bet · GK01KU25 · 1997-05-15 00:00:00 — Han anser också att ettsvenskt bidrag till militära installationer i andra länder torde vara tveksamtmed hänsyn till alliansfrihet.Uppgifter i massmediernaI Ekoredaktionens morgonsändningar redovisades enligtvad som framgår av en bandkopia som Ekoredaktionen ställt till kanslietsförfogande att har medverkat till att finansiera och uppföra ettradarövervakningssystem bestående av totalt elva radarstationer i de baltiskaländerna. Enligt reportern skulle det finnas två olika motiv till den svenskahjälpen. Förutom det officiella motivet att hjälpa dessa länder medövervakningen av territorialvatten och luftrum i anslutning till sjögränsernaskulle det finnas ett inofficiellt motiv, nämligen att skulle fåtillgång till information om den ryska Östersjöflottans rörelser.Av reportaget framgick att () förutom elvaradaranläggningar installerat kompletta radarövervakningscentraler i Lettlandoch och att man knutit samman dessa med hjälp av ett radiolänksy-stem.Enligt reportern består det militära intresset från svensk sida av att deninformation som skapas i de nya baltiska radarkedjorna täcker delar av denryska Östersjöflottans in- och utpasseringsområden, bl.a. farvattnen utanförKaliningrad. Svenska kustradarstationer saknar denna täckning. Både i Sverigeoch i används kustradar för såväl civila som militära ändamål.Balterna är intresserade av att dela med sig av den information de tar in isina radaranläggningar. Systemen är dessutom kompatibla, vilket medför attdata kan samköras.Uppgifterna bekräftades av , biträdande statssekreterare vidUD och säkerhetspolitisk expert, som menade att det finns ett slagsbonuseffekt i de anläggningar som bidragit med. Kompatibiliteten gördet möjligt att samarbeta, och det finns ett säkerhetspolitiskt intresse avatt stärka svenskt luftrum.Även bekräftade att det finns ett svenskt militärt intresseför de nya baltiska radarkedjorna. Detta intresse har dock enligt ÖB intehögsta prioritet.I en artikel i tillbakavisade UDuppgiften att med hjälp av de baltiska radarstationerna faktisktbedriver spaning mot Ryssland.Av DN framgår också att två av de elva anläggningarna är belägnaså att de kan anses ha militärstrategisk betydelse. Det gäller radarstationeni i södra , som når in på ryskt territorium i ,och en radarstation i norra som ligger mittemot Pskovområdet iRyssland, dit stora truppenheter är förlagda.Materielens karaktär och användningsmöjligheterDe radarstationer som med svenskt bistånd installerats i de baltiska ländernaär enligt uppgift från FMV av samma typ och har samma funktion som motsvarandeinstallationer i , nämligen radar för kustbevakningsändamål. Det rörsig om relativt enkla system för radarnavigering, system som placeras ianslutning till t.ex. vissa kustavsnitt, hamnar, sund etc. Militärspaningsradar har högre prestanda, är resistent mot störningssignaler(?telekrig?) och har viss extra utrustning. En av anläggningarna i ärdock av äldre, militär modell. står i de baltiska staterna, imotsats till i , under militär förvaltning.Grunder för samarbete med Central- och ÖsteuropaI budgetproposition (prop. 1994/95:100 bilaga 4) aviserade regeringenatt ett flerårigt sammanhållet program för samarbete med Central- ochÖsteuropa skulle redovisas inom ramen för en särproposition. hade iavvaktan på utvärdering av det pågående programmet bemyndigat regeringen attinom ramen för ett fortsatt samarbetsprogram få göra utfästelser /95 intill ett belopp om högst avseendebudgeten 1995/96. I avvaktan på en särskild proposition i ämnet föreslogs attriksdagen för det nämnda ändamålet beräknade ett reservationsanslag på . i budgeten /96.Av den särskilda propositionen (prop. 1994/95:160) samarbete medCentral- och framgår bl.a. att regeringen ställt upp fyra mål fördetta samarbete: främja en säkerhetsgemenskap, fördjupa demokratins kultur,stödja en socialt hållbar ekonomisk omvandling och stödja en miljömässigthållbar utveckling. Beträffande målet att främja en säkerhetsgemenskapanfördes i propositionen bl.a. att det för svenskt vidkommande var av högstaprioritet att i första hand utveckla den gemensamma säkerheten i närområdetkring och . I , och skulle detsäkerhetsfrämjande samarbetet utvecklas främst inom områdena kust- ochgränsbevakning, polis och tull, civilförsvar och räddningstjänst samtsäkerhetspolitisk kompetensuppbyggnad.I propositionen redovisades också att sedan det förstasuveränitetsstödprojekten beslutats hade beslut om 150miljoner kronor fattats inom suveränitetsstödet. För /95 fanns60 anslagna för dessa ändamål. Stödet hade utgått till kust-och gränsbevakning, polis och tull, säkerhetspolitisk kompetensuppbyggnad,civilförsvar och räddningstjänst. hade också medverkat tilluppbyggnaden av en försvarsmakt under demokratisk kontroll. Insatserna inomsuveränitetsstödet hade genomförts av bl.a. ,, , , Styrelsen förpsykologiskt försvar, , ,, , , Försvaretsforskningsanstalt samt . Regeringen hade beslutatom varje enskilt projekt. Nära hälften av stödet hade gått till kust- ochgränsbevakning. Framöver avsågs även väsentliga insatser göras för att stödjauppbyggnaden av övervakningssystem för land- och sjögränsen i de tre baltiskaländerna. I propositionen föreslogs att medlen avseende säkerhetsfrämjandeinsatser skulle avsättas under anslaget G 3. Övriga bidrag till samarbete medCentral- och borde ökas till för budgetåret1995/96.Utrikesutskottet (bet. 1994/95:UU16) sade sig välkomna regeringens förslagoch tillstyrkte propositionen i denna del.Enligt regleringsbrevet /96 (Statsliggaren III/UD) skulle desäkerhetsbefrämjande insatserna i de baltiska staterna i huvudsak gälla stödtill kust- och gränsbevakning, polis- och tullväsende, säkerhetspolitiskkompetensuppbyggnad, civilförsvar och räddningstjänst samt medverkan tilluppbyggnaden av en försvarsmakt under demokratisk kontroll.Regeringsbeslut angående uppbyggnad av sjöbevakningssystem i de baltiskastaternaRegeringen beslutade att uppdra till () att ingå projektavtal om uppbyggnad av sjöbevakningssystemi de baltiska länderna enligt de förslag som FMV presenterat och anvisade förändamålet för /95 av begärda 29 miljonerkronor. FMV skulle rapportera till regeringen innan ytterligare medel kundeanvisas. FMV inkom med en sådan rapport . I rapportenredovisades kostnaderna för det planerade stödet /96. Det framgickatt radarstationer inköpts och att den första levererade radarn hadeinstallerats och satts i drift i . Vidare hade utkasttill samarbetsavtal framtagits för samtliga länder, och avtalet med undertecknats. Formell överlämning av anläggningarna skulle enligtrapporten ske i respektive och i Lettlandunder . Starten för installationsarbetena iLitauen var vid den aktuella tidpunkten inte fastställd.Den 20 juni 1995 inkom FMV med en framställning om att under budgetåret1995/96 få disponera ytterligare för fortsattamaterielinköp, installation och idriftsättning av radarobservationsposter ochsjöbevakningscentraler i de baltiska staterna. FMV hemställde också att föreget arbete få disponera ytterligare . Regeringen beslötden att ställa till FMV:s förfogande fördet angivna ändamålet. Beloppet skulle belasta det för /96under tredje huvudtiteln upptagna reservationsanslaget G 3. Övriga bidrag tillsamarbete med skulle belasta anslagsposten 1.Säkerhetsfrämjande insatser.Promemoria från StatsrådsberedningenUtskottet har bedömt det som meningsfullt att i den här aktuella granskningenfokusera på hur regeringen har implementerat den politik avseende hjälpen tillde baltiska staterna som lagt fast. På denna grund har utskottetställt vissa frågor till Statsrådsberedningen.I en promemoria av har Statsrådsberedningen som svar påutskottets frågor förmedlat en promemoria av , upprättadvid UD bilaga A 6.5.När det gäller regeringens kännedom om radarinstallationernas möjligamilitära användning anförs i promemorian att av den studie som på regeringensuppdrag genomförts av FMV framgår att projektet endast avsåg fredstidaövervakning av civil karaktär. En långsiktig och mer omfattande inriktning avövervakningsområdet skulle kräva fördjupade studier, något som legat utanförstudiegruppens uppgifter. Projektet syftade till att bidra till att förbättrade baltiska ländernas möjligheter till övervakning av vissa kustavsnitt ochvattenområden. Uppgiften gällde säkerhetspolitiska s.k. lågnivåhot, dvs. attfölja fartygsrörelser, medverka i sjöräddningsoperationer och bekämpasmuggling, oljeutsläpp m.m.För att överföra information, som radarstationerna i de baltiska ländernasamlar in, till t.ex. skulle det krävas omfattande extra utrustning iform av bl.a. extraktorer och omfattande arbete med att anpassa radarstationeroch centraler på såväl baltisk som svensk sida. En sådan del har aldrig varitförutsedd i projektet. En hopkoppling av radarstationer av det slag det här ärtal om skulle dessutom kräva en särskild överenskommelse mellan ochvart och ett av de baltiska länderna. Regeringen har enligt promemorian ingaavsikter att ingå sådana avtal och bevilja medel härför.Samarbetsparter i har varit respektive lands gräns- ochkustbevakning. Gränsbevakningen sorterar numera under inrikesministerierna ialla tre länderna. Detta är även fallet med i ochLitauen. Den lettiska sorterar däremot under marinen ochförsvarsdepartementet.I promemorian tillbakavisas uppgifterna i anmälan att det svenska försvaretvia samkörningsmöjligheter kan få information från de aktuellaradarstationerna samt att installationerna är av företrädesvis militär natur.När det gäller de försvars-, säkerhets- och utrikespolitiska övervägandensom gjordes mot bakgrund av de redovisade sakförhållandena inför beslutenden respektive hänvisas i promemorian tillsvaret på den förra frågan vad gäller projektets civila karaktär och vad somskulle krävas om man hade velat samköra de baltiska anläggningarna med svenskamotsvarigheter. De särskilda utrikes- och säkerhetspolitiska överväganden somlåg bakom samarbetet har varit att skulle bidra till att stärka deåter självständiga baltiska ländernas nationella suveränitet och att bygga uppvitala stabsfunktioner genom att öka ländernas förmåga att övervaka sinakuster. Ett annat mål är att länderna ska kunna värja sig mot s.k. lågnivåhotav skilda slag. Enligt regeringens mening står de här aktuella formerna avsamarbete helt och fullt i överensstämmelse med den svenska militäraalliansfriheten.Utskottet har även efterfrågat hur ärendet har handlagts inomRegeringskansliet med avseende bl.a. på vilka departement som varitinvolverade och vilka externa kontakter man haft. Regeringen tog initiativettill stödet till de baltiska länderna . En studie som genomförts påregeringens uppdrag av FMV i samarbete med FOA överlämnades i september 1993.I december samma år uppdrogs åt försvarsmakten och ett antal ämbetsverk attlämna förslag till lämpliga insatser. Även riktlinjer för det fortsattasvenska stödet beslutades av regeringen. Ett flertal delprojekt genomfördes isamarbete med polis, gränsbevakning, tull, räddningstjänst samt luftfarts- ochsjöfartsverk. är endast en del av de samladesvenska insatserna för de baltiska länderna.FMV fick i uppdrag att verkställa det nu aktuella projektet genomregeringsbeslut . Beredningen av detta beslut hanteradesav en arbetsgrupp inom UD med deltagande från Försvars-, Justitie- ochArbetsmarknadsdepartementet. Beredningsförfarandet formaliserades i juni 1995så att en särskild grupp på chefsnivå inrättades under ledning av enbiträdande statssekreterare i . I gruppen har ingått representanter församma departement som nämnts. Gruppen avger rekommendationer till besluteller vidare beredning. Arbetsgruppen har till sin hjälp en undergrupp påhandläggarnivå med deltagare från de nämnda departementen.När det gäller uppgifterna om att skänkt ett antalkustbevakningsfartyg till de baltiska länderna som ett led i arbetet med attutveckla kust- och gränsbevakningen i dessa länder, framhålls i promemorianatt fått tre begagnade svenska kustbevakningsfartyg, en begagnadsnabbgående polisbåt och tre nya s.k. rescuebåtar för räddnings- ochbordningsuppgifter. Den lettiska marinen har fått fem kustbevakningsfartyg avsamma typ som fått. Till gränspolis har skänkts två f.d.kustbevakningsfartyg och en rescuebåt. i har fått ettkustbevakningsfartyg och en rescuebåt. I fartygsprojektet har ingåttutbildnings- och underhållsprogram samt verkstads- och förrådscontainrar. har således ingått elva kustbevakningsfartyg, en polisbåtoch fem rescuebåtar. Fartygens bedömda marknadsvärde före leverans har legatpå 0,6-1,per enhet. Kostnaderna har i sin helhet belastatanslaget för säkerhetsfrämjande insatser. Före belastadesanslaget för suveränitetsstöd till de baltiska länderna.Sammanfattning av underlagsmaterialetAv redovisningen i det föregående framgår att regeringens beslut i december1994 respektive angående medel för uppbyggnad av ettsjöbevakningssystem i de baltiska staterna har skett inom ramen för detsärskilda samarbete med , som inleddes och somriksdagen beslutat om vid skilda tillfällen. Detta samarbete fick genomriksdagens beslut karaktären av ett flerårigt, sammanhålletprogram. Det framgår tydligt av t.ex. propositionen 1994/95:160 att ändamåletmed stödet till de baltiska länderna, inom ramen för målet att stärka dengemensamma säkerheten i , var att bygga upp ett kust- ochgränsbevakningssystem i , och Litauen.När det gäller frågan om civil respektive militär användning av radarsy-stemet i de baltiska länderna har det framgått av uppgifter i massmedia att deaktuella radarinstallationerna kan användas för såväl civila som militäraändamål, att materielen i är kompatibel med motsvarande svenskmateriel och att information som inhämtas i de baltiska radaranläggningarnakan överföras till . Vidare har såväl regeringen som försvarsledningenbekräftat att en svensk militär användning är både tekniskt möjlig ochsäkerhetspolitiskt intressant. UD har förnekat att faktiskt bedriverspaning mot med hjälp av de baltiska radaranläggningarna.Av Statsrådsberedningens promemoria framgår att projektet endast avsågfredstida övervakning av civil karaktär. Spaningen avsåg s.k. lågriskhot, dvs.att följa fartygsrörelser, medverka i räddningsoperationer etc. Överföring avinformation till från de baltiska radarstationerna skulle krävaomfattande extrautrustning och dessutom en särskild överenskommelse mellanSverige och vart och ett av de baltiska länderna. Någon avsikt att ingå sådanaavtal säger sig regeringen inte ha. Bakom samarbetet ligger en önskan attSverige skall bidra till att stärka de baltiska ländernas nationellasuveränitet och att öka ländernas förmåga att övervaka sina kuster.Ärendet har i handlagts så att inom ramen för stödet tillde baltiska länderna har ett flertal delprojekt med flera svenska statligamyndigheter inblandade genomförts. har endast varit en delav de samlade insatserna i detta sammanhang. Förutom UD har Försvars-,Justitie- och Arbetsmarknadsdepartementen varit involverade iberedningsprocessen.Inom ramen för hjälpen till de baltiska staterna har också skänktelva begagnade kustbevakningsfartyg, en polisbåt och fem räddningsbåtar tillde myndigheter som ansvarar för kust- och gränsbevakningen i respektive land.Utskottets bedömningEnligt anmälan skall utskottet granska om användningen av biståndsmedel föruppförande av militära installationer utanför gränser stämmer överensmed principerna för svensk alliansfrihet och biståndspolitik. Anmälaren harutgått från att de aktuella radarinstallationerna i de baltiska staterna, somSverige ekonomiskt bidragit till, är av företrädesvis militär natur.Vad gäller först frågan om radarstationernas karaktär konstaterar utskottetatt de aktuella radarstationerna synes kunna användas för såväl civilt sommilitärt bruk, något som såväl regeringen som försvarsledningen bekräftatenligt uppgifter i massmedia. Av regeringens skriftliga svar på utskottetsfråga i denna del framgår emellertid att överföring av militärt intressantinformation till från de baltiska radaranläggningarna skulle kräva enomfattande extrautrustning och särskilda överenskommelser mellan ochvart och ett av de baltiska länderna. Regeringen säger sig inte ha för avsiktatt ingå sådana avtal. Avsikten med den svenska insatsen är att underlättafredstida övervakning av de baltiska ländernas kuster, något som i sin tur ärägnat att stärka den gemensamma säkerheten i Östersjöområdet.Vad gäller frågan om de aktuella svenska insatserna gentemot de baltiskastaterna överensstämmer med principerna för svensk militär alliansfrihet ochbiståndspolitik, konstaterar utskottet följande.Insatserna har inte finansierats med medel från det reguljärautvecklingsbiståndet. I stället har det skett inom ramen för det särskildasamarbete med Öst- och som inleddes och som vidskilda tillfällen därefter fattat beslut om. Insatserna bör alltså enligtutskottets mening inte klassificeras som internationellt bistånd i allmänhet.Utskottet konstaterar vidare att det aktuella samarbetet med de baltiskastaterna sker inom ramen för ett flerårigt, sammanhållet program.De svenska insatserna sker utifrån delmålet att främja en gemensam säkerhetkring och (prop. 1994/95:160).Granskningen föranleder i övrigt inget ytterligare uttalande.9. Regeringens information till Utrikesnämnden9.1 InledningUtskottet behandlar i detta avsnitt tre granskningsärenden som alla avserregeringens skyldighet att informera . Det första ärendet gällerutrikesminister och frågan om hon bort informeraUtrikesnämnden om vad som inträffat i ett visst underrättelseärende. Det andraärendet gäller om statsminister inbjudan till presidentJiang att besöka hade bort föregås av samråd i Utrikesnämnden.Det tredje ärendet, slutligen, behandlar frågan om huruvida ett uttalande avstatsministern om och dess önskan att bli medlem i NATO inneburit enny säkerhetspolitisk linje som borde ha förankrats i rollBestämmelser om finns i 10 kap. 2, 6 och 7 §§ RF samt i 8 kap.7, 8 och 9 §§ RO.Enligt RF 10:6 skall regeringen fortlöpande hålla underrättadom de utrikespolitiska förhållanden, som kan få betydelse för riket, ochöverlägga med nämnden om dessa så ofta det erfordras. I alla utrikesärenden avstörre vikt skall regeringen före avgörandet överlägga med nämnden, om det kanske. Regeringen kan också, när det gäller vissa bindande internationellaöverenskommelser av större vikt, överlägga med i stället föratt inhämta godkännande, om rikets intresse kräver det.Utrikesnämnden består av talmannen och nio andra ledamöter, som riksdagenväljer inom sig. Valet är proportionellt. Statschefen är ordförande. Förtalmannen är vice talman suppleant, övriga valda suppleanters antal är fixerattill nio. Suppleanterna skall alltid underrättas om nämndens sammanträden. Omsuppleantplatserna räknas med är samtliga riksdagspartier för närvaranderepresenterade i inrättades som ett permanent organ genom en grundlagsändringår 1921. rådde personalunion mellan nämnden ochutrikesutskottet. I samband med att enkammarriksdagen infördes hävdespersonalunionen och antalet ledamöter i nämnden minskades från sexton tillnio. Därvid åberopades ?uppdragets särskilda förtroendekaraktär?.Utrikespolitiken är enligt regeringsform, liksom tidigare, enregeringens styrelsefunktion. I samband med författningsreformen framhöllemellertid såväl Grundlagberedningen som föredragande statsrådet attutrikespolitikens betydelse för rikets säkerhet motiverade att hadeen vidsträckt insyn och ett starkt inflytande på detta område. I ett yttrandetill (se KU 1976/77:36) angående ställning iden utrikespolitiska beslutsprocessen erinrade utrikesutskottet om att ettflertal former för insyn i och inflytande över utrikespolitikenhade vuxit fram utöver dem som uttryckligen föreskrivs i grundlagen. Det varenligt utrikesutskottet givet att och utrikesutskottet hadecentrala funktioner, men information i olika utrikespolitiska frågor tillriksdagen förekom också i en rad andra berednings- och samrådsformer varigenomriksdagsledamöter och de politiska meningsriktningar de företräder kan fåinsyn i och utöva påverkan på regeringspolitikens utformning påutrikesområdet.9.2 Regeringens information till om ett underrättelseärendeBakgrundDen greps en svensk medborgare, ., anställd vid CelsiusTechElectronics i , på i . Han filmades av denryska säkerhetstjänsten, FSB, då han överlämnade till en ?okändperson? och mottog hemlig militär information gömd i en docka. Efter förhör avFSB - enligt egen utsago - släpptes A. och tilläts återvändatill Sverige.Enligt uppgifter i svenska medier efter , då händelsenblivit allmänt känd genom ryska medier, informerades Försvarsdepartementetsstatssekreterare efter det att A. återvänt till Sverige.Rekke var då på ett officiellt arbetsbesök i uppgifter i medierna informerades vidare , ordförande iFörsvarets underrättelsenämnd, om händelsen någon vecka efter det att A.utvisats ur Ryssland.Enligt andra medieuppgifter, bl.a. en intervju med nämndledamoten , informerades inte övriga ledamöter i underrättelsenämnden.Utrikesminister , som anlände till ,uppgavs i nyhetsförmedlingen ha fört samtal med sin kollega affären. Hon skulle då ha fått försäkringar om att spionaffären intepåverkade relationerna mellan och Ryssland.Partiledaren har till TT bekräftat att han informerades omhändelsen innan den blev allmänt känd.Den 5 september informerades Utrikesnämnden.AnmälanI en granskningsanmälan, se bilaga A 7.1, har begärts attkonstitutionsutskottet granskar om statsministrarna underlåtit att informera och vilka omständigheter som iså fall kan förklara detta hemlighållande. Anmälaren hänvisar till uppgifternai medierna om att en svensk affärsman anklagats för spioneri och i februari1996 blivit utvisad av ryska myndigheter. Om uppgifterna är riktiga är detmycket uppseendeväckande, eftersom ingen information om detta tycks ha lämnatstill riksdagspartierna.Utredningen i ärendetI promemorior inhämtade från , , genomStatsrådsberedningen har följande underlag lämnats bilagorna A 7.2-A 7.4.Underlaget har delvis beretts i samråd med Försvarsdepartementet. Vidare harutskottet genom kansliet tagit del av uppteckningen av samtalet mellan och utrikesminister hänvisar inledningsvis till att regeringen, enligt regeringsformen,fortlöpande skall hålla underrättad om de utrikespolitiskaförhållanden som kan få betydelse för riket och överlägga med nämnden om dessaså ofta det behövs. I den s.k. spionaffären förelåg enligt UD inte sådanaomständigheter som kunde sägas vara av den art att de påkallade samråd iUtrikesnämnden. Utrikesministern hade nämligen tillfälle att i anslutning tillett samtal med den ryske utrikesministern i samband med ett besök iMoskva dra slutsatsen att de utrikespolitiska aspekterna avvad som förevarit inte skulle leda till några utrikespolitiska komplikationer.Beträffande de kontakter som ägt rum mellan och medanledning av gripandet av A. mellan gripandet ochsamtalet med utrikesminister har UD anfört följande.Det ryska utrikesministeriet berörde indirekt händelsen med ambassaden isamband med kontakter vid olika tillfällen före utrikesminister sammanträffande med utrikesminister . Frågan togs alltså inteupp explicit, men fanns i bakgrunden vid underhandskontakter med SverigesMoskvaambassadör som togs i samband med sociala evenemang imitten av mars av vice utrikesminister samt i anslutning till en middaghos ambassadören. Detsamma var fallet när ambassadens andreman kallades upptill utrikesministeriet på byråchefsnivå strax före utrikesministerns besök iMoskva.Att frågan inte skulle leda till några utrikespolitiska komplikationerbekräftades enligt UD tydligt av den positiva utvecklingen av relationerna ifråga om såväl besöksutbytet som samarbetet i övrigt. Bl.a. företogpremiärminister i anslutning till sitt deltagande iÖstersjöstaternas toppmöte i ett bilateralt besök iStockholm.