bet · GK01BoU12 · 1997-03-11 00:00:00 — Utskottet menade att man genom att görafastighetsägare liksom föräldrar och andra boende medvetna om detta bordekunna skapa bättre förutsättningar för en ökad barnsäkerhet.Som ett led i arbetet med att öka medvetenheten om vilka åtgärder som börvidtas för att öka barnsäkerheten i byggnaderna och deras närmaste omgivninggav ut en handbok i ämnet. Boken handlar om hur man kanplanera, utforma och underhålla byggnaderna för att förebygga att barn skadasgenom olycksfall. I handboken ges goda exempel på hur byggnader ochinredningsdetaljer kan utformas barnsäkert. Den ger också en översikt övervilka lagar och regler som gäller för barnsäkerheten i och kring byggnader.Boken om barnsäkerhet i byggnader har fått ett positivt bemötande i fackpressoch hos olika avnämargrupper.Bostadsutskottet anser att det är viktigt att de erfarenheter som vunnits ombarnsäkerhet i byggnader och som sammanställts ibl.a. skrift ges en bred spridning. Det är angeläget att allaberörda parter i lämpliga sammanhang ges information om vilka krav som finns igällande regler men även om vad som enkelt kan åstadkommas på frivillig basis.Vad gäller insatserna från bostadsföretag och bostadsförvaltare kan sannoliktgoda resultat uppnås utan större merkostnader om barnsäkerhetsfrågornaintegreras i de normala förvaltningsrutinerna och beaktas vid alla ändringar ibyggnader. Som exempel på sådana insatser kan nämnas att SABO-företagensärskilt tagit in frågorna om barnsäkerhet i sina besiktningsprotokoll förbostadslägenheter.Vad gäller åtgärder i äldre bostäder utan tillräckliga säkerhetsanordningarbör inte minst föräldraansvaret understrykas. Sannolikt handlar det även idetta fall i hög grad om att nå ut med information om vilka åtgärder somenkelt kan vidtas för att minska olycksrisken. SABO-företagen har exempelvistagit upp råd om barnsäkerhet i de broschyrer med botips som delas ut tillhyresgästerna. Det är angeläget att flera olika vägar prövas för att nå ut medinformationen till barnfamiljer och andra grupper. Vissa kommuner har utformatsärskilda program för att förebygga olycksfall. Riktad information tillnyblivna föräldrar har sannolikt också god effekt.Utskottet anser mot bakgrund av vad ovan anförts att frågan om barnsäkerheti byggnader bör ges en fortsatt hög prioritet och att särskild vikt bör läggaspå breda informationsinsatser. För att dessa insatser skall få största möjligagenomslag bör en samordning ske mellan olika myndigheter, organisationer ochföretag som har ett särskilt ansvar eller intresse för barnsäkerhetsfrågorna.Det bör ankomma på regeringen att närmare överväga i vilka sammanhang dessainsatser bör aktualiseras.Vad utskottet ovan anfört om barnsäkerhet i byggnader med anledning avmotionerna 1996/97:Bo523 (s) och 1996/97:Bo531 (v) yrkande 5 bör somsin mening ge regeringen till känna.BrandvarnareFörslag om att krav på brandvarnare skall införas i byggreglerna förs fram itre motioner. Gemensamt för motionerna är att i dem framhålls behovet ochvärdet av att brandvarnare installeras. Inte minst betonas den ökade säkerhetsom uppnås för de boende.I motion 1996/97:Bo217 (s) förordas att kravet på installation avbrandvaranre skall gälla såväl befintliga som nytillkommande bostäder.Förslaget i motion 1996/97:Bo510 (s) innebär att krav på brandvarnare skallställas vid nybyggnad samt vid renovering och tillbyggnad. Enligt motion1996/97: Bo515 (s) bör kravet omfatta nyproduktion av bostäder och offentligalokaler.Utskottet delar vad som i motionerna anförts om värdet av att brandvarnareinstalleras i såväl bostäder som i lokaler där människor vistas. Förutom attväl fungerande brandvarnare kan medverka till att rädda liv och förhindra attmänniskor skadas kan de förhindra att ekonomiska värden går förlorade. Det ärsålunda viktigt både för den enskilde och för samhället att brandvarnareinstalleras och dessutom underhålls. Undersökningar visar också attbrandvarnare i betydande utsträckning har installerats i våra bostäder.Omkring 75 % av hushållen beräknas ha brandvarnare. Andelen är väsentligthögre i småhus än i flerbostadshus.Frågan om installation av brandvarnare i bostäder har på regeringens uppdragutretts av . Det senaste uppdraget redovisades avverket . förordade härvid att det vid ny- och tillbyggnadskulle ställas krav på installation av nätanslutna brandvarnare. Däremotföreslogs inte något obligatorium i fråga om den befintliga bebyggelsen. Ettförslag till ändring av byggreglerna som innebär att bostäder vid ny- ochtillbyggnad skall förses med nätanslutna brandvarnare har nyligenremissbehandlats och bearbetas nu av verket.Utskottet har tidigare uttalat att även om brandvarnare har installerats ibetydande delar av bostadsbeståndet är detta inte tillräckligt. Utskottetsställningstagande i denna del står fast. Vikten av att alla hem och lokalerdär människor vistas utrustas med brandvarnare kan enligt utskottets meninginte nog betonas. Det av nu remitterade förslaget till skärpta kravpå brandvarnare är också ett uttryck för denna uppfattning.Även vid ett genomförande av det nu remitterade förslaget återstår dock attöka förekomsten av brandvarnare i det befintliga bostadsbeståndet. mening bör detta i första hand åstadkommas genom en intensifieradinformation till de boende. Ansvaret för informationen får i första hand ansesåvila regeringen och . vill utskottet framhålla det ansvarsom inte minst fastighetsägare och försäkringsbolag har för att brandskyddetförbättras. Utan att binda formerna för den nu förordade informationen villutskottet mot bakgrund härav peka på de möjligheter till gemensamma ellersamordnade insatser mellan intressenterna som rimligen bör finnas.Vad utskottet nu med anslutning till förslagen i motionerna 1996/97: Bo217(s), 1996/97:Bo510 (s) samt 1996/97:Bo515 (s) förordat om installation avbrandvarnare bör som sin mening ge regeringen till känna.Säkerheten vid bad- och simanläggningarSom en del i strävandena att förebygga badolyckor såväl inom- som utomhusförordas i motion 1996/97:Bo415 (kd) en rad åtgärder. Med hänvisning tillolyckor som inträffat i s.k. äventyrsbad förordas i motionens yrkande 2 attansvaret för tillsynen av säkerheten vid bad- och simanläggningar klarläggs. Iyrkande 3 föreslås dessutom att ett system med auktoriserade badvakter skallinföras. Slutligen förordas i motionens yrkande 4 att skall tainitiativ till enhetliga regler inom EU i fråga om säkerheten vid badplatser.Att säkerheten vid bad- och simanläggningar skall var mycket god äroomstritt. Utskottet delar sålunda uppfattningen att den som använder en sim-eller badanläggning skall kunna räkna med att detta skall kunna ske på ettsäkert sätt - detta oavsett om det är inom- eller utomhus. När det gälleranläggningens tekniska utförande gäller också de generella krav på säkerhetsom följer av bestämmelserna i (PBL) samt lagen omtekniska egenskapskrav på byggnader (BVL). Av med stöd häravutfärdade byggregler framgår också att bassänger och motsvarande anläggningarpå tomtmark skall utformas med ett tillfredsställande skydd mot barn-olycksfall. I fråga om plaskdammar eller motsvarande mindre anläggningar medett maximalt vattendjup på 0,2 m krävs dock inte något sådant skydd. Vidaregäller att bassängers utloppsöppningar skall utformas så att risken förpersonskador begränsas. Av 3 kap. 5 § ordningslagen framgår dessutom attbassänger m.m. skall ha erforderliga säkerhetsanordningar och att skyddet motbarnolycksfall särskilt skall beaktas.Som redovisats ovan ställs det övergripande krav på att bad- ochsimanläggningar skall vara i teknisk mening säkra för dem som använder dem.Det kan naturligtvis alltid hävdas att säkerheten i detta avseende kan höjasytterligare. Utskottet är dock inte berett att på de i motionen angivnagrunderna förorda ändringar i dagens bestämmelser. Det får dock förutsättasatt frågan ägnas fortsatt uppmärksamhet från regering och berörda myndigheter.Särskilt gäller detta med avseende på risken för barnolycksfall. Utskottetvill här erinra om sina tidigare ställningstaganden avseende säkerheten förbarn i vår fysiska miljö.Ett ytterligare sätt att förbättra säkerheten är att komplettera dettekniska skyddet med andra insatser som ökad tillsyn t.ex. med hjälp avbadvakter eller annan personal. I anslutning härtill kan det naturligtvisockså vara aktuellt att kräva viss kompetens av den personal som har att svaraför tillsynen. I vilken utsträckning tillsynspersonal erfordras vid en sim-eller badanläggning är dock primärt en fråga för den för anläggningenansvarige att avgöra. Även kommunerna måste enligt utskottets mening anses haett betydande ansvar i hithörande frågor. I många fall är det dessutomkommunen som driver eller på annat sätt ansvarar för bad- och simanläggningar.Utifrån de aspekter bostadsutskottet har att beakta är utskottet mot bakgrundhärav inte berett förorda några generella krav på förekomsten avtillsynspersonal eller på utbildningen av sådan personal.Utskottet är inte heller berett förorda att några för EU gemensammaföreskrifter avseende utformningen av säkerhetsanordningar m.m. vid bad- ochsimanläggningar införs. Som redovisas i motionen finns det redan i dagmöjlighet för bad- och simanläggningar att på frivillig väg få den s.k. BlåFlagg-utmärkelsen. Denna utmärkelse delas ut i sänder av Foundationfor Environmental Education in Europe (Feee) till de anläggningar som ansöktom det och som fyller vissa kriterier. Feee är en sammanslutning av europeiskaorganisationer - inom och utom EU - som arbetar för att förbättramiljöutbildningen i . Det är sammanlagt 16 obligatoriska krav som skalluppfyllas för att erhålla utmärkelsen. Kraven omfattar huvudområdenavattenkvalitet, undervisning och information om miljön samt skötsel ochsäkerhet. I den senare gruppen ingår bl.a. ett obligatoriskt krav på badvaktoch/eller tillfredsställande säkerhetsåtgärder och livräddningsutrustning.De frågor som aktualiserats i motionen har enligt utskottets uppfattning iinte ringa grad uppmärksammats. Ett tillkännagivande tillregeringen kan inte anses påkallat. Utskottet avstyrker med hänvisning tilldet anförda förslagen i motion 1996/97:Bo415 (kd) yrkandena 2-4.Frågor om tillgänglighetFörslag som avser tillgängligheten i byggnader och i den yttre miljön försfram i fem motioner.Mot bakgrund av ett förslag från och med hänvisningtill förhållandena i förordas i motion 1996/97:Bo224 (fp) yrkande 4 liksomi partimotion 1996/97:So425 yrkande 6 att det till plan- ochbygglagen skall fogas föreskrifter som ökar den generella tillgängligheten ibostads- och stadsmiljö. Enligt motionerna bör bl.a. sådana i förekommandeanpassningsåtgärder som avfasade trottoarkanter och knappar med blindtext ihissar införas också i Sverige.I motion 1996/97:Bo531 (v) yrkande 6 förordas att lagstiftningen i fråga omtillgänglighetsskapande åtgärder bör ses över. Enligt motionen ger dagenslagstiftning byggherren alltför stort tolkningutrymme vid tillämpningen avreglerna om tillgänglighet - något som lett till att en helhetssyn påtillgängligheten åsidosatts. Även i partimotion 1996/97:Sf241yrkande 11 förs fram krav på att tillgängligheten för människor medfunktionshinder skall öka.Enligt motion 1996/97:Bo526 (m) har man i höggradigt förenklatframkomligheten för blinda i stadsmiljön genom att i trottoarbeläggningenlägga in markeringar som kan följas med blindkäpp. Med hänvisning härtillföreslås att denna metod skall prövas också i , förslagsvis genom enförsöksverksamhet i något av våra storstadsområden.Utskottet vill med anledning av vad som i motionerna förordats avseendetillgängligheten för handikappade anföra följande.Regeringen redovisade i proposition 1994/95:230 Kommunalöversiktsplanering enligt , m.m. sin syn på frågor omtillgängligheten i den offentliga miljön. Övervägandena i propositionen byggdei huvudsak på Plan- och byggutredningens förslag i delbetänkandet Miljö ochfysisk planering (SOU 1994:36). Enligt propositionen borde utredningensförslag förtydligas och kostnadskonsekvenserna belysas närmare. Regeringen gavockså ett uppdrag med denna innebörd.Med anledning av vad som i propositionen anförts gav bostadsutskottet ochriksdagen (bet. 1995/96:BoU1) regeringen till känna att frågorna om förbättradtillgänglighet hade ett sådant väsentligt intresse att de åtgärder som enkelt- och därmed inte sällan utan stora kostnader - kunde genomföras bordebehandlas skyndsamt. Enligt utskottet borde regeringen därför, sedan Boverketredovisat sitt uppdrag, utan tidsutdräkt återkomma till med förslagtill förbättring av tillgängligheten i befintliga offentliga lokaler och påallmänna platser. borde regeringen också redovisa sina övervägandenom ytterligare åtgärder vad gäller tillgängligheten i övrigt. har ijuni 1996 till regeringen lämnat den begärda redovisningen.Till grund för bostadsutskottets och nu redovisadeställningstagande låg en strävan att göra såväl våra bostäder som dengemensamma miljön tillgänglig för alla. Detta mål är vägledande ocksåfortsättningsvis. Det innebär att även framgent insatser måste vidtas för attförbättra tillgängligheten i samhället. Även om vi har en generellt settgod tillgänglighet kan den naturligtvis förbättras. måstekonstateras att de totala kostnaderna för de förbättringsåtgärder som äraktuella är betydande. De kan dock nedbringas avsevärt genom en noggrannplanering och samordning. Det fortsatta arbetet bör enligt utskottets meningdärför inriktas på att öka samordningen och att föra intillgänglighetsförbättringar som en naturligt del i den löpande underhålls-och förbättringsverksamheten.Med anledning bl.a. av utskottets och tillkännagivande hösten1995 pågår också inom ett arbete som ur olika aspekter avsertillgängligheten i vår miljö.Enligt vad utskottet erfarit avser regeringen att i enproposition eller en skrivelse för presentera en strategi förhandikappolitiken. I detta sammanhang kommer bl.a. tillgänglighetsfrågorna attbehandlas dels genom en redogörelse för den aktuella situationen, dels i formav en handlingsplan för framtiden. I anslutning härtill har utskottet dessutomerfarit att regeringen kommer att uppdra åt att genomföra eninventering av i vilken omfattning landets kommuner vidtagittillgänglighetsskapande åtgärder i den yttre miljön, vilken typ av åtgärderdet är fråga om och vad som planeras framöver.Inom regeringens kansli övervägs dessutom behovet av och formerna förframtida informationsinsatser avseende tillgänglighetsskapande åtgärder. Idetta sammanhang övervägs också möjligheterna att som en del ikunskapsspridningen genomföra en försöksverksamhet med olikatillgänglighetsskapande åtgärder i ett mindre antal kommuner. Genom en sådanförsöksverksamhet skulle bl.a. erfarenheter kunna vinnas av goda ochekonomiskt genomförbara lösningar.Bostadspolitiska utredningen har i sitt betänkande Bostadspolitik 2000 -från produktions- till boendepolitik (SOU 1996:156) lämnat förslag som rörtillgängligheten i den byggda miljön. Förslaget bereds inom regeringskansliet.Föremål för beredning är också frågan om tillgängligheten i kollektivtrafiken.Beredningen i denna del anknyter bl.a. till det förslag till stimulansbidragför tillgänglighetsskapande åtgärder i kollektivtrafiken som lagts fram iproposition 1996/97:53 Infrastrukturinriktning för framtida transporter.Trafikutskottet har i betänkandet 1996/97:BoU7 ställt sig bakomregeringsförslaget.Som framgår av redovisningen ovan övervägs frågan om tillgängligheten i vårmiljö ur en rad aspekter inom . Enligt utskottets mening börresultatet av dessa överväganden avvaktas. Förslagen i motionerna1996/97:Bo224 (fp) yrkande 4, 1996/97:Bo526 (m), 1996/97:Bo531 (v) yrkande 6samt i partimotionerna 1996/97:Sf241 (v) yrkande 11 och 1996/97:So425 (fp)yrkande 6 bör därför inte nu föranleda någon ytterligare åtgärd.ElöverkänslighetBostadsutskottet och har haft attbehandla motioner som ur olika aspekter tagit upp frågor om elöverkänslighet.Vid det första av dessa tillfällen gjorde på förslag avutskottet ett tillkännagivande till regeringen med begäran om en översyn avproblemen kring elöverkänslighet (bet. 1993/94:BoU17). De frågor som härvidskulle övervägas var bl.a.- behovet av och möjligheterna att på ett enhetligt sätt definiera begreppetelöverkänslighet,- omfattningen av problemen med elöverkänslighet,- en inventering av kunskapsläget m.m. avseende elöverkänslighet samt- förekomsten av bostadsanpassningsbidrag för åtgärder m.m. videlöverkänslighet.Även vid den senaste behandlingen av frågan gjorde påförslag av bostadsutskottet ett tillkännagivande i frågan (bet. 1994/95:BoU18). Tillkännagivandet innebar i korthet att- vikten av att tidigare förordade insatser (bet. 1993/94:BoU17) skyndsamtgenomfördes betonades,- en kartläggning av förekomsten av kommunalt stöd till elsanering (stödetsomfattning, typ av åtgärder m.m.) borde komma till stånd,- överväganden om att genomföra något eller några försöksprojekt för attnedbringa eller helt ta bort de elektromagnetiska fälten borde inledas.Med anledning av beslut har bl.a. följande åtgärder vidtagits.Boverket har tillsammans med på uppdrag av regeringenkartlagt frågan om bostadsanpassningbidrag till s.k. elsanering. I uppdragetingick att kartlägga omfattningen av bidragsgivningen och i vilkenutsträckning vidtagna åtgärde lett till önskat resultat. Dessutom har Boverketi årets Bostadsmarknadsundersökning till landets kommuner ställt frågan omantalet förfrågningar avseende bostadsanpassningsbidrag till elsanering harökat. Resultaten från denna enkät väntas föreligga inom kort.Regeringen har givit i uppdrag att genomkunskapssammanställningar, erfarenhetsåterföring samt demonstrations- ochutvecklingsprojekt verka för ett miljö- och hälsoriktigt byggande och boende.I uppdraget, som skall slutredovisas , ingår som ettdelprojekt vissa frågor avseende elöverkänslighet. Uppdraget i denna delinnebär att skall- dokumentera och tekniskt utvärdera genomförda elsaneringar,- utvärdera nybyggnadsprojekt med åtgärder för att begränsa deelektromagnetiska fälten samt- följa upp och utvärdera befintliga och pågående projekt på s.k. nollnivå.Under allmänna motionstiden har ånyo väckts flera motioner som ur olikaaspekter berör problemen kring elöverkänslighet.Förslag som avser mera övergripande insatser mot elöverkänslighet förs frami fyra motioner.Den som drabbas av elöverkänslighet tvingas enligt motion 1996/97: Bo212 (s)dramatiskt förändra sitt sätt att leva. Framför allt anges detta gällaboendet. Kommunerna bör enligt motionen därför stimuleras att planera ochbygga bra bostäder som är anpassade efter elkänsligas behov. Enligt förslagetbör staten bidra till ett utvecklingsarbete med denna inriktning. Målet skallvara att förse alla regioner med ett tillräckligt antal lämpliga bostäder.Stödet till personer som drabbats av elöverkänslighet bör enligt motion1996/97:Bo214 (s) öka. Det kan enligt förslaget bl.a. ske genom förbättrademöjligheter till bostadsanpassningsbidrag inom befintliga ramar, upprättandeav ett handlings- och/eller åtgärdsprogram som stöd till kommuner ocharbetsgivare samt genom ett konkret samarbete mellan samhället, arbetslivetsorganisationer, patientföreningar och forskningen.Även om orsakssambanden kring elöverkänslighet inte är klarlagda fårsamhället enligt motion 1996/97:Bo221 (fp) inte stå overksamt. Förslaget imotionens yrkande 2 innebär bl.a. att bostadsanpassningsbidrag bör utgå förelsanering och att samhället systematiskt skall medverka till att vissaområden hålls rimligt fria från elektromagnetiska fält. Enligt förslagetbehövs sådan områden för att de mest elöverkänsliga någonstans skall kunnahitta en tillflyktsort.Förslag om att bostadsanpassningsbidrag skall utgå för elsanering förs framockså i motion 1996/97:Bo225 (c) yrkande 4. Enligt motionen är det viktigt attta vara på rön avseende elöverkänslighet som redan vunnits och med dem somgrund utge bostadsanpassningsbidrag.I fem motionsyrkanden förs fram förslag avseende forskningen kring elöver-känslighet m.m.Mot bakgrund av den snabbt ökande användningen av mobiltelefoner förordas imotion 1996/97:Bo216 (mp) yrkande 2 att forskningen kring s.k. radiofrekventafält bör öka. I anslutning härtill föreslås dessutom i yrkande 5 att enforskning kring interaktionen mellan elektriska fält i luftrummet skallpåbörjas. Enligt motionen motiverar de i allt snabbare takt tillkommandeelektriska fälten från bl.a. digital tv, radio- och tv-satelliter, elektriskutrustning samt mobila telefoner att en forskning med denna inriktning nukommer till stånd.I motion 1996/97:Bo225 (c) yrkande 1 betonas vikten av att den översikt ochutvärdering av forskningen kring elöverkänslighet som genomförs av Rådetför arbetslivsforskning görs på ett allsidigt sätt. Dessutom förordas imotionens yrkande 2 att de fortsatta forskningsinsatserna på området skall gesett tvärvetenskapligt perspektiv. Vidare bör forskningen enligt yrkande 3bedrivas i samarbete med drabbade personer, t.ex. genom ochbildskärmsskadade.Forskningen kring elöverkänslighet bör enligt sjupartimotionen 1996/97:Bo226 yrkande 1 inriktas mot att dokumentera och utvärdera åtgärder förrehabilitering och symptomlindring. Enligt förslaget fordras dessutom fortsattforskning för att vetenskapligt kunna fastställa elöverkänslighet. Forskningenförutsätts slutligen bedrivas i nära samarbete med berörda patienter som avser byggnadstekniska åtgärder m.m. för att förebygga elöver-känslighet förs fram i sex motionsyrkanden.Samhället har enligt partimotion 1996/97:Bo209 yrkande 13möjlighet att lösa problemen med elöverkänslighet med enkla medel och till ensamhällsekonomisk vinst. En sådan åtgärd anges vara att ställa krav på attfemledarsystem skall installeras vid nybyggnad och vid större ombyggnader.Den allra viktigaste åtgärden för att förebygga elöverkänslighet är enligtmotion 1996/97:Bo225 (c) att vid alla elektriska installationer se till att deelektromagnetiska fälten minimeras. I motionens yrkande 5 begärs också ettriksdagens tillkännagivande med denna innebörd. Dessutom föreslås i yrkande 6att elektriker skall ges utbildning och fortbildning dels i elsanering, dels ihur man vid nyinstallationer förebygger uppkomsten av elöverkänslighet.Det är enligt motion 1996/97:Bo233 (c) troligen varken praktiskt ellerekonomiskt möjligt att skapa en helt säker elmiljö. Men inte minst för attminska den oro och osäkerhet som många känner är det enligt motionen ytterligtangeläget att snabbt fastställa vilka åtgärder som krävs för en bra elmiljömed minimala risker för ohälsa. Enligt förslaget bör därför regler utarbetasoch fastställas som säkerställer en god elmiljö.Det finns enligt motion 1996/97:So279 (mp) yrkande 7 tillräckligkunskap för att motivera att åtgärder vidtas för att förhindra uppkomsten avelöverkänslighet. Enligt motionen bör därför sådan byggteknik tillämpas somgör att de elektromagnetiska fälten i byggnader avskärmas.I sjupartimotionen 1996/97:Bo226 yrkande 2 förordas att försök medstorskalig elsanering i bostadsmiljö genomförs. Enligt förslaget bör försöketavse ett helt kvarter med ursprungliga äldre teknikinstallationer som därefterunder årens lopp kompletterats med ny teknisk utrustning.Avslutningsvis förs i fyra motionsyrkanden fram förslag som avsertillämpningen av den s.k. försiktighetsprincipen samt frågor om deelktromagnetiska fälten och mobiltelefoner.Elöverkänslighet kan enligt motion 1996/97:Bo216 (mp) yrkande 1 vara svåratt bevisa, men så länge det inte kan påvisas att elektromagnetiska fält ärofarliga bör försiktighetsprincipen gälla. Det innebär bl.a. att åtgärder börvidtas för att undvika exponering för elektromagnetiska fält. En i dettasammanhang allt vanligare källa till sådana fält är mobiltelefoner. Medtillämpning av försiktighetsprincipen bör sådana telefoner enligt yrkande 3förses med varningstext som varnar för alltför flitigt användande.