mot · GL02Fi220 · 1997-10-06 00:00:00 — 2 Arbete för rättvisa och jämställdhet 2.1 Kvinnoperspektiv på budgeten 3 Den ekonomiska utvecklingen 4.2 Mål för finanspolitiken 4.3 Penning- och valutapolitiken 5 Allmänna riktlinjer för sysselsättningspolitiken 5.1 Kapitalbildningen och jobben 5.2 Lönebildningen och jobben 5.4 Ett i arbete 9 Budgeteringsmarginal och anslagsbehållningar sätter kampen för jobben i främsta rummet. De finanspolitiska målen måste underordnas en politik för full sysselsättning. Staten bör inte börja betala av på statsskulden så länge inte ens nått målet att halvera den öppna arbetslösheten. Endast fler människor i arbete kan trygga vår gemensamma välfärd. föreslår för fler i arbete. Inom ett i princip oförändrat skatteuttag omfördelar i riktade skattesänkningar och styr 10 miljarder till satsningar för fler jobb. föreslår ett ökat budgetutrymme med 10 respektive . Kampen för jobben får ökad kraft om den samordnas internationellt. föreslår att regeringen verkar för ett mellanstatligt samarbete på Europanivå bl a i syfte att förverkliga en gemensam finanspolitisk satsning på av BNP. pressar ner långtidsarbetslösheten genom att förverkliga 25 000 extra jobb i kommuner och landsting 1998. Pengar överförs från a-kassan till aktiva åtgärder. Dessutom förstärker kommunernas satsningar på vård, omsorg och skola med . Vi avsätter en ram på 4 miljarder för stöd till privat tjänstesektor. En miljard går till att få fart på byggandet i . kräver en aktiv näringspolitik. Vi stöder nyföretagande, produktutveckling och samarbete mellan näringsliv och högskolor. driver en politik för ekologisk omställning av produktion och konsumtion. Energipolitiken är ett viktigt bidrag i denna process. politik förbättrar förutsättningarna för små och medelstora företag. Tillgången till riskkapital ökar, bl.a. genom att ytterligare successivt överförs till . Bankernas diskriminering av småföretag motverkas med ett riktat kreditstöd. vill bryta ner den ekonomiska maktkoncentrationen. Vinstdelning skall finansiera framtidsfonder för höjd kompetens och förnyat arbetsliv. Arbetsrätten skall förstärkas och AP-fonder brukas aktivt för att utveckla näringslivet. Det är dags att utvidga demokratin till makten över ekonomin. vill omfördela arbetstiderna. En strategi för full sysselsättning förutsätter kortare arbetstider. Det behövs en plan med sikte på sex timmars arbetsdag. ser positivt på avtal om kortare arbetstid men för en rättvis fördelning krävs lagstiftning. avsätter en ram på till försök med kortare arbetstid. En medveten strategi för kortare arbetstid kommer också att stärka kvinnornas ställning i samhällsliv och arbetsliv. Våra förslag om mer pengar till kommuner och skattesänkningar i tjänstesektorn ökar kvinnornas möjligheter på arbetsmarknaden. Vi föreslår också särskilda satsningar för kvinnor inom arbetsmarknadspolitiken. politik är ett alternativ för solidaritet. En solidaritet som inte gör halt vid våra egna gränser. Vi föreslår därför en höjning av biståndet med som ett steg på vägen för att återställa enprocentsmålet. Miljoner kronor, löpande priser Hälsovård, sjukvård och social omsorg Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp Ekonomisk trygghet vid ålderdom Ekonomisk trygghet för familjer och barn Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet Kultur, medier, trossamfund och fritid Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande Regional utjämning och utveckling Allmän miljö- och naturvård Jord- och skogsbruk, fiske med anslu- tande näringar Allmänna bidrag till kommunerna Avgiften till Europeiska gemenskapen Summa utgiftsområden exkl. statsskuldsräntor Total skillnad utgiftstaken: Avser avvikelser i förhållande till regeringens förslag, . Slopat grundavdrag över brytpunkt skattesänkning/sänkning egenavgifter Ej höjning av reseavdrag för avdragsgill kostn. , ensk fa 20 till 25 Lättnad i dubbelbeskattning, begränsning Avgifter o indirekt skatt Nedsättning socialavgifter, begränsning Slopat arbetsgivarinträde mindre företag Reducerad a-avgift sänkt arbetstid Slopade sociala avgifter vinstandelsstiftelser Höjd skatt mineralolja/smörjmedel Höjd avgift/skatt bekämpningsmedel Höjd bensinskatt per liter 2 Arbete för rättvisa och jämställdhet De övergripande målen för den politik som presenterar i denna motion är ekonomisk demokrati för rättvisa, jämställdhet och välfärd. För att hävda dessa mål krävs en politik för full sysselsättning. Fler i arbete är en förutsättning för välfärd, för minskade sociala klyftor och för en starkare offentlig ekonomi. Den ekonomiska politikens mål är att skapa ett samhälle som utifrån en generell välfärdspolitik bryter ner sociala orättvisor och utvecklar jämställda förhållanden mellan könen. Det kräver en politik som vågar ta kamp med den ekonomiska makten för förnyelse och framsteg i näringslivet. Det fordrar ett samhälle i regional balans, som brukar och utvecklar naturresurser utan att förbruka för kommande generationer. En målmedveten politik för full sysselsättning förutsätter både kortsiktiga politiska insatser och långtgående strukturförändringar i ekonomin. Efter ett antal mycket svaga år inledning måste både den ekonomiska och sociala politiken läggas om. En ny ekonomisk politik måste innefatta såväl snabba insatser för att stimulera efterfrågan som långsiktiga strukturreformer med sikte på ett starkare näringsliv och omfördelade arbetstider. I det korta perspektivet krävs direkta resursförstärkningar i den offentliga sektorn främst verksamhet, men också direkta stimulanser för den privata sektorn. har och behöver också en stark exportindustri, men gäller det att öka den inhemska efterfrågan för att stärka hemmamarknaden. En bättre fördelningspolitik som innefattar både skatter och bidragssystem kan fördela om resurser från passivt sparande till ökad efterfrågan. Aktiv kamp mot arbetslösheten fordrar en aktiv arbetsmarknadspolitik som ger de arbetssökande bättre möjligheter att möta morgondagens arbetsmarknad. En offensiv näringspolitik och en ökad demokrati i arbetslivet tillsammans med satsningar på forskning och kompetenshöjning ökar produktiviteten och stärker produktionen. För att trygga en ekologiskt uthållig utveckling krävs en långtgående miljöomställning både när det gäller produktion och konsumtion. Den inledda energiomställningen är ett viktigt bidrag för att trygga denna utveckling. Finans- och penningpolitiken måste utgöra viktiga delar av en politik för fler i arbete. En politik som ensidigt inriktas på prisstabilitet och låga offentliga utgifter hämmar ekonomisk tillväxt och motverkar full sysselsättning. krävs ett större finanspolitiskt utrymme för att stimulera efterfrågan på arbetskraft. behöver sunda statsfinanser. Ett välfärdssamhälle kan inte bygga på lånade pengar. En stor offentlig skuld beskär demokratins möjligheter och ökar kapitalets makt. Endast ett land med en stark offentlig ekonomi kan möta dåliga konjunkturer med ekonomiska stimulanser. Arbetet för starka offentliga finanser får dock inte överordnas kampen mot arbetslösheten. bör avvakta med att bygga upp överskott i den offentliga ekonomin tills vi nått delmålet om att halvera den öppna arbetslösheten. får inte ensidigt rikta in sig på prisstabilitet. Det omdiskuterade förslaget om ett lagstadgat inflationsmål bör avvisas. Penningpolitiken måste samordnas med finanspolitiken och ges en tydligare tillväxt- och sysselsättningsskapande inriktning. Lönebildningen har stor betydelse för såväl investeringar som sysselsättning och är vid sidan av skatter och bidrag den viktigaste mekanismen vid fördelningen av samhällets ekonomiska resurser. En rättvis och balanserad lönebildning är en viktig förutsättning för ökade reallöner och minskade inkomstklyftor. Det är samhällets uppgift att skapa förutsättningar för en bättre samordning av lönerörelserna. Statliga ingrepp som syftar till att begränsa parternas fria förhandlingsrätt måste dock avvisas. Lönebildningen måste också ses i ljuset av att låglönegrupperna på arbetsmarknaden domineras av kvinnor. Lågavlönade kvinnor i offentlig och privat tjänstesektor måste ges ett större löneutrymme. En väl fungerande lönebildning förutsätter att företagens vinster omsätts i produktiva investeringar. Dagens rekordvinster i industriföretagen måste utnyttjas för produktiva investeringar och kompetenshöjning. Delar av de mycket goda vinsterna bör avsättas till framtidsfonder för utbildning och ny teknik och bättre arbetsorganisation. De lokala fackliga organisationerna skall ha ett väsentligt inflytande över hur dessa vinstmedel investeras. Pensionsfonder och annat kollektivt sparande skall brukas aktivt för att stärka resurser för produktion och välfärd. Ett aktivt bruk av gemensamma kapitalresurser kan bli ett viktigt instrument för att påverka företagens långsiktiga utveckling och därmed ett strategiskt inslag i arbetet för ekonomisk demokrati. Den alltmer internationaliserade ekonomin innebär både hot och möjligheter för . Å ena sidan internationella företag som kräver skatteförmåner och försämrade sociala rättigheter för löntagare. Men också nya möjligheter att möta globala behov och marknader. Att utnyttja globaliseringens möjligheter kräver en strategi som går utöver ett begränsat EU-perspektiv. internationella roll måste utgå från insikten om att det är ont om jordklot. Vi måste som nation verka för en rättvis frihandel som bygger på sociala och miljömässiga hänsyn. Det kräver att inte begränsar sitt internationella engagemang till EU. Det kräver också ett aktivt agerande för ett öppnare EU. För att begränsa det internationella kapitalets maktställning krävs internationella avtal som begränsar möjligheterna för valutaspekulanter och transnationella företag. skall driva en aktiv politik för ökad sysselsättning på nationell grund. En sådan politik blir effektivare om den samordnas med andra länder. bör därför verka för ett mellanstatligt samarbete kring sysselsättningspolitiken. Detta gäller såväl inom EU som med övriga europeiska stater. EMU-politiken som utgör det största hindret för ett sådant samarbete måste ge vika för en social och tillväxtinriktad ekonomisk politik. Vad som ovan anförts angående riktlinjerna för den ekonomiska politiken bör som sin mening ge regeringen till känna. 2.1 Kvinnoperspektiv på budgeten Under den gångna mandatperioden har kvinnorna trängts tillbaka både i samhälls- och arbetslivet. Kvinnornas deltagande i arbetslivet har minskat och arbetslösheten slår allt hårdare mot kvinnorna. Den hårdhänta budgetsaneringen har i hög grad särskilt drabbat kvinnor. Nedskärningarna i offentlig sektor har inneburit att över 100 000 människor har fått lämna sina arbeten i offentlig sektor, och de flesta är kvinnor. Många kvinnor har därmed tvingats in i ett bidragsberoende. Detta tillsammans med nedskärningar i sociala trygghetssystem har gjort att alltfler kvinnor minskat sitt ekonomiska oberoende. I de flesta ensamhushåll med barn är det oftast en kvinna som är ensamförsörjare. De senaste årens nedskärningar har inneburit att alltfler inte klarar sin egen försörjning. De tvingas därmed leva under fattigdomsstrecket eller söka socialbidrag. Lönegapet mellan kvinnor och män har ökat . Alltfler kvinnor tvingas in i osäkra anställningar i form av korta visstidsanställningar. En anställningsform som ökar på de delar av arbetsmarknaden där kvinnor dominerar. På utbildningsområdet kvarstår snedrekryteringen till gymnasieskolans program och högre forskning. ser som en huvuduppgift att bryta denna utveckling. Våra satsningar på den offentliga sektorn och tjänstenäringarna gynnar i särskild grad kvinnorna. Detta är delar av arbetsmarknaden där kvinnorna varit och är överrepresenterade. Våra förslag och åtgärder för en kortare arbetsdag med sikte på sex timmars arbetsdag gynnar kvinnor i allmänhet och i synnerhet alla de kvinnor som arbetar deltid. På utbildningsområdet lägger vi fram en rad förslag som syftar till att bryta könsuppdelningen i studievalen. I vårt budgetförslag anslår vi inom arbetsmarknadspolitiken till särskilda insatser för arbetslösa kvinnor. Vi vill riva upp regeringens riktade besparing mot änkorna på . Ingen annan enskild grupp har drabbats av en så stor besparing under saneringspolitiken i genomsnitt förlorar änkorna . Regeringen har i ett särskilt beslut gett alla statliga kommittéer i uppdrag att anlägga ett jämställdhetsperspektiv i sitt utredningsarbete. ser positivt på detta beslut. Vi menar dock att regeringen i sina egna propositioner mer regelmässigt och på ett tydligare sätt borde redovisa förslagens konsekvenser för jämställdheten. Detta är något som i all synnerhet gäller budgetförslaget. Vi anser att budgeten brister när det gäller att redovisa förslagens konsekvenser såväl för kvinnornas ställning i ekonomin som när det gäller jämställdheten mellan man och kvinna. Vad som ovan anförts angående budgetpropositionen bör som sin mening ge regeringen till känna. 3 Den ekonomiska utvecklingen Bilden av svensk ekonomi har förändrats. har drabbats av massarbetslöshet och växande sociala klyftor. Trenden från det tidiga mot alltmer jämställda förhållanden har brutits. Vad är det då som har hänt? Välfärdsstatens utbyggnad under efterkrigsdecennierna vilade i praktiken på näringslivets framsteg. Den ekonomiska tillväxten räckte till att betala både högre reallöner och en växande offentlig verksamhet. Resurstillväxten i samhället skapade en stabil grund för den svenska modellen. Den socialdemokratiska välfärdspolitiken byggde i själva verket på höga tillväxtnivåer och full sysselsättning. Ekonomi och politik samverkade i en positiv spiral. De svenska företagen stimulerades av en växande internationell handel och en allt köpstarkare hemmamarknad. blev det alltmer uppenbart att dessa förutsättningar inte längre existerade. Den svenska industrin gick in i en svår strukturkris. Det handlade inte bara om chockhöjda oljepriser utan om mer fundamentala problem: Nya konkurrensförhållanden i och med industrialismens utbredning till nya regioner, försämrade utbytesförhållanden med omvärlden och en oförmåga att hitta nya framgångsrika verksamhetsfält inom näringslivet. Resultatet av allt detta blev fallande tillväxt och ökande konflikter på arbetsmarknaden. I praktiken övergavs den svenska modellen : Statliga lagstiftningsingripanden ersatte på flera områden parternas fria samarbete. Fackföreningsrörelsen försvagades parallellt med att arbetsgivarparten försköts ideologiskt i alltmer nyliberal riktning. Den samhällskorporativa modellen har därefter ifrågasatts mer och mer. Den svaga ekonomiska tillväxten är den mest grundläggande förklaringen till såväl arbetslösheten som försämringen av statens finanser. tillhörde de länder som hade högst tillväxttakt i . Det genomsnittliga tillväxttalet var . Därefter har tillväxttakten fallit dramatiskt. uppgick den årliga ekonomiska tillväxten till i genomsnitt. minskade dessutom det totala antalet anställda i privat sektor med drygt 200 000. föll BNP med och vart femte industrijobb slogs ut. Den kraftiga ökningen i sparandet var kanske den mest omedelbara förklaringen till depressionen i svensk ekonomi första år. Hushållen började amortera en allt större andel av de skulder de drog på sig . Det innebar i sin tur att konsumtionen sjönk. 1992 och 1993 minskade den privata konsumtionen med 1,4 respektive . ökade hushållens sparkvot med sammanlagt , dvs. från att ha varit starkt negativ (hushållen konsumerade mer än de drog in i inkomster) till en relativt hög sparkvot på . Omvänt skulle man kunna uttrycka samma sak genom att säga att skuldsättningen i fasta priser minskade med hela per person . Denna radikala förändring innebar att luften gick ur den svenska ekonomin. Investeringar och sysselsättning föll dramatiskt. Det var bara arbetslöshetstalen och statens underskott som ökade. Totalt uppgick konsumtionsbortfallet till . Förändringen kunde tillskrivas många orsaker: Skattereformen som plötsligt gjorde sparande mer förmånligt, de stigande realräntorna som gjorde lånen dyrare och åldersförändringarna som innebar att de mer sparbenägna åldersgrupperna i samhället dvs. pensionärerna blev alltfler. Efterfrågebortfallet på hemmamarknaden förvärrades också av en konjunkturnedgång internationellt. Arbetslösheten ökade och tvingade fram rekordstora underskott i den offentliga ekonomin. Efter valet har politiken varit helt inriktad på budgetsanering. Den snabba skuldökningen riskerade att hamna utanför all kontroll. Ränteutgifterna började tränga ut alltfler angelägna statliga verksamhets- och utgiftsområden. Efter valet gjorde Socialdemokraterna och upp om en budgetsaneringsvolym sammanlagt motsvarande . Därefter har den statsfinansiella utvecklingen förbättrats. Underskottet i den offentliga sektorns finansiella sparande har pressats tillbaka. har statsskulden börjat minska som andel av BNP. är den offentliga ekonomin i balans och inleds en amortering av statsskulden. Efter en nedgång 1996 är nu inne i en konjunkturuppgång. De flesta konjunkturbedömare har justerat upp uppgifterna för den ekonomiska tillväxten i förhållande till tidigare beräkningar. ökade BNP mycket svagt, enbart . utgår flertalet initierade bedömare från att den ekonomiska tillväxten blir innevarande år och 1998. I vårbudgeten räknade med att den ekonomiska tillväxten skulle uppgå till 1998. Det är inte bara exporten som drar upp tillväxten. Det nya inslaget är att man tillmäter ökningen av den privata konsumtionen mycket stor betydelse. Bytesbalansöverskotten kommer fortfarande att vara höga motsvarande av BNP. Kapacitetsutbyggnaden i industrin fortsätter och industriinvesteringarna antas fortsätta att ligga på en hög nivå. Däremot är bilden fortsatt mörk när det gäller byggnadsinvesteringarna, även om de antas öka något . Den låga aktiviteten på byggnadssidan håller nere de totala investeringsnivåerna och bidrar till en lägre aktivitets- och sysselsättningsnivå i ekonomin som helhet. Det är ingen tvekan om att arbetslösheten är regeringens stora misslyckande. Det är uppenbarligen så att regeringen prioriterat andra värden framför sysselsättningen. Både finans- och penningpolitiken har stått i vägen för en sysselsättningsökning. Regeringen har valt budgetbalans och prisstabilitet framför sysselsättning och ekonomisk tillväxt. Men det finns också strukturella orsaker till arbetslösheten. Förändringar i näringsstrukturen i kombination med allt större kvalifikationskrav har ställt stora grupper utanför arbetsmarknaden. Så sent som i vårbudgeten menade att den öppna arbetslösheten innevarande år skulle uppgå till . 1998 skulle arbetslösheten minska till . Prognosen i budgetpropositionen är dystrare. Regeringen räknar med en öppen arbetslöshet på och på 1998. Prisökningarna förutspås ligga kvar på låga nivåer och . presenterades prisstatistik som visar att priserna på inhemskt tillverkade konsumtionsvaror sjunker. Det som drar upp KPI är importpriserna. Många talar om ett trendbrott i svensk ekonomi. Den ekonomiska krisen i kombination med en hårdför antiinflationspolitik har raderat bort inflationsproblemet ur svensk ekonomi. Inflationstakten har inte varit så låg . En annan förändring i förhållande till bedömningarna gäller ränteutvecklingen. Räntenivåerna har fallit . Realräntan ligger nu på . Det är fortfarande en hög nivå, men trenden är nedåtgående. Räntegapet mot omvärlden har också sjunkit påtagligt. Den ekonomiska utvecklingen har alltså blivit ljusare. Men utsikterna förmörkas av ett lågt resursutnyttjande och en fortsatt relativt hög realränta. Regeringens inriktning på en snabb amortering av statsskulden i kombination med benägenhet att förekomma prisstegringar med räntehöjningar talar mot en snabb uppgång av sysselsättningen. statsfinanser och stabila priser är en förutsättning för en uthållig tillväxt. Endast en politik för full sysselsättning kan i längden trygga välfärden och garantera en stabil offentlig ekonomi. Under den gångna mandatperioden har statens finanser radikalt förbättrats. har tagit aktiv del i de beslut som legat till grund för saneringen av statens finanser. Direkt efter valet enades regeringen och om ett saneringsprogram på . därefter kunde regeringen och enas om ett paket på ca 20 miljarder för att finansiera kostnaderna för medlemskap i . Det kan noteras att de borgerliga partierna samfällt gick emot dessa förslag som syftade till att sanera den offentliga ekonomin. I budgetförslaget höjde regeringen nivån på saneringsprogrammet till . ställde sig bakom denna målsättning. I kompletteringspropositionen höjde regeringen med stöd av kravet till . Regeringen föreslog vidare en sänkning av ersättningen i arbetslöshets- och sjukförsäkringen till . kunde inte stödja vare sig nivån på eller förslaget att sänka a-kassa och sjukförsäkring. I konvergensprogrammet höjde regeringen nivån på saneringsprogrammet till . Skillnaden mellan bedömning och regeringens kom genom detta att ligga på . I vårpropositionen 1997 kunde regeringen konstatera att de offentliga finanserna förbättrats snabbare än väntat. Regeringen föreslog då en satsning på 14 miljarder för att bekämpa arbetslösheten. I budgeten redovisar regeringen att det fram 2 000 finns ett budgetutrymme på för satsningar på välfärd och förstärkningar av hushållens ekonomi bland annat i form av återställda barnbidrag. Genom dessa satsningar har regeringen i praktiken anslutit sig mycket nära till bedömning om att saneringsprogrammet inte borde omfatta en högre nivå än . Det är uppenbart att gjort en rad felbedömningar. Regeringen har överskattat risken för inflation och behovet av att höja målen för saneringsprogrammet. Lika konsekvent har man underskattat risken för att massarbetslösheten skulle bita sig fast. Detta betyder att både finans- och penningpolitiken borde ha varit mer expansiv. Budgetsaneringen har lett till att staten dragit in köpkraft från hushållen, dvs. de reala disponibla inkomsterna har minskat trots att reallönerna ökat. Den privata konsumtionen som motsvarar ungefär hälften av BNP har därmed hållits tillbaka. Detta har tillsammans med ett högt ränteläge försvagat hemmamarknaden. Investeringar och nyföretagande har uteblivit som massarbetslösheten bestått. anser att det är dags för en mer expansiv finanspolitik. då staten fortfarande beräknas låna vill vi skapa förutsättningar för en ökad efterfrågan genom en skatteväxling. Inom ramen för ett i princip oförändrat skatteuttag vill vi omfördela från finansiellt sparande till ökad efterfrågan. Vi vill göra en omfördelning till hushåll med låga inkomster och för välfärdssatsningar i kommunerna. För föreslår vi en finanspolitisk expansion med och med . Vad som ovan anförts angående finanspolitiken bör som sin mening ge regeringen till känna. För föreslår en nivå på de statliga utgifterna som överstiger regeringens förslag med 1,8 miljarder. Vårt skattenetto är också 1,8 miljarder starkare än regeringens förslag. föreslår att anslagsbehållningarna inte skall kunna utnyttjas i lika stor utsträckning som regeringen föreslår. Vi menar att det är mer rimligt att tillgodose utgiftsbehoven över anslagen på utgiftsområdena. Vi föreslår därför att enbart av anslagsbehållningarna får förbrukas under . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 4.2 Mål för finanspolitiken Regeringen avser att också i fortsättningen driva en stram finanspolitik. I vårpropositionen 1997 föreslog regeringen ett långsiktigt mål för överskott i de offentliga finanserna på av BNP i genomsnitt över konjunkturcykeln. är målet ett överskott på av BNP, för är det av BNP och för är målet för överskott av BNP. Överskotten skall enligt regeringen användas för att amortera statsskulden. räknar regeringen med att amortera . Argumenten för att snabbt börja betala av på statsskulden kan tyckas starka. Räntebetalningar tränger ut angelägna behov och beskär den politiska handlingsfriheten. Det behövs också en stabil ekonomi för att klara de framtida kostnader som följer av ett ökande antal pensionärer.