bet · GK01UU8 · 1997-04-29 00:00:00 — Utskottet behandlar i detta betänkande regeringens proposition 1996/97:145Reviderat protokoll om förbud mot eller restriktioner i användningen av minor,försåt och andra anordningar av . Utskottet föreslår attriksdagen godkänner propositionens förslag.Samtliga motionsyrkanden som väckts i anledning av propositionen besvaraseller avstyrks. Till betänkandet är fogade fem reservationer och ett särskiltyttrande. Regeringen föreslår att godkänner det revideradeprotokollet II om förbud mot eller restriktioner i användningen av minor,försåt eller andra anordningar till vapenkonvention (SÖ 1982:27), medde förklaringar och tillkännagivanden som regeringen förordat. 1996/97:U17 av m.fl. (v) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om uttrycket truppminor,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en svensk deklaration om det svenska totalförbudet mot personminori samband med ratificeringen,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om tolkningen av begreppet "i första hand" (primarily) ochdefinitionen av begreppet personmina,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ändring i lagen om krigsmateriel.1996/97:U18 av m.fl. (mp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att förbjuda FFV 013,2. att , vid avslag på yrkande 1, som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om att förbjuda export av FFV 013,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att truppminor med röjningsskydd skall betraktas som antipersonellaminor,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att aktivt skall stödja Ottawaprocessen,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att vid revidering av protokollet om förbud ellerrestriktioner i användandet av minor skall verka för att artikel 2 punkt 3definitionen av truppminor ändras, "Truppmina betecknar en mina som ärkonstruerad för att explodera genom en persons närvaro",6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att vid nästa revidering av protokollet skall verka för attundantaget mot "minor som utläggs med hjälp av ett landbaserat system frånmindre än betraktas inte som avståndsutlagda" plockas bort,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att vid nästa revidering av protokollet skall verka för attundantaget beträffande minorna som utkastar fragment i en sektor mindre än 90grader plockas bort. Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen föreslås att godkänner ett reviderat protokoll (II)om förbud mot eller restriktioner i användningen av minor, försåt och andraanordningar av till konvention om förbud mot ellerinskränkningar i användningen av vissa konventionella vapen som kan ansesytterst skadebringande eller ha urskillningslösa verkningar (1980 årsvapenkonvention).I det reviderade protokollet utsträcks dess tillämpning till internakonflikter. Protokollet innehåller förbud mot användningen av icke-detekterbara truppminor och detekteringsskydd. I protokollet ställs krav påsjälvförstöring och självdesaktivering för avståndsutlagda truppminor och förtruppminor som inte är inhägnade och bevakade. Parterna åtar sig ocksårestriktioner vad avser användningen av avståndsutlagda minor, så att deantingen självförstörs eller självneutraliseras samt självdesaktiveras.Vidare innehåller protokollet ett förbud mot varje överföring av icke-detekterbara truppminor. Övrig överlåtelse, import och export, av andra minorbegränsas. Varje part i en konflikt åläggs att röja de minfält ellermineringar som denne lägger ut. Skyddet mot verkningar av minor förstärks förbl.a. fredsbevarande styrkor och humanitära operationer,Röda korsets internationella kommittés och andra humanitära organisationersoperationer.Parterna åtar sig att kriminalisera överträdelser mot protokolletsbestämmelser avseende användningen av minor, försåt och andra anordningar.Vidare åtar de sig att hålla årliga konsultationer om protokolletstillämpning.BakgrundEfter sammankallades en internationell konferensför att bl.a. förbättra skyddet för sårade och sjuka till lands och tillsjöss, krigsfångar och civilbefolkningen i ockuperade områden. Vid dennakonferens antogs fyra konventioner ().Sverige ratificerade de fyra om skydd för krigetsoffer (SÖ 1953:14-17). Det dröjde innan en diplomatkonferens ånyoantog en konvention som berörde användningen av vissa vapen i väpnadekonflikter. antogs två tilläggsprotokoll tillGenèvekonventionerna angående skydd för krigets offer. Det förstatilläggsprotokollet (protokoll I) avser internationella konflikter, och detandra tilläggsprotokollet (protokoll II) reglerar interna konflikter.Vid konferens antogs inga restriktioner eller förbud avseendeanvändningen av särskilda vapenkategorier. Som uppföljning beslöt Förentanationerna att sammankalla till en ny diplomatkonferens omförbud mot eller begränsningar i användningen av urskillningslösa ellersärskilt skadebringande konventionella vapen. slutaktantogs den 10 oktober 1980.Den omfattande användningen av landminor har medfört ett stort mänskligtlidande i de länder där minvapnet har kommit till användning. Enligtuppskattningar av FN har närmare 110 miljoner minor grävts ner i marken i över70 länder. Dessa minor kommer att behålla sin dödsbringande förmåga underflera decennier. Uppskattningsvis 10 000 människor skadas av minor.Antalet dödsoffer uppskattas vara lika stort. av offren ärcivila, och ungefär en fjärdedel barn. Statssamfundets strävan att åstadkommaförbud mot eller restriktioner i användningen av detta vapen har därför ettstort humanitärt värde. Minfrågan har såväl humanitära och nedrustnings-aspekter som utvecklingsaspekter.1980 års vapenkonvention1980 års konvention om förbud mot eller inskränkningar i användningen av vissakonventionella vapen som kan anses ytterst skadebringande eller haurskillningslösa verkningar (vapenkonvention) är avsedd att i förstahand minska civilbefolkningens lidande och begränsa krigets offer ikonflikter. beslutade att ratificera konventionen (prop. 1981/82:206, SÖ 1982:27). Konventionen är en ramkonvention till vilkenhar fogats fyra protokoll. Den trädde 1983. Vid antagandet fannstre protokoll till konventionen: ett protokoll om icke-detekterbara fragment(protokoll I), ett protokoll om förbud mot eller restriktioner i användningenav minor, försåtvapen och andra anordningar (protokoll II) och ett protokollom förbud mot eller restriktioner i användningen av brandvapen (protokollIII).Konferensen om granskning och ändring av vapenkonventionen och protokoll II(granskningskonferensen) sammankallades under artikel 8 (3) (a) avramkonventionen, som möjliggör för konventionsstaterna att granskatillämpningen av konventionen och dess bifogade protokoll samt anta ändringari dessa.I granskningskonferensen deltog 51 medlemsstater, 36 observatörsstater och70 enskilda organisationer. Ambassadör var ordförandevid det första av totalt fyra förberedande expertmöten införgranskningskonferensen. Från och med det andra expertmötet ersattes han avambassadör . Ambassadör var också ordförande undersjälva granskningskonferensen. Konferensen öppnades ochavslutades den 3 maj 1996.Sverige har verkat för ett internationellt totalförbud mottruppminor, vilket omfattar förbud mot användning, export, lagring ochproduktion. utrikesutskott framhöll då att ett internationellttotalförbud utgör den enda verkliga lösningen på det humanitära problemanvändningen av minor ger upphov till (bet.1993/94:UU19).Under granskningskonferensen anslöt sig allt fler länder till etttotalförbud mot truppminor. Vid antagande av protokollet hade antalet statersom sade sig stödja ett totalförbud vuxit till närmare 40. hävdadedock ett flertal länder behovet av att fortsatt få använda minor somförsvarsvapen. Motståndet mot att förbjuda användningen av minor som ettlegitimt försvarsvapen var betydande bl.a. bland de minproducerande staterna,stater som gränsar till stormakter eller med potentiella konflikthärdar i sittnärområde.Konventionsstaterna enades om bl.a. att förbjuda användning och överföringav icke-detekterbara truppminor, mer omfattande inskränkningar i användningenav minor och bättre skydd för t.ex. insatser.Vidare beslöts att årliga konsultationer skulle ske mellankonventionsstaterna kring tillämpningen och efterlevnaden av protokollet.Konventionsstaterna kunde enas om att brott mot protokollets bestämmelserangående användning av minor, försåt och andra anordningar skullekriminaliseras och var att jämställa med folkrättsbrott.Det reviderade protokollet kommer om det tillämpas i varje typ av konfliktatt nedbringa antalet minoffer och bör ses som en framgång för den humanitärarätten. Det är av vikt att protokollet får en universell anslutning och en såvid tillämpning som möjligt.Ärendet och dess beredningPå begäran av konventionsstaterna sammankallade FN:s generalsekreterare, som iegenskap av depositarie handhar administrationen rörande vapenkonventionen, enkonferens för granskning och ändringar av vapenkonvention. I enlighetmed resolutionen bestämdes att gransknings- och ändringskonferensen(granskningskonferensen) skulle förberedas av regeringsexperter. Konferensenantog det reviderade protokollet II . antog resolution 51/49 om 1980 årsvapenkonvention, i vilken staterna bl.a. uppmanas att så snart som möjligttillträda konventionen och dess reviderade protokoll II. Protokollet träder ikraft efter det att 20 stater har lämnat sitt samtycke till att bli bundna avdet. Det reviderade protokollet beräknas träda i kraft under år 1997.Berörda myndigheter och enskilda organisationer har deltagit och yttrat sigunder förhandlingsarbetet. Under utarbetandet av propositionen har För-svarsmakten och Överbefälhavaren beretts tillfälle att lämna synpunkter. Motdenna bakgrund har regeringen inte ansett ett remissförfarande behövligt.Innehållet i det reviderade protokolletProtokollet består av 14 artiklar och en teknisk bilaga. Det innehåller förbudoch restriktioner i användningen av minor, försåt och andra anordningar.Protokollet är tillämpligt på vapen som används i landkrig. Sjöminor reglerasinte i protokollet.TillämpningsområdeI artikel 1 anges protokollets tillämpningsområde. Till skillnad frånramkonventionen, som enbart är tillämplig i internationella konflikter, skallprotokollet tillämpas i såväl internationella som interna konflikter. Varjepart i en konflikt, som utspelar sig på en fördragsslutande stats territorium,är skyldig att följa protokollets förbud och restriktioner.Protokollet skall tillämpas mellan fördragsslutande stater som tillträttdet. Om en i konflikten inblandad part, som inte har anslutit sig, förklararatt denne avser tillämpa och faktiskt tillämpar protokollet, blir det bindandemellan denna part och de till protokollet anslutna staterna.Vid antagandet av protokollet förklarade att protokollet i relevantadelar också är tillämpligt i fredstid.DefinitionerI artikel 2 definieras bl.a. mina, försåt och andra anordningar. En minadefinieras som ammunition placerad under, på eller nära marken eller på annanyta och som är konstruerad för att explodera vid närvaro, närhet eller kontaktav en person eller ett fordon. Truppmina definieras som en mina som i förstahand är konstruerad att explodera genom en persons närvaro, närhet ellerkontakt och som försätter en eller flera personer ur stridbart skick, skadareller dödar dessa.Vid antagandet av protokollet avgav en tolkningsförklaringbeträffande en fordons- eller stridsvagnsmina som försetts med röjningsskyddoch som exploderar när en person försöker röja sådana minor. Oavsettröjningsskyddet skall dessa typer av minor alltjämt vara klassificerade somfordons- eller stridsvagnsminor.Försåt är anordning eller material som utformats, konstruerats elleranpassats för att döda eller skada och som fungerar på ett oförutsett vis,t.ex. exploderar, när en person rubbar eller nalkas ett till synes ofarligtföremål eller utför en till synes riskfri handling.Andra anordningar betraktas som varianter av minor och försåt, där det inteär klart om ammunitionen är att betrakta som en mina eller vapen, t.ex. s.k.Claymorevapen.Allmänna regler och restriktioner för minor, försåt och andra anordningarI artikel 3 stadgas om allmänna inskränkningar i användningen av minor, försåtoch andra anordningar. Dessa vapen måste uppfylla de tekniska krav ochrestriktioner som uppställs i den tekniska bilagan för att få användas.Varje part i en konflikt är ansvarig för alla minor, försåt och andraanordningar som denne använder. Parten är skyldig att inhägna, utmärka ochbevaka sina minfält samt efter de aktiva fientligheternas upphörande utandröjsmål röja dessa.I punkt 5 förbjuds användningen av detekteringsskydd på minor, försåt ochandra anordningar. Vidare stadgas i punkt 6 att ett röjningsskydd inte får halängre livstid än den mina som det är avsett att skydda.Förbudet att orsaka överflödig skada eller onödigt lidande slås fast i punkt3. I punkt 7 stadgas om förbud att använda något av dessa vapen mot civilegendom, civilbefolkning eller enskilda, vare sig det gäller anfall, försvareller repressalier. I punkt 8 förbjuds urskillningslös användning av minor,försåt och andra anordningar. Urskillningslös användning innefattar bl.a.användning när anfallets militära betydelse inte står i proportion till derisker som civilbefolkningen eller civil egendom utsätts för.TruppminorFörbud mot icke-detekterbara truppminorArtikel 4 förbjuder användningen av icke-detekterbara truppminor. Truppminorsom inte uppfyller kriteriet för detekterbarhet får inte användas.Artikel 5 är tillämplig på truppminor som är platslagda, dvs.som inte spridsmed avståndsutläggande system. I punkt 2 stadgas ett förbud att användatruppminor som inte är självförstörande och självdesaktiverande, såvida deinte placeras i ett inhägnat och bevakat område, som omges av varningsskyltar.Part som lagt ut minor skall röja dem innan minfältet överges, om det inteöverlämnas till en annan styrka som åtar sig röjningsansvaret och bevakningenav minfältet enligt punkt 2 (b).Vid antagandet av protokollet förklarade att de skyldigheter somföljer av artikel 5 punkt 2 inte får hindra de fördragsslutande staterna ellerparterna i en konflikt från att vid ingående av överenskommelser, t.ex. vidfredsfördrag, fördela skyldigheten att röja på annat sätt än vad artikel 5föreskriver.Artikel 5 punkt 6 avser att reglera s.k. Claymorevapen som bl.a. kananvändas av fredsbevarande styrkor för att skydda sinagrupperingar. Vapen, som skjuter ut fragment i en sektor mindre än 90 graderoch är placerade på eller över marken, får användas utanför inhägnade områdenoch utan varningsskyltar. Detta gäller endast om de skall användas i mindre än72 timmar, är placerade i omedelbar anslutning till en militär gruppering ochområdet är bevakat.Avståndsutlagda minorEnligt artikel 6 punkt 1 är det förbjudet att använda avståndsutlagda minor,om de inte protokollförs vid utläggningen enligt punkt 1 (b) i den tekniskabilagan. Parterna skall bevara sina respektive minprotokoll och kartor underhela konflikten.Enligt artikel 6 punkt 2 är det förbjudet att använda avståndsutlagdatruppminor som inte uppfyller protokollets krav på självförstöring ochsjälvdesaktivering.Enligt punkt 3 är det också förbjudet att använda avståndsutlagda minorandra än truppminor, såvida de inte i möjligaste mån är försedda med eneffektiv mekanism som självförstör eller självneutraliserar minan. De börockså vara självdesaktiverande så att de inte längre fungerar som minor närderas militära syfte upphört.Övergångsbestämmelser för krav på självförstöring och desaktivering avtruppminorI den tekniska bilagan punkt 3 (c) anges att en fördragsslutande stat som inteomgående kan uppfylla de tekniska kraven för truppminor får förklara att denavser uppskjuta efterlevnaden av kraven på självförstöring ochsjälvdesaktivering under maximalt från protokollets ikraftträdande. Ensådan förklaring skall avges i samband med statens notifikation om samtyckeatt vara bunden av protokollet.Försåt och andra anordningarI artikel 7 stadgas förbud mot att använda vissa till synes oskyldiga föremålsom försåt eller andra anordningar. Det är förbjudet att anbringa försåt ellersprängladdningar på bl.a. Röda korsets emblem; sjuka, sårade eller dödamänniskor; leksaker; köksverktyg; religiösa föremål; mat eller kadaver.Artikeln är inte avsedd att vara uttömmande utan bör läsas tillsammans medövriga regler om förrädiskt förfarande i humanitärrättsliga konventioner somLantkrigsreglementet, och deras protokoll. Förbudet attanvända försåt eller andra anordningar i närheten av eller i anslutning tillcivil egendom i artikel 3 punkt 10 upprepas i artikel 7 punkt 3.Upprättandet av protokoll och minkartorI artikel 9 punkt 1 (i) stadgas att protokoll skall föras över alla minfält,minerade områden, minor, områden med försåt och andra anordningar. För attminor skall kunna upptäckas och röjas skall protokollen, skisserna ochkartorna innehålla information om typ, nummer, utläggningsmetod, livstid,eventuellt röjningsskydd, datum för utplacering och annan relevantinformation.När de aktiva fientligheterna har upphört skall alla minfält, mineradeområden, minor, försåt eller andra anordningar röjas, t.ex. avlägsnas ochförstöras, eller inhägnas och bevakas i enlighet med artikel 5 punkt 2. Denpart som har förlorat eller inte längre kontrollerar sitt territorium skall,enligt punkt 3, i den utsträckning som parten finner lämpligt med hänsyn tillsin säkerhet ge den part som kontrollerar området det tekniska ochmateriella bistånd som behövs för att fullgöra röjningsplikten.Skydd för fredsbevarande verksamhet och andra humanitärainsatserArtikel 12 reglerar skyddet mot verkningar av minor för vissa internationellainsatser, fredsbevarande styrkor, missioner och delegationer som agerar enligtFörenta nationernas stadga, humanitära delegationer ellerundersökningsdelegationer från , Röda korsetsinternationella kommitté, nationella Rödakorsföreningar ellerRödahalvmåneföreningar och andra humanitära delegationer ellerundersökningsdelegationer från verkningar av minfält, minerade områden, minor,försåt och andra anordningar. Graden av skydd som den fördragsslutande parteneller en part i en konflikt skall ge dessa grupper varierar.Artikel 12 punkt 2 (a) (i) reglerar varje styrka, delegation eller andrainternationella styrkor som utför fredsbevarande verksamhet eller liknandefunktion i enlighet med stadga. Detta innebär attartikeln, efter protokollets ikraftträdande, kan komma att tillämpas på sådanainternationella insatser som görs i f.d. . Punkt 2(a) (ii) avser varje regional mission som upprättats enligt Förentanationernas stadgar kapitel VIII och som verkar i ett konfliktområde. Varjepart i en konflikt eller fördragsslutande stat som kontrollerar ett områdeskall, om chefen för en mission av begär det, vidtaåtgärder som är möjliga för att ge skydd mot verkningarna av minor, minfält,försåt eller andra anordningar.Överträdelse av protokollets bestämmelserI artikel 14 åläggs varje fördragsslutande stat att vidta åtgärder för attförhindra att protokollets bestämmelser kränks på territorier under dessjurisdiktion eller kontroll. De fördragsslutande parterna förbinder sig attinföra straffbestämmelser för svåra överträdelser mot protokollet i sambandmed en väpnad konflikt.Protokollet och svenska förhållandenEnligt regeringens bedömning behövs inga lagändringar för att skallkunna uppfylla sina åtaganden enligt det reviderade protokollet.I proposition 1996/97:4 om totalförsvarets förnyelse, etapp 2 s.177 föreslogregeringen ett totalförbud mot användning av truppminor. Befintliga truppminori det svenska skulle förstöras så snart praktiskamöjligheter förelåg och i vart fall . godkändeförslaget om ett totalförbud mot användning av truppminor i det svenskaförsvaret (bet. 1996/97:FÖU 1 s.137).Enligt regeringens bedömning har protokollets förbud mot användning av icke-detekterbara minor uppfyllts genom beslut.Lagen (1992:1300) om krigsmateriel uppställer ett generellt förbud mottillverkning, tillhandahållande och utförsel av vapen, ammunition och annanför militärt bruk utformad materiel som enligt regeringens föreskrifter utgörkrigsmateriel (1-6 §§).Överträdelse av utförselförbudet bestraffas enligt lagen (1960:418) omstraff för varusmuggling. Krigsmateriellagens generella förbud upprätthållsgenom lagens ansvarsbestämmelser (24-27 §§).Tillstånd till utförsel enligt 1 § andra stycket krigsmateriellagen fårendast lämnas om det finns säkerhetspolitiska eller försvarspolitiska skäl fördet och det inte strider mot utrikespolitiska mål och principer. Iproposition 1991/92:174 Lag om krigsmateriel s. 41 f. anges de riktlinjer förkrigsmaterielexport och annan utlandssamverkan som skall tillämpas vidtillståndsprövning, vilken gjordes av regeringen. Tillståndtill utförsel eller annan utlandssamverkan enligt krigsmateriellagen skallinte beviljas, om det skulle strida mot internationella överenskommelser somSverige har biträtt, mot beslut av säkerhetsråd eller motfolkrättsliga regler om export från neutral stat under krig (ovillkorligahinder).Genom att det reviderade minprotokollet godkänns uppkommer ett ovillkorligthinder mot export av truppminor, som inte uppfyller kravet på detekterbarhet,och av truppminor till icke-statliga organ. Vid protokollets ikraftträdandetillkommer avståndsutlagda truppminor, som inte självförstörs ochsjälvdesaktiveras.Regeringen gör med hänsyn till vad som ovan anförts den bedömningen attsvensk lag redan uppfyller de krav som uppställs i artikel 8.Enligt artikel 14 punkt 1 i protokollet skall de fördragsslutande staternavidta alla lämpliga åtgärder, inklusive lagstiftning och andra åtgärder, föratt hindra och motverka att protokollet kränks av personer eller påterritorier under statens domsrätt eller kontroll.Minor, försåt och andra anordningar torde inte ha andra än rent militäraanvändningsområden. Skulle en person komma över och göra bruk av dessaanordningar för annat än militära ändamål kan denne dömas för bl.a. mord,dråp, grov misshandel eller försök till sådana brott (3 kap. 1, 2, 6 och 11 §§brottsbalken). Av 2 kap. framgår att svensk lag är tillämplig ochsvensk domstol behörig att döma för dessa brott, även om brotten har begåttsutomlands.Utöver bestämmelser om mord, dråp och misshandel har ensärskild straffbestämmelse införts i som bl.a. gälleranvändningen av metoder för krigföring som inte är tillåtna enligt folkrätten.Enligt 22 kap. 6 § skall den som gör sig skyldig till en svåröverträdelse av något sådant avtal med främmande makt eller någon sådanallmänt erkänd grundsats som rör den internationella humanitära rätten iväpnade konflikter dömas för folkrättsbrott till fängelse i högst . Ärbrottet grovt, skall dömas till fängelse i högst eller på livstid.Straffansvarets omfattning och närmare innehåll bestäms genom de avtal somSverige slutit med främmande makt och av den folkrättsligt bindandesedvanerätten på området. Bland de avtal som åsyftas ingår 1980 årsvapenkonvention med tillhörande protokoll.Genom att ansluter sig till det reviderade protokollet kommer dettaatt utgöra ett sådant internationellt avtal som åsyftas i bestämmelsen omfolkrättsbrott.