bet · GK01SoU17 · 1997-05-15 00:00:00 — Förtydligandenbör dock göras i 8 § i lagen om läkarvårdsersättning och lagen om ersättningför sjukgymnastik. Utskottet tillstyrker lagförslagen i denna del ochavstyrker motion So35 (kd) yrkande 3.Om läkaren respektive sjukgymnasten inte bedriver verksamheten på heltidreduceras årsersättningen och ersättningstaket i skälig omfattning enligt 17 §i lagen om läkarvårdsersättning och lagen om ersättning för sjukgymnastik.Preciseringar i detta hänseende, t.ex. fördelningen mellan fasta och rörligakostnader, ges i verkställighetsföreskrifter. Utskottet anser inte att dessabestämmelser bör ändras. Motion So34 (m) yrkande 5 avstyrks.Åldersgräns m.m.PropositionenI propositionen föreslås en möjlighet för privatpraktiserande läkare ochsjukgymnaster att erhålla läkarvårds- eller sjukgymnastikersättning efter detatt han eller hon fyllt om medger detta. Ett samverkansavtalkan träffas.Enligt nuvarande bestämmelser lämnas inte läkarvårdsersättning alternativtsjukgymnastikersättning till en läkare eller sjukgymnast som vidvårdtillfället har fyllt 65 år.En åldersgräns av detta slag har dock ingen inverkan på legitimationen ochförhindrar inte i sig en privat vårdgivare att fortsätta sin verksamhet. Haneller hon kan fortsätta sin verksamhet med offentlig finansiering om vårdavtalträffas med sjukvårdshuvudmannen eller driva verksamheten enbart medpatientintäkten som finansieringskälla.Det finns enligt regeringens mening flera skäl som talar för att en ålders-gräns skall finnas för läkare och sjukgymnaster enligt lagen om läkar-vårdsersättning och lagen om ersättning för sjukgymnastik. Ett sådant skäl äratt en åldersgräns, , finns för offentliganställda läkareoch sjukgymnaster.Ytterligare skäl som talar för en åldersgräns är landstingens behov av attkunna bedöma avgångar från hälso- och sjukvårdsverksamhet i privat regi isamband med planeringen av läkarnas specialistutbildning.De offentliganställda kan dock kvarstå i anställning efter uppnådd pen-sionsålder om arbetsgivaren medger detta. För att uppnå så likvärdigaförutsättningar som möjligt mellan offentliganställda och privata vårdgivarebör på motsvarande sätt landstingen pröva de privatpraktiserande vårdgivarnasmöjligheter att fortsätta sin verksamhet med offentlig finansiering.För att underlätta för vårdgivare som fyller bör dennabestämmelse träda i kraft redan den 1 juli 1997.Regeringen vill återigen understryka att särskild uppmärksamhet bör ägnaspatienternas behov när frågor om fortsatt verksamhet till följd av uppnåddåldersgräns kan komma att diskuteras mellan parterna. För vissa patienter medkroniska eller långvariga sjukdomar som kräver långvarig behandling och därbehovet av kontinuitet är stort, t.ex. vid psykoanalys, är det särskiltviktigt att så sker.Regeringen vill även erinra om att det är viktigt att landstingen imöjligaste mån försöker underlätta avvecklingen för de privata vårdgivare somhunnit göra stora investeringar och försätta sig i långa hyreskontrakt innanregeln om 65-årsgräns blev känd. Om landstingen och den private vårdgivareninte kommer överens om en förlängning av verksamheten bör prövamöjligheten att köpa upp icke avskrivna utrustningar samt överta lokaler medpågående hyreskontrakt.Ersättningsetablering m.m.Motionsyrkanden med krav på ersättningsetablering behandlades senast ibetänkande 1994/95:SoU24 (s. 41 f.). Utskottet redogjorde bl.a. för tidigarebestämmelser enligt följande:Före gällde enligt den då gällande läkarvårdstaxan(1974:699) bl.a. följande.I taxan fanns bestämmelser om anslutning till försäkringen samt om arvodenoch patientavgifter. Dessutom fanns vissa särskilda bestämmelser avadministrativt slag, sanktioner, bestämmelser om rätt för RFV att utfärdanärmare föreskrifter m.m. samt övergångsbestämmelser. Bestämmelserna omanslutning innebar att en privatpraktiserande läkare fördes upp på enförsäkringskassas förteckning inom vars verksamhetsområde han bedrev läkarvårdunder förutsättning att han åtagit sig att följa taxans bestämmelser ochsjukvårdshuvudmannen tillstyrkt att han fördes upp på förteckningen. Förläkare som hade för avsikt att bedriva heltidspraktik gjordes i tre fallundantag från kravet på tillstyrkan från huvudmannen. Det gällde för detförsta fall när läkare övertog en befintlig praktik från en kollega som varförsäkringsansluten och den övertagande läkaren drev praktiken vidare med ihuvudsak oförändrad inriktning. Det gällde också när läkare etablerade sig påen ort inom stödområdena 1 och 2 enligt förordningen (1990:642) omregionalpolitiskt företagsstöd eller inom vissa angivna kommuner i Norrland.Det tredje fallet avsåg läkare som vikarierade för en ansluten läkare.För sjukgymnaster gällde den s.k. behandlingstaxan (1976:1018).Anslutningsbestämmelserna var i princip desamma som 1994 kunde privata vårdgivare som uppfyllde kraven i lagen omläkarvårdsersättning respektive lagen om ersättning för sjukgymnastik frittetablera sig och starta verksamhet i princip var de själva önskade.Sedan den 1 januari 1995 gäller att de specialistläkare och sjukgymnaster somvill etablera sig som privatpraktiker med tillgång till offentlig finansieringenligt bestämmelserna i lagen om läkarvårdsersättning och lagen om ersättningför sjukgymnastik bara kan göra det om de träffar ett samverkansavtal medsjukvårdshuvudmannen.Utskottet gjorde följande bedömning.Utskottet delar regeringens inställning att det är en fördel om det i varjelandstingsområde finns alternativ till den offentligt producerade hälso- ochsjukvården. Verksamhetens inriktning, tillgänglighet, kvalitet och kostnads-effektivitet bör enligt utskottet styra valet av vårdgivare. Regeringenuttalar i propositionen att landstingen bör visa öppenhet vid valet avdriftform. Utskottet delar denna uppfattning. Att det finns skilda driftformerinom hälso- och sjukvården har inte bara positiva effekter för patienternautan också för personalen. Förhållandena mellan sjukvårdshuvudmannen och deprivata vårdgivarna bör enligt utskottet regleras i vårdavtal.Motionerna avstyrktes. följde utskottet (rskr. 383).MotionerI motion So34 av m.fl. (m) begärs att beslutaravskaffa åldersgränsen för rätten att uppbära läkarvårds- och sjukgymnastik-ersättning i enlighet med vad som anförts i motionen (yrkande 6). Motionärernaanser dels att åldersgränsen strider mot beslut att införa enflexibel pensionsålder i det nya pensionssystemet, dels att sedan lång tidetablerade läkarkontakter bryts. Enligt motionärerna har åldersgränseninneburit att i ca 100 000 patienter har förlorat den läkareman anlitat . Detta är särskilt allvarligt för äldre patienter somförlorar en läkare de känt stort förtroende för. En gammal människa kan kännastark olust att tvingas vända sig till en helt främmande, kanske mycket ungläkare. Detta måste man enligt motionärerna ha respekt för. Möjligheten attfullgöra en mycket god insats i vården kan inte enbart kopplas till åldernutan måste också bedömas utifrån andra kriterier. Bestämmelsen om åldersgränsblir enligt motionärerna än värre eftersom regeringen också infört ett förbudmot ersättningsetableringar. bör enligt motionärerna avskaffaförbudet mot ersättningsetableringar (yrkande 7). Rätten att överlämnaverksamhet till yngre krafter garanterar fortlevnad och en tryggad rätt attfortsatt bedriva verksamhet. Men den garanterar också att verksamheten bedrivspå en modern kvalificerad nivå ända till överlåtelsetillfället. Det säger sigsjälvt enligt motionärerna att viljan att nyinvestera är obefintlig de sistaåren om man vet att praktikten läggs ner i samband med att verksamheten måsteupphöra vid den existerande 65-årsgränsen. Det drabbar också patienterna.Genom ersättningsetablering skulle kontinuiteten i vården garanteras, heterdet i motionen.I motion So213 av och (båda m) begärs att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om rätten förprivatpraktiserande läkare att få teckna vårdavtal efter (yrkande1). Vidare begärs ett tillkännagivande till regeringen om vad i motionenanförts om skyldighet att fullt ut ersätta läkare vid ej förnyatvårdavtal (yrkande 2). Motionärerna anser att en privatpraktiserande läkareskall få utöva sitt yrke med ersättning från även om han fyllt 65år. De anser det inte vara rimligt att vederbörande inte får verka som läkare,med ersättning från , när både han själv och framför allt hanspatienter vill det. Regeringen bör återkomma till med ett förslagsom möjliggör detta. Än värre är det, enligt motionärerna, att läkaren intekan sälja sin praktik till en yngre kollega. Läkaren hamnar i ett ?ekorrhjul?om vägrar att teckna ett nytt vårdavtal.I motion So215 av () hemställs att hosregeringen begär förslag som innebär att rätten till ersättningsetableringför läkare och sjukgymnast återinförs i enlighet med vad som anförs i motionen(yrkande 1). I yrkande 2 begärs att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om fri etablering och åldersgräns förprivatläkare. Varje läkare som hade sin egen etablering överlät etablering ochpatienter till en yngre kollega. Detta skapade kontinuitet för patienterna -en garanti att när doktorn pensionerades kom det en annan i hans/hennesställe. Det innebar också att äldre läkare vågade investera i sin mottagningoch på så sätt följde med i den tekniska utvecklingen.I motion So240 av samma motionär (m) hemställs att hos regeringenbegär förslag till att fri etablering för privatläkare och sjukgymnasteråterinförs i enlighet med vad som anförts i motionen (yrkande 4). Som ett ledi en allmän hälsoförsäkring bör privatisering av primärvården stimuleras ochfri etablering införas, heter det i motionen.I motion So238 av () begärs också förslag till ändrade reglerinnebärande att läkare skall kunna utöva sitt yrke efter ienlighet med vad som anförts i motionen. Motionären anser att i praktiken harförutsättningarna för äldre läkare att bedriva verksamhet på lika villkor somsina yngre kollegor slagits undan eftersom landstingen inte tecknar avtal med?överåriga? Patientens valmöjligheter har också begränsats.I motion So241 av My och (båda m) begärs att riksdagenskall upphäva 9 § andra stycket i lagen om läkarvårdsersättning vilket innebäratt läkarvårdsersättning inte lämnas till en läkare som vid vårdtillfället harfyllt 65 år.I motion So271 av () hemställs att beslutar att 65-årsgränsen för läkares rätt att bedriva privatpraktik avskaffas i enlighet medvad som anförts i motionen (yrkande 1). I yrkande 2 begärs att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att 65-årsgränsen för läkare icke får användas som skäl för att icke ingå vårdavtalmed privatpraktiserande läkare. I motionen begärs slutligen att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att 65-årsgränsen för läkare inte skall utgöra ett hinder vid försäljning av praktik(yrkande 4). Motionären anför: Landstingen som har övertagitbetalningsansvaret för vård hos privatpraktiker har tillämpat denna regelsträngt. Vård-avtal mellan landsting och privatpraktiserande läkare som äröver ingås endast i undantagsfall.I motion So39 av m.fl. (fp) hemställs att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vikten att fåbedriva verksamhet som privat vårdgivare även efter det att man fyllt (yrkande 5). Motionärerna anser att några nackdelar ur vårdens synvinkel avatt läkare och sjukgymnaster förtsätter att vara yrkesverksammainte har kunnat påvisas och torde enligt motionärerna inte finnas annat än vadgäller mycket gamla vårdgivare. Med tanke på den långa utbildning som framförallt läkare har och det värdefulla arbete som många läkare utför vore detvärdefullt om landstingen inte automatiskt tillämpade 65-årsgränsen för varesig de egna eller de privata vårdgivarna, anser motionärerna.I motion So35 av m.fl. (kd) begärs att beslutaravskaffa 65-årsgränsen (yrkande 2). Motionärerna anser att det är oetiskt attinföra en sådan åldersgräns. De anser vidare att åldersgränsen strider motriksdagens beslut om flexibel pensionsålder i det nya pensionssystemet. Detfår också negativa konsekvenser för den enskilde patienten när en långvarigläkarkontakt bryts. Många patienter, särskilt de äldre, förlorar den trygghetsom det innebär att känna sin läkare. Detta är negativt och skapar stor oro.I yrkande 4 i samma motion hemställs att beslutar att avskaffaförbudet mot ersättningsetableringar. Motionärerna anser att bestämmelsen omåldersgränsen har ytterligare en negativ faktor eftersom det råder förbud motersättningsetableringar. Rätten att överlämna sin verksamhet innebär att mangaranterar att verksamheten överlämnas på en ?modern? Man vågarinvestera fram till överlåtelsen om man vet att verksamheten fortsätter.UtskottetEnligt nuvarande bestämmelser krävs vårdavtal för att en privat verksam läkarerespektive sjukgymnast skall kunna fortsätta sin verksamhet med offentligfinansiering efter att ha uppnått . Åldersgränsen är föroffentliganställda läkare och sjukgymnaster dock med möjlighet att kvarstå ianställning om arbetsgivaren medger det. Landstingen har enligt utskottetsmening behov av att kunna planera sin egen verksamhet och även bedöma hurstora avgångarna från hälso- och sjukvårdsverksamhet i privat regi blir, bl.aför att bedöma behovet av specialistutbildning av läkare.Utskottet tillstyrker förslagen i propositionen att ändra i 9 § lagen omläkarvårdsersättning och lagen om ersättning för sjukgymnastik så att privatavårdgivare kan fortsätta sin verksamhet efter att ha uppnått omde träffar samverkansavtal med landstingen. Motionerna So34 (m) yrkande 6,So213 (m) yrkande 1, So238 (m), So241 (m), So271 (m) yrkandena 1 och 2, So39(fp) yrkande 5 och So35 (kd) yrkande 2 avstyrks.Utskottet vidhåller sin inställning att fri etableringsrätt för läkare ochsjukgymnaster försvårar sjukvårdshuvudmännens möjligheter att uppfylla målet ihälso- och sjukvårdslagen om en god vård på lika villkor för helabefolkningen. Motionerna So215 (m) yrkande 2 och So240 (m) yrkande 4 avstyrks.Utskottet vidhåller också sin inställning att det är en fördel om det i varjelandstingsområde finns alternativ till den offentligt producerade hälso- ochsjukvården samt att landstingen bör visa öppenhet vid valet av driftform.Förhållandet mellan sjukvårdshuvudmännen och de privata vårdgivarna bör även ifortsättningen regleras i vårdavtal. Motionerna So34 (m) yrkande 7, So215 (m)yrkande 1, So271 (m) yrkande 4 och So35 (kd) yrkande 4 avstyrks därför.Vad slutligen gäller frågan om ersättning från för icke avskrivnainvesteringar, långa hyreskontrakt och andra avvecklingskostnader för enprivat vårdgivare vill utskottet erinra om att regeringen redan i proposition1994/95:195 (s. 69) förutsatte att landstingen skulle lämna skälig ersättningtill vissa privata vårdgivare, som skulle fylla 65 åroch som landstingen inte ville teckna vårdavtal med och vilka kunde ha gjortbetydande investeringar i verksamheten som inte var avskrivna. Regeringenframhåller även nu att det är viktigt att landstingen i möjligaste månförsöker underlätta avvecklingen för de privata vårdgivarna som hunnit görastora investeringar och försätta sig i långa hyreskontrakt innan regeln om 65-årsgränsen blev känd. Utskottet anser att delegationen i redovisningen av sittuppdrag till regeringen bör återkomma även såvitt gäller utvecklingen i dettahänseende. Motion So213 (m) yrkande 2 avstyrks.Anskaffning av vikarierPropositionenRegeringen anser att en läkare och en sjukgymnast som fyllt bör fåvikariera för en annan vårdgivare, med ersättning enligt lagen om läkarvårds-ersättning och lagen om ersättning för sjukgymnastik, om medgerdetta. Detta är rimligt med tanke på att regeringen nu föreslår att envårdgivare som fyllt även skall kunna fortsätta sin verksamhet på taxanom medger detta.I övrigt finns inga hinder enligt nuvarande bestämmelser för läkare ochsjukgymnaster, som är verksamma enligt dessa lagar, att vikariera för andravårdgivare på taxorna. Den ersättning som utgår enligt taxan under vikariatetskall också som utredningen påpekar räknas in i den egna sammanlagdaersättningen under året.Gällande rättI 10 § lagen om läkarvårdsersättning och lagen om ersättning för sjukgymnastikfinns vissa bestämmelser om vikariat. Därutöver krävs att vikarien uppfyllerkraven på kompetens enligt 7 § samt ålders- och anställningskraven i 9 §.MotionerI motion So39 av m.fl. (fp) begärs att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att det ärvikariatsgivaren som själv skall avgöra vikariens kompetens och lämplighet(yrkande 6). Motionärerna avvisar förslaget att landstingen skall avgöra denfrågan.I motion So271 av () begärs att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om att 65-årsgränsen för läkareicke gäller som hinder vid vikariat hos privatpraktiker med vårdavtal ellerersättning från sjukförsäkringen (yrkande 3). Motionären anför att läkare somär som regel inte heller får utnyttjas som vikarie i praktik, somomfattas av vårdavtal.UtskottetUtskottet delar bedömningen att det är rimligt att en läkare eller sjukgymnastsom fyllt bör få vikariera för en annan vårdgivare med ersättning enligtlagen om läkarvårdsersättning eller lagen om ersättning för sjukgymnastik omlandstinget medger detta mot bakgrund av den ändring som föreslås i 9 § idessa lagar. Motion So271 (m) yrkande 3 är delvis tillgodosedd och avstyrks.Motion So39 (fp) yrkande 6 avstyrks också.Övriga förslag till ändring i lagen om läkarvårdsersättning och lagen omersättning för sjukgymnastikUtskottetUtskottet tillstyrker förslagen. beträffande ökad andel privata vårdgivareatt avslår motionerna 1996/97:So38, 1996/97:So39 yrkandena 1och 2 och 1996/97:So277 yrkande 39,res. 1 (c)res. 2 (m, fp)2. beträffande frysning av taxenivåeratt avslår motion 1996/97:So37,res. 3 (v)3. beträffande representation vid taxeförhandlingar m.m.att avslår motion 1996/97:So34 yrkandena 1 och 2,res. 4 ( m)4. beträffande företagshälsovårdens rollatt avslår motionerna 1996/97:So34 yrkande 3 och 1996/97:So39yrkande 3,res. 5 (m, fp, kd)5. beträffande 3 § förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1651)om läkarvårdsersättningatt med avslag på motionerna 1996/97:So34 yrkande 4,1996/97:So35 yrkande 1, 1996/97:So39 yrkande 4, 1996/97:So252,1996/97:So277 yrkande 8, 1996/97:So294 yrkande 15 och 1996/97: K204yrkande 1 antar regeringens förslag till 3 § lagen om ändring i lagen(1993:1651) om läkarvårdsersättning,res. 6 (m, fp, kd)6. beträffande remissreglerna för sjukgymnasteratt avslår motionerna 1996/97:So36 och 1996/97:So256,res. 7 (m)7. beträffande 8 § förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1651)om läkarvårdsersättning och 8 § förslaget till lag om ändring i lagen(1993:1652) om ersättning för sjukgymnastikatt med avslag på motion 1996/97:So35 yrkande 3 antarregeringens förslag till ändring i 8 § lagen (1993:1651) om läkarvårds-ersättning och 8 § lagen (1993:1652) om ersättning för sjukgymnastik,res. 8 (kd)8. beträffande reducering av årsersättningenatt avslår motion 1996/97:So34 yrkande 5,res. 9 ( m)9. beträffande 9 § förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1651)om läkarvårdsersättning och 9 § förslaget till lag om ändring i lagen(1993:1652) om ersättning för sjukgymnastikatt med avslag på motionerna 1996/97:So34 yrkande 6,1996/97:So35 yrkande 2, 1996/97:So39 yrkande 5, 1996/97:So213yrkande 1, 1996/97:So238, 1996/97:So241 och 1996/97:So271 yrkandena 1och 2 antar regeringens förslag till ändring i 9 § lagen (1993:1651) omläkarvårdsersättning och i 9 § lagen (1993:1652) om ersättning försjukgymnastik,res. 10 (m, fp, kd)10. beträffande fri etableringsrätt för läkare och sjukgymnasteratt avslår motionerna 1996/97:So215 yrkande 2 och1996/97:So240 yrkande 4,res. 11 (m)11. beträffande ersättningsetableringatt avslår motionerna 1996/97:So34 yrkande 7, 1996/97: So35yrkande 4, 1996/97:So215 yrkande 1 och 1996/97:So271 yrkande 4,res. 12 (m, kd)12. beträffande ersättning för avvecklingskostnader m.m.att avslår motion 1996/97:So213 yrkande 2,res. 13 (m)13. beträffande anskaffning av vikarieratt avslår motionerna 1996/97:So39 yrkande 6 och 1996/97:So271yrkande 3,res. 14 (m, fp)14. beträffande förslagen till lag om ändring i lagen (1993:1651) omläkarvårdsersättning och lag om ändring i lagen (1993:1652) om ersättningför sjukgymnastik i övrigtatt antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen(1993:1651) om läkarvårdsersättning och lag om ändring i lagen(1993:1652) om ersättning för sjukgymnastik i den mån de inte omfattas avvad utskottet hemställt under tidigare moment.Stockholm den 15 maj 1997På socialutskottets vägnarSten SvenssonI beslutet har deltagit: (), (), RinaldoKarlsson (s), (), (), (),(), (), (), (),(), (), (), (), Elisebeht (), () och (). Ökad andel privata vårdgivare (mom. 1)() anserdels att den del av utskottets betänkande som på s. 8 börjar med ?Utskottetdelar? och på s. 9 slutar med ?Motionsyrkandena avstyrks? bort ha följandelydelse:Utskottet vill understryka nödvändigheten av att skapa mångfald, valfrihetoch ökad kvalitet inom vården. Det kan ske som ekonomin krävereffektiviseringar. En ökad andel privata vårdgivare med vårdavtal leder tillförnyelse inom ramen för ett offentligt och demokratiskt finansierat hälso-och sjukvårdssystem och kan innebära en stimulans att starta nya företag iolika företagsformer.Alla medborgare måste garanteras tillgänglighet till god vård och omsorgoavsett var i landet de bor. Enligt hälso- och sjukvårdslagen skall ocksåpatienterna ha insyn i och inflytande över vårdens innehåll och utformning ochalltså själva kunna välja både vårdgivare och vårdinsats. Konkurrens är ennödvändighet. Utskottet vill därför understryka vikten av att landstingen sompå de flesta håll satsat offensivt på förändring, förnyelse och utvecklingockså ser positivt på sin möjlighet att skriva avtal med privata vårdgivare.Sjukvårdshuvudmännen kan på så sätt öka mångfalden, valfriheten och kvaliteteninom vården, som de också utövar kostnadskontrollen.Vad utskottet nu anfört bör med anledning av motionerna So38 (c) och So39(fp) yrkande 1 ges regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 1 bort ha följande lydelse:1. beträffande ökad andel privata vårdgivareatt med anledning av motionerna 1996/97:So38 och 1996/97:So39yrkande 1 och med avslag på motionerna 1996/97:So39 yrkande 2 och1996/97:So277 yrkande 39 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,2. Ökad andel privata vårdgivare (mom. 1)(), (), (), ()och () anserdels att den del av utskottets betänkande som på s. 8 börjar med ?Utskottetdelar? och på s. 9 slutar med ?Motionsyrkandena avstyrks? bort ha följandelydelse:Utskottet anser att det är viktigt att öka andelen privata vårdgivare. Dettakan lätt genomföras om 65-årsregeln upphävs samt den fria etableringsrättenåterinförs. Enligt utskottets mening bör inte landstingen få besluta vilka somskall etablera sig som privata vårdgivare. Utskottet anser att den privataspecialistvården och de privata sjukgymnasterna skall behållas och utvecklassom ett betydande komplement till den offentligt administrerade vården. Privatvård är också i vissa fall mer kostnadseffektiv än den vård som bedrivs ilandstingens regi. Olika driftsformer inom hälso- och sjukvården har enligtutskottet positiva effekter även för personalen. Vad utskottet nu anfört börmed anledning av motionerna So38 (c), So39 (fp) yrkandena 1 och 2 och So277(fp) yrkande 39 ges regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 1 bort ha följande lydelse:1. beträffande ökad andel privata vårdgivareatt med anledning av motionerna 1996/97:So38, 1996/97: So39yrkandena 1 och 2 och 1996/97:So277 yrkande 39 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört,3. Frysning av taxenivåer (mom. 2)() anserdels att den del av utskottets betänkande som på s. 11 börjar med ?Utskottetdelar? och slutar med ?So37 (v) avstyrks? bort ha följande lydelse:Utskottet delar uppfattningen i motion So37 (v) att taxenivåerna förersättning till privatläkare respektive sjukgymnaster bör återföras till dennivå som gällde före .