bet · GL01JuU2 · 1997-09-18 00:00:00 — Varje medlemsstat som avger en förklaring enligt punkt 1 kan angeantingen atta) varje domstol i den staten, mot vars avgöranden det inte finns någoträttsmedel enligt nationell lagstiftning, får begära att Europeiskagemenskapernas domstol meddelar ett förhandsavgörande i ett ärende somuppkommit vid denna domstol och som rör tolkningen av Europolkonventionen, närdomstolen anser att ett beslut i frågan är nödvändigt för att döma i saken,eller att[11]b) varje domstol i den staten får begära att Europeiska gemenskapernasdomstol meddelar ett förhandsavgörande i ett ärende som uppkommit vid dennadomstol och som rör tolkningen av Europolkonventionen, när domstolen anser attett beslut i frågan är nödvändigt för att döma i saken.ARTIKEL 31. Protokollet om Europeiska gemenskapernas domstols stadga och dessrättegångsregler skall tillämpas.2. I enlighet med Europeiska gemenskapernas domstols stadga skall varjemedlemsstat, oavsett om den har avgivit en förklaring enligt artikel 2, harätt att till Europeiska gemenskapernas domstol inkomma med inlagor ochskriftliga yttranden i ärenden som anhängiggjorts vid domstolen enligt artikel1.ARTIKEL 41. Detta protokoll skall antas av medlemsstaterna i enlighet med derasrespektive konstitutionella bestämmelser.2. Medlemsstaterna skall underrätta depositarien när de förfaranden somderas konstitutionella bestämmelser föreskriver för antagande av dettaprotokoll har genomförts liksom vilka förklaringar som har avgivits enligtartikel 2.3. Detta protokoll skall träda i kraft efter den underrättelsesom avses i punkt 2 från den stat, som är medlem i Europeiska unionen närrådet antar den akt som upprättar detta protokoll och som sist genomför dennaformalitet. Protokollet skall emellertid träda i kraft tidigast somEuropolkonventionen.ARTIKEL 51. Detta protokoll skall stå öppet för anslutning för varje stat som blirmedlem i Europeiska unionen.2. Anslutningsinstrumenten skall deponeras hos depositarien.3. Den av Europeiska unionens råd på den anslutande medlemsstatens språkfastställda texten till detta protokoll skall vara giltig.4. I förhållande till en medlemsstat som ansluter sig till detta protokoll,träder detta i kraft efter dagen för deponeringen av dessanslutningsinstrument, eller för ikraftträdandet av detta protokoll,om detta ännu inte hunnit träda i kraft vid utgången av nämnda period omnittio dagar.ARTIKEL 6Varje stat som blir medlem i Europeiska unionen och som ansluter sig tillEuropolkonventionen i enlighet med artikel 46 i denna konvention måstegodkänna bestämmelserna i detta protokoll. **FOOTNOTES**[11]: Avvikande lydelse i prop. 1996/97:164.ARTIKEL 71. Varje medlemsstat som är fördragsslutande part får föreslå ändringar avdetta protokoll. Varje förslag till ändring skall överlämnas tilldepositarien, som skall underrätta rådet om detta.2. Ändringar skall beslutas av rådet som skall rekommendera attmedlemsstaterna antar dem i enlighet med sina respektive konstitutionellabestämmelser.3. De på detta sätt beslutade ändringarna träder i kraft i enlighet medbestämmelserna i artikel 4.ARTIKEL 81. Generalsekreteraren för Europeiska unionens råd skall vara depositarieför detta protokoll.2. Depositarien skall i Europeiska gemenskapernas officiella tidningoffentliggöra underrättelser, instrument och meddelanden som rör dettaprotokollTILL BEVIS PÅ DETTA har undertecknade befullmäktigade ombud undertecknatdetta fördrag.Utfärdat i den i ett enda original på danska, engelska, finska,franska, grekiska, iriska, italienska, nederländska, portugisiska, spanska,svenska och tyska språken, vilka texter är lika giltiga. [12]**FOOTNOTES**[12]: Avvikande lydelse i prop. 1996/97:164.Förklaring till protokollet om förhandsavgörande av Europeiska gemenskapernasdomstol angående tolkningen av EuropolkonventionenKonungariket godkänner Europeiska gemenskapernas domstols behörighetatt meddela förhandsavgöranden om tolkningen av Europolkonventionen på devillkor som anges i artikel 2.2.b i protokollet, vilket innebär att varjesvensk domstol får begära att Europeiska gemenskapernas domstol meddelar ettförhandsavgörande i ett mål eller ärende som uppkommit vid denna domstol ochsom rör tolkningen av Europolkonventionen, när domstolen anser att ett sådantavgörande i frågan är nödvändigt för att avgöra målet eller ärendet.Konstitutionsutskottets yttrande1997/98:KU2yEuropolTill justitieutskottetJustitieutskottet har beslutat bereda konstitutionsutskottettillfälle att yttra sig över proposition 1996/97:164 Europol jämte motioner.Fem motioner har väckts med anledning av propositionen.Utskottet behandlar de delar av propositionen som avser dels Europolsregister med tillhörande motioner, dels frågan om förhandsavgöranden från angående tolkningen av Europolkonventionen.UtskottetPropositionenEuropols målsättning, behörighet, uppgifter m.m.Europolkonventionen antogs av ministerrådet . Genomkonventionen upprättas den europeiska polisbyrån, Europol. Europol är enorganisation som har till främsta uppgift att vara ettkriminalunderrättelseorgan för medlemsstaterna i EU. Som sådant skall Europolvara en knutpunkt för utbyte av information och underrättelser mellanmedlemsstaterna. Europol skall fungera så att medlemsstaterna tillhandahållerEuropol uppgifter främst ur sina . Dessa uppgiftersammanställs och bearbetas samt kompletteras, i en del fall, med uppgifterfrån annat håll och analyseras sedan hos Europol. Underrättelser går tillbakatill medlemsstaternas polismyndigheter som härigenom får ett bättre underlagför sin operativa verksamhet, vilket kan bidra till fler ingripanden mot dentyp av brottslig verksamhet som Europol skall ägna sig åt, dvs. organiserad,internationell kriminalitet av allvarligt slag, främst narkotikahandel menockså annan grov brottslighet.Europol skall alltså verka inom ramen för det mellanstatliga polisiärasamarbetet i EU. Europol skall därvid förbättra effektiviteten hos de behöriganationella myndigheterna (dvs. i första hand polismyndigheterna, men ävent.ex. tullen och andra myndigheter med polisiära befogenheter samt i vissaavseenden åklagarmyndigherna) i medlemsstaterna och förbättra deras samarbetei den förebyggande och brottsbekämpande verksamhet som riktar sig mot denallvarliga internationella brottsligheten.Europol kan tas i anspråk när de faktiska omständigheterna visar att detförekommer en brottslig organisation eller struktur som påverkar två ellerflera medlemsstater och som med hänsyn till brottslighetens omfattning,svårighetsgrad och konsekvenser gör det nödvändigt med ett gemensamt handlandefrån medlemsstaternas sida. Europol är under dessa förutsättningar behörigtatt ägna sig åt informationsutbyte rörande vissa särskilt allvarliga brott.Dessa brott är narkotikahandel, människohandel, olaglig handel med nukleäraoch radioaktiva ämnen, handel med stulna fordon och den brottslighet som ärförknippad med illegala immigrationsnätverk samt, frånkonventionens ikraftträdande, terrorism.Inom ramen för den målsättning och den behörighet som har angivits skallEuropol ha som förstahandsuppgift att underlätta informationsutbytet mellanmedlemsstaterna, att inhämta, sammanställa och analysera information ochunderrättelser, att till medlemsstaterna återföra information ochunderrättelser som berör dem och att genast underrätta dem om upptäcktasamband mellan olika brottsliga gärningar samt att underlätta polisutredningari medlemsstaterna genom att överlämna relevant information som finns hosEuropol.Staternas samarbete inom Europol är uppbyggt kring både nationella ochinternationella beståndsdelar. Inom varje medlemsstat skall det finnas ennationell enhet som skall vara enda förbindelselänk mellan Europol ochmedlemsstaterna. Den nationella enheten har till huvudsaklig uppgift att förseEuropol med de uppgifter som från de nationella polisregistren ellermotsvarande skall överlämnas till Europols olika dataregister och ta emotuppgifter som kommer från Europol och vidarebefordra dessa till de nationellaorganisationer som har polisiära befogenheter eller eljest är behörigamyndigheter enligt konventionen.Varje medlemsland skall enligt konventionen sända minst en sambandsman tillEuropols huvudkontor som skall ligga i i . Sambandsmännen ärde nationella enheternas representanter i Europol. De har till uppgift attpraktiskt genomföra informations- och underrättelseutbytet mellan Europol ochde nationella enheterna samt att samverka med Europols tjänstemän i bl.a.analysarbetet. Såväl de nationella enheterna som sambandsmännen arbetar underrespektive medlemslands nationella lagar och regler. Sambandsmännen är inteanställda av Europol utan av förvaltningarna i sina hemstater.Europol kommer dessutom att ha egna anställda underrättelsetjänstemän ochanalytiker för att utföra det kriminalunderrättelse- och analysarbete somskall vara tyngdpunkten i Europols verksamhet.Europols datasystemDen centrala beståndsdelen i Europol kommer att vara dess databaseradeinformationssystem. Detta skall bestå av ett informationsregister medbegränsat och ämnesmässigt avgränsat innehåll som skall tillåta snabb sökningav vissa personuppgifter. För den analysverksamhet som skall bedrivas avEuropol skall det finnas ett antal arbetsregister av olika varaktighet s.k.analysregister. Dessa kommer att innehålla mer detaljerade uppgifter.Slutligen skall det finnas ett indexregister över analysregistren för attmöjliggöra för bl.a. sambandsmännen att få reda på om det i de pågåendeanalysprojekten finns något av intresse för det innehåller uppgifter om personer som är dömda ellermisstänkta för sådana brott som ligger inom Europols behörighet. Uppgifternakan också avse personer mot vilka det finns graverande omständigheter som geranledning att anta att de kommer att begå brott inom Europolsbehörighetsområde. Denna personkategori innefattar alltså inte misstänkta förett redan begånget brott. De personuppgifter som förekommer är avstandardiserat slag. Det är identifikationsuppgifter som namn, födelsetid ochfödelseort, kön, medborgarskap och vissa signalementsuppgifter. Vidare fårantecknas uppgift om brott och gärningsbeskrivning, tillvägagångssätt, vilkenbrottslig organisation man misstänker att personen i fråga tillhör samtfällande domar. De nämnda uppgifterna är medlemsstaterna skyldiga attutan särskild begäran föra in i informationsregistret från sina egnapolisregister. Ytterligare uppgifter om de nämnda personkategorierna kan påbegäran lämnas till Europol om medlemsstatens lagstiftning tillåter detta.De nationella enheterna, sambandsmännen och vissa anställda i Europol hardirekt tillgång till registret.En av Europols huvuduppgifter är att genomföra analyser som ett led ikriminalunderrättelseverksamheten. Detta innebär att Europol samlar in,bearbetar och drar slutsatser av det insamlade materialet till nytta för enpolisutredning eller en förundersökning. Analyserna skall genomföras iprojektform. Det betyder att ett begränsat antal analytiker och andratjänstemän från Europol samt sambandsmän från de stater som berörs bildar enprojektgrupp. För denna grupp kan, om det behövs, ett arbetsregister(analysfil) läggas upp efter särskilt beslut från . En sådananalysfil utgör gruppens viktigaste arbetsredskap.Konventionen skiljer mellan strategisk analys och analys som har ettoperativt syfte. Den sistnämnda är direkt inriktad mot pågående undersökningeller utredning i ett eller flera länder. Den strategiska analysen innehållerövergripande uppgifter, t.ex. om den allmänna strukturen på viss brottsligheteller om smugglingsvägar för viss narkotika. Den strategiska analyseninnehåller inga personuppgifter.Ett arbetsregister för analysändamål som inrättas i operativt syfte fårinnehålla personuppgifter. I ett sådant får till att börja med förekomma deuppgifter om personer som finns i informationsregistret. Vidare får det förasin uppgifter om vittnen, brottsoffer, kontakter eller medhjälpare och andrapersoner som kan lämna uppgifter om de brott som utreds. I fråga ombrottsoffer får även uppgifter tas in i registret om omständigheterna geranledning anta att en person skulle kunna bli offer för ett brott som liggerinom Europols behörighet.Det är i och för sig också tillåtet att i analysregistren föra inpersonuppgifter av mycket känslig karaktär, t.ex. politisk åskådning, raseller etniskt ursprung, hälsa eller sexuella läggning. Sådana uppgifter fårdock införas endast om det är strikt nödvändigt med hänsyn till ändamålet medanalysen och då bara om de känsliga uppgifterna kompletterar andra redanbefintliga uppgifter om personen i fråga. Det är således inte tillåtet attlägga upp ett register med uppgifter om enbart politisk hemvist eller etnisktursprung. Konventionen förbjuder också att sökning efter personer med ledningenbart av eventuellt registrerade särskilt känsliga personuppgifter sker istrid mot Europols ändamålsbestämmelser. I praktiken innebär detta ett förbudmot selektiv datasökning med exempelvis ras eller politisk åskådning som endasökbegrepp. De nationella enheterna skall, enligt huvudregeln, på Europolsbegäran eller på eget initiativ till Europol översända alla uppgifter somEuropol behöver för att utföra sina arbetsuppgifter. Medlemsstaterna skallemellertid översända uppgifterna endast om bearbetning av dessa förbrottsförebyggande, analys och brottsbekämpning också är tillåten enligt derasnationella lagstiftning.Endast de analytiker som är berörda av det pågående analysarbetet har rättatt föra in och använda uppgifter i analysregistren. Övriga inblandade harnaturligtvis rätt att få del av resultaten av analysen, men de har intetillgång till själva registret, som är ett arbetsredskap enbart föranalytikerna. Sambandsmännen ansvarar för att resultaten av analyserna ocksåkommer medlemsstaternas polismyndigheter eller andra myndigheter med polisiärabefogenheter till del.Inga andra än analytikerna har tillgång till analysregistren. För att dessaregister skall kunna fylla sin funktion som kunskapskälla för i sista handmedlemsstaterna krävs att det finns en förmedlande länk mellan analysregistrenoch sambandsmännen. fyller den funktionen. skallge svar på frågan om det i analysregistren finns uppgifter som berör detnationella polisarbetet i sambandsmannens hemstat utan att registrets innehålleller analysresultatet avslöjas. Sambandsmännen och behöriga Europoltjänstemänhar tillgång till indexregistret.Beträffande den allmänna skyddsnivån för datalagrade uppgifter, och ävensådana icke ADB-baserade uppgifter som finns i registren, gäller attprinciperna i konvention om skydd för enskilda vid automatiskdatabehandling av personuppgifter, den s.k. dataskyddskonventionen från 1981och Europarådsrekommendation om användning av personuppgifter inompolissektorn, skall iakttas också för Europols dataregister. Innan någotutbyte av personuppgifter mellan Europol och medlemsländerna kan ske måsteenligt konventionen även medlemsländerna ha en nivå på sitt integritetsskyddsom minst motsvarar de nämnda Europarådsdokumenten.SekretessEuropol och medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att säkerställaskyddet av de uppgifter som måste vara sekretessbelagda och som samlats in medtillämpning av konventionen eller har utväxlats inom ramen för Europol. Fördetta ändamål skall rådet anta regler om sekretesskydd.Enligt regeringens bedömning krävs inte några nya sekretessregler. Uppgifterfrån Europol skall kunna hållas hemliga i . Eftersom uppgifternahuvudsakligen kommer att inflyta i polisregister eller eljest kommer attanvändas av polisen eller tullen i dess brottsförebyggande, brottsbekämpandeeller brottsutredande verksamhet finns ett antal tillämpligasekretessbestämmelser som bedöms vara tillräckliga. I 5 kap. 1 §sekretesslagen finns regler om sekretess m.m. med hänsyn främst till intressetatt förebygga, uppdaga eller beivra brott, den s.k.förundersökningssekretessen. I 9 kap. 17 § sekretesslagen finnskorresponderande regler till skydd för enskildas integritet när det gälleruppgifter i bl.a. polisregister. Enligt 7 kap. 17 § gäller vidare sekretess iverksamhet som avser förande av eller uttag ur bl.a. register som förs enligtpolisregisterlagen för uppgift som har tillförts registret.Diskretion och tystnadspliktEuropols organ, dess medlemmar, de biträdande direktörerna, Europolstjänstemän, sambandsmännen och varje person, vilka uttryckligen har ålagtsdiskretions- och tystnadsplikt är skyldiga att inte sprida de uppgifter somkommer till deras kännedom under tjänsteutövning eller inom ramen för derasverksamhet till någon obehörig person eller till allmänheten. Diskretions- ochtystnadsplikten kvarstår även efter det att de avslutat sin tjänst, sittanställningsavtal eller sin verksamhet. Varje medlemsstat skall behandla allaöverträdelser av diskretions- eller tystnadsplikten som överträdelser av dessegen lagstiftning om respekten för tystnadsplikten eller regler omsekretessskydd.Att en uppgift är sekretessbelagd innebär enligt svensk rätt atttystnadsplikt råder om densamma. Tystnadsplikten gäller enligt 1 kap. 6 §sekretesslagen för den myndighet där uppgiften är sekretessbelagd och för densom genom anställning eller uppdrag hos myndigheten eller genom tjänsteplikteller på annan liknande grund för det allmännas räkning deltar eller hardeltagit i myndighetens verksamhet och då fått del av uppgiften. Brott mottystnadsplikten medför i princip straffansvar enligt 20 kap. 3 § brottsbalken.Den som omfattas av tystnadsplikt får dock utan att riskera straff, andrasanktioner eller repressalier lämna normalt sekretessbelagda uppgifter förpublicering i tryckt skrift eller i radio eller TV om inte särskilda undantaghar meddelats i lag med stöd av tryckfrihetsförordningen elleryttrandefrihetsgrundlagen. Detta är den principiella innebörden av den s.k.meddelarfriheten som är en av offentlighetsprincipens hörnstenar. De regler isekretesslagen som utgör grunden för den tystnadsplikt som i gällerför uppgifter som härrör från Europol, nämligen huvudsakligen 5 kap. 1 § omförundersökningssekretess och de korresponderande reglerna i 9 kap. 17 § tillskydd för enskilds intresse, 7 kap. 17 § om polisregistersekretess och i vissutsträckning utrikessekretessen i 2 kap. 1 §, omfattas alla helt eller delvisav meddelarfriheten. I alla normala fall kommer alltså tystnadspliktenavseende Europolinformation att vara berörd av meddelarfriheten.Med beaktande av meddelarfriheten, som ju är inskränkt till att gällauppgifter som lämnats för publicering, reglerar sekretesslagen och 20 kap. 3 §brottsbalken den tystnadsplikt rörande sekretessbelagda uppgifter som gällerför anställda i vid deras befattning med uppgifter från Europol,liksom de svenska Europolsambandsmännens befattning med sådana uppgifter.Däremot gäller inte några svenska regler för Europolanställdas befattning medhemliga uppgifter. Det finns alltså ett område inom vilket sekretess ochtystnadsplikt råder enligt Europolkonventionen som inte har direktmotsvarighet i svenska regler om sekretess och tystnadsplikt men inom vilketSverige som medlemstat har åtagit sig att lagföra brott mot desamma som om devore inhemska regler. Regler som i princip motsvarar de nu berörda iEuropolkonventionen finns bl.a. i artikel 194 i Euratomfördraget. IJustitiedepartementets promemoria Europol föreslogs att denna fråga bordelösas i annat sammanhang. Skälen för detta var främst att den har vidareräckvidd än Europolkonventionen och att den rymmer komplicerade rättsfrågor.Regeringen delar denna bedömning. Frågan bör övervägas i annat lämpligtsammanhang.Förhandsavgöranden från EG-domstolenGenom ett tilläggsprotokoll till Europolkonventionen har medlemsstaternasdomstolar getts möjlighet att begära förhandsavgörande från omkonventionens tolkning i de fall en nationell domstol anser att ett sådantavgörande är nödvändigt för att ett pågående mål eller ärende skall kunnaavgöras. Om ett sådant förhandsavgörande lämnas av är detbindande för den nationella domstolen. En medlemsstat får själv bestämma omden skall låta sina domstolar utnyttja denna möjlighet och om detta skall varaobligatoriskt eller frivilligt. Detta skall i så fall tillkännages genom enförklaring till protokollet. I förklaringen skall staten också ange om denönskar ge alla domstolar eller endast de domstolar vilkas domar eller beslutinte kan överklagas rätt att begära förhandsavgörande.Regeringen har undertecknat tilläggsprotokollet och avgett en förklaring sominnebär att godkänner behörighet att meddelaförhandsavgöranden om tolkningen av Europolkonventionen. Enligt förklaringenfår varje svensk domstol begära ett sådant förhandsavgörande, när den bedömeratt ett sådant är nödvändigt för att avgöra ett pågående mål eller ärende.Inför undertecknandet av tilläggsprotokollet och avgivandet av förklaringenhar regeringen samrått med resp. och justitieutskottet.Förklaringen skall betraktas som preliminär, dvs. den måste godkännas avriksdagen för att slutligen kunna tillträdas. Förslag härom lämnas ipropositionen. godkännande av förklaringen innefattar överlämnandeav beslutanderätt till och bör därför ske med tillämpning avregeln i 10 kap. 5 § första stycket regeringsformen.Den bindande kraften hos de förhandsavgöranden som meddelarrörande konventionens tolkning följer av att tilläggsprotokollet har antagitsi enlighet med den beslutsprocedur som gäller för den tredje pelaren, dvs. attalla stater tillträder protokollet. I (artikel L.b) föreskrivsatt gemenskapsrätten skall få visst genomslag i de fall entredjepelarkonvention anförtror åt att meddelaförhandsavgöranden.I motiveringen framhåller regeringen att svensk rätt i de delar som kanberöras av Europolkonventionen i och för sig är utformad på ett sätt som göratt behovet av förhandsavgöranden inte är särskilt påtagligt. Men nylagstiftning och rättspraxis kan medföra att frågor som intekommer under en domstols prövning kan komma att göra det. Ocksåhänsynen till andra länders rättssystem där behovet av förhandsavgöranden kanvara mycket större talar för att svenska domstolar skall få möjlighet attinhämta förhandsavgöranden.Vidare berör regeringen den principiella frågan om bindandeförhandsavgöranden i tolkningsfrågor kan ha sin plats i ett i grundenmellanstatligt samarbete. Regeringen påminner om att de regler som föreskrivsi konventionerna måste genomföras av varje medlemsstat i enlighet med dessinterna lagstiftningsprocedur. I varje mellanstatlig konvention måste särskiltbestämmas om medlemsstaterna är villiga att underkasta sig rättsligakontrollmekanismer och i så fall i vilken form. Dessa förhållanden utgör deviktigaste skillnaderna mellan gemenskapsrätten enligt EG-fördragen och demellanstatliga delarna av och utgör därigenom den verkligaskiljelinjen mellan överstatlighet och mellanstatlighet.Enligt svensk rätt måste regler som följer av internationella åtagandeninförlivas i den svenska rättsordningen för att bli gällande här. Denmöjlighet för svenska domstolar att begära förhandsavgörande om tolkningen aven mellanstatlig konvention som den svenska förklaringen i anslutning tilltilläggsprotokollet till Europolkonventionen medför bör alltså införlivas isvensk rätt genom lag.I propositionen föreslås denna lag få generell räckvidd så att svenskadomstolar ges möjlighet att begära förhandsavgöranden från omtolkning av bestämmelser i som kan komma atttillträda. Lagen skall kompletteras med ett tillkännagivande från regeringenom vilka konventioner som avses och vilka villkor som gäller.Regeringen anför att det finns skäl att, när nu frågan om lagstiftning medanledning av förhandsavgöranden behandlas, även ta hänsyn till andrakonventioner inom den tredje pelaren eller eljest inom EU:s ram. Det finns ettantal sådana konventioner som har undertecknats av medlemsstaterna och därfrågan om roll står på dagordningen på samma sätt som förEuropolkonventionen. Vad gäller tredjepelarkonventioner kopplar, som ovannämnts, samman tredjepelarsamarbetet med gemenskapsrätten. Andrakonventioner saknar denna direkta fördragsmässiga koppling mellankonventionsrätt och gemenskapsrätt på detta område.