frsrdg · GK04JO1 · 1997-01-01 00:00:00 — Frågan om vilket av testamentena som skulle vara gällande var föremål för en process i . Det finns inte några lagbestämmelser som direkt tar sikte på frågan om vem som är att anse som dödsbodelägare i en situation som den förevarande. Enligt min uppfattning bör överförmyndaren inte inom ramen för handläggningen av slutredovisningen ge sig in på några tolkningar av föreliggande testamenten eller i övrigt ta ställning till vilka som kan vara att anse som dödsbodelägare, när det föreligger tvist därom. Överförmyndaren bör i stället avvakta med överlämnandet av slutredovisningen tills det står klart vem som är delägare i boet eller det har förordnats en boutredningsman. Med hänsyn till det anförda finner jag inte skäl att kritisera överförmyndaren för att slutredovisningen inte överlämnades till dem som gjorde anspråk på att vara dödsbodelägare enligt testamentena. Det framgår inte om slutredovisningen har överlämnats till boutredningsmannen sedan denne blivit utsedd. Jag förutsätter att så har skett. Initiativärende om kanslichefs vid överförmyndarnämnd uppdrag som god man m.m. (Dnr 5040-1995) I ett beslut anförde JO Pennlöv bl.a. följande. Med anledning av innehållet i en anonym anmälan angående verksamheten vid i beslutade jag att inleda en utredning. I den anonyma anmälan angavs bl.a. att överförmyndarnämndens kanslichef fram /95 varit förordnad som god man i ett flertal ärenden som han varit kanslichef. anmodades att inkomma med upplysningar och yttrande angående denna uppgift i anmälan. , genom ordföranden , fogade till remissvaret utdrag ur nämndens sammanträdesprotokoll samt ett yttrande från . Nämnden redogjorde inledningsvis för den grundliga genomlysning som görs av nämndens verksamhet och angav de områden som utredningsmannen, stadsjuristen , fått i uppdrag att utreda. Angående innehållet i den anonyma anmälan anförde nämnden följande. beslöt , § 115, att entlediga från uppdraget som kanslichef. Beslutet fattades i fullt samförstånd med honom. Evheden övergick till annan befattning inom stadskansli. Som tf kanslichef tjänstgör fr o m samma datum på halvtid stadsjuristen . Det är riktigt som påpekas i anmälan att den tidigare kanslichefen, , under innehade vissa uppdrag som förvaltare/god man/medförmyndare, som han erhållit när han varit anställd hos annan arbetsgivare. När Evheden tillträdde kanslichefstjänsten hos överförmyndarnämnden var, såvitt överförmyndarnämnden kunnat inhämta, den dåvarande nämnden och Evheden överens om att Evheden under en kortare övergångstid skulle avveckla sina uppdrag. Av orsaker som den nuvarande överförmyndarnämnden inte fullt ut har grepp om kom denna avveckling att dra ut och avslutades först . Enligt överförmyndarnämndens bedömning har Evhedens uppdrag visavi nämnden handlagts på ett sådant sätt att gällande jävsregler kunnat iakttas. Noteras bör i detta sammanhang att det enligt den delegationsordning som tillämpas i överförmyndarnämnd, ankommer på nämndens ledamöter att granska förvaltarnas/gode männens/medförmyn- darnas verksamhet. Trots vad som sagts anser överförmyndarnämnden det olämpligt att nämndens kanslichef innehar uppdrag av aktuellt slag med hänsyn bl.a. till vikten av allmänhetens förtroende för nämndens tillsynsfunktion. kommer således inte att acceptera att nämndens ledande tjänstemän innehar uppdrag som förvaltare, god man eller medförmyndare. Med anledning av det övriga innehållet i den anonyma anmälan vill vi framhålla att nämnden så långt det överhuvudtaget är möjligt tillämpar kommunallagens jävsregler. Detta förutsätter dock att nämnden har kunskap om den omständighet som utgör jäv mot en ledamot eller en anställd. har informerat samtliga anställda och förtroendevalda om skyldigheten att själva ge till känna omständigheter som grundar jäv enligt bestämmelserna i 6 kap. 2427 §§ kommunallagen. Av yttrande framgick bl.a. följande. Uppdrag som god man/förvaltare/medförmyndare hos överförmyndarnämnd har jag innehaft . Vid tillträdet av tjänsten som kanslichef, , diskuterades mina egna uppdrag och avvecklingen av dessa. Några krav på omedelbar avveckling av uppdragen ställdes inte. Nära och ofta personliga relationer uppstår till många huvudmän efter ett antal års samarbete och för mina äldre huvudmän bedömdes en naturlig avveckling följa inom överskådlig tid. Vare sig granskning eller arvodessättning har gjorts av mig underställd personal utan mina ärenden prövades alltid av överförmyndarna själva. Vissa såsom "stökiga" bedömda ärenden avslutades dock omgående och överfördes till andra gode män. I arbetsplaneringen ingick också att i händelse av att min roll som god man ev. skulle bli föremål för kritik skulle handläggningen ske av kommunens juristavdelning för att därmed undvika en jävssituation. I kanslichefens arbetsuppgifter ingår f.ö. inte någon granskning av redovisningar eller arvodessättning utan dessa uppgifter ligger och har alltid legat på förtroendevalda. Det förtjänar påpekas att vid diskussion rörande mina anställningsvillkor anpassades lönesättningen till att jag uppbar vissa arvoden som god man. I ärendet har konstaterats att under då han varit kanslichef vid överförmyndarnämnden innehaft uppdrag där hans utförande av dessa stått under nämndens tillsyn. På grund härav finns det anledning för mig att kommentera frågan om verksamhet som god man, förvaltare eller medförmyndare har ett sådant samband med tjänsten som kanslichef att det förelegat hinder för honom att inneha dessa uppdrag. För bl.a. arbetstagare hos och dess myndigheter samt myndigheterna under regeringen finns i 7 § lagen (1994:260) om offentlig anställning ett förbud mot att inneha vissa bisysslor. Enligt nämnda regel får en arbetstagare som omfattas av lagen inte ha någon anställning eller något uppdrag eller utöva någon verksamhet som kan rubba förtroendet för hans eller någon annan arbetstagares opartiskhet i arbetet eller som kan skada myndighetens anseende. Av 2 § samma lag framgår att regeln dock inte gäller för arbetstagare hos bl.a. kommuner, och det finns inte heller något annat motsvarande förbud för dessa arbetstagare. Regler om jäv för en anställd hos en nämnd finns i 6 kap. 2427 §§ kommunallagen (1991:900). Enligt 24 § får en anställd som är jävig i ett ärende hos en nämnd inte delta eller närvara vid handläggningen av ärendet. Av 25 § framgår att en anställd är jävig bl.a. om saken angår honom själv (s.k. sakägarjäv), om ärendets utgång kan väntas medföra synnerlig nytta eller skada för honom själv eller någon närstående (s.k. intressejäv), eller det i övrigt finns någon särskild omständighet som är ägnad att rubba förtroendet till hans opartiskhet i ärendet (s.k. delikatessjäv). Av utredningen framgår att inte deltagit i granskningen av eller arvodesprövningen i de ärenden där han själv varit förordnad som god man, förvaltare eller medförmyndare. Någon jävssituation som omfattas av de ovan nämnda reglerna i kommunallagen torde därför inte ha förelegat för hans del. Det har inte heller funnits något annat lagligt hinder för honom att inneha de aktuella uppdragen. Beträffande frågan om det ändå kan anses mindre lämpligt med dessa dubbla engagemang vill jag anföra följande. Ett uppdrag som god man, förvaltare eller medförmyndare består i allmänhet bl.a. av ekonomisk förvaltning åt personer som av olika anledningar behöver hjälp med att sköta sin ekonomi. Det är naturligtvis viktigt för huvudmannen och dennes anhöriga att de kan känna förtroende för att förvaltningen sköts på ett bra och ändamålsenligt sätt och att det finns en fungerande tillsyn över den från överförmyndarens sida. Det är mycket olyckligt om förtroendet för överförmyndarens tillsynsfunktion rubbas. Enligt min mening finns det en uppenbar risk för att detta skall ske om en anställd hos nämnden, en ledamot eller en ersättare i nämnden har uppdrag som omfattas av nämndens tillsyn. Förekommer sådana dubbla engagemang kan det inte uteslutas att det kan innebära svårigheter för överförmyndaren att på ett objektivt och sakligt sätt ta ställning till hur förvaltningen skötts. Man kan inte heller bortse från den risk för intressekonflikter och delikatessjäv som den som handlägger de aktuella ärendena utsätts för. Avsaknaden av ett uttryckligt förbud mot bisysslor för arbetstagare i kommuner hindrar enligt min mening inte att denna princip ändå bör iakttas i detta sammanhang. Jag delar således den uppfattning som i numera förklarat sig omfatta, nämligen att det är olämpligt att nämndens kanslichef innehar uppdrag som god man, förvaltare eller medförmyndare. Jag ser därför positivt på nämndens uttalande att det inte kommer att accepteras att nämndens ledande tjänstemän innehar sådana uppdrag. Upplysningsvis vill jag nämna att jag denna dag även meddelat beslut i ett ärende (dnr 828-1996) angående lämpligheten att förordna ledamot eller ersättare i överförmyndarnämnd till god man eller förvaltare i ärenden som står under nämndens tillsyn. Initiativärende om ledamots eller ersättares i överförmyndarnämnd uppdrag som god man eller förvaltare (Dnr 828-1996) I ett beslut anförde JO Pennlöv följande. har varit god man enligt 11 kap. 4 § i ett godmanskapsärende som har stått under tillsyn av i kommun. I ett ärende rörande klagomål från honom mot Södra Roslags tingsrätt om tillsynen av det aktuella godmanskapsärendet framkom att dessutom var ersättare i överförmyndarnämnden. I en skrivelse i det ärendet uppgav att överförmyndarnämnden hade beslutat att hinder inte föreligger för ledamot i nämnden eller ersättare i nämnden att åta sig uppdrag som god man eller förvaltare i ärenden som står under nämndens tillsyn. Jag beslutade att inhämta ett yttrande från överförmyndarnämnden i saken. Efter remiss har överförmyndarnämnden inkommit med ett yttrande enligt följande. (Anm. bilagan har uteslutits här.) Vid sitt sammanträde behandlade nämnden de anmärkningar, som testamentstagare efter K.L., avliden , hade riktat mot , som är ersättare i nämnden och som förordnats till god man för K.L. enligt FB 11:4. Anmärkningarna avsåg Melins åtgärder i samband med avvecklingen av K.L:s bostad och försäljningen av hennes lösöre. som nämnden beslöt att bordlägga ärendet rörande dessa anmärkningar beslöt nämnden att vid nästa sammanträde diskutera frågan, i vilken omfattning ledamöter och ersättare i nämnden skall åta sig uppdrag som förvaltare och god man, vilka står under nämndens tillsyn (utdrag ur nämndens protokoll daterat , § 2, bifogas). Vid sitt sammanträde tog nämnden till diskussion upp den aktuella frågan. fattade sitt beslut konstaterades att två av nämndens ersättare, och , innehade uppdrag som god man enligt FB 11:4. Därutöver hade , gift med nämndledamoten , också uppdrag såsom god man enligt FB 11:4. Samtliga dessa uppdrag står fortfarande under nämndens tillsyn. Vid sammanträdet upplystes också om att det tidigare förekommit att andra ledamöter och ersättare i nämnden haft uppdrag såsom god man och förvaltare, vilka stått under nämndens tillsyn. Sannolikt har även legala förmyndare haft uppdrag i nämnden och stått under nämndens tillsyn rörande förvaltningen av sina barns tillgångar. Under diskussionen vid sammanträdet var nämnden enig i sin uppfattning, att det är förenat med stora svårigheter att rekrytera lämpliga personer till uppdrag som god man och förvaltare, och att det kunde vara av värde för nämnden att bland sina ledamöter och ersättare ha tillgång till den erfarenhet, som sådana uppdrag ger. Före sitt beslut inventerade nämnden därefter den rättsliga regleringen av hithörande problem, där frågan om jäv står i förgrunden. Nämnden övergår nu till denna fråga. Bestämmelserna i kommunallagen (1991:900) om jäv finns intagna i 6 kap, och dessa bestämmelser gäller också för en överförmyndarnämnd (FB 19:16). Enligt 6 kap 24 § kommunallagen får den som är jävig i ett ärende hos nämnd inte delta eller närvara vid handläggningen av ärendet. Jävsgrunderna anges därefter i 25 §. Nämnden åberopar i detta sammanhang prop 1990/91:117 sid 98 f f samt betänkande 1990/91:KU 38 sid 65. I propositionen behandlas frågan om s k "dubbla engagemang". Bl a framhålls, att de kommunala nämnderna är en del av ett politikerstyrt beslutssystem som i grunden bygger på frivillighet och engagemang. Detta har lett lagstiftaren fram till att jävsreglerna inte får vara så inskränkande, att de verkar hindrande för personer som är engagerade i andra verksamheter att åta sig ett kommunalt förtroendeuppdrag. Frågan om s k "dubbla engagemang" behandlas på ett likartat sätt i , , kommentar Den nya kommunallagen, 1992 (Kommentus) sid 244 f f. Den av nämnden företagna genomgången av den rättsliga regleringen av jävsproblematiken på det kommunala området leder till slutsatsen att något lagligt hinder inte möter mot att en ledamot eller ersättare i överförmyndarnämnd åtar sig förvaltar- eller godmansuppdrag, förutsatt självfallet att vederbörande inte deltar i beslut som avser uppdraget i fråga. Återstår så frågan om det kan anses mindre lämpligt med denna form av dubbla engagemang. JO:s remiss torde i första hand avse denna fråga. Som sagts är det förenat med avsevärda svårigheter att rekrytera lämpliga personer till uppdrag som förvaltare eller god man. Det framstår för nämnden som uppenbart att medverkan i överförmyndarnämnden som ledamot eller ersättare måste ge vederbörande alldeles speciellt goda förutsättningar för att fullgöra sådana uppdrag. Slutsatsen blir således, att nämnden vidhåller sitt beslut , § 10. Av remissvaret framgår vidare att en ledamot har reserverat sig mot nämndens ställningstagande. Bestämmelserna om jäv i 6 kap. 2427 §§ kommunallagen (1991:900) är tillämpliga vid handläggningen av ärenden hos överförmyndarnämnd. I 25 § 13 upptas sakägar-, intresse- och släktskapsjäv samt ställföreträdar- och ombudsjäv. Av intresse i detta sammanhang är ställföreträdarjäv, som innebär att en förtroendevald eller anställd hos kommunen är jävig, om han eller någon närstående är ställföreträdare för den som saken angår eller för någon som kan vänta synnerligen nytta eller skada av ärendets utgång. Dessutom finns en generalklausul, vilken avser vissa situationer, som inte täcks av övriga jävsgrunder, s.k. delikatessjäv (25 § 4). Enligt den bestämmelsen är en förtroendevald eller anställd hos kommunen jävig, om det i övrigt finns någon omständighet som är ägnad att rubba förtroendet till hans opartiskhet i ärendet. Av 24 § kommunallagen framgår att en förtroendevald eller anställd som är jävig i ett ärende hos en nämnd inte får delta eller närvara vid handläggningen av ärendet. Från jäv bortses enligt 26 § när frågan om opartiskhet uppenbarligen saknar betydelse. När de särskilda jävsreglerna för de kommunala nämnderna infördes var det grundläggande syftet att öka förtroendet för den kommunala förvaltningen och skapa garantier för objektivitet och opartiskhet vid handläggningen av ärenden. I förarbetena till kommunallagen uppmärksammades dock att mot detta står behovet av att kunna rekrytera nämndledamöter från föreningslivet eller att kunna upprätthålla personliga samband mellan kommunala företag och en kommun (prop. 1990/91:117 s. 97). Som överförmyndarnämnden har pekat på i sitt remissvar är det vidare väsentligt för det kommunala arbetet att jävsreglerna inte medför sådana inskränkningar att de verkar hindrande för personer som är engagerade i andra verksamheter att åta sig ett kommunalt förtroendeuppdrag. För de frågor som är aktuella i förevarande ärende innebär bestämmelsen om ställföreträdarjäv att den som är förvaltare, god man eller förmyndare för någon är jävig att handlägga ärenden som rör denne. Enligt min uppfattning skulle det föra för långt att med stöd av bestämmelsen om delikatessjäv hävda att den som är ledamot av en överförmyndarnämnd och i egenskap av förvaltare, god man eller förmyndare står under nämndens tillsyn av denna anledning är jävig i andra ärenden som också står under nämndens tillsyn. En sådan tolkning skulle vara alltför extensiv. Mot denna bakgrund delar jag överförmyndarnämndens uppfattning att kommunallagens jävsregler inte hindrar att en ledamot eller ersättare i nämnden åtar sig uppdrag som förvaltare eller god man, eller i egenskap av förmyndare står under nämndens tillsyn, förutsatt att vederbörande inte deltar vid handläggningen av ärenden rörande sin huvudman. En annan fråga är om det ändå kan anses olämpligt att en ledamot eller ersättare i en överförmyndarnämnd innehar uppdrag som förvaltare eller god man i ärenden som står under nämndens tillsyn. Jag vill i denna del anföra följande. Ett uppdrag som förvaltare eller god man innebär i allmänhet bl.a. ekonomisk förvaltning åt personer som av olika anledningar behöver hjälp med att sköta sin ekonomi. Det är naturligtvis viktigt för huvudmannen och dennes närstående att att de kan känna förtroende för att förvaltningen sköts på ett bra och ändamålsenligt sätt och att överförmyndarens tillsyn fungerar. Det är mycket olyckligt om förtroendet för överförmyndarens tillsynsfunktion rubbas. Detta gäller i synnerhet som att närstående till huvudmannen enligt min erfarenhet inte sällan hamnar i konflikt med förvaltaren eller den gode mannen. En ordning där en ledamot eller ersättare i en överförmyndarnämnd innehar uppdrag som förvaltare eller god man i ärenden som står under nämndens tillsyn kan vara ägnad att hos allmänheten väcka misstankar om otillbörliga hänsynstaganden vid tillsynen. Delikatessjäv kan således uppkomma när ledamöter och ersättare i nämnden, eller anställda hos nämnden, handlägger ärenden i vilka annan ledamot eller ersättare i nämnden innehar uppdrag som förvaltare eller god man. Detta gäller inte enbart i rena tillsynsfrågor utan även t.ex. vid handläggningen av arvodesfrågor och frågor om förordnande av förvaltare eller god man. Sammantaget är det således min uppfattning att det är olämpligt att ledamot eller ersättare i nämnden innehar uppdrag som förvaltare eller god man. Jag är medveten om att det kan vara förenat med svårigheter att finna ersättare till en förvaltare eller god man. När en förvaltare eller god man väljs till ledamot i nämnden kan det därför komma i fråga att acceptera ett visst kortare dröjsmål med avvecklingen av hans uppdrag. När det gäller legala förmyndare är situationen delvis en annan, bl.a. beroende på att intressemotsättningar mellan förmyndare och andra närstående till den underårige inte är lika vanligt förekommande som i förvaltarskaps- och godmanskapsärenden. Andra skillnader är att förmyndare inte utses genom förordnande och att arvodesfrågor inte är så vanligt förekommande i förmynderskapsärenden. Mot denna bakgrund är jag inte beredd att hävda att det generellt sett är olämpligt att en person som i egenskap av legal förmyndare står under nämndens tillsyn är ledamot eller ersättare i nämnden. Däremot bör nämnden i sådana situationer vara uppmärksam på att detta förhållande inte leder till att nämndens opartiskhet kan ifrågasättas. Jag vill understryka att det varken vid utredningen av förevarande ärende eller av det ärende som har varit aktuellt här har framkommit något som givit mig anledning att ifrågasätta nämndens opartiskhet. Upplysningsvis vill jag nämna att jag denna dag även meddelat beslut i ett ärende (dnr 5040-1995) angående lämpligheten av att en anställd hos överförmyndarnämnd innehar uppdrag som förvaltare och god man i ärenden som står under nämndens tillsyn. Offentlighet och sekretess samt yttrande- och tryckfrihet Socialtjänst samt hälso- och sjukvård Av chefen för vuxenförvaltningen i kommun vidtagen åtgärd att ta bort protestlistor mot ett nytt matsystem i två av kommunens fastigheter inom äldreomsorgen har inte befunnits strida mot 2 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen. (Dnr 1187-1995) I en anmälan till JO begärde A.W. JO:s granskning av chefens för vuxenförvaltningen i kommun åtgärd att ta bort protestlistor mot ett nytt matlagningssystem från servicehuset och från det f.d. ålderdomshemmet i . hänvisade därvid till en artikel i tidningen med följande innehåll. Förbjöd pensionärer att protestera Pensionärerna på Ängsgården och Marnäsliden i fick inte protestera mot det nya matsystemet. På begäran av kommunens chef för vuxenförvaltningen, togs protestlistorna ned. - Det vore orimligt om vi skulle tillåta protester mot demokratiskt tagna beslut som rör vår egen verksamhet i våra egna lokaler, säger . Det nya matlagningssystemet som kommun infört, bland annat i skolor och sjukhem, har inte blivit någon succé. Protesterna växer mot den massproducerade så kallade koka-kylmaten. Anmälan remitterades till i kommun för utredning och yttrande. I remissvaret anfördes bl.a. följande. I tidningsartikeln rapporterades att pensionärerna på Marsnäsliden och Ängsgården i inte fick protestera mot det nya matsystemet. Förvaltningschefen kan varken dementera eller bekräfta uttalandet i tidningen, eftersom han inte exakt kommer ihåg hur han formulerat sig. Däremot anser han inte att uttalandet stod i det sammanhang där det hörde hemma, nämligen i ett resonemang som han förde, om praxis för hantering av sådana frågor som man inom förvaltningen har arbetat utifrån. Såväl förvaltningschefen som vuxennämnden anser att det är fullständigt självklart att alla människor skall ha sin grundlagsstadgade rätt att fritt uttrycka sina åsikter var man än bor eller verkar. Detta innebär självfallet att våra pensionärer som bor i vårt äldreboende har samma rättigheter som alla andra. kan de goda intentionerna bli fel på grund av administrativt oklara teknikaliteter. vet man inte att man har ett problem förrän det uppstått. ordförande har tillsammans med förvaltningschefen och kommunchefen träffat pensionärsorganisationerna och utrett frågan. har därefter antagit ett policydokument i denna fråga. I ett brev till JO kommenterade . Föredraganden inhämtade per telefon ytterligare uppgifter från chefen för vuxenförvaltningen i kommun, N.N. Det framkom därvid bl.a. följande. De aktuella protestlistorna hade vad gäller Ängsgården uppsatts på en glasdörr till personalens rökrum och vad gäller Marnäsliden lagts på ett bord. Listorna hade satts upp respektive lagts ut av en person, företrädare för ett lokalt politiskt parti, som inte var bosatt pensionär på något av de aktuella ställena. På både Ängsgården och Marnäsliden finns anslagstavlor. Den aktuella personen hade inte kontaktat föreståndaren på respektive plats innan listorna placerades. Det har aldrig varit tillåtet att vid sidan om anslagstavlan affischera på glasdörrar eller lägga ut sådana på bord i lokalerna. Detta var anledningen till att listorna togs bort, någon värdering av innehållet gjorde han aldrig. JO anförde i beslut följande. Enligt 2 kap. 1 § 1 p regeringsformen (RF) är varje medborgare gentemot det allmänna tillförsäkrad yttrandefrihet, varmed avses frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt, meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Yttrandefriheten kan dock inskränkas. I sådant fall måste föreskrifterna härom i 2 kap. 12 och 13 §§ i samma kapitel iakttas, däribland regeln i 12 § första stycket RF om att begränsningar skall ske genom lag. Av 2 kap. 13 § tredje stycket RF framgår att föreskrifter som utan avseende på yttrandets innehåll närmare reglerar visst sätt att sprida eller mottaga yttrande inte skall anses utgöra en begränsning av yttrandefriheten. Det skydd för yttrandefriheten som RF ger anger att det är ett skydd gentemot "det allmänna". Denna term innefattar t.ex. de kommunala förvaltningsmyndigheterna. Skyddet innebär att en myndighet inte får ingripa vare sig formellt eller informellt mot någon för att han eller hon använt sig av sin grundlagsskyddade rätt att ge uttryck för sin uppfattning. Undantag gäller endast om ett ingripande har stöd i lag eller om myndigheten enligt 2 kap. 13 § tredje stycket RF grundar sitt ingrepp på föreskrifter av ordningskaraktär.