mot · GL02A259 · 1997-10-06 00:00:00 — 1 Ny kurs för arbetsmarknadspolitiken Jobben är den allra viktigaste frågan i och för oss som medborgare. Kommer nationen inte till rätta med arbetslöshetsproblemet så riskerar vi att för en mycket långt tid framöver fastna i en ond spiral av permanent hög arbetslöshet och en dålig samhällsekonomi. Dessvärre är risken stor att vi hamnar i en sådan spiral då regeringen kapitulerat inför massarbetslösheten och blivit vad man kan kalla en arbetslöshetsregering. För varje nytt prognostillfälle har läget på arbetsmarknaden försämrats. Den tidpunkt då arbetslösheten skall sjunka kommer allt . Regeringens prognos för den öppna arbetslösheten för slutar nu på , högre än något annat år ! Arbetslösheten vi haft Socialdemokraterna vid makten uppvisar ett högre genomsnitt än under den borgerliga regeringens tid. sjunker också förvärvsfrekvensen. menar dock att det finns chans till en räddning om politiken läggs om i en riktning som vi förordar genom att satsa på jobb genom företagande. I har vi bestämt oss för att sätta kampen för fler jobb överst på dagordningen jämsides med kraven på en bra skola och god vård. Vi vill satsa på en politik för fler jobb eftersom det är den enda chansen att få rätsida på problem. Den väg som Socialdemokraterna har slagit in på när det gäller kampen mot arbetslösheten har slagit fel och den leder allt mer mot en katastrofal utveckling på arbetsmarknaden. Regeringen har valt öppen arbetslöshet som mål i st. f. många nya jobb. Då förleds man att lösa problemet genom att gömma undan allt fler utanför arbetsmarknaden eller i åtgärder av olika slag. I mångt och mycket beror detta på att man har en allt för stor tilltro till statliga system och regleringar och att dessa skall lösa arbetsmarknadsproblemet. Budgetpropositionen ger ej heller något större hopp om bättring. Det saknas konkreta förslag på hur arbetslösheten skall bekämpas. Det finns inte mycket av nya skarpa förslag. Bara mängden av åtgärder ger svårigheter för både sökande och arbetsgivare. Det ständiga tuvhoppandet mellan nya och/eller förändrade åtgärder känns besvärande också för handläggande personal. Att saxa mellan stat och kommun (, 12 månader, 3 nya månader etc.) gör åtgärderna och ansvaret otydligt och torde leda till försämrade resultat. I har vi betonat att arbetsmarknadspolitiken vilar på tre ben: en aktiv arbetsmarknadspolitik, ett gynnsamt näringslivsklimat och sunda statsfinanser. Dessa olika ben är beroende av varandra och de måste alla genomföras för att man skall kunna bekämpa arbetslösheten på ett bra sätt. Tyvärr har Socialdemokraterna bortsett från detta samband och begränsat sig till en politik som sanerar statsfinanserna och för någon form av vad som kan kallas för en aktiv arbetsmarknadspolitik. Att man behöver ett gott klimat för näringslivet är något som Socialdemokraterna gärna pratar om men aldrig gör något åt! Det går inte att prata väl om småföretag och småföretagare som regeringen gör i praktiken, som man försämrar klimatet för dem genom nya pålagor. anser att målet måste vara att pressa ner den totala arbetslösheten och öka antalet sysselsatta. Med regeringens politik riskerar det att bli bara konstgjorda nedgångar i arbetslöshetstalen genom att folk sätts in i åtgärder temporärt eller fasas ut från arbetsmarknaden genom t.ex. det som kallas generationsväxling. Politiken måste istället inriktas på att få fram riktiga jobb. Målet måste vara färre arbetslösa och fler i jobb! I denna motion beskriver vi vår syn på den aktiva arbetsmarknadspolitiken. De två övriga benen till full sysselsättning redovisar vi i motioner på respektive områden. Frågor som berör a-kassan tas upp i vår motion om socialförsäkringarna. 2 Grundsynen på arbetslösheten Arbetslöshet är alltid ett slöseri med resurser, för såväl den enskilda människan som samhället och samhällsekonomin. Erfarenheterna från många håll visar att det är svårt för en individ som varit långtidsarbetslös att komma tillbaka till den reguljära arbetsmarknaden. Hög arbetslöshet riskerar att bli bestående även av högkonjunktur. Det värsta som kan hända i vårt samhälle är att vi börjar acceptera den höga arbetslösheten. Detta är något som verkar ha skett på många håll i dagens . Lyssnar man på politiska partier, fackföreningar, organisationer och massmedia tycks det som om vi fastnat i arbetslösheten för gott och som om det inte finns någon möjlighet att bringa ner den. Den anförs ofta att jobben är slut. Förslag förs då i ren desperation fram om kortare arbetstid, sabbatsår med a-kassa, generationsväxling eller andra former av betald ledighet som kungsvägar till mindre arbetslöshet. Har man en sådan inställning så angriper man bara den akuta sjukdomen medan ingenting görs åt de grundläggande problemen. Det leder också till att antalet sysselsatta minskar ännu mer från en redan låg nivå. Framförallt verkar det som om regeringspartiet och LO vill föra en politik som gynnar dem som har ett jobb medan man struntar i dem som inte har ett. Vårbudgeten var en enda lång rad av defensiva förslag för att komma till rätta med arbetslösheten genom förtidspensioneringar, generationsväxling, Kalmarmodeller m.m.. I budgeten är det ungefär likadant. Inte ett ord hörs om konkreta förslag för att skaffa riktiga jobb. har en annan inställning. Vi får inte ge upp och acceptera dagens arbetslöshet. I så fall är vi fast i den för . Vi menar att arbetslösheten går att bringa ned med hjälp av en klok och samlad politik för tillväxt, kombinerad med en offensiv arbetsmarknadspolitik. Antalet sysselsatta måste ökas, inte vara eller sjunka som regeringens politik leder till! För att detta skall kunna ske förutsätts emellertid att man inser arbetslöshetens bakomliggande orsaker, som bland annat hänger samman med strukturomvandlingen inom det svenska näringslivet. Arbetslösheten har alltså inte enbart konjunkturella orsaker utan i hög grad också strukturella orsaker. Den traditionella utformningen av arbetsmarknadspolitiken utgår emellertid tyvärr fortfarande från att arbetslösheten är konjunkturell snarare än strukturell. För att lösa arbetslöshetsproblemet krävs också insikt om att arbetsmarknaden genomgår förändringar till följd av att utvecklas t.ex. mot ett kunskapssamhälle med skärpt internationell konkurrens. Det krävs då reformer också inom arbetsrätten och lönebildningen för att komma till rätta med problemen. Det är utifrån dessa nya utgångspunkter en offensiv arbetsmarknadspolitik bör utformas. En sådan handlar till stor del om åtgärder utanför det traditionellt arbetsmarknadspolitiska området. Det gäller att föra en ekonomisk politik som ger sunda statsfinanser och därmed låga räntor, det gäller att föra en skatte- och näringspolitik som främjar företagande och det gäller att föra en utbildningspolitik med höga kvalitetsmål som ger ett kompetenslyft. 2.1 Värdet i att ha ett arbete Att ha ett jobb är inte bara en ekonomisk fråga. För de flesta människor innebär värdet i att ha ett jobb också att man har tillgång till ett socialt umgänge som är mycket svårt att ersätta för den arbetslöse. Att gå arbetslös och inte kunna umgås med arbetskamrater är därför negativt för individen ur ett socialt perspektiv. Extra viktigt är det sociala värdet av ett jobb för de arbetshandikappade. Det är bl.a. därför har förordat extra satsningar på lönebidrag och anställningar inom . 2.2 Lägg om kursen! har förordat att pengarna för den traditionella arbetsmarknadspolitiken istället bör användas för att generellt förbättra villkoren för företagandet. Huvudorsaken har varit att vi är övertygade om att vår övriga politik, om den fick genomföras, skulle ge sådana tillskott av jobb att efterfrågan på traditionell arbetsmarknadspolitik blev mindre. Vi har också trott på möjligheterna att rationalisera verksamheten inom AMS. Regeringen har successivt accepterat detta synsätt och i omgångar skurit ner anslagen till AMS. Regeringen erkänner nu också i budgeten att det är svårt att klara volymkravet på 207 000 i åtgärder , men man är för den skull inte villig att ändra eller avstå från volymmålet. delar AMV:s uppfattning att volymmålet inte bör ställas upp, inte minst därför att betoningen av kvantitet riskerar gå ut över åtgärdernas kvalitet. Vi tror att en kraftfull decentralisering och avbyråkratisering, nära samverkan med andra aktörer som kommuner och näringslivsorganisationer, upphandling på en konkurrensmarknad av fler delar av verksamheten samt en strävan att där det är möjligt och lämpligt välja billigare åtgärder framför dyrare, kan ge ytterligare besparingar. Detta får dock inte innebära att AMU-utbildningar som nästan säkert leder till jobb plockas bort bara för att de är något kostsammare. Vi vill i detta sammanhang uttrycka ett beklagande av att regeringen trots allmänt tal om decentralisering fortsätter med detaljstyrning av AMS, vilket försvårar en rationell resursanvändning. Vi förordar att vissa medel som på detta sätt frigörs används till de uppgifter inom arbetsmarknadspolitiken som vi anser måste ha den allra högsta prioriteten, nämligen insatser för handikappade. För föreslår vi därför att anslaget till utgiftsområdet nedräknas med . Vi vill understryka att denna anslagsförändring måste genomföras tillsammans med den övriga politik vi förordar. Om så sker, är det vår bedömning att den öppna arbetslösheten reduceras och att efterfrågan på arbetsmarknadspolitiska insatser minskar. Om det trots allt skulle uppstå ett tidsglapp, så att vissa AMS-åtgärder faller bort innan de nya jobben har uppstått, är det ändå att föredra att vara korttidsarbetslös med gott hopp om ett ordinarie jobb jämfört med att vara i åtgärder utan hopp om ett ordinarie jobb. Vi är övertygade om att vi gör en riktigare avvägning mellan generella och selektiva insatser än den regeringen gör. Regeringen slår sig gärna för bröstet och säger att man sedan regeringsskiftet har skapat över 100 000 nya jobb. Det är visserligen sant att många nya arbetstillfällen tillkom men till största delen tillkom dessa jobb , dvs under den förra regeringens tid. Ökningen då kom nästan helt att utraderas under loppet av1995 och 1996. Det var ju under det första av dessa år som Socialdemokraterna skulle pressa ned arbetslösheten bara man kom i regeringsställning. Att så radikalt ha misslyckats är självfallet ett stort politiskt nederlag. Än värre är att många människor, särskilt ungdomar, farit illa . Enligt SCB har dessbättre antalet sysselsatta börjat öka igen i den privata sektorn. Men var lika få sysselsatta som . Regeringens defensiva strategi med konstlade åtgärder som t ex generationsväxling kommer inte heller att hjälpa upp sysselsättningen. 4 Satsa på tjänstejobb! Vi kan med stor besvikelse konstatera att regeringen inte är villig att satsa på en politik som stimulerar fram fler jobb i tjänstesektorn. Industrisektorn, som länge har varit ryggraden i svenskt näringsliv, kommer inte att ensam kunna lösa arbetslöshetsproblemet. Denna sektor har visserligen en avgörande betydelse för landets ekonomi, men den rationaliseringstakt som krävs för bevarad konkurrenskraft gör att inte ens en mycket god tillväxt räcker för att skapa det stora antal nya arbeten som behövs. Tjänstesektorn är särskilt viktig för kvinnors framtida möjligheter att få jobb. Ska arbetslösheten förmås sjunka behöver sysselsättningen alltså öka markant. Det kan handla om framväxten av en mängd nya företag eller om att små och medelstora företag expanderar. Framför allt är det tjänste- och servicesektorn som måste stå för ökningen av antalet jobb. har därför lagt fram förslag till hur man kan stimulera jobb inom tjänstesektorn, både den del som riktar sig till industrin, byggsektorn etc. och den del som riktar sig till hushållen. En sådan utveckling ställer höga och delvis nya krav på arbetsmarknadspolitiken. Den skall underlätta för små såväl som större och nya företag att snabbt rekrytera arbetskraft. Den skall hjälpa arbetssökande att hitta nya vägar till jobb, eller till kompetenshöjning, och underlätta rörlighet på arbetsmarknaden. De många nya former av kontrakt eller anställningar som växer fram ställer krav på förnyelse av både arbetsförmedlingarna och åtgärdsarsenalen men också på en flexiblare arbetsrätt. Strukturomvandlingen i näringslivet ställer långtgående krav på arbetskraftens kompetens. Det handlar om breda såväl som specialiserade kunskaper och färdigheter, men kanske framför allt om att kunna inhämta nya kunskaper när villkoren ändras, tekniken utvecklas. Det finns behov av återkommande fort- och vidareutbildning och det behovet kommer att öka. Utbildningssystemet har som främsta uppgift att ge en bra grund för fortsatt, livslångt lärande. Satsningen på att alla skall ha minst gymnasiekompetens liksom en långsiktig utbyggnad av den högre utbildningen är investeringar för framtiden. Arbetsmarknadspolitiken var tidigare inriktad på att förse de stora industrierna med mer eller mindre utbytbar arbetskraft. En följd av det framväxande kunskapssamhället är att kraven ställs högre på kunskaper och personliga färdigheter, t ex på kommunikativ förmåga. Det spelar helt enkelt stor roll vem man anställer. Arbetsmarknadspolitiken måste läggas om och inriktas på den faktiska arbetsmarknad som växer fram. Den snabba teknologiska utvecklingen, nya förutsättningar på de internationella marknaderna etc, gör att planeringshorisonten krymper. Arbetsgivare kan i mindre utsträckning än tidigare bedöma det framtida behovet av arbetskraft. En följd av detta är att de lediga jobb som anmäls till arbetsförmedlingen i mycket stor utsträckning är tidsbegränsade. 6 Arbetsmarknadspolitikens utformning och dess åtgärder Projektanställningar, uppdragsjobb och olika former av tidsbegränsade förordnanden står för en allt större andel av de nya jobben. Mycket talar för att de fasta jobben, i en inte alltför avlägsen framtid, kanske blir en mindre vanlig anställningsform än . En fortsatt utveckling i denna riktning innebär att det blir vanligt att byta arbete under yrkeslivet, med mellanperioder av arbetssökande eller utbildning. Arbetsmarknadspolitikens uppgift att underlätta yrkesmässig och geografisk rörlighet accentueras då ytterligare. För utvecklingen av nya företag och nya branscher är rörligheten ofta avgörande. Att öka den dubbla rörligheten på arbetsmarknaden är och förblir en av arbetsmarknadspolitikens långsiktigt viktigaste uppgifter. Det underlättar framväxten av nya företag och nya branscher. Utbildningsinsatser är det lämpligaste instrumentet för att underlätta främst yrkesmässig rörlighet. Det är viktigt att påpeka att strävan beträffande den geografiska rörligheten måste ske i mer än en riktning. Arbetsmarknadspolitiken är och förblir en nationell uppgift. har dock fattat beslut om att mycket av AMS verksamhet skall decentraliseras och vara mer flexibelt utformad. Detta är bra men det måste också innebära att detta fungerar i praktiken. Många som jobbar inom de lokala arbetsförmedlingarna upplever det fortfarande som om man är allt för hårt styrd uppifrån trots att arbetet skall decentraliseras mer. Som vi nämnt tidigare i motionen anser vi att den traditionella arbetsmarknadspolitiken skall få ett mindre anslag för . 6.1 Kvinnor och män på arbetsmarknaden En av de största förändringarna på arbetsmarknaden har varit att kvinnorna undan för undan stärkt sin ställning på arbetsmarknaden. Denna förstärkning har även fortsatt . Under den djupa konjunkturnedgången var det männen som drabbades hårdast av arbetslöshet. Denna utveckling vände sedan i takt med att neddragningar i den offentliga sektorn har skett. är kvinnors arbetslöshet åter större än männens. Vad som krävs är konkreta åtgärder som ökar arbetslösa kvinnors möjligheter att finna nya jobb. I propositionen finns inga förslag om hur man skall bekämpa kvinnors arbetslöshet. är det kanske mer viktigt än någonsin att vi kan bryta det traditionella könsmönstret på arbetsmarknaden så att kvinnor söker sig till traditionellt mansdominerade yrken och tvärtom. Regeringen bör till konkretisera en plan för att bryta det traditionella könsmönstret. Positivt vore det också om andelen kvinnliga företagare kunde öka. Mer om jämställdheten på arbetsmarknaden står att läsa i vår partimotion om jämställdheten. 6.2 Arbetsmarknadsutbildningen (AMU) Arbetsmarknadsutbildningen (AMU) har länge präglats av en inriktning på utbildningar som allt för mycket har varit anpassade till gårdagens arbetsmarknad. En viss förändring i positiv riktning har dock skett då man nu försöker sträva efter att arbetsmarknadsutbildningen skall vara anpassad till den enskildes behov och till förutsättningarna och kraven på arbetsmarknaden. Det är nödvändigt att denna förändring av arbetsmarknadsutbildningen får fortsätta. Utbildningen måste var inriktad på framtidens arbetsmarknad och ej på gårdagens. Utbildningarna har allt för ofta haft som utgångspunkt att man skall sysselsätta en stor kvantitet arbetslösa. Att utbildningarna inte leder till jobb uppmärksammas sällan. Vi föreslår att antalet personer i utbildningar minskas som kvaliteten på utbildningen höjs. Detta kommer att leda till fler i jobb. 6.2.1 AmuGruppen AB:s verksamhetsform genomgick en ekonomisk kris. Anledningen var att man satt på kontrakt på lokaler som inte behövdes längre. AmuGruppen fick genom ett riksdagsbeslut ett kapitaltillskott på för att klara ut krisen. stödde detta tillskott, men betonade att det var en engångsföreteelse. Vi ansåg dessutom att en privatisering av hela eller delar av verksamheten borde prövas. Detta bör ske då den nya organisationen har satt sig. 6.3 Arbetsplatsintroduktion (API) Arbetsplatsintroduktionen (API) är efterträdaren till ungdomspraktik, invandrarpraktik och akademikerpraktik. API har visat sig vara en effektiv arbetsmarknadspolitisk åtgärd precis som bl.a. den gamla ungdomspraktiken var. har Socialdemokraterna helt bytt åsikt när det gäller synen på API. När ungdomspraktiken kom till som en arbetsmarknadspolitisk åtgärd 1992 ansåg Socialdemokraterna att åtgärden var resultatet av en politik som inte är samordnad och genomtänkt. Då hette det att det var fel att ungdomen fick praktik i stället för avtalad lön, och man ansåg att ungdomspraktiken skulle skapa en onödig byråkrati för arbetsförmedlingen. Allt detta har visat sig vara fel och har Socialdemokraterna och regeringen ändrat inställning och genomfört förändringar i API så att den är i princip samma sak som den gamla ungdomspraktiken. 6.4 Arbetslivsutveckling (ALU) Arbetslivsutvecklingen (ALU) är en åtgärd som funnits under . Åtgärden bör vara en sista utväg när andra åtgärder har prövats. ALU-projekten inriktas nu mot kultur, miljö och jämställdhet, vilket är positivt. Reglerna för ALU har ändrats så att åtgärden kan gälla . motsatte sig denna förändring. ALU har varit och måste även vara en arbetsmarknadspolitisk åtgärd som tillgrips i sista hand när alla andra möjligheter har prövats. Tiden för hur länge ALU kan pågå bör därför åter kortas . Hur åtgärden ALU fungerat bör dessutom analyseras då åtgärden funnits under en så pass . Det är viktigt att betona att arbetsmarknadspolitiska åtgärder ej får utformas så att de tränger undan jobb på den reguljära arbetsmarknaden. Därför skall man så långt som möjligt vara restriktiv när det gäller företagsstöd. Regelverket kring det som varit rekryteringsstöd och beredskapsarbeten har förändrats så att det är anpassat till . Regeringen föreslår i budgetpropositionen att rekryteringsstödet ersätts med ett individuellt anställningsstöd. Vi ställer oss positiva till denna förändring då syftet med det nya stödet är att än mer se till den enskilde individens behov. Vi vill dock betona att oberoende av om åtgärden är rekryteringsstöd eller individuellt anställningsstöd så är de former av företagsstöd som vi vill avveckla . 6.6 Åtgärder för äldre arbetslösa Många arbetsgivare drar sig för att anställa äldre arbetslösa som inte har kvar till pensioneringen. Tyvärr glömmer man ofta bort att dessa personer har stor erfarenhet och kompetens som kan vara bra för många företag att få del av. Till saken hör också att äldre arbetskraft ofta är mycket mer trogen mot sin arbetsgivare och stannar kvar på sin arbetsplats i högre grad än yngre som har en större tendens till rörlighet. Att anställa en 55-åring som har åtminstone kvar på arbetsmarknaden kan därför vara mycket lönsamt för arbetsgivaren. kom regeringen med förslag om en speciell arbetsmarknadspolitisk åtgärd som riktade sig till äldre arbetslösa som fyllt . De skulle sysselsättas genom s.k. offentliga tillfälliga arbeten för att de skulle få ett värdigt slut på sitt arbetsliv. gick emot detta förslag då vi anser att det inte är någon bra lösning med denna typ av åtgärd. Risken är bl.a. stor att ordinarie jobb i den offentliga sektorn trängs undan. Ett nytt slag mot den äldre arbetskraften har riktats genom regeringens förslag om generationsväxling. Återigen får de äldre på arbetsmarknaden känna att de inte är behövda. yrkar avslag på båda dessa förslag. Av tradition är arbetslösheten alltid högre bland ungdomar än bland äldre. Icke desto mindre har arbetslösheten bland ungdomarna vuxit till alarmerande proportioner och vi har en situation där många gått arbetslösa utan att få fotfäste på arbetsmarknaden. Risken finns att våra ungdomar slås ut . Det är djupt tragiskt för varje individ och riskerar att få svåröverblickbara konsekvenser för samhället. Därför är det angeläget att sätta in åtgärder som underlättar för ungdomar att få en kontakt med arbetslivet. Tyvärr finns det få förslag i budgetpropositionen om ungdomsarbetslösheten. Regeringen återupprepar sitt löfte om att ungdomar skall erbjudas arbete, utbildningsplats eller en arbetsmarknadspolitisk åtgärd . En ny ungdomssatsning föreslås genom att kommunerna skall komma överens med regeringen om att kommunerna får en skyldighet att ta ansvar för arbetslösa ungdomar mellan i en s.k. utvecklingsgaranti. Det är naturligtvis bra att ungdomar kan erbjudas sysselsättning men regeringen saknar helt idéer om hur man skall få fram nya jobb för ungdomarna. Regeringens svek av sitt vallöfte märks tydligt på att det var i snitt 20 600 ungdomar som varit arbetslösa . Det är faktiskt en ökning från då man i budgeten angav att antalet var 15 000 ungdomar som varit arbetslösa . Detta förhållande visar med all tydlighet på att regeringen sviker ytterligare ett av sina vallöften! Den nya åtgärden reser även en hel del frågetecken vad gäller finansiering och rundgång. Finansieringen ger den oklarheten genom att det finns olika modeller med dels stöd via socialbidrag kallat utvecklingsersättning, à + bostad , betald av kommunen, dels utvecklingsersättning, à , betald av staten respektive a-kassa (detta kallas dock för utbildningsbidrag). Rundgången uppkommer genom att arbetsförmedlingarna har ansvaret först , sedan faller ansvaret på kommunen upp till dess att har gått, därefter blir det arbetsförmedlingen igen och sedan kommunen osv. Tala om rundgång! Regeringen bör därför noga följa och utvärdera denna åtgärd. Förslaget från den sysselsättningspolitiska propositionen 1996 om att alla ungdomar skall erbjudas feriejobb tas ånyo upp. Hur detta projekt skall genomföras är fortfarande oklart. Regeringen talar bara om att information och annonsering skall lösa frågan i kombination med vissa stimulanser till kommunerna. Vad ungdomar främst behöver är kanske inte arbetsmarknadspolitiska åtgärder eller utbildning. De behöver främst få in en fot på arbetsmarknaden. Genom vår politik kan ungdomar få den chans de behöver på arbetsmarknaden genom att fler företag skapas. Kombinerat med andra reformer såsom reformerad arbetsrätt och lönebildning så ökar de ungas möjligheter till ett jobb. Det är dock viktigt att påpeka att det även i fortsättningen måste finnas en viss arsenal av arbetsmarknadspolitiska åtgärder som är anpassade till ungdomar och deras behov. Invandrare är en mycket utsatt grupp på arbetsmarknaden. Arbetslösheten bland dem är mycket hög.