frsrdg · GK04JO1 · 1997-01-01 00:00:00 — Jag finner denna förklaring mycket märklig eftersom det av det fattade beslutet redan från början bör framgå vilka skäl beslutsfattaren grundat sitt ställningstagande på. kan därför inte undgå kritik för sin handläggning av ärendet i denna del. har emellertid muntligen i efterhand upplyst S. om motiveringen varför jag låter det stanna därvid. Försäkringskassa har kritiserats för att den föranstaltat om kompletterande utredning inför en omprövning med stöd av 20 kap. 10 a § lagen (1962:381) om allmän försäkring (Dnr 3633-1995) I en daterad anmälan klagade . på att i län, lokalkontoret i , inte omprövat ett beslut, trots att han begärde detta . I ett av JO inhämtat yttrande anförde bl.a., att kompletterande utredning med A.C. ansågs nödvändig för bedömningen av om beslutet kunde ändras med stöd av 20 kap. 10 a § lagen om allmän försäkring. Lokalkontoret i skrev till A.C. och genomfördes den kompletterande utredningen. Lokalkontorets föredragande meddelade att han inte ansåg det möjligt att ändra det tidigare beslutet. inkom ärendet till centralkontoret och beslutet efter omprövning är daterat och utsänt . konstaterade vidare, att handläggningstiden för omprövningsärendet överstigit den tid som anger i RFFS 1978:22, vilket inte är acceptabelt. Kassan hade nu som mål angivit att handläggningstiden för omprövningsärenden inte skall överstiga . Dessutom har länets lokalkontor informerats om att prövningen enligt 20 kap. 10 a § AFL skall vara genomförd inom . I sitt meddelade beslut anförde JO Pennlöv i bedömningsdelen följande. Av yttrande framgår att lokalkontoret bedömt att utredningen i A.C:s ärende behövde kompletteras för att kassan skulle kunna ta ställning till om beslutet kunde ändras med stöd av 20 kap. 10 a § lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL). Jag har i tidigare ärenden, bl.a. 3257-1993, återgivet i JO:s ämbetsberättelse 1994/95 s. 395, redogjort för min syn på prövningar enligt detta lagrum. I nämnda beslut som avsåg handläggning i samband med att ett beslut av överklagades anförde jag bl.a. att lagstiftaren vid införandet av uttryckliga regler angående omprövning av beslut i bl.a. AFL velat möjliggöra snabba och enkla rättelser. Mot denna bakgrund fann jag det inte rimligt att ärenden blir liggande i avvaktan på komplettering, innan en prövning enligt 20 kap. 10 a § AFL görs. Enligt min mening bör i stället en sådan prövning göras på det material som föreligger för överklagandet. Min ovan återgivna syn på prövningar enligt 20 kap. 10 a § AFL är tillämplig även på omprövningsärenden. Jag anser således att kassans prövning enligt lagrummet skall göras snabbt och på föreliggande material i samband med att begäran om omprövning inkommer från den försäkrade. För att 20 kap. 10 a § AFL skall kunna tillämpas krävs att fråga är om uppenbara felaktigheter eller oriktigheter. Detta kan rimligen inte vara fallet om felaktigheterna kan upptäckas först sedan kompletterande utredning görs. Under handläggningen av ett omprövningsärende enligt 20 kap. 10 § AFL (dvs. omprövning på begäran av den försäkrade) kan framkomma sådana uppgifter som gör att kassan med stöd av 20 kap. 10 a § AFL (även till den försäkrades nackdel) finner anledning att ändra ett beslut. Vad jag anfört ovan hindrar inte en sådan ändring. Eventuella ytterligare uppgifter har nämligen i ett sådant fall inte tillkommit för att möjliggöra en prövning enligt 20 kap. 10 a § utan för att kunna ompröva ärendet enligt 20 kap. 10 § AFL på begäran av den försäkrade. Av yttrande framgår att kassan bedömt att kompletterande utredning krävdes för att kunna ta ställning till om ärendet kunde ändras med stöd av 20 kap. 10 a § AFL. Mot bakgrund av vad jag ovan anfört utgår jag från att kassan inte kommer att begära in kompletterande utredning för att kunna pröva ärendet enligt nämnda lagrum. Enligt föreskrifter (RFFS 1978:22) om ändring av allmän försäkringskassas och skattemyndighets beslut i vissa fall m.m. skall omprövning av beslut enligt 20 kap. 10 § AFL vara slutförd från det att omprövning begärdes, om inte särskilda skäl föranleder annat. Omprövningsförfarandet har i det aktuella ärendet tagit drygt . Några särskilda skäl som skulle kunna motivera den långa handläggningstiden har inte framkommit. Jag har emellertid kunnat konstatera att ärendets avgörande avsevärt fördröjts på grund av att lokalkontoret begärt in kompletterande utredning för att först kunna pröva ärendet enligt 20 kap. 10 a § AFL. Efter det att lokalkontoret utrett frågan om omprövning enligt 20 kap. 10 a § kom det fram till att beslutet inte kunde ändras med stöd av detta lagrum, varvid ärendet översändes till centralkontoret för omprövning enligt 20 kap. 10 § AFL. Som jag anfört ovan anser jag att det utredningsförfarande som föregick prövningen enligt 20 kap. 10 a § var felaktigt. Vidare anser jag att handläggningstid för att ta ställning till omprövningsärendet är oacceptabel och förtjänar kritik. Jag förutsätter emellertid att genom vidtagna åtgärder har för avsikt att undvika en upprepning av det inträffade. Fråga i ett ärende om förtidspension om formerna för lämnande av utredningsuppdrag samt för utredningens bedrivande m.m. (Dnr 508-1994) Försäkringskassetjänstemannen var anställd vid läns allmänna försäkringskassas lokalkontor i . I samband med att han bytte bostadsort och flyttade till Ö. blev han av sina grannar uppmärksammad på en annan granne, G.J. Denne uppbar förtidspension men arbetade, enligt grannarnas uppfattning, trots detta i relativt stor omfattning i sitt jordbruk. tillhörde lokalkontor i , och efter det att varit i kontakt med detta lokalkontor påbörjade han en utredning rörande G.J:s arbetsförhållanden. Utredningen dokumenterades i en skrivelse som skickades in till lokalkontoret i för åtgärd. Skrivelsen var undertecknad "I tjänsten , ". I skrivelsen var noga angivet datum och klockslag när G.J. enligt gjorda iakttagelser skulle ha utfört arbete. Till skrivelsen bifogades också fotografier och en videofilm utvisande G.J:s förmodade arbete. beslutade därefter att minska G.J:s förtidspension till hälften och att minska hans arbetsskadelivränta. Till grund för beslutet låg bl.a. utredning. klagade hos JO på att enligt hans uppfattning trakasserat honom genom att på egen hand och med hjälp av hans grannar bedriva en utredning om hans förtidspension. ifrågasatte bl.a. om inte brutit mot sekretesslagen då han blandat in utomstående personer i ärendet. Sedan akt i ärendet lånats in för granskning remitterades anmälan till läns allmänna försäkringskassa för utredning och yttrande särskilt såvitt avser formerna för den utredning rörande G.J:s förtidspension som företagits av . I remissvaret anförde bl.a. följande. mottog i uppgifter om att G.J. regelbundet och i betydande omfattning utförde sysslor på den egna gården och i skogen/sågverket. I skrivelse daterad har lokalkontoret i underrättat G.J. om sin avsikt att minska utgående hel förtidspension och livränta till hälften eftersom man "... erhållit trovärdiga uppgifter på att G.J. driver ett lantbruk samt själv utför större delen av alla arbetsuppgifter som där ingår". Sedan bedömningsunderlaget kompletterats med ortopedutlåtande och bedömning hos förtroendeläkare prövades ärendet hos socialförsäkringsnämnden. Nämnden fann att de utgående förmånerna skulle sättas ned till hälften fr.o.m. . Beslut angående nedsättningen utfärdades . I dom har länsrätten fastställt beslut. Länsrättens dom har sedan överklagats till Kammarrätten i . i har tidigare, bl.a. 1987 och 1991, fått anmälningar om att G.J. arbetade på gården och i sågen i betydande omfattning. mottog ytterligare skrivelse med uppgift om att G.J. fortfarande utförde sysslor som kunde jämställas med förvärvsarbete. Skrivelsen hade upprättats av tjänsteman . Då skrivelsen upprättades arbetade som försäkringssekreterare vid lokalkontoret i . I arbetsuppgifter ingick bl.a. handläggning av förtidspensions- och arbetsskadeärenden. Med anledning av JO-anmälan har uppgifter inhämtats från samt från dåvarande kontorscheferna i respektive , dvs. Följande har framkommit: flyttade till Ö. . Före inflyttningen var han inte bekant med någon av grannarna, dvs. inte heller den person som senare blev hans hyresvärd. förstod att det rådde osämja i byn. När det blev känt att arbetade vid har G.J. kommit på tal. Flera grannar har oberoende av varandra berättat om G.J. som, trots att han uppbar både förtidspension och livränta, regelbundet utförde sysslor som kunde jämställas med förvärvsarbete. Det framkom också att grannarna hade haft kontakt med lokalkontoret angående sina iakttagelser. Några ingripanden från kassans sida hade man aldrig märkt. kunde själv observera hur G.J. utförde sysslor i lantbruket och sågverket. tog då kontakt med lokalkontoret i , såväl kontorschefen som handläggaren. Båda var tveksamma till åtgärd. Under samtalen fick veta att G.J. tidigare hade uppträtt hotfullt. och handläggaren kom överens om att skulle skriva ner iakttagelserna. har uppfattat att han därmed fick ett uppdrag som bestod i att för Lindesbergskontorets räkning sammanställa uppgifterna. Hans material skulle sedan utgöra underlag för ny prövning av de förmåner som G.J. anser att han fick uppdraget ytterligare bekräftat då han underrättade kontorschefen i . Vidare framkom att de båda kontorscheferna hade berört frågan vid telefonsamtal. I sin skrivelse framhåller att "... I där jag då arbetade hölls min föreståndare, , informerad om G.J. och min utredning och klartecken fanns ! hade också efter mina samtal med honom telefonkontakt med (dåvarande kontorschefen) i om mina iakttagelser". har dessutom skickat sina noteringar till konsulent vid centralkontorets sjukförsäkrings- och utredningsavdelning i syfte att man även därifrån skulle kunna bevaka att ärendet upptogs till förnyad prövning. Avslutningsvis framhåller att "... det helt klart varit min önskan att Lindekassan hade gjort denna utredning i stället, så jag hade sluppit! Jag har dock ansett det som tjänstefel att inte agera då det varit så klart missbruk av försäkringsregler och jag anser inte att man ska kunna skrämma sig till förmåner ... Dåvarande föreståndaren i , , hölls som utredningen gjordes, majjuni, informerad om min utredning på G.J. och jag upplevde därifrån ett starkt stöd för mitt handlande även om det poängterades att det kunde vara/bli känsligt för mig som granne. Detta stöd var dock viktigt för mig, speciellt då det handlande om andra lokalkontor och handläggare/föreståndare...". har hävdat att det faktum att han hyr sin bostad av en granne till G.J. inte har påverkat hans agerande. förnekar att grannarna skulle ha försökt involvera honom i den rådande osämjan. Tvärtom har grannarna varit mycket förstående och har känt full frihet att när som helst avbryta utredningen. Att ändå valde att fullfölja utredningen beror på att han varit helt övertygad om att G.J. gjort sig skyldig till ett mycket grovt missbruk av försäkringen, ett missbruk som sannolikt hade pågått . har förnekat att det förelåg någon konflikt mellan honom och G.J. då flyttade till Ö. och inte heller då iakttagelserna gjordes och nedtecknades. menar att hans agerande varit styrt av sakfrågan och helt oberoende av vem ärendet gällt. har framhållit att han varit mycket noga med att ta bort alla uppgifter som kan jämställas med hörsägen och ogrundade antaganden. Han säger sig ha antecknat endast sådana påståenden som uppgiftslämnarna öppet kan stå för. Uppgifterna har lämnats av grannarna vid skilda tillfällen och intygar att han aldrig har berättat för den ene vad den andre yppat. Stillbilder och videoupptagning är material som vare sig tagit eller begärt in. Det är i stället grannarna som på eget initiativ tagit bilderna och bestämt att de skall ingå i utredningen. Vad gäller flygfotograferingen uppger att han tagit flygfoton på flera fastigheter i området. Flygfotograferingen gjordes som fritidsaktivitet och utan samband med utredningen av G.J:s arbetsinsats. Det var sedan grannarna som själva valde att ta med flygbilderna i utredningsmaterialet. G.J:s påstående att grannarna har smugit på honom etc. tillbakavisas av . menar att ett sådant tillvägagångssätt varit obehövligt eftersom G.J. utfört sina sysslor helt öppet. iakttagelser av G.J. uppger att han efter sina kontakter med handläggaren i och kontorschefen i fått uppfattningen att det rörde sig om ett tjänsteärende, dvs. att han fått ett uppdrag att i tjänsten anteckna sina och grannarnas iakttagelser. Detta är förklaringen till att hans inlagor har försetts med kassans stämpel samt noteringen "I tjänsten". Utifrån uppfattningen att ett uppdrag förelåg var det också naturligt för att ta del av kassans tidigare handlingar samt hämta uppgifter ur ADB-systemet rörande G.J. har framhållit att vare sig kontorscheferna eller någon övrig medarbetare har uttalat att det kunde vara olämpligt att han medverkade i utredningen. Några påpekanden angående sekretessbrott eller att jävsförhållande skulle kunna föreligga har inte framförts till . har förnekat att han brutit mot tystnadsplikten, att mutor eller bestickning skulle ha förekommit eller att han skulle ha medverkat i en sammansvärjning mot G.J. säger sig ha handlagt ärendet på samma sätt som alla andra liknande fall, vilket innebär att han sammanställt uppgifterna samt överlämnat underlaget till annan tjänsteman för fortsatt åtgärd och prövning hos socialförsäkringsnämnden. Dåvarande kontorscheferna i respektive har bekräftat att de kände till att sammanställde sina och grannarnas iakttagelser beträffande G.J:s arbetsinsats. Båda har också haft kännedom om att aldrig fått något formellt uppdrag. I den del av remissvaret som utgjorde yttrande över anmälan anförde kassan sammanfattningsvis bl.a. att såväl som handläggaren i och dåvarande kontorscheferna i och förfarit försumligt. Innan ärendet avgjordes av JO inhämtades att kammarrätten i ett beslut undanröjt beslut och återförvisat ärendet till kassan för ny handläggning då kammarrätten funnit att varit jävig vid handläggningen av G.J:s ärende. I sitt meddelade beslut anförde JO Pennlöv följande. Enligt 1 kap. 4 § 2 stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) jämförd med 2 a § föreskrifter (RFFS 1985:16) om inskrivning och avregistrering hos allmän försäkringskassa skall försäkrad vara inskriven hos den kassa och tillhöra det lokalkontor, inom vars verksamhetsområde han var folkbokförd föregående år. Inskrivningskassan och behörigt lokalkontor handlägger bl.a. frågor om pensionsförmåner, såsom beviljande och indragning av förtidspension. Enligt 2 a § andra och tredje styckena RFFS 1985:16 får ett lokalkontor uppdra åt ett annat lokalkontor hos samma försäkringskassa att pröva frågor om ersättning i samma utsträckning som enligt AFL eller annan författning får uppdra åt en annan kassa att pröva sådana frågor. Om det föreligger särskilda skäl kan även medge, att lokalkontor inom viss försäkringskassa får uppdra åt ett annat lokalkontor hos samma kassa att pröva frågor om ersättning i vidare utsträckning än som framgår av andra stycket. Ett sådant medgivande får endast avse ett visst slag eller vissa slag av ärenden. tillhörde lokalkontor i . Det var således detta lokalkontor som skulle handlägga utredningen rörande G.J. Även om det finns vissa möjligheter för ett lokalkontor att lämna uppdrag åt ett annat lokalkontor att pröva frågor rörande vissa ersättningsfall torde dessa föreskrifter i första hand syfta på situationer där det av praktiska skäl, t.ex. om den försäkrade har flyttat, framstår som rationellt att ett annat lokalkontor övertar ärendehandläggningen. Jag har emellertid svårt att tro att avsikten i detta fall varit att handläggningen av pensionsärendet i dess helhet skulle flyttas över till Norakontoret. Som jag ser det har det endast varit fråga om att en del av ärendets handläggning, nämligen utredningen av G.J:s arbetsförhållanden, skulle ombesörjas av . Såvitt framkommit har denna fråga endast varit föremål för informella diskussioner. I dessa har de två kontorscheferna och deltagit. När det gäller de yttre formerna för en utredning av aktuellt slag, kan jag i och för sig inte se något som hindrar att ett lokalkontor lämnar ett avgränsat utredningsuppdrag till någon lämplig tjänstemän vid ett annat kontor inom kassan. Det är dock utomordentligt viktigt att detta sker på ett tydligt sätt så att ingen tveksamhet uppstår om vad uppdraget egentligen innebär. Jag återkommer nedan till frågan om det var lämpligt att skulle omhänderha utredningen. Här konstaterar jag enbart, att det funnits tydliga brister i tillvägagångssättet när uppdraget kom att lämnas. Bl.a. finns det uppenbarligen inte någon som helst dokumentation över detta. Chefen för lokalkontoret i har bekräftat, att han kände till utredning och att denne inte hade fått något formellt utredningsuppdrag. Eftersom kontorschefen inte tycks ha reagerat på detta kan jag ha förståelse för att uppfattat situationen på det sättet att han för Lindesbergskontorets räkning skulle utreda G.J:s förhållanden. Denna hans uppfattning torde ha förstärkts av att även kontorschefen i kände till ärendet och inte heller reagerade. Vad som framkommit i denna del ger mig inte anledning att rikta någon allvarligare kritik mot . Däremot anser jag att de två kontoren i synnerhet Lindesbergskontoret förtjänar kritik för deras otydliga sätt att hantera uppdragets lämnande. Såvitt avser den bristfälliga dokumentationen i ärendet delar jag den av i remissvaret framförda uppfattningen. Utredningen rörande G.J:s förtidspension och eventuella restarbetsförmåga har bedrivits i form av "privatspaning" från hans grannar. Dessa har iakttagit G.J. och lämnat uppgifter till , som sedan sammanställt dessa uppgifter och även lagt till vissa egna iakttagelser. Även fotografier och en videokassett har bifogats utredningen. har uppgett att det bl.a. var flygfotografier som han själv tagit på sin fritid och att det var grannarna som bestämde att även det materialet skulle bifogas utredningen. har hävdat att utredningen bedrevs av honom som tjänsteman på . Att i tjänsten bedriva en utredning med hjälp av "privatspaning" av grannar och med hänvisning till att det var grannarna som ville det också bifoga fotografier och videoupptagningar, som dessa tagit, ger inte intryck av att vara en seriös och opartiskt bedriven utredning av . Snarare blir det bestående intrycket att det var G.J:s grannar och inte som styrde utredningen. För att allmänhetens förtroende för objektivitet inte skall rubbas är det viktigt att kassans utredningar bedrivs på ett opartiskt och korrekt sätt och under ordnade former. I detta avseende förtjänar kassan allvarlig kritik för sin handläggning. Enligt 11 § första stycket femte punkten förvaltningslagen är den som skall handlägga ett ärende jävig om det förutom det som anges i lagrummets förstafjärde punkter finns någon särskild omständighet som är ägnad att rubba förtroendet till hans opartiskhet i ärendet. I bestämmelsens andra stycke anges att från jäv bortses när frågan om opartiskhet uppenbarligen saknar betydelse. bodde granne med G.J. och enbart denna omständighet torde vara ägnad att rubba förtroendet för hans opartiskhet vad gäller handläggningen av ärenden rörande G.J. Alldeles oavsett att var av den uppfattningen att han hade fått ett uppdrag borde han ha insett att han, som granne till G.J., inte var lämplig att sköta utredningen av dennes förtidspension eftersom hans opartiskhet kunde ifrågasättas. Jag finner inte anledning att utveckla detta vidare, i synnerhet som kammarrätten funnit att varit jävig vid handläggningen av ärendet och därför undanröjde länsrättens dom och beslut rörande G.J:s förtidspension samt visade målet åter till kassan för ny prövning. Sammantaget vill jag likväl rikta allvarlig kritik mot för att han själv fortsatte utredningen av G.J:s förtidspension i stället för att endast kontakta lokalkontoret och berätta om sina iakttagelser rörande denne. har i utredningen av G.J:s förtidspension tagit del av handlingar och även hämtat uppgifter ur ADB-system. Eftersom han inte hade ett formellt uppdrag att sköta utredningen kan ifrågasättas om han inte härigenom gjort sig skyldig till dataintrång och eventuellt sekretessbrott. Mot bakgrund av att var av den uppfattningen att han hade fått ett formellt uppdrag som framgått ovan finner jag ingen anledning att kritisera honom på denna punkt. För det fall hade haft ett formellt uppdrag hade det i detta ingått att ta del av material rörande G.J. Försäkringskassa har kritiserats för att den avvaktat med att räkna om pension till dess att en av länsrätt meddelad dom vunnit laga kraft (Dnr 1070-1995) I en anmälan mot läns allmänna försäkringskassa klagade , som ombud för E.S., på handläggning av ett livränteärende och uppgav bl.a. att fördröjt ett ärendes handläggning genom att avvakta med verkställigheten av en länsrättsdom till dess domen vunnit laga kraft. Av domen framgår att länsrätten upphävt ett beslut av att inte bevilja E.S. livränta och visat målet åter till kassan för erforderlig handläggning. I stället för att påbörja handläggningen av ärendet i samband med att länsrättens dom kom in till avvaktade den ett eventuellt överklagande av domen från sida. yttrade sig efter remiss. I sitt meddelade beslut anförde JO Pennlöv i bedömningsdelen följande. Såsom framhållit i remissyttrandet framgår av 8 kap. 12 § lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring jämförd med 20 kap. 13 § sista stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring att bl.a. domstols beslut skall gälla , om inte annat föreskrivs i beslutet eller bestäms av den domstol som har att pröva beslutet. I detta fall har länsrätten genom dom upphävt beslut att inte bevilja E.S. livränta och visat målet åter till kassan för erforderlig handläggning. Kassan har enligt uppgift fått del av länsrättens dom , men i stället för att påbörja utredningen av livränteunderlaget i samband härmed har kassan avvaktat med handläggningen och verkställigheten av domen till dess denna vunnit laga kraft. Anledningen härtill har enligt kassan varit att den avvaktat ett eventuellt överklagande av domen från sida. har påbörjat handläggningen av ärendet och detsamma har behandlats vid socialförsäkringsnämndens sammanträde den 24 samma månad. Kassans beslut skall enligt vad uppgett ha expedierats , men har inte kommit honom till del förrän den 18 samma månad. Det har dessutom framkommit att kassans beslutsmeddelande förefaller sakna beslutsdatum. förfarande att avvakta med verkställigheten av länsrättens dom står inte i överensstämmelse med ovannämnda bestämmelser. För sin underlåtenhet i detta avseende kan inte undgå kritik. Jag vill i detta sammanhang påpeka, att jag i ett beslut (dnr 3159-1994) bl.a. fann att visst dröjsmål med verkställigheten av en länsrättsdom kan godtas, när i högre instans framställt ett yrkande om inhibition. Något sådant yrkande har dock inte varit aktuellt i detta fall. har i sitt yttrande hit förklarat att den insett att ärendet handlagts felaktigt och att åtgärder vidtagits för att förhindra en upprepning av det inträffade. Mot bakgrund härav finner jag inte anledning att vidta ytterligare åtgärder i denna sak, utan låter det stanna vid det kritiska uttalande jag nu gjort. Det har också framkommit att det tagit nästan en månads tid innan den försäkrades ombud fått del av socialförsäkringsnämndens beslut. Huruvida denna försening berott på kassans handläggning eller bristfällig postgång har dock inte klarlagts. Jag finner inte anledning att utreda den saken närmare, varför jag lämnar den utan ytterligare kommentar. Avslutningsvis vill jag med anledning av vad som framkommit om avsaknaden av datering av kassans beslut framhålla vikten av att kassan tillser att dess beslut dateras med hänsyn till bl.a. behovet av en utgångspunkten för den tid inom vilken exempelvis kan överklaga beslutet. Försäkringskassa har utbetalat pension utan att inhämta samtycke från en för den försäkrade utsedd förvaltare