bet · GK01NU8 · 1997-04-22 00:00:00 — Dessutom finns allanledning att tro att ekonomiska utveckling även fortsatt kommer attpåverkas positivt av NAFTA-medlemskapet, varför ett frihandelsavtal mellanMexiko och EU kommer att innebära ekonomiska fördelar för båda parter.LatinamerikaDen ekonomiska utvecklingen i regionen fortsätter att uppvisa en årligtillväxt på , vilket innebär att regionen som helhet också fortsätter somen av världens tillväxtregioner.I regionen har det skett en omsvängning mot en mer öppenhandelspolitik. Detta har kompletterats med en aktiv regional integration. Detmest betydelsefulla regionala samarbetet - särskilt från svensk synpunkt ochEU-synpunkt - utgörs av (Mercado Comun del Sur), som omfattarländerna , , och . Samarbetet inom Mercosursker 1995 etablerad tullunion. Denna kommer , till sinhuvuddel, och , fullt ut, att övergå till en gemensam marknad med frirörlighet för varor, tjänster och kapital samt möjligen även en gemensamarbetsmarknad. har och anslutit sig somassocierade medlemmar och kommer därmed omkring att ha etablerattullfrihet för huvuddelen av varuområdet. Övriga länder i regionen har inlettkontakter syftande till ett närmande till Mercosur.Mellan EU och finns ett ramavtal som syftar till attupprätta en politisk och ekonomisk interregional associering, grundad på ökatpolitiskt samarbete, en gradvis och ömsesidig liberalisering av handeln ochfrämjande av investeringar. Ett liknande samarbetsavtal finns sedan år 1996mellan EU och Chile.En svensk strävan är att få till stånd handelsliberaliseringar iförhållandet till och . Detta innebär att också måstevara pådrivande för en mer öppen handelsregim från EU:s sida.AsienStillahavsasien utgör en av de mest dynamiska och snabbväxanderegionerna i världsekonomin.ASEAN-länderna (, , , , ,och ) har bildat det asiatiska frihandelsområdet AFTA.Detta samarbete, liksom samarbetet inom APEC (Co-operation), har som sin utgångspunkt s.k. öppen regionalism, dvs. dehandelsliberaliseringar som uppnås mellan de deltagande länderna tillämpasockså mot tredje länder, utan undantag från ,WTO:s, princip om mest gynnad nation. Det är dock ännu för tidigt att bedömaom frihandelsansträngningarna inom regionen verkligen kommer att innebära ensådan öppenhet mot omvärlden.Kina utgör en av de viktigaste aktörerna inom världshandeln och har enmycket hög ekonomisk tillväxttakt som ligger . Förhoppningarfinns att landet skall bli medlem i WTO. har i EUunderstött ansökan om WTO-medlemskap, förutsatt givetvis att ärberett att göra nödvändiga åtaganden.Hongkong är medlem av WTO och kommer efter överlämnandet till den1 att fortsätta utgöra en självständig handelspolitisk enhet inomWTO. har observatörstatus i WTO. Ett anslutningsavtal är i principfärdigförhandlat och avvaktas att förhandlingarna om WTO-medlemskap förKina skall slutföras.Japan är EU:s näst största handelspartner. EU:s handelspolitik gentemotJapan är aktiv och har i hög grad inriktats på konkreta marknadsöppningar.Våren utarbetade EU ett specifikt handlingsprogram för . Syftetmed detta är att höja profilen gentemot som del av unionensförhållningssätt till som helhet.EU har genom samarbetet i ASEM (Asia-Europe Meeting) inlett ett övergripandesamarbete som omfattar ekonomiskt, politiskt, vetenskapligt och kulturelltutbyte med tio länder i Stillahavsasien. Dessa är ASEAN-länderna samt ,och . Kontakterna bidrar till att bredda och fördjuparelationerna med . ASEM kan ses som en parallell process till APEC, sominneburit att har stärkt sina relationer med Stillahavsasien.Länderna inom den sydasiatiska regionala samarbetsorganisationen frihandelsområdet SAFTA (South Asian Free Trade Area).Samarbetet omfattar länderna på den indiska subkontinenten. EU har välkomnatde handelsliberaliseringar som SAFTA har kommit överens om skall börja verkaår 2005.Bilaterala förbindelser och exportfrämjandeEU-medlemskapet innebär inte att prioriterat ned de bilateralakontakterna på det handelspolitiska området, i synnerhet inte vad gällerviktiga länder utanför Europa.Sveriges möjligheter att bilateralt förhandla om handelshinder i andraländer är begränsade. En viktig del av svensk strategi är dock att identifierahandelshinder som möter svensk export utomlands.Officiella kontakter med regeringar i andra länder syftar också till attstödja svenska företags exportansträngningar. Staten medverkar aktivt iexportfrämjandet även på andra sätt inom ramen för handelspolitiken, inklusiveexportfrämjande.Inom Europeiska kommissionens ram bedrivs en rad exportfrämjande aktiviteterriktade mot tredje land. Sådana insatser bör enligt svensk uppfattninggenomföras endast i de fall då kommissionens insatser kompletterar vad somgörs nationellt.Det statsstödda exportfinansieringssystemet är också en viktig del av detstatliga exportfrämjandet. Syftet med verksamheten är att främja svensk exportoch erbjuda företag i ett finansieringsstöd som i stort sett motsvararvad deras konkurrenter i utlandet kan erhålla. Stödet utnyttjas mest och harstörst betydelse för exporten till vissa och länder i Central- ochÖsteuropa. Verksamheten sker inom ramen för internationella överenskommelser.Sverige stöder arbetet med att harmonisera garantigivningen för att på så sättskapa lika konkurrensvillkor för exportföretagen inom EU.VärldshandelsorganisationenDet multilaterala liberaliseringsarbetet inom har, enligt regeringensbedömning, varit en grundförutsättning för framgångar inomutrikeshandeln. För är , , detmultilaterala regelverket och dess utveckling, därför högt prioriterat. Genommedlemskapet i EU har förutsättningarna för deltagande i deninternationella handelspolitiska utvecklingen förändrats. Regeringens grundsynatt ett starkt multilateralt regelverk gynnar den ekonomiska utvecklingenglobalt, inte minst för mindre och ekonomiskt svagare stater, står fast.Det multilaterala regelverket inom handelsområdet har utvecklats successivtefter . Efter kriget togs initiativ till bildandet av eninternationell handelsorganisation. Denna var tänkt att utgöra ett led i detinternationella ekonomiska samarbetet där de s.k. Bretton Woods-institutionerna, () och , utgjordede andra delarna. Initiativtagare var USA.ITO kom aldrig till stånd, då avtalet inte godkändes av . Denmultilaterala handelspolitiken kom i stället att under reglerasgenom det Allmänna tull- och handelsavtalet, , som tillkom ochursprungligen var tänkt som en del av ett mer komplett handels-system.GATT, i vilket inträdde som avtalsslutande part , utveckladesfrån de första decenniernas fokusering på tullförhandlingar till attsuccessivt och i synnerhet under den senaste förhandlingen, den s.k.Uruguayrundan, omfatta en stor mängd icke-tariffära och handelsrelateradeområden.UruguayrundanUruguayrundan, namngiven efter starten på förhandlingen i Punta del iUruguay , kom att bli den mest omfattande förhandlingen i . Förhandlingen kunde förseningar avslutas först år1994. växte successivt beslutet fram att tidenvar mogen att stöpa om varuhandelsavtalet , med tillhörandeuppförandekoder och andra anknutna avtal, till en ny organisation.Förhandlingarna inom ramen för Uruguayrundan visade att det dåvarandevaruhandelssavtalet skulle komma att utvecklas på en rad punkter, dels i formav revideringar av befintliga avtal, dels med nya avtal. I tillägg till dettaskulle ett separat avtal om tjänstehandel samt ett avtal om immaterialrättslutas. Ett annat viktigt resultat var att WTO och dess olika avtal nu iprincip utgör ett gemensamt åtagande för alla länder. hade vissadelar av samlade regelverk varit frivilliga och haft ett begränsatantal deltagare.WTOWTO kom genom beslutet i Marrakesh att omfatta tre parallella avtal med engemensam organisation. I tillägg till detta förbättrades i dessasammanhang unika tvistlösningsmekanism. trädde i kraft den 1januari 1995. De länder som varit signatärer till kunde under detinledande årets övergångsperiod ansluta sig till avtalet. Flertalet av GATT-länderna anslöt sig också till WTO . Övriga WTO-medlemmar haranslutit sig och organisationen hade 129medlemsländer. WTO har sitt säte i tidigare lokaler i Genève.WTO:s organisation och avtalDet högsta beslutsfattandet i WTO sker i ministerkonferenser, vilka enligtöverenskommelsen från Marrakesh skall anordnas minst . I detdagliga arbetet styrs WTO av ett allmänt råd där samtliga WTO:s medlemsländerdeltar och i vilket Europeiska kommissionen efter samråd med medlemsländernaför unionens talan.WTO omfattar tre huvudavtal, vilka vardera förvaltas av ett administrativtråd. Ett råd svarar för varuhandel, , ett för tjänstehandel, GeneralAgreement on Trade in Services (GATS) och ett för immateralrätt, Trade RelatedIntellectual Property Rights (TRIPS). Under varuhandelsrådet men även inomGATS inordnas vidare ett antal underavtal. Vid sidan av dessa tre huvuddelarligger för handelspolitiska länderöversyner, tvistlösningsorganetsamt kommittéerna för miljö, handel och utveckling, förbetalningsbalansfrågor, för granskning av regionala avtal, föranslutningsförhandlingar samt för organisationens budget.WTO:s tvistlösningÖverenskommelsen om tvistlösning i WTO har inneburit påtagliga förbättringarjämfört med och är en av hörnstenarna i avtalet. Den tillämpas på helaWTO:s regelverk och innebär en högre grad av automatik i förfarandet och ensnabbare hantering av tvister. Förfarandet inleds med bilateralakonsultationer mellan de tvistande länderna varefter en panel tillsätts föratt granska det aktuella förfarandet, för det fall tvister inte kunnat lösaskonsultationsvägen. Efter antagandet av panelens beslut föreligger möjlighetför det drabbade landet att införa handelspolitiska motåtgärder om det felandelandet inte rättar sig efter panelens utslag. I överenskommelsen harmedlemsstaterna åtagit sig att inte tillgripa unilaterala åtgärder vid tvisterutan att utnyttja det multilaterala systemet och de procedurer som fastläggs iavtalet. Viktiga nyheter är överprövningsorganet, dit panelutslag kanöverklagas, och möjligheterna att avtalsenligt införa motåtgärder om ett landinte följer en panels rekommendationer. var det i vanligt attett land blockerade panelbeslut. Denna möjlighet föreligger inte längre.Under de två år som avtalet varit i kraft kan man konstatera att antaletfrågor som anmälts till tvistlösning är betydligt fler än under det gamlasystemet med GATT-paneler. De stora handelsnationerna , , ochJapan dominerar både som klagande och svarande, men glädjande är att också utnyttjat tvistlösningssystemet. Systemet har också fungerat bra såtill vida att många konflikter kunnat lösas på ett tidigt stadium genomkonsultationer innan frågan gått så långt som till panel. Att ett ökat antaltvister anmäls behöver inte ses som ett tecken på brister i handelssystemet.Det innebär snarare en ökad tillit till det nya tvistlösningssystemet ochspeglar medlemsländernas vilja att lösa tvister inom det multilateralasystemet.Arbetet i WTO åren 1995-1996De inledande två åren i WTO:s historia har framför allt ägnats åt att etableraoch bygga upp organisationens struktur. Det faktum att organisationen har ettbredare ansvarsområde än har medfört organisatoriska förändringar.Organisationen är dock till sin storlek fortsatt relativt begränsad iförhållande till ansvarsområdet. WTO har också begränsade resurser när detgäller att utföra bredare handelspolitiska utredningar, då dess huvudsyfte äratt förvalta avtalen. De handelspolitiska ländergranskningar som genomförs hardock bidragit till att förstärka WTO:s roll på det analytiska området.Två centrala frågor har stått i förgrunden under WTO:s inledning. Dels hardet handlat om att se till att de nya avtalen från Uruguayrundan satts i kraftoch tillämpas på ett korrekt sätt; dels att organisera övergången från GATTtill WTO.WTO:s medlemsantal uppgår som nämnts ovan till 129 länder.Ett trettiotal ytterligare länder har ansökt om medlemskap. Av ansökarländernautgör , och tre ur handelssynpunkt prioriterade länder.För svenskt vidkommande lägger vi även stor vikt vid att de baltiska staternaoch även andra östeuropeiska länder införlivas i WTO. Av de ovannämnda ärTaiwan ett särfall, då landet i princip redan uppfyller kraven på medlemskap.Av politiska skäl har dock WTO:s medlemmar föredragit att avvakta Kinasanslutning, innan medges inträde i organisationen.Ansökningsprocessen till WTO är värdefull eftersom den dels genererarkunskap om landets handelspolitik, dels ger tillfälle att påtala och sökarätta till svårigheter i handelsutbytet. För det ansökande landet kanprocessen, särskilt när det gäller övergångsekonomierna, hjälpa till attstärka reformarbetet.WTO:s första ministerkonferens1996 års ministermöte, den första reguljära ministerkonferensen i WTO, varWTO:s första möte på politisk nivå efter avslutandet av Uruguayrundan.Konferensens kanske viktigaste syfte var att bekräfta WTO:s roll i det globalahandelspolitiska och ekonomiska samarbetet. Vid konferensen skulle ävenministrar från WTO:s medlemsländer bekräfta de långtgående åtaganden somgjorts i samband med Uruguayrundans avslutning. EU och ett antal andra länderville även lyfta fram de nya horisontella frågornas roll inom WTO, exempelvissambandet mellan handel och investeringar, konkurrens och miljö. Många länderförordade att frågan om arbetsvillkor skulle tas upp i WTO:s arbetsprogram.Den enskilda fråga som stod mest i fokus i var dock avtalet ominformationsteknik.Resultatet av konferensen får ur ett svenskt perspektiv sammantagetbetraktas som gott, trots att deklarationen liksom mandaten för det framtidaWTO-arbetet i vissa fall är svagare än vad vi själva velat se. Med tanke på demeningsmotsättningar som rådde i samband med förberedelsearbetet är det enframgång att samtliga svåra frågor kom att behandlas i deklarationen. Särskiltglädjande för svensk del var att en separat överenskommelse om ettinformationsteknikavtal kunde uppnås.I anslutning till konferensen pågick även en parallell konferens meddeltagande av ett stort antal fristående organisationer (non-governmentalorganizations, NGO:er). I denna deltog företrädare för näringslivet,fackföreningar, miljöorganisationer, u-landsrelaterade grupper, etc. Denna delav konferensen blev ett bra tillfälle att diskutera WTO:s framtidsfrågorkopplade till miljö, u-landsproblem, investeringar och arbetsrätt.Regionala handelsavtalDen stora ökningen av regionala handelsavtal, inklusive utvidgningen avbefintliga, har medfört att vikten av att dessa avtal granskas i WTO ökat.Deklarationen pekar på att regionala avtal kan leda till ett stöd förhandelsliberalisering och att de kan stödja i dess utveckling ochintegrering i det internationella handelssystemet. I deklarationen finns ettstöd för den svenska uppfattningen, dvs. att regional integration ochmultilateral handelsliberalisering är ömsesidigt förstärkande.AnslutningsförhandlingarFör att WTO skall uppnå målet att bli en världsorganisation för handel iordets rätta bemärkelse, krävs bl.a. framgångar i ansträngningarna attytterligare vidga dess medlemskrets. Detta gäller inte minst de betydandehandelsnationer som står utanför organisationen. Av det trettiotalländer som ansöker om medlemskap är de s.k.övergångsekonomierna, dvs. de tidigare statshandelsländerna, de mestbetydelsefulla.Förutsättningarna för att skall kunna anslutas till WTO inom enrelativt snar framtid bedöms som mer gynnsamma . Andraländer som förhandlar om medlemskap, och som inte minst ur ett svensktgeografiskt och handelsmässigt perspektiv har hög prioritet, är ,övriga OSS och de baltiska staterna.Ett allmänt stöd uttalas i ministerdeklarationen för fortsatta förhandlingarmed det trettiotal länder som förhandlar om WTO-medlemskap. Under år 1996blev 16 länder medlemmar i och arbetsvillkorFrågan om sambandet mellan handel och arbetsvillkor har under ett tiotal årvarit en tvistefråga inom handelspolitiken. Frågan har utgjort ett prioriteratområde för flertalet EU-länder, och . Syftet har varit att, utan attundergräva komparativa fördelar i form av låga löner eller attöppna för möjlighet till protektionism, diskutera sambandet mellan handel ochvissa grundläggande arbetsvillkor fastlagda i konventioner och arbete.En enig u-landskrets har motsatt sig varje diskussion av frågan inom WTOeftersom man anser att den utgör ett hot mot dessa länders möjlighet attkonkurrera genom lägre löner.En grundläggande studie om sambandet mellan handel och arbetsvillkorpresenterades av . Studien visar på positiva samband mellan handeloch arbetsvillkor, dvs. ju öppnare ett lands handel är desto bättre synes dessrespekt för arbetsvillkor vara. Den visar också att inget land synes ha dragitexportfördelar av dåliga arbetsvillkor. Detta talar för att handel är attföredra framför restriktioner när det gäller att förbättra arbetsvillkoren.Däremot finns exempel på s.k. exportzoner där arbetsvillkor, men även tull-och skatteregler, medvetet åsidosätts för att locka till sig exportindustri.Slutsatsen i studien är dock att det inte kan påvisas att dessa zonermedverkar till en långsiktig ekonomisk utveckling för ett land.Ingen part drev vid frågan om att nyttja sanktioner föratt uppnå mål på arbetsrättsområdet. Diskussionen kom i stället att cen-treras kring WTO:s roll i frågan. Skrivningarna om arbetsvillkor kom attomfatta den för viktiga frågan om en koppling mellan WTO och genomen hänvisning till samarbete mellan de två sekretariaten. Vidare konstaterasatt regeringarna motsätter sig nyttjandet av arbetsrättsfrågor iprotektionistiska syften. Texten får anses vara en framgång med tanke på hurförutsättningarna var under Genèveprocessen, där flera vägrade attöver huvud taget diskutera frågan i WTO.Regeringen avser att verka för en ökad anslutning till och förbättradefterlevnad av de centrala normerna inom . Regeringen anser att frågan upp även i WTO. Genom en öppen dialog kan WTO verka för ökad förståelseför frågan och därigenom undanröja de missförstånd som föreligger ochsamtidigt minska riskerna för att frågan kan utnyttjas i protektionistisktsyfte.Regeringen anser att även om resultatet inte ger ett konkret mandat förvidare arbete i WTO så är det viktigt att fastslå att WTO:s medlemsländer iSingapore uttalat sitt stöd för arbete på detta område. I uttalandetligger även, enligt svensk uppfattning, underförstått att frågan kan komma atttas upp igen vid kommande ministermöten inom WTO, beroende på utvecklingen iILO.Handel och miljöHandel och miljö är en kontroversiell fråga i WTO-sammanhang. Kommittén förhandel och miljö tillkom i samband med WTO:s bildande och har därmed endastverkat . Den föregicks emellertid av diskussioner i andraarbetsgrupper, diskussioner som påbörjades . Förhandlingarna harhittills karakteriserats av ett starkt motstånd från många sida tillatt introducera en diskussion om miljöfrågor mot WTO-systemet. Det råder imånga en utbredd misstänksamhet mot att miljöhänsyn från i-ländernassida skall användas i protektionistiskt syfte.Handel och miljö är ett prioriterat område för i WTO-sammanhang.Sverige har således verkat mycket aktivt inom EU i förhandlingarna införSingaporekonferensen för att få ett så framåtsyftande och konkret resultat sommöjligt. En viktig övergripande svensk målsättning i handels- och miljöarbetetär att så långt som möjligt undanröja risk för konflikt mellan miljöpolitiskaoch handelspolitiska beslut, så att de blir ömsesidigt stödjande i syfte attuppnå en hållbar utveckling. Målsättningen är vidare att , i eninternationell jämförelse, progressiva miljöpolitik skall stödjas och fåinternationell spridning som våra handelsförbindelser skall varaintakta eller förbättras. Svenska företags miljöanpassning skall kunna utgöraen konkurrensfördel.En högt prioriterad fråga för EU och i WTO har varit fråganom förhållandet mellan handelsåtgärder i miljökonventioner och . Det som gör denna fråga angelägen är bl.a. vikten av att uppnåstabilitet och förutsägbarhet i systemen, vikten av att minimera riskerna förprotektionistiskt missbruk av miljöskäl och vikten av att stödja detinternationella miljöarbetet inom multilaterala miljökonventioner. EU bidrogpå detta område med det mest långtgående förslaget. Förslaget går ut på , för att stödja det internationella miljöarbetet, skall skapa en permanentundantagsmöjlighet i för handelsåtgärder riktade mot globalaoch regionala miljöproblem som vidtas inom ramen för multilateralamiljökonventioner. EU har även lagt förslag i kommittén rörande miljömärkningoch marknadstillträde.Kommitténs rapport till ministerkonferensen och ministerdeklarationeninnehåller få rekommendationer eller konkreta förslag till åtgärder påmiljöområdet. Fokus ligger i stället på att precisera vikten av fortsattarbete rörande de olika frågorna. Resultatet i kommittén motsvarar därmed inteEU:s och ambitionsnivå i arbetet.En viktig slutsats från är att miljökommittén skall få förnyatmandat att fortsätta sitt arbete med samma arbetsprogram som . Sverigevälkomnar detta beslut och kommer att fortsatt verka aktivt i det mödosammaarbetet att finna en samsyn och skapa en plattform för att driva dessa frågorframåt.U-länderMedlemskapet i WTO innebär för många mer långtgående förpliktelserjämfört med , även om man i vissa fall åtnjuter övergångsperioder ochmedges särbehandling från vissa åtaganden, t.ex. på jordbruksområdet. De ökadeförpliktelserna följer av de många nya avtal som innefattas i WTO, t.ex. detimmaterialrättsliga området, och det faktum att WTO utgör ett homogentregelverk till vilket man ansluter sig i dess helhet. Genomförandet av WTO-avtalen uppfattas åtminstone i vissa delar som problematiskt av flera länder.Detta är också en av anledningarna till att en stor och viktig grupp u-länderställt sig negativa till att utvidga WTO:s arbetsprogram då redan debefintliga avtalen uppfattas som alltför långtgående och arbetskrävande.Deklarationen lyfter fram dessa problem. Med hjälp av tekniskt bistånd avserman inom WTO:s ram att bistå så att de får möjlighet att genomförasina åtaganden och reformer.Förutom detta kan nämnas att i överenskommelsen från Uruguayrundan ingår ettåtagande om att de minst utvecklade länderna och de som ärnettoimportörer av livsmedel och därmed drabbas av högre världsmarknadspriserunder en övergångsperiod skall kunna erbjudas särskild stödmöjlighet i form avbiståndsinsatser.Minst utvecklade länderInför hade WTO:s generaldirektör presenterat ett program förutökat stöd för de minst utvecklade länderna. Programmet omfattade ett ökathandelsfrämjande bistånd och förbättrat marknadstillträde. Bland annatföreslogs att dessa länder skulle erbjudas nolltullar. I slutskedet av mötetpresenterade EU en text om de minst utvecklade länderna som innebarytterligare åtaganden gentemot denna ländergrupp. Texten, som välkomnades avdessa länder, fick dock andra länder, såväl inom u- som i-landskretsarna, attreagera - detta då denna del av deklarationen redan ansågs överenskommen.Texten, som innehöll element om autonoma åtgärder för att stödja de minstutvecklade länderna och att ge mer förmånliga villkor för marknadstillträdeför varor från de minst utvecklade länderna, kunde slutligen antas i enjämfört med EU:s förslag något reviderad form. EU spelade i denna fråga enpositiv och pådrivande roll. , och vissa sökte däremotmotsätta sig förstärkningar av texten.Ett delresultat är att WTO i samarbete med ITC (och handelscentrum, International Trade Center) och skallanordna en konferens för att diskutera handelsrelaterat biståndoch ökat marknadstillträde avseende de minst utvecklade länderna.Från svensk sida driver regeringen nu på inom EU för att följa upp dettagenom att genomföra konkreta marknadsöppnande åtgärder.Övrig multilateral verksamhetÄven övriga multilaterala organisationer på det handelspolitiska området har,enligt regeringens bedömning, en viktig roll att spela, om än underordnad WTO.Både och har centrala uppgifter när det gäller att förbereda,analysera och utveckla det multilaterala regelverket.