genom enskilda organisationer En viktigt del i det svenska utvecklingssamarbetet är folkrörelsernas och de enskilda organisationernas biståndsverksamhet. De enskilda organisationernas ofta mycket konkreta verksamhet, bland annat genom biståndsinsamlingar, stärker det svenska biståndets förankring i samhället. Enskilda organisationer har ofta väl så goda förutsättningar som statliga organ att nå ut med ett lokalt inriktat bistånd. Genom att samarbeta med organisationer i mottagarländerna främjar de en pluralistisk utveckling. Insamlings- och informationsverksamheten i bidrar till att öka kunskapen och medvetenheten om internationella utvecklingsproblem. Kombinationen av egen ansträngning och komplettering med Sidamedel enligt formeln 20/80 skapar goda incitament för aktiva enskilda organisationer. Modellen är därför viktig att bevara. bör dra nytta av de enskilda organisationernas möjligheter och vilja till insatser så långt detta är möjligt. Givetvis är det glädjande att regeringen föreslår att delpost 8 Enskilda organisationer ökas med till . föreslår, mot bakgrund av den viktiga roll enskilda organisationer spelar, att anslaget till dessa ökas med ytterligare till . Medel för detta bör skapas genom att inbetalningarna till Internationella finansieringsinstitutioner, exempelvis till Världsbanksgruppen, minskas med . Detta bör ges regeringen tillkänna. Behovet av internationellt bistånd är oändligt mycket högre än vad som kan tillfredsställas över den svenska statsbudgeten. Att dimensionera biståndet efter behoven är därför orealistiskt. I stället tvingas vi politiskt besluta om hur mycket av våra samlade resurser vi är beredda att avsätta som vårt bidrag till att lösa de stora globala problemen. Under saneringen av de offentliga finanserna har besparingar varit nödvändiga också på internationella utvecklingssamarbete. Det har varit nödvändigt om än beklagligt. Men ett land som inte kan hantera den egna ekonomin klarar inte, att med lånade pengar, behålla sin trovärdighet som långsiktig biståndsgivare. För att uppnå en fortsatt bred uppslutning bland medborgarna för ett generöst tilltaget bistånd har denna anslagspost också fått bära en del av bördan i en ekonomiskt svår tid. Nedskärningen av resursramen har emellertid framförallt åstadkommits genom indragningar av reservationer. Den löpande verksamheten i de fattigaste delarna av världen har prioriterats. Ramen för biståndet skiljer sig från många andra statliga nivåbeslut genom att den är kopplad till BNI. Kopplingen till BNI gör bland annat att biståndets storlek är direkt beroende av hur det går för ekonomi. När BNI nu ökar växer också biståndsramen. finner det utomordentligt glädjande att biståndsramen ökar med . När detta adderas till den svenska kronans ökade värde och till ambitionen om ett bättre utnyttjande av reservationer blir resultatet att de svenska insatserna i mottagarländerna nu kan växa i omfattning. Trenden har vänt också för biståndet. står bakom utgiftsramen om för utgiftsområde 7 och den beräknade biståndsramen om av BNI , vilket beräknas till . anser att ett tydligt långsiktigt mål måste vara att återupprätta omfattningen av vårt bistånd till en procent av BNI. Ökad rättvisa mellan världens rika och fattiga är en förutsättning för fred och en långsiktigt hållbar utveckling. Att världens samlade bistånd minskat, nu ned till av BNI, är oförsvarligt mot världens fattiga och inget skäl för att avstå från att återställa sin biståndsram till enprocentsnivån. I propositionen anges biståndsramen ligga kvar oförändrad vid av BNI, preliminärt medan regeringen för planerar för en höjning till av BNI, preliminärt . Enligt propositionen beräknas budgetbalans råda statsbudget. Om så blir fallet bör regeringen därefter kunna inleda återtagningen av enprocentsnivån. Kravet på budgetbalans och återbetalningskraven på statsskulden sätter restriktioner för hastigheten i denna återtagning. finner anledning att konstatera att det med nu prognostiserade förutsättningar torde vara möjligt att uppnå enprocentsnivån under den första halvan av perioden 20002010. Återgången till enprocentsnivån bör ske successivt och på ett planerat sätt. anser därför att regeringen bör ge Sida i uppdrag att planera för hur en återgång till en biståndsram på en procent av BNI bör genomföras så att en sådan utökning av biståndsramen kan ske med bibehållen kvalitet. I det fall som reformeringen av FN:s biståndsinstitutioner förefaller bli framgångsrik, bör under tillväxtfasen en högre andel av det svenska biståndet kanaliseras genom FN. Regeringen bör återkomma till med en sådan redovisning i samband med vårproposition. Detta bör ges regeringen tillkänna. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om inriktningen av det svenska biståndet, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en problemorienterad anslagsstruktur, om ökad flexibilitet i svenskt biståndssamarbete samt om ökat stöd till gränsregionalt och regionalt samarbete, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om multilateralt samarbete inom ramen för FN, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om EU:s framtida biståndssamarbete, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om och , att till anslaget A 1 2.8 Enskilda organisationer för anvisar mer än vad regeringen föreslagit eller således och att inbetalningarna till internationella finansieringsinstitutioner, exempelvis till Världsbanksgruppen, minskas med i förhållande till regeringens förslag, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att regeringen bör ge Sida i uppdrag att planera för hur en återgång till en biståndsram på av BNI bör genomföras och att regeringen bör återkomma till med en sådan redovisning i samband med vårproposition.