bet · GK01JuU6 · 1997-01-30 00:00:00 — Enligt utskottets mening bör det blien viktig uppgift för att ansvara för utredningar omkvalificerad miljöbrottslighet. Utskottet utgår från att miljöbrottsfrågornabeaktas i erforderlig utsträckning i arbetet med att inrättaEkobrottsmyndigheten. Något särskilt uttalande härom från sidaerfordras inte. Motionerna Ju11, Ju13, Ju918, Ju926 och Jo727 får med detanförda anses vara tillgodosedda, och de avstyrks.I detta sammanhang behandlar utskottet också motion Ju926 (mp) i vilkenanförs att det är nödvändigt att ett antal åklagare specialutbildas till?miljöåklagare?.Utskottet har inhämtat att sex åklagare har deltagit i en sju veckorlång utbildning i miljörelaterad brottslighet i regi. I varjeåklagardistrikt finns numera åklagare som har genomgått denna utbildning.Härutöver har Riksåklagaren genomfört en tredagars grundkurs ommiljöbrottslighet för ett tjugotal åklagare verksamma på kammarnivå. Enliknande kurs planeras . Sammanlagt finns nu enligtvad utskottet inhämtat från Riksåklagaren ett fyrtiotal åklagare i landet medsärskild kompetens på miljöbrottsområdet.Utskottet utgår från att det inom åklagarväsendet ägnas tillbörliguppmärksamhet åt utbildningsinsatser på miljöbrottsområdet. Frågan är, somnyss nämnts, också aktualiserad genom inrättandet av . Detsaknas skäl för att ta något initiativ med anledning av motionJu926, och den avstyrks.Resurs- och kompetensfrågorI motion Ju12 (m) framhålls, mot bakgrund av regeringens budgetförslag,behovet av tillräckligt många välutbildade poliser och åklagare som kan ägnasig åt ekobrottsutredningar. Det påtalas också att brottsutredningarna behövertillföras ytterligare expertis, bl.a. konkursförvaltare och revisorer.Myndigheterna har tillförts betydande resurser förbekämpning av ekonomisk brottslighet. Polisen och åklagarväsendet disponerarenligt vad utskottet inhämtat i runda tal följande personalresurser medinriktning på denna brottslighet:- 380 poliser (utredare vid ekorotlarna)- 50 ekonomer inom polisen- 50 andra tjänstemän inom polisen- 80 åklagare (jämte ett antal åklagare som till mindre del arbetar medekobrott, motsvarande ca 20 årsarbetskrafter)- 10 ekonomer inom åklagarväsendet.Härutöver arbetar poliser i den lokala organisationen med mindre kompliceradeutredningar rörande t.ex. skattebrott och bokföringsbrott. Det är svårt attuppskatta omfattningen av detta arbete eftersom dessa poliser även utrederannan brottslighet.I detta sammanhang kan också nämnas att Riksåklagaren och Rikspolisstyrelseni en gemensam skrivelse till regeringen redovisade delsförekomsten av arbetsbalanser vad gäller ekonomisk brottslighet, dels åtgärderför att komma till rätta med arbetsläget på kort sikt. Redovisningen varresultatet av ett regeringsuppdrag. I skrivelsen anges balansen avekobrottsärenden till över 6 000 vilket ansågs oacceptabelt. En gemensamaktion borde därför drivas inom polisen och åklagarväsendet medsyfte att i förening avarbeta balansen. Detta skulle kunna ske genom etttemporärt resurstillskott på . Av skrivelsen framgåratt Riksåklagaren och med de angivna resurserna ansåg attdet skall vara möjligt att avarbeta av balanserna.I ett beslut uppdrog regeringen därefter åt Riksåklagaren,och samtliga länsstyrelser att gemensamt organisera ochgenomföra ett projekt i syfte att väsentligen minska antalet balanseradeekobrottsärenden vid åklagar- och polismyndigheterna. Projektet skullegenomföras inom befintliga ekonomiska ramar. Härvid erinrade regeringen om attåklagar- och polisväsendena för budgetåren 1993/94-1995/96 tillförts betydandemedel för särskilda satsningar på i huvudsak ekobrottsområdet.Av beslutet framgår att regeringen i regleringsbreven för budgetåren 1993/94och 1994/95 tilldelade sammanlagt förolika satsningar mot bl.a. ekonomisk brottslighet. Åklagarväsendet tillfördesför /95 för att möjliggöra en ökadsatsning mot den ekonomiska brottsligheten och för /96ytterligare för bl.a. en intensifiering och en fortsattsatsning mot ekobrottslighet.Inom anslaget för (A1) har för särskilt avsatts50 för den centrala enheten mot ekonomisk brottslighet, för delönekostnader som följer av plan för en storstadssatsningsamt för åtgärder beträffande ekorotlar utanför storstäderna. Vidare skallöverskottet för /96 på ramposten B 1.3 Ekonomisk brottslighet,som uppgick till , användas mot ekobrottsligheten.I skrivelsen (s. 12 f) redogör regeringen för olika kompetenshöjandeåtgärder på ekobrottsområdet. Regeringen framhåller att den i juni 1995uppdrog åt , Riksåklagaren, ,, och atti samverkan planera och genomföra utbildningsinsatser för att höja kompetenseninom domstols-väsendet, åklagarväsendet, polisväsendet, ,skatteförvaltningen och exekutionsväsendet när det gäller bekämpning avekonomisk brottslighet. Arbetet samordnas av Riksåklagaren.Som en följd av kompetenshöjningsuppdraget har de berörda myndigheternainfört en rad nya kurser av varierande längd rörande bekämpning av ekonomiskbrottslighet. Flertalet kurser har inletts . För åklagarväsendetsdel har införts en grundläggande ekoutbildning . Utbildningenriktar sig inte till ekoåklagare utan skall genomgås av samtliga åklagare.Inom polisen har införts en grundläggande ekoutbildning förkriminalpoliser som utreder ekobrottmål men som inte tjänstgör vid ekorotel.Genom dessa utbildningsinsatser blir åklagarväsendet och polisen enligtregeringen bättre rustade att handlägga enklare ekobrottmål i den lokalaorganisationen. För ekoåklagare har införts en tredagarsutbildning iaktiebolagskunskap i regi av Patent- och registreringsverket.Inom polisen har omfattande utbildningsinsatser gjorts vid ekorotlarna under1995 och 1996. Polisens utbildning av ekoutredare förnyas helt fr.o.m. 1997.Rekryteringen till den nya utbildningen görs generellt sett på ett relativttidigt stadium i polismanskarriären. De blivande ekoutredarna kommer attutbildas av . Under den tiden varvasutbildning vid med självstudier och tjänstgöring vidpolismyndighet. har utarbetat ett förslag till ny ekoutbildningsom i vissa delar också är öppen för deltagare från olika samverkandemyndigheter.Även inom bl.a. Domstolsväsendet och har vidtagitsutbildningsinsatser rörande ekobrottslighet.I skrivelsen anför regeringen vidare att det kommer att inrättas ettutbildningsråd med företrädare för de samverkande myndigheterna. Rådetshuvuduppgifter blir att se till att myndigheterna håller en hög och jämnkompetensnivå inom ekobrottsområdet. En årlig utbildningskatalog skall ges utgenom utbildningsrådets försorg. Kompetensprofiler för ekopersonal skallupprättas av myndigheterna för att tjäna som underlag när utbildningsbehovetför respektive yrkesgrupp skall bedömas.Ekobrottsberedningen har lagt fram ett principförslag om att det skall blimöjligt att direktrekrytera ekonomer och andra specialister till polisyrketför arbete som ekobrottsutredare (1996:1 s. 281 f). Frågor om engenomgripande reformering av polisrekrytering och polisutbildning behandlas aven arbetsgrupp inom . I en delrapport (Ds 1996:11) hargruppen redovisat förslag som bl.a. innebär att direktrekrytering av personermed olika slag av specialistkompetens till polisyrket blir möjlig. Det blirenligt vad som anförs i skrivelsen nu en uppgift för att,med utgångspunkt i arbetsgruppens förslag och remissyttrandena över dessa,detaljplanera en ny grundutbildning av poliser.Utskottet har, som tidigare nämnts, i sitt betänkande med anledning avregeringens förslag till statsbudget för instämt i regeringensuttalande att bekämpandet av den ekonomiska brottsligheten skall vara ettprioriterat område inom polisverksamheten (se 1996/97:JuU1). Det ankommer påpolisväsendet att se till att erforderliga resurser avsätts för deprioriterade uppgifterna. Det är också en uppgift för polisen att se till attpersonalen har den utbildning och bakgrund i övrigt som krävs för arbetetsutförande. Utskottet konstaterar att polis- och åklagarväsendet genominrättandet av kommer att få utökade möjligheter attbekämpa den ekonomiska brottsligheten. Vidare vidtas nu åtgärder för attförbättra kunskapsnivån inom polisen när det gäller utredning av ekonomiskbrottslighet och för att öka polisens möjlighet att ta hjälp av utomståendeexpertis. Utskottet anser mot den angivna bakgrunden att det saknas skäl förriksdagen att vidta någon åtgärd med anledning av motion Ju12, och denavstyrks.En skattekriminalorganisationEkobrottsberedningen har redovisat ett principförslag om en ny organisationför utredning av skattebrottmål som innebär att det byggs upp enskattekriminalorganisation med särskilda enheter vid skattemyndigheterna (Ds1996:1 s. 235 f). Förslaget har sin förebild bl.a. i dentullkriminalverksamhet som finns inom område beträffande mål omvarusmuggling. Beredningens förslag innebär att förundersökning skall kunnabedrivas vid särskilda skattekriminalenheter under ledning av åklagare vidEkobrottsmyndigheten eller de allmänna åklagarmyndigheterna.En majoritet av remissinstanserna, bl.a. , Riksåklagaren,och , tillstyrkte förslaget eller förordadeatt frågan skulle utredas ytterligare. Till dem som avstyrkte eller varskeptiska till förslaget hörde JO.I den nu aktuella skrivelsen anför regeringen (s. 7 och 10) att det, närEkobrottsmyndigheten har inrättats, kan förutses att skattemyndigheternakommer att ges nya uppgifter vid brottsutredningar inom skatteområdet genominförandet av s.k. skattekriminalverksamhet. Detaljförslag av den innebördenkommer att läggas fram av Ekobrottsberedningen. Efter beslut avstatsmakterna bör skattekriminalverksamheten enligt vad som anförs iskrivelsen kunna införas med början under år 1998.Här kan nämnas att regeringen har tillsatt en utredare meduppgift att bl.a. överväga vilka register som en skattekriminal kan behövasamt skattekriminalens behov av tillgång till uppgifter hos andra myndigheter(dir. 1996:89).I motion Ju11 (kd) tas avstånd från regeringens tankar på att inrätta enskattekriminalorganisation. Motionären menar att det i inte finnsnågon tradition med en liknande organisation och att rättssäkerheten kräveratt enbart polisen ges de befogenheter som erfordras för att utreda brott.Det fiskala utredningsförfarandet regleras i bl.a. taxeringsförfattningarna.Det syftar till att ta fram underlag för en korrekt beskattning. Till sinhjälp har myndigheterna befogenhet att, under vissa noga lagregleradeförutsättningar, använda revision och olika slag av administrativa tvångsmedelsåsom eftersökande och omhändertagande av handling eller försegling av lokal.Brottsutredningsförfarandet regleras i . Det syftar till attta fram underlag för bl.a. åklagarens ställningstagande till om åtal skallväckas. Till sin hjälp har myndigheterna befogenhet att, under i lag angivnaförutsättningar, använda vissa straffprocessuella tvångsmedel.I sammanhanget kan nämnas att, vid brott mot varusmugglingslagen (1960:418),förundersökning får inledas av en tullmyndighet. Som förundersökningsledarefungerar i dessa fall tulltjänstemän med särskilda förordnanden.Varusmugglingslagen innehåller också regler om straffprocessuella tvångsmedel,nämligen beslag, husrannsakan, kroppsvisitation och ytlig kroppsbesiktning,som kan beslutas av tulltjänsteman.Ett karaktäristiskt inslag i det fiskala utredningsförfarandet är att denskattskyldige har en uppgiftsskyldighet och sanningsplikt i förhållande tillmyndigheten. I brottsutredningen är det annorlunda. Den misstänkte behöverinte yttra sig eller medverka till utredningens bedrivande på något annatsätt. Den misstänkte kan också fara med osanning utan att riskera någonsanktion för detta.I sammanhanget kan också nämnas att nyligenpublicerat en promemoria (BRÅ-PM 1996:5) Ekonomisk brottslighet - denrättsliga processen.I promemorian förs fram förslag som syftar till att effektiviseraförundersökningsförfarandet och rättegången. Det handlar t.ex. om att geåklagaren full kontroll över utredningsresurserna i ekomål och att låtaskattemyndigheterna ensamma svara för förundersökningarna i skattebrottmål.Utskottet konstaterar att det finns ett flertal frågor av såväl principiellsom mera praktisk natur som måste övervägas noga innan en organisation medskattekriminalverksamhet kan införas. Det saknas enligt utskottets mening skälför att i detta sammanhang närmare analysera eller ta ställning tilldessa frågor. Motion Ju11 avstyrks.Domstolarnas roll i ekobrottsbekämpningenRegeringens strategi innebär att styrning och uppföljning av myndigheternasåtgärder mot den ekonomiska brottsligheten skall bli effektivare. Regeringenhar i det syftet, som framgått ovan, utfärdat myndighetsövergripandemål och riktlinjer för myndigheternas åtgärder mot den ekonomiskabrottsligheten, som gäller generellt för de berörda myndigheterna. Demyndigheter som i första hand avses är åklagarväsendet, polisen,skatteförvaltningen, exekutionsväsendet, och länsstyrelserna.Domstolsväsendet berörs såvitt gäller administrativa frågor somkompetensutveckling, och och Riksåklagaren har fått i uppdragatt utveckla former för en snabb och rationell hantering av stora ekobrottmål.Uppdraget skall redovisas före utgången av år 1997.I den ovan nämnda promemorian från BRÅ föreslås bl.a. att möjligheten tillmer än en juristdomare i komplicerade mål oftare bör utnyttjas. Likaså börmöjligheten att hålla skriftlig förberedelse i brottmål oftare komma tillanvändning.I motion Ju12 (m) hävdas att det är principiellt felaktigt att låtadomstols-väsendet omfattas av de av regeringen utfärdade målen ochriktlinjerna på ekobrottsområdet. Enligt motionärerna är domstolarnas uppgift,till skillnad från polis- och åklagarväsendet, inte begränsad till attuppfylla samhällets kriminalpolitiska mål och prioriteringar. Domstolarna är istället kärnan i rättsstaten och utgör ytterst den enskilde medborgarens värnmot en stark statsmakt. Motionärerna har, som det får förstås, farhågor om attdomstolarnas självständighet skulle kunna äventyras av regeringens beslutademål och riktlinjer för myndigheterna när det gäller ekonomisk brottslighet.Detta föranleder utskottet att mycket bestämt framhålla att målen ochriktlinjerna självfallet inte får innebära ingrepp i domstolarnassjälvständighet och integritet när det gäller den dömande verksamheten. Att såinte blir fallet är en rättssäkerhetsfråga av stor vikt som bör ägnas särskilduppmärksamhet i detta sammanhang; här kan dock utskottet konstatera attregeringens mål och riktlinjer endast berör domstolarnas verksamhet när detgäller vissa administrativa frågor såsom kompetensutveckling och planering avverksamheten. När det gäller brottmål som måste behandlas med förtur finnssärskilda regler i rättegångsbalken.Här bör dock enligt utskottets mening påpekas den problematik somsammanhänger med gränsdragningen mellan dömande och administrativ verksamhet.Utskottet förutsätter att regeringen har sin uppmärksamhet riktad på detta idet fortsatta arbetet. Utskottet utgår också från att domstolarna själva harförutsättningar att tillse att ifrågavarande gränser inte överskrids.Utskottet anser mot denna bakgrund att det inte är nödvändigt med ett särskiltriksdagsuttalande i frågan. Utskottet avstyrker bifall till motion Ju12 i nubehandlad del.Vissa skattefrågorSkatteflykt, m.m.Beskattningssystemet bygger på kontrolluppgifter och uppgifter lämnade isjälvdeklarationerna. Uppgiftsskyldigheten och kontrollen av attuppgiftsskyldigheten fullgörs är basen för en effektiv och likformigbeskattning. Ändamålsenliga regler om uppgiftsskyldighet och en effektivskattekontroll är dock inte alltid tillräckligt för att garantera attskattebördan fördelas mellan de skattskyldiga på det sätt som förutsätts i demateriella skattereglerna. Olika former av skatteflyktstransaktioner kanmedföra att de materiella skattereglerna sätts ur spel. Genom olika lagreglerhar statsmakterna försökt att komma åt sådana förfaranden.År 1980 infördes en lag mot skatteflykt (prop. 1980/81:17, SkU8, rskr. 27,SFS 1980:865). Lagstiftningen tog sikte på sådana skatteflyktsförfaranden sominnebär att den skattskyldige vid genomförandet av ekonomiska affärer skaffarsig skatteförmåner som inte är avsedda av lagstiftaren genom att användaförfaranden som från kommersiella och liknande synpunkter utgör omvägar. Lagentidsbegränsades till att gälla rättshandlingar som företogs under åren 1981t.o.m. Tidsbegränsningen motiverades med att lagen mot slutet avfemårsperioden skulle utvärderas från rättssäkerhetssynpunkt och kunnaomprövas. utvidgades lagens tillämpningsområde till att ävengälla förfaranden som, utan att kunna karakteriseras som omvägar, tillkommituteslutande för att den skattskyldige skall uppnå skatteförmåner (prop.1982/83:84, SkU20, rskr. 139, SFS 1983:75). Lagens giltighetstid förlängdes iolika omgångar t.o.m. utgången av år 1993.Lagen har varit föremål för en översyn av Skatteflyktsutredningen.Utredningens betänkande (SOU 1989:81) Ny generalklausul mot skatteflyktföranledde dock inte några ändringar i lagstiftningen.Skatteflyktslagen upphävdes fr.o.m. på förslag av denborgerliga regeringen (prop. 1992/93:127, SkU14, rskr. 148, SFS 1992:1600). Deskäl som anfördes för att avskaffa lagen var främst rättssäkerhetsaspekter.Det anfördes att lagen stärkte det allmännas ställning gentemot den enskildepå ett orimligt sätt samt att den medförde svårigheter för den enskilde attbedöma skattekonsekvenserna av olika rättshandlingar.Regeringen tillkallade en kommitté för att utforma en nylagstiftning mot skatteflykt (dir. 1995:11). Kommittén skulle enligt sinadirektiv beakta de erfarenheter som har vunnits vid tillämpningen av den gamlalagen. En sammanvägning skulle göras av rättssäkerhetssynpunkter och behovetav effektiva medel mot skatteflykt. Kommittén antog namnet 1995 årsskatteflyktskommitté.I avvaktan på resultatet av utredningens arbete beslöt (prop. 1994/95:209, SkU30, rskr. 348), med en teknisk justering, attåterinföra den upphävda lagen fr.o.m. . I lagstiftningsärendetanförde skatteutskottet att det ansåg att de skäl som den borgerligaregeringen anfört till stöd för att avskaffa skatteflyktslagen inte varhållbara. Utskottet instämde också i regeringens uppfattning att någranegativa effekter av lagen inte har kunnat påvisas, och att lagen haft enväsentlig preventiv funktion och utgjort ett betydelsefullt redskap för attförhindra skatteflyktsförfaranden.Skatteflyktskommittén har lämnat vissa förslag i betänkandet (SOU 1996:44)Översyn av skatteflyktslagen, Reformerat förhandsbesked. I betänkandetföreslås en ny generalklausul som har sin utgångspunkt i den nuvarandelagstiftningen. Kommittén har betonat att en effektivisering av lagstiftningenom skatteflykt inte får ske på bekostnad av kraven på rättssäkerhet ochförutsebarhet. En avgörande utgångspunkt vid utformningen av en nygeneralklausul har varit att en rimlig avvägning mellan effektivitetskravetoch kravet på förutsebarhet uppnås. Betänkandet remissbehandlas förnärvarande, och regeringen har inriktningen att en proposition grundad påförslaget kan läggas fram för våren 1997.I motion Ju12 (m) tas avstånd från tanken på en utvidgad skatteflyktslag.Utskottet avstyrkte i sitt av godkända betänkande enliknande motion under hänvisning till att fattat beslut omåterinförande av lagen om skatteflykt (1994/95:JuU25, rskr. 412).Innevarande höst har även skatteutskottet tagit ställning till ett liknandemotionsyrkande. avstyrkte bifall till motionen. I sinmotivering anför skatteutskottet att det ser mycket allvarligt på denekonomiska brottslighetens utbredning. Utskottet understryker behovet av ettkraftfullt och målmedvetet agerande från regeringens sida ochskatteförvaltningens centrala roll i sammanhanget. I sammanhanget påpekarutskottet att förbättrad lagstiftning och andra metoder givetvis också börutnyttjas i kampen mot den ekonomiska brottsligheten och hänvisar till att nyaregler om skatteflykt är under övervägande i . Det betonasockså att rimliga rättssäkerhetsaspekter givetvis bör beaktas när det gällerny lagstiftning på de berörda områdena, och utskottet utgår från attregeringen är medveten om detta. Något uttalande härom behövs således inte ocheftersom utskottet inte heller var villigt att medverka till att slopa den nugällande generalklausulen eller föregripa regeringens förslag till nylagstiftning avstyrktes bifall till de berörda motionsyrkandena(1996/97:SkU1).Justitieutskottet vill i likhet med vad regeringen anfört i sin strategi motden ekonomiska brottsligheten uttala att en generalklausul mot skatteflykt haren viktig funktion inte minst som en spärr mot osunda transaktioner igränslandet mot ekonomisk brottslighet. Utskottet delar dock skatteutskottetsuppfattning att det saknas anledning att föregripa det pågåendeutredningsarbetet. I likhet med vad skatteutskottet anfört måste rimligarättssäkerhetsaspekter givetvis beaktas i det arbetet. berörd del av motionJu12 avstyrks.Skattekontroll m.m.Den dåvarande regeringen tillkallade en kommitté för att se överrättssäkerheten vid beskattningen (dir. 1992:27) Rättssäkerhetskommittén.Kommittén lade fram betänkandet (SOU 1993:62) Rättssäkerheten vidbeskattningen. Betänkandet lades till grund för genomgripande lag- ändringar(prop. 1993/94:151, SkU31, rskr. 335) som trädde i kraft den 1 juli 1994.Bevissäkringslagen (1975:1027) för skatte- och avgiftsprocessen upphävdes ochersattes med en ny lag, lagen (1994:466) om särskilda tvångsåtgärder ibeskattningsförfarandet. Revisionsreglerna ändrades i väsentliga avseenden,bl.a. genom att möjligheten att besluta om s.k. tredjemansrevision slopadesoch ersattes av en kontrolluppgiftsskyldighet och genom att reglerna omefterkontroll i tullagen (1987:1065) utformades efter mönster av motsvarandebestämmelser i taxeringslagen (1990:324). Vidare ändrades bl.a. lagen(1978:880) om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter samt lagen(1989:479) om ersättning för kostnader i ärenden och mål om skatt, m.m.Skatteflyktskommittén har enligt sina direktiv haft i uppdrag att ompröva denya reglerna mot bakgrund av de erfarenheter som vunnits under den tidlagstiftningen varit i kraft och föreslå de lagändringar som behövs för att fåen ändamålsenlig lagstiftning på kontrollområdet. Därvid skall intresset avatt skatte- och tullmyndigheterna har instrument till sitt förfogande för attutöva en effektiv kontroll av att skatte- respektive tullagstiftningenefterlevs sammanvägas med kravet att lagstiftningen tillgodoser rimligarättssäkerhetsgarantier.I sitt delbetänkande (SOU 1996:79) Översyn av revisionsreglerna lämnarSkatteflyktskommittén åtskilliga förslag för att förbättra skattekontrollen.Det föreslås att revision skall få företas för kontroll av det löpandebeskattningsårets eller den löpande periodens räkenskaper och andrahandlingar. Vidare föreslås också att regler om s.k. tredjemansrevisionåterinförs och att det åter skall bli möjligt att genomföra s.k.överraskningsrevision, dvs. revision som genomförs utan föregåendeunderrättelse till den som skall revideras. Regler av denna innebörd fannstidigare men upphävdes, som framgått ovan, . Kommittén har funnit attdetta har gått ut över kontrollens effektivitet.Betänkandet har remissbehandlats och övervägs nu i medinriktning på att ett förslag skall föreläggas under våren 1997.I motion Ju12 (m) yrkas att reglerna om tredjemansrevision inte skallåterinföras eftersom sådana regler står i strid med grundlägganderättsstatliga principer. I motion Ju14 (v) framförs å andra sidan åsikten attskattemyndigheterna bör få möjlighet att genomföraöverraskningsrevisioner och legitimationskontroll i syfte att effektiviseraskattekontrollen.Riksdagen har under innevarande höst avstyrkt bifall till liknande motioner(1996/97:SkU1) under motivering att regeringens förslag till ny lagstiftninginte bör föregripas.Utskottet vill inledningsvis erinra om, i likhet med vad skatteutskottetanförde i ett ärende (1994/95:SkU30), att enighet råder om att denenskildes berättigade krav på rättssäkerhet vid beskattningen skalltillgodoses.