mot · GL02Jo909 · 1997-10-06 00:00:00 — InledningUnder förra lade vi en motion Jo920 Jaktfalkenoch ripan. Motionen väckte uppmärksamhet ochjordbruksutskottet uppvaktades med anledning av motionenav företrädare för . De uppvaktande, som ville visa stöd förmotionens krav, var professor , professorStaffan Ulfstrand, professor och FD UrbanEmanuelsson, föreståndare för avslogs dock i bet. JoU 19 Jakt och viltvård. Ett av skälen somanges är att det förväntas komma ett beslut om fortsattupplåtelseverksamhet. Detta föranlett av den utvärdering som ,och kommit med . Ingenöversyn av situationen i fjällen och av den jakt som bedrivs ripa eller beslutom upplåtelseformerna har emellertid kommit. Vad som kan konstateras äratt antalet skjutna ripor fyrdubblats enligt jaktstatistiken och att till ochmedvissa jägare börjar tala om "bag limit". Antalet jägare har ökat rejält ifjällen,även från andra länder. Det har förekommit att fridlysta fåglar somljungpipare skjutits. Det finns alltså all anledning att upprepa många avmotionens krav. Motionen bygger på en artikel av ochUlla Falkdalen, Ripan och jaktfalken - förslag till ekologiskt uthållig jakt,som varit publicerad i Ornitologiska Förenings tidskrift nr 1/96.Nytt upplåtelsesystem försmåviltsjakten"Det finns så många ripor så det är ointressant hur mångajägarna skjuter" (citat från en TT-intervju med BjarneÖhrnstedt ). Den inställningen hos den ansvarigehandläggaren av jaktfrågor på Jordbruksdepartementetskapade en av de största konflikterna mellanjägarorganisationer och naturvård som vi upplevt undersenare år. Ripjakt är en populär fritidssysselsättning, somtidigare främst var förbehållen en liten grupp människor i deövre samhällsskikten. De jagade någon vecka ochjakttrycket var i de flesta områden mycket lågt. infördesett helt nytt upplåtelsesystem, som innebär att i princip vemsom helst kan lösa jaktkort och jaga ripa och annat småvilt.Regleringsmöjligheterna är små och den "fria" småviltjaktenhar verkligen ställt frågan om jakt och naturskydd på sinspets. Hur mycket påverkar jakten - direkt eller indirekt -hänsynskrävande arter som jaktfalk och kungsörn, dvs. fåglarsom är beroende av ripor för sin existens? Hur ska jaktenbedrivas för att vara ekologiskt acceptabel, dvs. inte ipåtaglig grad påverka bestånden av andra arter? Trots attkunskapen om förhållandet mellan riporna och deraspredatorer är begränsad är det angeläget att diskutera dessafrågor och presentera ett konkret alternativ till detupplåtelsesystem för småviltjakt vi har idag.DalripanspopulationsdynamikDalripan är den art som är mest intressant för småviltjägareni fjällen. Den är också den av de jaktbara fjällfåglarna varsekologi är bäst utforskad. Därför får den utgöra modell för ennärmare analys av ripjakten ur ekologisk synpunkt. På dennorska ön gjordes under en intensivstudie av enicke jagad population av dalripa. Bara ett ägg i engenomsnittlig kull på 10 ägg resulterar i en fågel somöverlever till nästa häckningssäsong. Av de vuxna fåglarnaöverlever ungefär hälften från en häckningssäsong till nästa.Predation är den dominerande dödsorsaken.Många predatorer visarripans betydelseDet stora antalet predatorer återspeglar dalripans betydelseför den biologiska mångfalden i fjällen. Tillsammans medrenen och smågnagarna utgör riporna basen för de mångapredatorernas existens. Dit hör fjällvråk, blå kärrhök,kungsörn, jaktfalk och fjällräv.Dalripan lever mest av skott, knoppar och tunna kvistar från björk och videunder vintern. ingår också bär och annan växtföda. Födobristförefaller vara sällsynt vid de populationstätheter som vi normalt har i vårtland. I enstaka fall kan nedisning av vegetationen orsaka svält vintertid.Notabelt är annars att vinterdödligheten är påfallande låg trots det kärvaklimatet. Riporna är uppenbarligen väl anpassade till sin miljö.Det årliga reproduktionsresultatet påverkas i stor utsträckning avpredationen på äggkullar och små ungar. De lokala variationerna kan varastora. Hermelinen som är en svår predator på dalripägg kan vara en orsak tilllokala skillnader, varierande lokalklimat en annan. De små ripkycklingarnaär under sin tredje till sjunde levnadsdag beroende av insektsföda. Dåligtväder kan orsaka hög dödlighetFöre jaktsäsongen kan antalet ungar variera från mindre än 0,5 till 6 perpar. De extremt låga siffrorna har inträffat med kyligt väder och snöunder den känsliga perioden av häckningen. Bortsett från dessa extremaväderförhållanden synes riptillgången variera med cykler i fas medsmågnagarcyklerna. Detta har tolkats så att starka stammar av rovdjur ochrovfåglar byggs upp under goda gnagarår. Så länge det är gott om gnagareföredrar predatorerna dessa och predationstrycket på riporna är lågt. Närgnagarpopulationerna kraschar utsätts istället riporna för ett högt predations-tryck som resulterar i en beståndsnedgång.Tätheten hos det häckande beståndet bestäms inte bara av häckningsfram-gången året innan utan även av bl.a. vinteröverlevnad, födotillgång underäggläggningsperioden och riptuppens revirhävdande. In- och utvandring kanockså spela en viktig roll. Så är fallet på den norska ön där ripornainvandrar efter att ha övervintrat på det kringliggande fastlandet.Dalripan är annars känd för att vara en stationär fågel och förflyttningar påmer än ett par mil är ovanliga.Hur påverkas ripstammenav jakten?Jaktens inverkan på ripbestånden har undersökts på flerahåll. Enligt en norsk undersökning (Hjeljord 1995) får maningen påverkan på bestånden vid ett jakttryck på 2manjaktdagar/km2 (/km2= en jägare jagar underen dag på en yta av en kvadratkilometer). Ett jakttryck på manjaktdagar/km2medför däremot en kraftig reducering avrippopulationen. Undersökarens slutsats är att ripstammen tålett jakttryck på manjaktdagar/km2.En svensk undersökning har visat att ett jakttryck på manjaktdagar/km2innebär att man skjuter av populationen (Willebrand 1994).Teoretiskt sett borde man vänta sig ett i stort sett linjärt samband mellanjakttryck och populationsuttag inom vissa gränser. Undersökningar i fältstyrker detta (Kastdalen 1995). Då innebär ett jakttryck på manjakt-dagar/km2 ett ungefärligt populationsuttag på strax under 30 %.I utövar man ett ännu hårdare jakttryck med populations-uttag på upp mot . strävar man där efter att aktivt bekämpapredatorer på ripa så att jägaren blir den enda predatorn av betydelse.Erfarenheten visar sålunda att jakttrycket kan vara ganska högt utan attrippopulationen minskar. Detta kan endast förklaras av att jaktens effekterkompenseras genom minskad dödlighet av andra orsaker. Om exempelvisfödotillgången vore den begränsande faktorn för riporna skullejakt medföra att konkurrensen om födan minskade. Dödlighetengenom jakt skulle då kompenseras av en minskad dödlighet genom svält. ISkandinavien synes inte svält utan predation vara den helt dominerandedödsorsaken hos vuxna ripor. Jakten medför alltså att det blir färre ripor övertill andra predatorer. En kompensatoriskt minskad dödlighet kan då baraförklaras med att de naturliga predatorerna tvingas att utnyttja alternativföda, utvandrar eller svälter ihjäl. Framför allt påverkas de predatorer somlever på ripor under senhösten och vintern.Jaktfalken och ripanDet är främst de revirhävdande, äldre jaktfalkarna, men ävenetablerade kungsörnpar, som är beroende av ripor , isynnerhet som häckningen startar medan fullvinter fortfarande råder i fjällen. Rovfåglars beståndstäthetoch häckningsframgång bestäms främst av födotillgång ochtillgång på lämpliga boplatser. I varierar minstaavstånd mellan jaktfalkhäckningarna i olikaområden. Födotillgångens betydelse för häckningsfrekvensoch häckningsresultat bland rovfåglar har visats i mångaundersökningar, för jaktfalk åtminstone i två undersökningarfrån (1974, Mossop och Hayes 1994). annan studie från har man noterat högrebeståndstäthet hos jaktfalken i mer produktiva miljöer(Shank och Poole 1994). På , som hyser ett av världenstätaste jaktfalkbestånd, ligger bona ett bra häckningsårungefär från varandra. Det finns få uppgifter frånSkandinavien om beståndstäthet hos jaktfalken. Det totalasvenska beståndet uppskattas till cirka 100 par. Det nupågående jaktfalkprojektet i och pekarpå att även med gott om häckande jaktfalkar liggerbona med ett inbördes avstånd av i deområden som har den högsta tätheten. Det är glest även fören så pass stor rovfågel som jaktfalken. Man har i Kanadamed helikopter följt en jaktfalkhane under en jakttur då denavlägsnade sig mer än från boet, vilket visar att denfår lägga ner ett betydande arbete på att skaffa mat. Fåglarsom bytesdjur är en svårutnyttjad resurs, och trots attjaktfalken i hög grad är specialiserad på ripjakt tycks den inteklara av att beskatta rippopulationen på mer än ca 10-20 %.HäckningHäckning uteblir ofta i de jämtländska jaktfalkreviren ochden mest sannolika förklaringen är brist på föda. Ripor ärden helt dominerande födan hos skandinaviska jaktfalkar ochutgör av bytesdjuren. Dalripan dominerarenligt hittillsvarande erfarenheter, men skillnaderna mellanolika revir kan vara påtagliga. Nuvarande kunskaper talar föratt jaktfalkens populationstäthet i - i likhet med deflesta rovfåglars - begränsas av tillgången på föda, ijaktfalkens fall alltså ripor.KonkurrensKonkurrens mellan olika arter och individer är av centralekologisk betydelse och utgör grunden för en diskussion omjaktens effekter. Individer som förbrukar samma resursutsätter varandra för s.k. exploateringskonkurrens, men detförekommer också att individerna aktivt förhindrar varandraatt använda en gemensam resurs, s.k. interferenskonkurrens.När jägaren fångar duvhökar i sina fasanmarker ellerkungsörnen jagar bort kråkor från ett kadaver är det exempelpå interferenskonkurrens. Exploateringskonkurrenseninnebär att ju mer lika varandra två arter är i sitt födoval,desto svårare har de att samexistera. Antingen blir den enautkonkurrerad eller så sker en specialisering så att arternaförändrar sitt födoval för att minska konkurrensen.Exempelvis häckar ibland pilgrimsfalk och jaktfalk i sammaområde. Pilgrimsfalken tar emellertid sällan några ripor utanlivnär sig vanligen på betydligt mindre fåglar. Även andrapredatorer på ripa, exempelvis kungsörn och duvhök, harandra alternativ och tar ripor huvudsakligen då det är gott omripor.Jägaren som predatorNär jägaren kommer in i bilden och utsätter ripstammen förett predationstryck på uppstår en påtagligexploateringskonkurrens. Ett sådant uttag ur rippopulationenär högre än hos någon annan enskild predator. Dessa måste tas från andra predatorer. Sannolikt drabbas allapredatorer som tar ripor men de som kan väljaandra byten eller är flyttfåglar drabbas minst. Mest drabbasde arter som är beroende av ripor även under senhöst ochvinter, dvs. revirhävdande jaktfalkar och i viss månkungsörn. Hur stor effekten blir vet vi inte, den varierarsäkert beroende på ripstammens storlek. Under ett bra ripårkanske inte ett jaktuttag på betyder så mycket förjaktfalkparet, men ett dåligt ripår kan effekten bli avsevärd. Iförsta hand uteblir häckning och i nästa skede kanske parettvingas lämna reviret eller svälter ihjäl. När jaktfalkparetavstår från att häcka eller helt försvinner, sjunkerpredationstrycket på de återstående riporna och enkompensatorisk minskning av dödligheten sker.Ripbeståndet förändras kanske inte men jakten har ändå haftpåtagliga ekologiska effekter.En ekologiskt uthållig jaktDen politiska avsikten med det nya upplåtelsesystemet är attlåta så många som möjligt jaga så mycket som möjligt. Ingettalar för att den målsättningen kommer att ändras ävenom kritiken mot det nuvarande systemet leder tillförändringar. "Så mycket som möjligt" har varitdetsamma som att man får skjuta obegränsat så länge intepopulationen av det jagade bytet varaktigt minskar.Ekologiska effekter i form av konkurrens med andrapredatorer brukar överhuvudtaget inte diskuteras ijaktvårdssammanhang. Viltvårdarens intresse förkonkurrenseffekter brukar endast handla om hur man skahindra de naturliga predatorerna från att konkurrera medjägaren. Utvidgade jaktmöjligheter kräver därför ett betydligtökat engagemang från naturskyddet både när det gällerforskning och utformning av jakten. Begreppet viltvård -som innebär att man bara vårdar det vilt som jagas - börbytas ut mot faunavård, som innebär ett bredare ekologisktsynsätt. Långsiktiga inventeringar av den typ som gjorts avdalripa i Lövhögen är oerhört värdefulla, men behöverkompletteras med motsvarande övervakning av de predatorersom berörs. Liknande resonemang som det som här förtsangående ripjakten måste föras för alla jaktbara arter. Förvarje art måste hänsyn tas till bland annat:- populationsdynamik och populationsbegränsande faktorer-- betydelse som bytesdjur för olika predatorer-- reproduktionsförmåga-- jaktens effektivitet och selektivitet-Jakt är, i likhet med skogsbruk, en exploatering av enförnybar resurs och jakt har, liksom skogsbruket, ekologiskaeffekter. Självklart måste därför också jakt regleras ochbegränsas och regleringen skall utgå från vad som är rimligpåverkan ur ekologisk synpunkt. Eftersom jakt i allmänhet ären fritidssysselsättning och inte en näring bör miljöhänsynenväga tyngre än produktionen, dvs. jaktuttaget.En ekologiskt anpassad ripjakt, som tar hänsyn både till naturskyddetsintressen och jägarens önskan att få jaga borde utformas enligt följandeprinciper:Principer för ekologiskt anpassad jakt1. Jaktområdet skall vara högst . Ett förhållandevislitet jaktområde är en förutsättning för att jaktuttaget skakunna anpassas till de lokala ekologiska förutsättningarna,vilka omfattar både riptillgång och förekomst av predatorer.Det är ingen nackdel om jaktområdet är ännu mindre.2. Populationsuttaget genom jakt skall i ett enskilt jaktområde aldrigöverstiga . Det innebär att jakttrycket får vara högst 3manjaktdagar/km2. Med tanke på dalripans stora betydelse för den biologiskamångfalden i fjällens ekosystem bör uttaget i ett större område - istorleksordningen en hel kommun - ligga på en lägre nivå. Den totalttillgängliga resursen ("räntan på kapitalet") uppgår normalttill av dalripepopulationen. Det ska räcka till samtliga predatorer,inklusive jägaren och dessutom, genom utvandring, kunna kompensera förlokalt försvagade ripbestånd. I det perspektivet är det inte rimligt att låtajägaren ta mer än högst en fjärdedel av "avkastningen", dvs. ettpopulationsuttag på högst . Omräknat till jakttryck innebär det ettgenomsnitt på max /km2 i en hel kommun.3. Permanent jaktfria områden måste finnas som refugier och referens-områden. En rimlig målsättning kan vara att avsätta av den till-gängliga jaktmarken som dylika jaktfria områden, förslagsvis i första handnaturreservaten. Därutöver kan givetvis andra områden behöva vara jaktfriaav hänsyn till renskötsel och rörligt friluftsliv. Temporärt kan även vissa småoch känsliga områden behöva avlysas av naturskyddsskäl.4. Jakttrycket ska anpassas efter årets reproduktion hos riporna.Regelrätta ripinventeringar är mycket resurskrävande och är i praktikensannolikt möjliga att genomföra bara i ett fåtal områden i fjällkedjan.Reproduktionsresultatet är lättare att bestämma genom att man i början avjakten undersöker förhållandet mellan unga och gamla fåglar i jaktutbytet.Ett femtiotal fåglar krävs för att underlaget skall bli pålitligt. Det uppnårmannormalt i ett stort jaktområde redan efter en jakt som understiger1 manjaktdag/km2. Riktlinjer för bedömning: < = ungfåglar - ingen ytterligare jakt > ungfåglar men < =50 % - maximera årets jakttryck till2 manjaktdagar/km2 > ungfåglar inga restriktioner utöver de i punkt 2.5. Biotopmanipulerande åtgärder som att fälla björkar, gödsla och brännaris skall ej förekomma. Norska studier visar att detta inte leder till ökaderipstammar, vilket är logiskt med tanke på att födan i normalfallet inte är enpopulationsbegränsande faktor.6. Rovdjursbekämpning ska normalt ej få förekomma. Detta är visserligen,om den är grundlig, sannolikt en effektiv åtgärd för att höja ripornasreproduktionsresultat, särskilt om den riktar sig mot predatorer på ägg ochsmå ungar. Denna typ av åtgärder har emellertid ingen plats i en ekologisktanpassad jakt. Indirekta åtgärder som att sköta soptippar och liknande och attse till att inte kadaver och slaktavfall blir liggande ute må vara tillåtna.7. Jaktstarten bör senareläggas till omkring mitten av september. Skälen ärtre: Vissa år är de unga riporna dåligt utvecklade vid den nuvarandejaktstarten . De unga riporna "pipkycklingarna" är mycketlättskjutna, vilket är ett jaktetiskt skäl för senareläggning av jakten. Närriporna är lättskjutna blir jakteffektiviteten högre, dvs. populationsuttagetblir lätt oacceptabelt högt - ett ekologiskt skäl för senareläggning av jakten.Slutligen är det önskvärt att jaktstarten är lika i och . Som detnu är blir trycket på de svenska ripmarkerna mycket stort de första veckornaav jakten - ett jaktpolitiskt skäl för en senareläggning av jakten.8. Jakten bör avslutas . Den naturliga dödligheten hosriporna är låg . Jakt får därför en direkteffektpå det häckande beståndet, vilket bör undvikas. Jakt ochbörjan av mars kan dessutom innebära störningsrisker för tidigt häckanderovfåglar som kungsörn och jaktfalk.9. "Bag limit", dvs. en begränsning av jaktuttaget så att varje jägare barafår skjuta ett visst antal fåglar per dag, kan övervägas i vissa fall. Urekologisk synpunkt har det liten betydelse eftersom denna "bag limit"normalt bara uppnås när det är gott om ripor, och då är jaktuttagets betydelseur populationssynpunkt förhållandevis liten. Det är snarare en jaktvårdsfrågaeftersom en "bag limit" gör att jaktuttaget fördelas jämnare över säsongen.10. Fortlöpande årliga inventeringar av jagade arter och predatorer ärnödvändiga både i områden där det jagas och i referensområden. Förslagsvisbör det finnas minst ett grundligt inventerat område av vardera slaget i varjelän.Jakten förändrasEtt regelsystem för jakt är ingen produkt som fastställs engång för alla. Vi ser det som en arbetsmodell som skautvecklas och förändras i takt med att kunskaperna omjaktens effekter ökar och utifrån hur jaktintresset förändras.Vårt syfte är att hitta en modell som ger dekontrollmöjligheter som vi anser nödvändiga för att kunnaacceptera jakt ur naturskyddssynpunkt som denockså tillfredsställer jägarens önskemål att få jaga. Att deregleringsmöjligheter som vi kräver dessutom lätt kantillgodoses i den samiska modellen för småviltjakt bordevälkomnas av alla som arbetar för en samförståndslösning idenna segslitna fråga.Miljöpartiet de gröna anser det väsentligt att finna nya former försmåviltsjakten ovan odlingsgränsen och i renbetesfjällen, som är ekologisktanpassade till såväl bytesdjur som dess predatorer. Ovanstående förslag kanutgöra en modell för en sådan jakt.HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att begär att regeringen återkommer till medförslag till ett nytt upplåtelsesystem för småviltsjakt ovan odlingsgränsen ochi renbetesfjällen,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att denna jakt måste vara ekologiskt hållbar och ta hänsyn bådetill naturskyddets intressen och jägarnas önskan att få jaga,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om de nämnda rovdjurens behov av ripa, i första hand jaktfalkens,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att ordet viltvård bör bytas mot faunavård för ett vidareekologiskt synsätt.