bet · GL01TU1 · 1997-11-27 00:00:00 — Omfattningen och det ekonomiskaresultatet av uppdragsverksamhet som bedriver åt utomstående skalllikaså särredovisas. Vid uppdrag åt utomstående skall beakta vad somgäller enligt konkurrensrätten. Inriktningen av beställningar börvara att alla investeringar upphandlas i konkurrens, att Grundpaket driftkonkurrensutsätts successivt under tre med , attkonsultverksamhet upphandlas där så är lämpligare än att utföra arbetet i egenregi och att färjeverksamheten konkurrensutsätts där så bedöms lämpligt ochmöjligt.Statskontoret, () och internrevision ärför närvarande engagerade i utredningsarbete om de fortsatta förutsättningarnaför produktionsverksamhet.I motion 1997/98:T202 (m) framhålls att börombildas till ett av staten helägt aktiebolag så att det får sammaförutsättningar som sina konkurrenter. Därefter bör bolaget privatiseras såsnart det är möjligt. skall - understryker motionärerna -konkurrensupphandla investeringar och underhåll på den privata marknaden.I motion 1997/98:T213 (kd) framhålls att en bolagisering avproduktionsdivisionen är en viktig åtgärd, eftersom den renodlar Vägverketsroll som ansvarig väghållare och myndighet. Regeringens motstånd mot attbolagisera är negativt, betonar motionärerna, för produktivitetsutvecklingeninom väg-sektorn, vilket i slutändan innebär högre kostnader.I motion 1997/98:T306 (m) framhåller motionären att Vägverketsproduktionsdivision åtar sig uppdrag på den s.k. öppna marknaden till prisersom ingen seriös företagare kan konkurrera med. Eftersom stora delar avverksamheten är skattefinansierade kan produktionsdivisionen konkurrera genomatt prisdumpa uppdrag som utförs vid sidan av ordinarie uppgifter. Detta fårtill följd att privata företag slås ut, eftersom alternativa uppdrag saknas.I motion 1997/98:T342 (s) framhålls att konkurrensutsättningen avproduktionsdivisionens verksamhet fått som följd att många arbetsområden gåttöver till privata aktörer i många glesbygdskommuner. Det gäller , sägermotionärerna, att vara vaksam så att det inte kommer in alltför många privataaktörer på marknaden med påföljd att staten tappar sin kontroll öververksamheten. Upphandling av fler arbetsområden bör anstå till dessRiksrevisionsverkets översyn av produktions- ochbeställarorganisation slutförts och regeringen hunnit ta ställning tillresultatet.Utskottet är för sin del inte berett att ompröva riksdagsbeslut omupphävande av bolagiseringsbeslut. Motionerna 1997/98:T202 (m) yrkande6 och 1997/98:T213 (kd) yrkande 15 avstyrks därför.Med hänvisning till vad utskottet anfört om de direktiv som gäller förVägverkets produktion i egen regi avstyrks också motion 1997/98:T306 (m).I likhet med de motionärer som står bakom motion 1997/98:T342 (s) finnerutskottet det angeläget att staten har en god kontroll över vägväsendet för attsäkerställa en fortsatt hög kvalitet på verksamheten. Det är också viktigt attfölja utvecklingen så att inte privata monopolområden uppstår som en följd avkonkurrensutsättningen. Enligt vad utskottet erfarit väntas RRV redovisa sittutredningsuppdrag i fråga om produktionsverksamhet i januari 1998.Nästa upphandlingsomgång för Grundpaket drift inträffar under tiden mars-april1998. Regeringen kommer således att kunna ta ställning till RRV:s utredningföre nästa upphandlingsomgång. Utskottet förutsätter att regeringen därvid nogakommer att överväga de synpunkter som förs fram i motion 1997/98:T342 (s). Meddet sagda finner utskottet syftet med motion 1997/98:T342 (s) tillgodosett.Motionen kan därför lämnas utan någon åtgärd och avstyrksföljaktligen.9.6 Enskilda vägarAv det svenska vägnätets totalt utgör det enskilda vägnätet merän hälften med sina . Till av det enskilda vägnätetutgår statsbidrag. Bidragen lämnas enligt förordningen (1989:891) omstatsbidrag till enskild väghållning till drift och byggande av enskilda vägarsom tillgodoser ett kommunikationsbehov för fast boende, näringslivet eller detrörliga friluftslivet. Bidrag lämnas också för vägar som är av väsentligbetydelse som genomfartsvägar eller som uppsamlingsvägar för fritidsbebyggelse.Till enskilda vägar räknas även färjeleder som drivs av enskilda. Bidragenbetalas ut av Vägverket.Bidragen avser huvudsakligen drift av enskilda vägar. användes t.ex.endast 5 % av anslaget för bidrag till byggande av enskilda vägar.Enligt den nämnda förordningen får årliga driftbidrag, i mån av tillgång påmedel, lämnas med högst följande procent av kostnaderna för driften, nämligen1. till färjeleder ,2. till genomfartsvägar ,3. till vägar som tillgodoser ett kommunikationsbehov för fast boende utan-för bebyggelseområdet eller som är av väsentlig betydelse för näringsliveteller det rörliga friluftslivet ,4. till övriga vägar 40 %.Under anslaget Bidrag till drift och byggande av enskilda vägar har riksdagenpå senare år anvisat medel enligt följande.- /94: ,- /95: ,- /96: ,- : 610 miljoner kronor.För föreslår regeringen ett anslag på 11,8 miljarder kronortill Väghållning och statsbidrag. Av propositionen framgår att regeringenkommer att indela anslaget i ett antal anslagsposter omfattande bl.a. bidragtill drift och byggande av enskilda vägar med 593 miljoner kronor.I motion 1997/98:T315 (m) framhålls att anslagsminskningen även för harmedfört att vissa typer av enskilda vägar har fått se sina bidrag kraftigtminska. Särskilt har detta drabbat lantbrukare som inte har kunnat få del avett högre bidrag på grund av att deras verksamhet inte räknas somnäringsverksamhet. Det är inte tillfredsställande, betonar motionärerna, attbidragsnivån till olika typer av enskilda vägar tvingas fluktuera tillår beroende på vilken anslagsnivå regeringen anser sig ha råd med. Motionärernaföreslår (yrkande 1) att det bör vara en uppgift för att fastställadet regelverk med olika bidragsnivåer som skall gälla för enskilda vägar ochatt medlen sedan får tas ur totala ram.I motion 1997/98:T315 (m) yrkas vidare (yrkande 2) att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en revision avvägnätet. Motionärerna framhåller att det finns en stor andel allmänna vägarsom på grund av bl.a. trafikens omfattning och ändamålsenlighet bör göras omtill enskilda. Ett sådant förfarande skulle leda till besparingar för staten pålång sikt men innebära engångskostnader för förrättningar och iståndsättning.För dem som berörs av åtgärden innebär den sannolikt att vägstandarden, jämförtmed , avsevärt kommer att öka. I mindre omfattning finns det även skälatt göra det omvända, säger motionärerna, dvs. föra över vägar från detenskilda till det allmänna vägnätet.I motion 1997/98:T315 (m) begärs också (yrkande 3) en inventering av detenskilda vägnätets standard. Motionärerna framhåller att en sådan inventeringinte har gjorts och att den nu bör genomföras skyndsamt med tankepå det enskilda vägnätets stora betydelse för det allmänna vägnätet.I motion 1997/98:Sk636 (m) framhålls att jordbruksföretag efter sänkningen avanslagen till enskilda vägar fått se bidraget minska från avskälig kostnad. För annat företag som är beläget efter en enskild väg ärbidraget oförändrat . Motionärerna betonar att jordbruksföretag börjämställas med andra företag vid beräkning av bidrag till enskilda vägar.Som framgår av vad utskottet anfört innebar medelsanvisningen för bidrag tillenskilda vägar för /96 en halvering i förhållande till detbelopp som hade anvisats för det närmast föregående budgetåret, 1994/95.Medelsanvisningen för innevarande budgetår innebär en mycket kraftig ökning,nästan en fördubbling, i förhållande till det närmast föregående budgetåret,1995/96. Denna högre nivå hålls i stort sett oförändrad även nästa budgetår.Utskottet förutsätter att anslagsnivån i fortsättningen kommer att vara stabil.Som också framgår av vad utskottet anfört gäller enligt förordningen omstatsbidrag till enskild väghållning att årliga driftbidrag, i mån av tillgångpå medel, får lämnas till bl.a. vägar, som tillgodoser ett kommunikationsbehovför fast boende eller är av väsentlig betydelse för näringslivet, med högst70 % av kostnaderna för driften. Ingenting hindrar att bidragsprocentsatsen förden förstnämnda kategorin av vägar är lägre än för den sistnämnda så länge somingendera överskrider . tillämpar också bestämmelsen i enlighetdärmed och enligt regeringens direktiv. Av de totalt enskildavägar som får statsbidrag utgör utfartsvägarna för fast boende ca 53 000 kmoch vägarna för näringslivet endast . I motionerna 1997/98:T315 (m) och1997/98:Sk636 (m) framförs kritiska synpunkter mot att jordbruksföretag intejämställs med annan näringsverksamhet vid beräkning av bidraget till enskildavägar. Häremot kan invändas att sådan jämställighet, vid en oförändradanslagsvolym, skulle innebära en avsevärd minskning av bidraget till vägarnaför näringslivet och endast en mycket marginell höjning av bidraget till vägarsom tillgodoser ett kommunikationsbehov för fast boende. Inom pågårett långsiktigt arbete som syftar till att jämställa jordbruk och annatnäringsliv, från bidragssynpunkt, i de fall då antalet transporter förjordbrukets behov överstiger antalet persontransporter på en tillfartsväg förfast boende.Utskottet ställer sig tveksamt till förslaget i motion 1997/98:T315 (m) om enrevision av vägnätet. Ett förfarande varigenom allmänna vägar omvandlas tillenskilda vägar bör visserligen, som motionärerna framhåller, innebärabesparingar för staten på lång sikt. En sådan förändring torde dock varaförenad med mycket stora förrättningskostnader. Långa processer synes ocksåkunna bli följden. Det finns nämligen, enligt vad utskottet erfarit, redan idagsläget ett stort motstånd hos de enskilda väghållarna att ta över en allmänväg. Vad gäller det motsatta förfarandet, att omvandla en enskild väg tillallmän, kan bl.a. invändas att det innebär fördyringar, eftersom stat ochkommun kommer att belastas med kostnaderna för det frivilliga arbete som utförsinom vägföreningens ram.Med anledning av kravet i motion 1997/98:T315 (m) på en inventering av detenskilda vägnätet vill utskottet framhålla att det inom pågår, enligtuppgift från verket, ett långsiktigt arbete med att upprätta en nationelldatabas över alla såväl allmänna som enskilda vägar i vårt land. Någonytterligare inventering är utskottet inte berett att förorda.Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet motionerna 1997/98: T315(m) och 1997/98:Sk636 (m) yrkande 2.Anslagsnivån för bidrag till enskilda vägar behandlas i motionerna 1997/98:T231 (c), 1997/98:T203 (c) och 1997/98:T328 (m).I motion 1997/98:T231 (c) framhålls att bör besluta att anslagetför bidrag till de enskilda vägarna skall vara högre än de593 som regeringen tänkt sig, dvs. 610 miljoner kronor.Motionärerna erinrar om att sistnämnda belopp anvisats för innevarande budgetåroch betonar att någon minskning av anslaget inte bör komma i fråga med tankepå det enskilda vägnätets stora betydelse för den samlade infrastrukturen. Detankommer på regeringen, säger motionärerna, att göra den erforderligaomfördelningen inom anslaget A 2 Väghållning och statsbidrag.I motion 1997/98:T203 (c) framhålls att bör uttala att, införplaneringen av budgeten för och de ramar som skall beslutas ,bidraget till enskilda vägar bör ges en större volym.I motion 1997/98:T328 (m) begärs en översyn av statsbidraget till enskildavägar. Motionärerna finner det egendomligt att man i årets budget gör enneddragning av anslag när man är medveten om att underhållet avvägarna har fördyrats kraftigt genom att bl.a. mervärdesskatten för väggrushöjts från 2 à till 25 %.I motion 1997/98:T352 (c) yrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om behovet av fortsatt anslag tillbärighetsförbättringar på det enskilda vägnätet. Motionärerna framhåller attdet utöver anslaget till drift och byggande av enskilda vägar på senare årockså funnits anslag till bärighetsförbättringar på det enskilda vägnätet. direktiv för den långsiktiga infrastrukturplaneringenmeddelar regeringen emellertid att bärighetshöjande åtgärder på enskilda vägarinte ingår i planeringsramarna. Sådana åtgärder kan, enligt direktiven, stödjasmed anslaget för enskilda vägar. Regeringens ståndpunkt innebär, betonarmotionärerna, att bärighetsförbättringar måste bekostas med medel avsedda fördriften av de enskilda vägarna. Detta innebär i förlängningen en förmotionärerna oacceptabel sänkning av bidragsprocentsatsen till enskildväghållning.För år 1997 har , som nämnts, anvisat underanslaget A 5 Bidrag till drift och byggande av enskilda vägar. I regleringsbrevför anges att av det beloppet avser kostnaderför administration och rådgivning, medan återstoden, ,avser kostnader för bidragsbelopp. Som nämnts beräknar regeringen enanslagspost på 593 miljoner för Bidrag till drift och byggande av enskildavägar för . I anslagsposten ingår inte kostnader för administration.Dessa kostnader redovisas under anslaget A 1 : Administration därregeringen fört samman verkets samtliga indirekta kostnader i form avadministration, planering, uppföljning, funktionellt stöd samt utveckling avVägverket. Medelstilldelningen för bidrag till drift och byggande av enskildavägar är sålunda inte mindre än , såsom hävdas i vissamotioner, utan i sjäva verket (593-579,5 =) större.Bärighetshöjande åtgärder på det enskilda vägnätet, som särskiltuppmärksammas i motion 1997/98:T352 (c), omfattades av ett tioårsprogram,vilket delvis bekostades av näringslivet och antogs av (prop. 1986/87:100 bil. 8, bet. 1986/87:TU19, rskr. 19986/87:235).Tioårsperioden har löpt till ända. Regeringens påpekande i de nu aktuelladirektiven för den långsiktiga infrastrukturplaneringen, att bärighetshöjandeåtgärder på enskilda vägar inte ingår i planeringsramarna, skall ses mot denbakgrunden.Utskottet är mot bakgrund av det anförda inte berett att föreslå någonriksdagens åtgärd med anledning av motionerna 1997/98:T203 (c) yrkande 2,1997/98:T231 (c) yrkande 10, 1997/98:T328 (m) och 1997/98:T352 (c). Samtligadessa yrkanden avstyrks följaktligen.I motion 1997/98:T615 (fp) framhålls att sedan år 1986erhållit statsbidrag till enskild färjeled för godstrafik i . Enligt motionären överväger nu att helt dra in bidraget med?utgångspunkt från grundtanken om att bidraget skall möjliggöra allmänhetenstrafik?. Motionären gör en jämförelse med ochframhåller att färjorna till de stora öarna i kommun betraktas somallmän väg och därför är avgiftsfria. En indragning av statsbidraget skulleenligt motionären innebära att godstrafikavgifterna till södra skärgårdentredubblades. Därmed drabbas både boende och verksamheter där, men även deleverantörer som åtagit sig att svara för transportavgifterna.I sitt slutbetänkande Ny kurs i trafikpolitiken (SOU 1997:35) föreslårKommunikationskommittén (s. 318-319) att ges i uppdrag att göra enöversyn av de regler som bör gälla för statens ansvar för färjetrafiken. Det ärangeläget, säger kommittén, att reglerna och tillämpningen av dessa bidrar levande skärgård. De får inte upplevas som orättvisa mellan olikaskärgårdsområden och mellan inlands- och skärgårdsområden. Kommitténs förslagbereds inom . Utskottet anser att resultatet avdenna beredning bör avvaktas och är därför inte nu berett att föreslå någonriksdagens åtgärd med anledning av motion 1997/98:T615 (fp). Motionen avstyrksdärför.9.7 Främjande av gång- och cykeltrafikI motion 1997/98:T212 (v) framhålls att cykeln är resurssnål ochbiobränsledriven, att cykla lokalt är att handla lokalt, att gång- ochcykeltrafiken bör prioriteras i städerna samt att cykling stärker hälsan ochsänker sjukvårdskostnaderna. Motionärerna betonar också bl.a. att planeringför gående och cyklister måste ske systematiskt och vara en integrerad del iövrig trafik- och bebyggelseplanering. Det är enligt motionärerna statensuppgift att initiera utvecklingen genom att anvisa medel, ändra lagstiftningoch informera. För att stimulera kommunerna till ökade satsningar på gång- ochcykeltrafik behövs troligen någon form av specialdestinerat bidrag.I motion 1997/98:T213 (kd) framhålls att det viktigaste för att öka cyklandetär bra cykelstråk och god väghållning. Viktigt är också att göra det enkelt attta med cykeln på kollektiva transportmedel som tåg och buss. Bracykelparkeringar vid stationer o.d. kan också vara ett bra sätt att underlättaför cyklisterna. Försök med kommunala lånecyklar kan vara ytterligare ett sättatt underlätta för cyklisterna.I motion 1997/98:T216 (v) framhålls att cykelbanor och andra åtgärder för attfrämja cyklandet är viktiga framför allt i tätorter, inte minst därför attcykel kan kombineras med resor på de kollektiva färdmedlen. Målet måste vara,betonar motionärerna, att en allt större del av resorna på korta distanserskall kunna utföras med cykel.I motion 1997/98:T411 (mp) framhålls att man bör skapa cykelleder i störreutsträckning både i innerstäder, mellan tätorter och på landsbygden. Cyklistenbör få grönt ljus före övrig trafik så att han eller hon fårföreträde in i trafiken. Möjligheterna att ta med cykeln på tåg och bussar börförbättras. Ökade satsningar bör ske på cykelparkeringar. Tjänstecyklar börinföras på statliga och kommunala förvaltningar. Det bör vara möjligt att lånaen cykel för en billig penning och få slanten tillbaka, när cykeln återställs.Cykelkonsekvensbeskrivningar (CKB) bör införas i samband med antagande avkommunala översiktsplaner, arbetsplaner från o.d. Bestämmelser omsänkta hastighetsgränser bör införas för att gynna cyklismen, gångtrafikanteroch särskilt barnen.Utskottet delar motionärernas uppfattning om cykelåkningens fördelar i olikaavseenden och om vikten av att förbättra villkoren för cykeltrafiken. Det bördock betonas att frågor om anläggning av cykelbanor i huvudsak är en kommunalangelägenhet. Den statliga väghållningen omfattar emellertid i vissa fall, dåtrafikförhållandena så påkallar, åtgärder för cyklister i form av vägrenareller särskilda cykelbanor. I sitt beslut om trafikpolitikensinriktning fastställde finansiella planeringsramar för perioden1998-2007 avseende investeringar i trafikinfrastruktur (prop. 1996/97:53, bet.1996/97:TU7, rskr. 1996/97:174). För investeringar i regional infrastrukturunder den angivna perioden fastställdes en ram på . Däravskall, enligt riksdagsbeslutet, reserveras för bidrag tillåtgärder på det kommunala vägnätet till förmån för oskyddade trafikanter, dvs.främst gående och cyklister, och bullerexponerade bostadsmiljöer.Utskottet vill vidare erinra om att ställt sig bakomregeringens planer på att ge kommunerna utökade befogenheter att besluta om enhastighetsgräns om inom tättbebyggt område (prop. 1996/97:137, bet.1997/98:TU4, rskr. 1997/98:11). Inriktningen bör enligt riksdagsbeslutet varaatt den faktiska hastigheten inom tättbebyggt område skall uppgå till30 km/tim vid tider och på platser där gående och cyklister på ett planlagtsätt blandas med biltrafik. En sådan inriktning sägs i beslutet komma attmedföra att tätorternas gatunät i högre grad anpassas till gåendes ochcyklisters villkor.Utskottet anser också att det ankommer på berörda transportföretag attöverväga vad som kan göras för att tillgodose önskemål om förbättrademöjligheter att medföra cyklar på allmänna färdmedel och om att kunna parkeracyklarna vid stationer o.d.Sammanfattningsvis anser utskottet att inte bör vidta någon åtgärdmed anledning av de nu aktuella motionerna, 1997/98:T212 (v), 1997/98:T213 (kd)yrkande 11, 1997/98:T216 (v) yrkande 3 och 1997/98: T411 (mp). Motionsyrkandenaavstyrks därför.9.8 Inlösen av RödöbronI motion 1997/98:T319 (c) framhålls att öppnades förtrafik mellan och i . är den första och endaavgiftsbelagda broförbindelsen i modern tid i vårt land och ägs av ,där , och kommuner tillsammans med delar av länetsprivata näringsliv ingår som ägare. Brobolaget har i bron och brotulleninvesterat ca , och bolagets skulder uppgår nu till nästan20 . När initiativet till brobygget och brobolaget togs haderiksdagen fattat ett principbeslut om väg- och brofinansieringsfrågor somgjorde projektet möjligt. Under förra regeringens tid ändrades emellertidinställningen, något som ledde till att kom att bli den endatullfinansierade bron i landet. Motionären betonar att en sådan ordning inte ärrimlig och att en ändring därför måste komma till stånd. bör hosregeringen begära förslag om hur inlösen av kan finansieras.Även i motion 1997/98:T347 (s) framhålls att staten bör lösa in . Detrör sig om ca , säger motionärerna, och det beloppet börrimligen ställas i proportion till regeringens inlösen av kommunalainvesteringar i storstadsområdena (ca ).Utskottet vill med anledning av dessa båda motioner erinra om attavgiftsfinansieringen av regleras i ett avtal och att denfinansieringsformen har inneburit att projektet kunnat tidigareläggas. Omstaten nu löser in bron, i enlighet med motionärernas önskemål, skulle medelavsedda för andra vägprojekt i minska i motsvarande mån medpåföljd att dessa måste senareläggas. Utskottet anser att den effekten börundvikas och avstyrker motionerna.9.9 VägnumreringI motion 1997/98:T323 (c, s) framhålls att det finns en utmärktvägförbindelse mellan och tack vare riksvägarna 31 och 33.Riksväg 40 innebär likaså en mycket god vägförbindelse till , frånGöteborg. Vägsträckningen mellan och via är ettcentralt trafikstråk i öst-västlig riktning, betonar motionärerna, som harmycket stor betydelse för transporter i tvärgående riktning över landet. I taktmed att det utvecklas, ökar behovet av transporter, heter detvidare i motionen. En genomgående transportled från viastamvägarna Göteborg-Jönköping-Västervik och österut via , Ventspils ochRiga till skulle ha stor betydelse för ett begynnande och framtidahandelsutbyte mellan öst och väst och resten av . Väg-sträckningen ifråga bör därför ges ett Europavägsnummer.I motion 1997/98:T329 (fp) framhålls att sträcker sig från påSiciliens sydkust via , , och till . IGöteborg börjar , också kallad , som slutar i Karesuando.Det som återstår för att och skall knytas samman med enEuropaväg är den felande länken genom , norra och norra vill att skall uppgraderas till . En sådanåtgärd skulle förstärka turistnäringen i och framför allt gynnaturismen i , , , , och Lappland.I motion 1997/98:T340 (c, s) framhålls att går som en pulsådergenom kommun från öster till väster. Den är också en viktig del i detnationella vägnätet, säger motionärerna, då den förbinder och därmedGotland med södra och . Fortsättningen av vägen går enligtmotionärerna över , och till . Motionärernavill att väg 127 omnumreras och att hela vägsträckan i fråga mellanOskarshamn och , via , ges det genomgående riksvägsnumret 47.Regeringen har uppdragit åt att utreda behovet av att förändra delsnuvarande indelning i riksvägar och länsvägar, dels vägnumreringen medutgångspunkt i den funktion som vägarna tilldelas i vägplaneringen. Förslagtill förändringar skall lämnas regeringen i samband medredovisningen av den nationella väghållningsplanen. Utskottet förutsätter attVägverket också följer frågor som gäller Europavägsnumreringen. Den regleras ien internationell överenskommelse som ingicks i inom ramen församarbetet i FN:s ekonomiska kommission för (ECE). I avvaktan på detnämnda förslaget avstyrker utskottet motionerna.9.10 Förtida markinlösenMotion 1997/98:T350 (fp) gäller förtida inlösen av mark i samband medvägplanering. Motionären anser att nuvarande regler om markinlösen innebärorimliga olägenheter för fastighetsägare i vissa fall. Det är inte ovanligt,säger motionären, att t.ex. en villaägare mellan planeringensbörjan och det egentliga vägarbetets början vill avyttra sinfastighet. Fastigheten är emellertid på grund av planeringen osäljbar, ochVägverket får enligt gällande bestämmelser inte lösa in fastigheten. Vägverketborde, betonar motionären, så snart planering är avslutad kunna köpa sådanafastigheter.Som huvudregel gäller enligt väglagen (1971:948) att fastighetsägare ärberättigad att av väghållaren få intrångsersättning och ersättning för annanskada till följd av vägens byggande eller begagnande, om väghållaren erhållitvägrätt.