frsrdg · GK04JO1 · 1997-01-01 00:00:00 — kontaktade flyktingförläggningens läkare socialförvaltningen och lämnade uppgifter om färska blåmärken på S. och om att flickans buk var svullen. Enligt läkaren verkade S. rädd och gav ett apatiskt intryck. Detta ledde till en ny inläggning på och en ny polisanmälan om misstänkt barnmisshandel. Misstankarna om att S. åter hade utsatts för misshandel föranledde socialförvaltningen att instruera sjukhuspersonalen om att föräldrarna inte fick föra S. från sjukhuset. Enligt min uppfattning förelåg i detta skede skäl som talade för ett omhändertagandebeslut. I stället beslutades att familjen efter avslutad sjukhusvård för S. skulle återinskrivas på Triaden. räknade därvid med att familjen skulle stå under tillfredsställande uppsikt. Det finns skäl att redan genom vad som var känt ifrågasätta detta antagande. En frivillig placering av ett barn och dess familj på ett utrednings- eller behandlingshem kan givetvis aldrig utgöra någon fullständig garanti för att barnet av annan familjemedlen inte utsätts för något som kan äventyra barnets säkerhet. Familjen måste av naturliga skäl lämnas ensam under stora delar av dygnet. En sådan placering kan dock ibland vara tillräcklig för att tillgodose barnets behov av säkerhet. I det stora flertalet fall äger barnmisshandel rum inom familjens slutna krets och någon möjlighet till insyn för annan i barnets förhållanden har som regel inte förelegat. Genom en gemensam placering på ett utredningshem ökar insynsmöjligheterna betydligt, vilket kan förhindra ytterligare misshandel. I detta fall bodde familjen på en flyktingförläggning, vilket genom de kontakter med personalen på förläggningen som familjen hade i viss mån medförde en ökad insyn i familjeförhållandena jämfört med om familjen hade haft ett eget boende. Allmänt sett borde sådana kontakter minska riskerna för att ett barn som bor på förläggningen utsätts för misshandel. Trots detta hade man starka misstankar om att någon i S:s närhet hade misshandlat henne under vistelsen där. Detta förhållande sammantaget med den oro man hyste under den första utredningsperioden under vistelsen på Triaden borde ha ingivit förvaltningen farhågor mot att ytterligare en gång genomföra en gemensam institutionsplacering, även om säkerheten vid Triaden var förhållandevis god. Som sagts kan dock en sådan placering inte utgöra någon garanti för att barnet inte utsätts för misshandel av dess vårdare om även vårdaren vistas på utredningshemmet. Det är självfallet lätt att i efterhand konstatera att S. borde ha tvångsomhändertagits och hindrats från att sammanbo med föräldrarna. Men även med utgångspunkt i de misstankar om misshandel som förelåg fanns det enligt min mening skäl som talade för ett omhändertagande. Jag har emellertid inledningsvis pekat på de utomordentligt stora svårigheter som ställs inför i sin utredning. Detta gäller särskilt bedömningen av om ett omhändertagande av ett barn är erforderligt. Även om jag anser att socialförvaltningens bedömning i anslutning till den andra placeringen på Triaden kan ifrågasättas, kunde man givetvis inte förutse den tragiska händelse som sedan inträffade. Från förvaltningens och utredningshemmets sida gjorde man också sitt bästa för att placeringen vid Triaden i sig skulle vara så säker som möjligt. Jag vill dock erinra om att det i så svårbedömda fall som detta ofta finns anledning för förvaltningen att föra upp frågan om tvångsomhändertagande till bedömning, även om de ansvariga tjänstemännen inte anser att tillräcklig grund för omedelbara tvångsåtgärder föreligger. I detta fall hade man visserligen planerat att vid distriktsnämndens sammanträde behandla frågan om en eventuell ansökan om vård enligt LVU för S. Dessutom diskuterades ärendet i den s.k. Barn i fara-gruppen, varvid såväl juridisk som barnpsykiatrisk personal närvarade. Ärendet redovisades dock inte för nämnden under de aktuella placeringarna, vilket enligt min uppfattning borde ha skett, i vart fall i anslutning till den andra placeringen på Triaden. Tillämpning av lagen (1989:152) om underrättelseskyldighet m.m. när utlänningar är berövade friheten. Fråga om ett omhändertagande enligt 6 § LVU utgör ett sådant frihetsberövande som avses i lagen (Dnr 5096-1995). omhändertogs polska medborgarna P., född , och M., född , enligt 6 § LVU. Omhändertagandet grundades på missförhållanden i hemmiljön. Barnen placerades i ett s.k. jourhem. I en anmälan till JO ifrågasattes om socialnämnden vid omhändertagandet åsidosatt bestämmelserna i lagen (1989:152) om underrättelseskyldighet m.m. när utlänningar berövas friheten genom att inte underrätta eller konsulat om ingripandet. JO Lavin anförde i beslut följande. Den åberopade lagen om underrättelseskyldighet m.m. är tillämplig under förutsättning att en utlänning berövats friheten efter beslut av myndighet. I förarbetena sägs bl.a. att bestämmelserna i lagen omfattar alla former av frihetsberövanden (prop. 1988/89:74 s. 19). Frågan är om ett omhändertagande enligt LVU i alla situationer kan anses innefatta ett frihetsberövande för den omhändertagne. Denna fråga får besvaras med ledning av hur vården av den unge ordnas och var han vistas (jfr LVU 11 § första stycket). Beträffande sådana unga som beretts vård på grund av sitt eget beteende och som behöver stå under särskilt noggrann tillsyn ges i LVU 12 § och 1520 §§ särskilda föreskrifter om vårdens utformning. Vård av sådana unga kan beredas den omhändertagne genom vistelse på särskilda ungdomshem. Den som vistas i ett sådant hem får enligt 15 § hindras att lämna hemmet och i övrigt underkastas den begränsning av rörelsefriheten som är nödvändig för att vården skall kunna genomföras eller för att skydda övriga intagnas eller personalens säkerhet. Ytterligare föreskrifter som möjliggör ingrepp i den intagnes personliga frihet finns i 1620 §§. När vården av den unge meddelas genom vistelse på särskilt ungdomshem och den unge således är underkastad ovannämnda rättsliga reglering, kommer vården att innehålla sådana frihetsberövande inslag att lagen om underrättelseskyldighet m.m. i allmänhet blir tillämplig (se prop. 1988/89:74 s. 20). Annan vård som en socialnämnd bereder omhändertagna unga enligt LVU består i att nämnden skall ha uppsikt över den unge och, i den mån det behövs för att genomföra vården, bestämma om hans personliga förhållanden (LVU 11 § fjärde stycket). Nämnden kan sägas i behövlig omfattning överta vårdnadshavarens befogenheter enligt 6 kap. Enligt LVU 14 § kan socialnämnden härvid bestämma, hur den unges umgänge med föräldrar eller andra som har vårdnaden om honom skall utövas. Ett beslut av det sistnämnda slaget kan innebära vissa inskränkningar i en vårdnadshavares umgängesrätt men innefattar inte ett frihetsberövande av den unge. Lagen om underrättelseskyldighet m.m. kan därför i princip inte anses tillämplig på sådan vård enligt LVU som inte bereds den unge genom vistelse på särskilt ungdomshem. I det anmälda fallet har två minderåriga barn med polskt medborgarskap omhändertagits av i kommun med stöd av LVU 1 § andra stycket, 2 och 6 §§. Den vård dessa barn härigenom beretts genom nämndens försorg har mot bakgrund av det ovan sagda inte inneburit något sådant frihetsberövande att lagen om underrättelseskyldighet m.m. kunnat anses tillämplig. har således, enligt min mening, inte gjort sig skyldig till något lagstridigt handlande, när den inte iakttog nämnda lags föreskrifter. En förskola anmälde enligt 71 § SoL till socialnämnden att det fanns skäl misstänka att en far förgripit sig sexuellt mot sin dotter. Kritik har riktats mot föreståndaren vid förskolan för brister i anmälan. Även bl.a. fråga om det förelåg skäl för ett ingripande enligt 6 § LVU, brister i socialnämndens utredning m.m. (Dnr 407-1994) Makarna har tillsammans dottern , som vid den aktuella tiden var drygt (namnen på föräldrarna och deras barn har fingerats). gick på en förskola i . gjorde personal på förskolan en anmälan enligt 71 § socialtjänstlagen (SoL) rörande till i . ordförande beslutade att omhänderta enligt 6 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Beslutet underställdes länsrätten som upphävde omhändertagandet . klagade till JO på förskolan och i . Han anförde därvid i huvudsak att förskolans anmälan gjorts utan grund och att nämnden hade saknat skäl för att omhänderta . Med anledning av klagomål begärdes yttrande från i . Yttrande begärdes även från i , som har ansvaret för kommunens förskolor. Efter att nämnderna avgett sina yttranden inlånades socialförvaltningens akt beträffande och i förundersökning i saken. Därefter upprättades vid JO:s expedition två promemorior som remitterades till respektive för utredning och förnyat yttrande. Ett kompletterande yttrande begärdes senare från . JO hade vid beslutet tillgång till Länsrättens i akt i saken (mål Ö 67-94) och journal från i . fick under hand del av utredningen och inkom med yttrande. Av utredningen framgick bl.a. följande. gjorde personal vid en anmälan enligt 71 § SoL till i . Enligt en promemoria som upprättades av uppgav förskolans personal bl.a. följande. började på daghemmet . Personalen reagerade var för sig redan från början att det såg annorlunda ut i stjärten när de bytte blöjor på henne. Hon var röd och svullen på ett annat sätt än vad som är vanligt. Personalen kände oro och började föra anteckningar . 12/10 pappa hämtade 13/10 var blå och det var "vätskigt" runt analöppningen. var det likadant, rött och irriterat i stjärten. Mamma och pappa var oense en period och pappa hämtade inte, blev bättre då. 9/11 lämnar pappa . Hon luktade då starkt vid blöjbyte, inte urin. Hon var mycket svullen i stjärten, blå runt analöppningen, de kunde se en spricka i slidan. Den här dagen var den första gången som bajsade på dagis. Bajset var "slemmigt" och hade stark lukt. 7/12 pappa hämtade 8/12 pappa lämnar henne på dagis. Såg mycket illa ut i stjärten. När personal försiktigt tvättade runt analöppningen, "släppte" muskulaturen, hålet blev stort. visade tydligt obehag, tittade bort, hade annorlunda andning. Hon hade mycket svårt att koppla av på vilan. Mamman uppgav att hon varit hos doktorn med och fått lugnande medicin, utan den sov hon /natt. Över jul och nyår var ledig och personalen har inte sett något . 18/1. stjärt såg värre ut än tidigare. Röd, svullen, blå, en grynig massa kom från stjärten. Hon hade ett tryckmärke på insidan av låret. Mellan slidan och analöppningen var det blått. hade svårt att gå. Hon var mycket trött och somnade vid maten. Vid blöjbyte, sa hon, trots att personalen tog det mycket försiktigt, "aj, det gör ont". Vid viss mat på dagis får kväljningar, ett ex är korv och bröd som hon vägrar äta. De har också sett hur hon framkallar kräkningar genom att sticka fingrarna i halsen. Personalen har inte lagt märke till något speciellt i lek. blir glad när föräldrarna hämtar henne. Personalen har lagt märke till att hon ofta har någon sorts beläggning i munnen. På grund av anmälan beslutade socialsekreterarna att inleda en utredning. De båda kom även att handlägga ärendet. Förskolans anmälan vidarebefordrades till ordförande som beslutade att omhänderta enligt 6 § LVU. I samband därmed förordnade även dels att med stöd av 32 § LVU skulle undersökas av läkare, dels att inte skulle ha rätt att träffa (14 § LVU). gjordes en polisanmälan om misstänkt sexuellt övergrepp mot . Som grund för beslutet att omhänderta angavs att det på grund av förskolans uppgifter var sannolikt att behövde vård enligt LVU och att rättens beslut inte kunde avvaktas med hänsyn till risken för den unges utveckling och hälsa och att utredningen allvarligt kunde försvåras. intogs på i . Hon undersöktes där av överläkaren och biträdande överläkaren . Vid samtal med socialförvaltningens handläggare av ärendet uppgav efter undersökningen av följande. Påstått blåmärke på insidan av låret är eksemartat utslag som kan ha uppstått av blöjkanten. Inga yttre skador kan påvisas. Gynekologisk undersökning har skett under narkos. Inte heller vid denna upptäcks några skador. har flytningar från slidan. uppger att det är vanligt att småflickor har det och att det ofta kommer från bakterier i näsan beroende på att de petar sig i näsan och sedan kliar sig i stjärten. Prov har tagits på sekret från urinrör, slida, analöppning, näsa och eksem på låret. Thrybom kan inte innan provsvaren kommit helt utesluta att övergrepp skett. Vid tillfället inhämtades även att personal på barnkliniken uppgav att inte visade några tecken på avvikande beteenden. skrevs ut från sjukhuset och placerades på barnhemmet i , som drivs av i . underställdes omhändertagandebeslutet länsrätten. I ett beslut upphävde länsrätten nämndens beslut. I sin motivering anförde länsrätten bl.a. följande. I socialnämndens utredning uppges huvudsakligen att personal vid daghemmet där normalt vistas, i samband med blöjbyten konstaterat olika tecken som tydde på att hon kunde ha utsatts för allvarliga övergrepp i sitt hem. Det framgår emellertid inte att iakttagelser av i detta sammanhang betänkligt slag gjorts av andra än nämnda personal eller att andra än ovan misstänkta missförhållanden skulle kunna tänkas vara för handen. Av journalblad från barnkliniken vid i där läkarundersökts framgår att hon 19 januari26 inte uppvisat några skador eller tecken i övrigt på övergrepp. På grund av det anförda och sakens beskaffenhet kan det enligt länsrättens mening inte anses sannolikt att behöver beredas vård med stöd av LVU. Följaktligen skall socialnämndens underställda beslut om omhändertagande av upphävas. Därvid beslutades att bevilja familjen frivilligt bistånd i form av viss avlastning. Åklagaren lade ned förundersökningen . I sina första yttranden anförde respektive i huvudsak följande. inkom en anmälan till i beträffande . Anmälare var personalen på daghemmet i . Att misstanke om missförhållanden fanns visste inte socialnämnden. Anmälarna hörde först av sig per telefon. pågick på ett sammanträde med samrådsgruppen i övergreppsfrågor. Gruppen består av representanter för socialtjänst, barnhälsovård, barnpsykiatri, åklagare och polis och är ett rådgivande organ där akuta fall kan diskuteras utan namns nämnande. Det aktuella ärendet kunde således utan dröjsmål tas upp i gruppen. Anmälarnas berättelse innehåller enligt socialnämndens mening utan tvekan iakttagelser av den karaktär som avses i 2 § LVU. Vid anmälningstillfället förelåg även stöd för tillämpning av 6 § LVU vad gäller såväl det omedelbara omhändertagandet som ordförandebeslutet. anför i sin skrivelse att samråd med föräldrarna om åtgärder på frivillig basis borde ha kommit till stånd innan tvångsåtgärder vidtogs. Mot detta anser nämnden att det i anmälan fanns uppgifter som kunde tyda på att fadern var förövaren. LVU:s grundläggande skyddssyfte har här styrt ordförandens beslut. I allmänna råd sägs följande: "Rättssäkerheten kräver att tvångsingripanden mot enskilda inte sker utan starka skäl. Det ligger dock i sakens natur att ett fullständigt och tillförlitligt bedömningsunderlag ofta saknas i de åsyftade situationerna. I akuta situationer måste ibland en tämligen hög grad av osäkerhet accepteras. Vid t ex misstänkt allvarlig misshandel av mindre barn kan nämnden bli tvungen ingripa med ett omhändertagande trots att betydande oklarheter föreligger. Liknande bedömningar kan bli aktuella vid vissa allvarliga sexuella övergrepp mot barn . pekar i sin skrivelse på att de skött barnens hälsokontroller hos barnavårdscentralen. har aldrig ifrågasatt detta. Utredningen jml 50 § SoL i ärendet är avslutad. I övrigt hänvisar socialnämnden till akten i ärendet. Personalen på daghem berättar följande: är inskriven på daghem . Personalen reagerade var för sig redan från början på att var röd och svullen i stjärten. Personalen påpekade detta för föräldrarna ett flertal gånger samt uppmanade dem att söka läkarhjälp. De upplyste också föräldrarna om att hade en beläggning i munnen och uppmanade dem att söka läkarhjälp även för detta. efter det att fadern lämnat på daghemmet har hon varit röd och irriterad i stjärten samt blå runt analöppningen. De har sett en spricka i slidan. när hon var mycket röd och irriterad runt analöppningen, tvättade personalen mycket försiktigt där, då "släppte" muskulaturen, hålet blev stort. visade obehag, andades konstigt. såg stjärt värre ut än tidigare. Hon hade ett tryckmärke på insidan av låret. Mellan slidan och analöppningen var det blått. hade svårt att gå. Hon var mycket trött och somnade vid maten. Vid blöjbyte, sa hon, trots att personalen tog det mycket försiktigt, "aj, det gör ont". Det är riktigt som fadern påpekat att måste ha lidit av detta. Daghemmet är ett komplement till hemmet och personalen kan aldrig ersätta föräldrarnas roll. Föräldrarna borde rimligtvis ha reagerat när har haft dessa besvär och sökt läkarhjälp. Vad skall anmälas? Varje fall av misstänkt barnmisshandel eller sexuellt övergrepp har personalen skyldighet att anmäla till . Detta innebär att även svårbedömda eller obestyrkta misstankar/uppgifter skall anmälas. Personalen har i enlighet med gällande anmälningsskyldighet förfarit helt rätt. Vid JO:s expedition upprättades två promemorior med frågor rörande och förskolans handlande. De remitterades till respektive och förnyat yttrande (nämndernas förnyade yttranden redovisas i anslutning till de frågor som JO ställde i remisserna). Utredningen i samband med omhändertagandet 1.1 Lämnade förskolan i samband med anmälan någon uppgift rörande sina eventuella kontakter med distriktssköterskan och, i så fall, vilka bedömningar gjordes med anledning av de uppgifterna? Enligt nämndens noteringar lämnade förskolan ingen uppgift om kontakter med distriktssköterskan. 1.2 Tog förvaltningen självmant någon kontakt med t.ex. barnhälsovården innan beslutet att omhänderta fattades vilka överväganden gjordes i den delen? Anmälan uppfattades av förvaltningen, som ju även rådgjort med samrådsgruppen, som allvarlig och akut. I samband med daghemspersonalens iakttagelser hade ju heller ingen kontakt med barnhälsovården förekommit. Förvaltningen ansåg att vad daghemspersonalen sett var anledning nog för nämnden att göra ett ingripande jml LVU. 2.1 Vilka överväganden gjordes före omhändertagandet rörande förutsättningarna för att få vårdnadshavarnas tillstånd till läkarundersökning av och andra åtgärder som nämnden bedömde som erforderliga? Eftersom pappan var misstänkt förövare ansåg förvaltningen, med hänvisning till LVU:s skyddssyfte, att föräldrarnas samtycke till en läkarundersökning ej skulle inhämtas före omhändertagandet. 2.2 När inhämtade förvaltningen föräldrarnas synpunkter på förskolans anmälan vilka uppgifter erhöll förvaltningen därvid och vad föranledde föräldrarnas uppgifter? Mamman informerades av utredarna som anmälan inkommit dvs. Daghemspersonalen (anmälarna) deltog . Det framkom, vid samtal med mamman, inget som förändrade förvaltningens bedömning att ett ingripande enligt LVU var nödvändigt. Pappan informerades då föräldrarna delgavs beslutet om omhändertagande. Enligt nämndens utredning erhöll förvaltningen muntligt uppgifter rörande undersökningen av från öl Thrybom vid i . 3.1 Vilka överväganden gjordes därefter rörande frågan om det alltjämt kunde anses föreligga sannolika skäl för att varit utsatt för sexuellt övergrepp? meddelade efter undersökningen att inga yttre skador kunde påvisas. Diverse prover hade dock tagits och provsvar skulle dröja . kunde, innan provsvaren kommit, ej utesluta att övergrepp hade skett. Detta var grunden till att förvaltningen fortfarande ansåg att det förelåg sannolika skäl för att varit utsatt för sexuella övergrepp. 3.2 Framfördes öl Thryboms uppgifter till nämndens ordförande som hade fattat beslutet att omhänderta ? uppgifter framfördes till nämndens ordförande . Han beslutade då om upphörande av begränsningen i umgängesrätten. Vilka utredningsåtgärder, förutom läkarundersökningen, företog socialnämnden efter omhändertagandet fram till länsrättens beslut? Samtalskontakt hölls som barnet var omhändertaget, såväl på sjukhuset som på barnhemmet. Uppdrag, omfattande bl.a. observation, gavs till /barnhemmet . Beslutet att omhänderta fattades . Underställning synes ha skett . Varför skedde underställningen inte tidigare? Beslut att omhänderta fattades (ej ). Enligt 7 § LVU skall underställning ske inom . Underställningen gjordes , dvs. var lördag respektive söndag. En anledning till att underställningen ej skedde var att förvaltningen ville avvakta resultatet av läkarundersökningen. akt rörande har inlånats och granskats. Därvid har noterats bl.a. att det inte förekommer några löpande journalanteckningar. Vad är orsaken härtill? Utredningen enligt 50 § SoL skildrar händelseförloppet i kronologisk ordning. Att parallellt föra journalanteckningar med samma innehåll ansågs ej nödvändigt. Vid den undersökning som kom att utföras av åklagarmyndigheten hördes upplysningsvis bl.a. läkaren vid Vårdcentralen i . Efter att hon tagit del av journalen rörande uppgav hon följande: I journalen finns antecknat besök hos den . har någon dag tidigare varit på besök hos distriktssköterskan . Mamman var då med . Distriktssköterskan satte upp en läkartid till den för mamman ville prata med läkare angående förkylning. Distriktssköterskan har talat om för läkaren att dagispersonalen har nämnt till henne när hon varit på besök på dagis att de tyckt att varit onormalt röd i underlivet. P g a detta gör undersökning av underlivet på när hon kommer på läkarbesök 93. Följande noteringar finns i journal från den 93: Efter läkarbesöket har distriktssköterskan ringt föreståndaren och berättat att allt varit normalt med . 1) Hade personalen upplyst distriktssköterskan om sina iakttagelser av ? Ett nära samarbete sker mellan daghemmet och barnhälsovården. Distriktssköterskan besöker regelbundet daghemmet. Personalen har möjlighet att få råd i medicinska frågor. Föräldrarna till barnen är informerade om detta samarbete. Personalen på daghem upplyste distriktssköterskan om sina iakttagelser av . 2) Underrättade distriktssköterskan, enligt vad som antecknats ovan, förskolans föreståndare om resultatet av läkarens undersökning av ? Distriktssköterskan meddelade förskolans föreståndare om resultatet av läkarens undersökning av . 3) Berörde förskolan i samband med sin anmälan till socialnämnden vad som eventuellt förekommit enligt punkterna 1 och 2? Förskolans personal berörde ej i sin anmälan till socialnämnden vad som är besvarat i punkterna 1 och 2. Den utredning som ålagts att utföra bedömdes vara bristfällig. Nämndens tidigare yttranden hade dessutom avgetts av nämndens ordförande ensam. Mot bakgrund härav begärdes ytterligare ett yttrande från nämnden som i ett svar anförde följande. skrevs in vid det aktuella daghemmet . Personalen vid daghemmet reagerade , oberoende av varandra, för att hade något som kunde uppfattas som skador i underlivet. diskuterades iakttagelserna i personalgruppen, vilket ledde fram till att man pratade med . Hon kontaktade enligt uppgift distriktssköterskan som undersökte och också bokade för läkarkontroll . Vid läkarundersökningen efter samtalet med framkom inget onormalt. Detta meddelades till föreståndaren för daghemmet. Även efter har personalen iakttagit tecken på skador, vilket, trots läkarutlåtande , ledde till att anmälan gjordes till socialnämnden . Den personal som tjänstgjort på daghemmet och som gjort iakttagelserna hade samtliga barnskötarutbildning eller annan längre adekvat utbildning för yrken inom barnomsorgen. Samtliga är således kompetenta att göra bedömningar om iakttagelser av det slag som är aktuellt . Inom barnomsorgen är det regelmässigt dessa personalkategorier som har ansvaret för att anmälan görs till socialnämnden om de anser "att något inte står rätt till". De undersökningar som personalen gjort är således helt i linje med de rutiner som nämnden tillämpar.