bet · GL01TU3 · 1997-09-18 00:00:00 — delar dengrundsyn som kommer till uttryck i flera motioner att rättvisa villkor sålångt möjligt bör skapas mellan färdtjänst och övrig kollektivtrafik. Liksomvad som gäller för lokal och regional kollektiv linjetrafik bör det dock inteankomma på staten att fastställa biljettpriser. Egenavgifterna i färdtjänstenbör i stället liksom nu fastställas av kommunerna. På , vid enöverföring av ansvaret för färdtjänsten till trafikhuvudmannen i länet, bördenne med sitt lokala och regionala ansvar vara bäst skickad att lägga fastolika priser och rabatter i syfte att få ett väl fungerande, rättvist ocheffektivt trafiksystem. Med utgångspunkten att färdtjänst fortsättningsvis börbetraktas som en del av kollektivtrafiken torde också följa att en anpassningav taxorna i färdtjänsten då kommer att ske till vad som gäller för övrigkollektivtrafik. Inriktningen bör därför, som socialutskottet framhållit, varaatt avgifterna skall följa samma principer som taxorna för kollektivtrafikenoch faställas i nivå med dessa. Att tillämpa exakt samma avgifter inomfärdtjänsten och kollektivtrafiken torde dock varken vara möjligt ellerlämpligt. Någon enhetlig taxa finns heller inte inom kollektivtrafiken. Föratt skapa ett effektivt och kundanpassat trafiksystem varierar exempelvistaxan i kollektivtrafiken i många fall beroende på trafikrelationer,trafikstandard och tider . Vidare kan nämnas att mångafärdtjänstresenärer åker gratis eller har reducerad avgift inomkollektivtrafiken. förutsätter att regeringen inom ramen förden förutsedda utvärderingen av bl.a. den nya lagstiftningen kommer attredovisa hur färdtjänstavgifterna utvecklas.Med hänvisning till det anförda anser trafikutskottet att syftet medmotionerna T71 (mp), T73 (m), T74 (v) och So54 (v) i aktuella delar får ansesbli tillgodosett. Berörda motionsyrkanden avstyrks följaktligen.1.4.4 övergår därefter till motion T75 (fp) och frågan om det ärlämpligt att bedriva myndighetsutövning i bolagsform. Rätten att besluta itillståndsfrågor bör enligt regeringen kunna överföras från nivå tilltrafikhuvudmannen. vill här först klargöra att enligtlagförslaget görs förvaltningslagen tillämplig på bolaget. Det betyder attbolagets beslut i tillståndsärenden kan överklagas till domstol.Trafikhuvudmannen är vidare skyldig att i varje tillståndsärende låta kommunenyttra sig. Därmed får beredningen av ärenden om färdtjänst och riksfärdtjänsten tydlig lokal förankring. Det bör vidare tilläggas atthandikapporganisationerna inte haft några erinringar mot att ansvaret överförstill trafikhuvudmännen. Tvärtom vill de att detta samlade ansvar på länsnivåför all kollektivtrafik, inklusive färdtjänst och riksfärdtjänst, skall varaobligatoriskt.I sammanhanget kan nämnas att en liknande beslutsordning sedan längetillämpats i , där länets kommuner genom beslut i respektivefullmäktige överlåtit ansvaret för färdtjänst till länets landsting, dvs.trafikhuvudmannen. Kommunen svarar därvid för beredningen av ärendena medanlandstingets färdtjänstnämnd beslutar om tillstånd. Utskottet utgår från attdenna ordning, som är gynnsam också för den som behöver färdtjänst, kanbibehållas utan att avtalen mellan kommunerna och landstingbehöver skrivas om vad gäller ett överförande av ansvaret för färdtjänstenfrån kommunerna till landstingen.Trafikutskottet vill även erinra om att i 19 av landets län ansvarartrafikhuvudmannen genom ett aktiebolag för den lokala och regionalakollektivtrafiken. Enligt utskottets mening finns det inget som tyder på attaktiebolagsformen medfört en sämre trafikstandard jämfört med om en annansamverkansform valts. Detta talar för att om också färdtjänsten ochriksfärdtjänsten överförs till trafikhuvudmannen bör detta kunna leda till enförbättrad trafikstandard för de handikappade. Några oklarheter irättstillämpningen torde inte heller komma att uppstå.Trafikutskottet avstyrker mot denna bakgrund motion T75 (fp) i nu behandladdel.1.4.5 har i sitt yttrande behandlat de villkor som enligtregeringens lagförslag får föreskrivas i samband med tillstånd tillfärdtjänst. anför följande:Socialutskottet delar regeringens uppfattning att ett tillstånd tillfärdtjänst, bl.a. av kommunalekonomiska skäl, bör kunna förenas medföreskrifter exempelvis rörande hur många resor tillståndet omfattar och inomvilket område resorna får göras. Genom att villkor endast får uppställas iskälig omfattning saknas det enligt socialutskottets mening anledning attbefara att den genomsnittlige färdtjänstresenären kommer att drabbas avinskränkningar i antalet tillåtna resor. Inte heller kommer enligt utskottetsuppfattning den färdtjänstberättigade person som gör ett stort antalnödvändiga resor med färdtjänst, exempelvis dagliga resor till arbetet, attförlora möjligheten till detta. Avsikten med bestämmelsen är i stället attminska överkonsumtionen av icke nödvändiga resor. Vad gäller föreskrifter omgeografiska begränsningar får även sådana villkor meddelas endast i skäligomfattning. Kommunen har vidare enligt förslaget till 3 § lag om färdtjänst enskyldighet att, om det finns särskilda skäl, tillhandahålla färdtjänst förresor mellan kommunen och en annan kommun. Kommunen har enligt samma paragrafmöjlighet att anordna färdtjänst i eller mellan andra kommuner.Funktionshindrade personer kan vidare ha rätt till ekonomiskt stöd för resorutanför hemkommunen. Enligt utskottet bör regeringens förslag i denna deltillstyrkas och motionerna T71 (mp) yrkande 2, T74 (v) yrkande 4 och So54 (v)yrkande 5 delvis avstyrkas.Trafikutskottet delar socialutskottets uppfattning. Beträffande motionerna T74och So54 (båda v), som bl.a. behandlar de villkor som begränsar detgeografiska området för färdtjänstresor, vill utskottet erinra 1983 finns en rekommendation från om attfolkbokföringskommunen skall svara för kostnaderna för färdtjänstresa i annankommun. preciserades rekommendationen genom en regel om attkostnadstäckningen skall gälla för tillfällig vistelse i annan kommun . Drygt 260 kommuner i landet har anslutit sig tillrekommendationen. Enligt vad regeringen anger i propositionen fungerarregleringen smidigt för dem som anlitar färdtjänst. Till detta bidrar att detär vistelsekommunens regler som skall gälla, vilket underlättar för de lokalataxiägarna och andra trafikutövare att hantera t.ex. färdbevisen.Trafikutskottet förutsätter att motsvarande smidiga samarbete kan tillämpasäven fortsättningsvis.Beträffande motion T71 (mp) om begränsning av antalet resor som tillståndetomfattar vill trafikutskottet tillägga att är det jämförelsevisfå kommuner som tillämpar sådana regler. förutsätter attregeringen inom ramen för den förutsedda utvärderingen av bl.a. den nyalagstiftningen kommer att redovisa omfattning och konsekvenser av de villkorsom förenas med tillstånd till färdtjänst.Med hänvisning till vad som anförts avstyrker trafikutskottet motionerna T71(mp), T74 (v) och So54 (v) i nu behandlade delar.1.4.6 Missbruk av färdtjänstSocialutskottet har i sitt yttrande inget att erinra mot att det i lagen omfärdtjänst införs en bestämmelse om att tillståndsgivaren skall ha möjlighetatt återkalla ett tillstånd att anlita färdtjänst. anförföljande:Vad gäller återkallelse av tillstånd på grund av att tillståndshavarenöverträtt de föreskrifter och villkor som gäller för färdtjänsten krävs enligtlagförslaget att det rör sig om allvarliga eller upprepade överträdelser.Utskottet instämmer med regeringen att återkallelse av tillstånd i dessa fallskall kunna ske endast då det föreligger ett allvarligt missbruk av rätten attanlita färdtjänst. Utskottet förutsätter vidare att återkallelse av tillståndtill färdtjänst, liksom beträffande riksfärdtjänsten, sker medförsiktighet. Beslut om återkallelse av tillstånd kan överklagas till allmänförvaltningsdomstol.Trafikutskottet konstaterar för sin del att en ordning med återkallelse avtillstånd vid missbruk har funnits för riksfärdtjänsten. Någonåterkallelse av denna anledning har dock aldrig skett. Möjligheten tillåterkallelse kan dock ha haft en viss preventiv verkan för att förhindraekonomisk brottslighet genom samverkan mellan tillståndshavaren och dentrafikutövare som svarar för själva transporten. förutsätter ilikhet med socialutskottet att möjligheten till återkallelse av tillstånd medanledning av missbruk används med största varsamhet. Enligt propositionengäller också att återkallelse av tillstånd på grund av allvarliga ellerupprepade överträdelser skall ske restriktivt.Med hänvisning till vad som anförts avstyrker trafikutskottet motionernaT74 (v) och So54 i nu behandlad del.1.4.7 Förslag till lag om färdtjänst i övrigtBeträffande förslaget till lag om färdtjänst i övrigt finns inga erinringarfrån trafikutskottets sida. Förslaget tillstyrks således i denna del.2 Lag om riksfärdtjänst2.1 BakgrundRiksfärdtjänsten inrättades . Syftet med riksfärdtjänsten äratt erbjuda personer med svåra och bestående funktionshinder möjlighet attgöra längre resor inom landet till normala kostnader. Resorna kan ske medflyg, tåg och andra allmänna kommunikationer samt med taxi ellerspecialfordon. överfördes kostnadsansvaret från staten tillkommunerna. Det tidigare statliga anslaget för riksfärdtjänst överfördessamtidigt till det statliga utjämningsbidraget till kommuner. Genom ensärskild lag (1993:963) om åläggs kommunerna att lämnaersättning för reskostnader för personer som till följd av ett stort ochvaraktigt funktionshinder måste resa på ett särskilt kostsamt sätt.Avgiften för en riksfärdtjänstresa motsvarar normala reskostnader vid resamed 2 klass tåg med SJ. Huvuddelen av riksfärdtjänstresorna sker med taxieller specialfordon. Antalet personer som har tillstånd till riksfärdtjänst ärca 26 000. Dessa gör vardera i genomsnitt två tur- och returresor . Deårliga kostnaderna för verksamheten var före kommunaliseringen ca 130 miljonerkronor men har minskat till per år.2.2 Regeringens förslagRegeringen föreslår att en ny lag om riksfärdtjänst ersätter lagen (1993:963)om . Den nya lagen motsvarar i sak den nuvarande lagenom . En skillnad är dock att om kommunen, landstingetoch trafikhuvudmannen är överens kan ansvaret för riksfärdtjänsten, inklusivetillståndsgivningen, överlåtas till trafikhuvudmannen.2.3 MotionsförslagI motionerna T74 och So54 (båda v) påtalas att ingen bör kunna utestängas frånatt använda sig av färdtjänst pga. missbruk. anser att om enperson gör sig skyldig till missbruk av färdtjänst, bedrägligt beteende ellerbrott med annan brottsrubricering, så skall detta stå under allmänt åtal. Detbetyder att den som gör sig skyldig till brott skall dömas i enlighet medbrottsbalken. Mot denna bakgrund förordas att den föreslagna lagen omriksfärdtjänst ändras.2.4 ställningstagandeBeträffande missbruk av riksfärdtjänst har trafikutskottet ovan i samband medbehandlingen av förslaget till lag om färdtjänst avstyrkt motionsyrkanden omatt färdtjänsttillstånd inte får återkallas vid missbruk. Utskottet klargjordedärvid att någon återkallelse av tillstånd till riksfärdtjänst aldrigskett. Vidare förutsattes att möjligheten till återkallelse avfärdtjänsttillstånd med anledning av missbruk används med största varsamhet.Enligt trafikutskottets mening ligger det i sakens natur att motsvaranderestriktiva bedömning även bör gälla tillstånd till riksfärdtjänstresor. Medhänvisning till vad som anförts avstyrks motionerna T74 (v) och So54 i nubehandlad del.Beträffande förslaget till lag om riksfärdtjänst finns inga erinringar frånutskottets sida. tillstyrker därför detta.3 Lag om ansvar för viss kollektivtrafik3.1 Gällande ordningEnligt lagen (1978:438) om huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafikfinns i varje län en huvudman som ansvarar för den lokala och regionalalinjetrafiken för persontransporter. I är huvudmanoch i kommunen. I det tidigare kan fram tillutgången av och kommun ensamma vara huvudman. Iövriga län kan och kommunerna komma överens om att antingenlandstinget ensamt eller samtliga kommuner skall vara huvudman. I länoch län kan ett regionförbund, enligt lagen (1996:1415) omförsöksverksamhet med regionförbund i län och län, varatrafikhuvudman. Huvudmannens uppgifter skall handhas i kommunalförbund om inteen kommun eller ett landsting är ensam huvudman. Om de som är huvudmän såöverenskommer kan dock uppgifterna i stället handhas av ett aktiebolag, somhar bildats för ändamålet. I 19 av landets 23 län handhas huvudmannensuppgifter av ett aktiebolag.3.2 Regeringens förslagRegeringen föreslår att lagen (1978:438) om huvudmannaskap för viss kollektivpersontrafik ersätts med en ny lag om ansvar för viss kollektiv persontrafik.Innehållet i den gamla lagen föreslås i huvudsak finnas kvar men den?huvudman? som nu skall finnas i varje län föreslås i stället benämnas?länstrafikansvariga?. Dessa är som regel och kommunerna i länetgemensamt. Den som handhar de länstrafikansvarigas uppgifter kallastrafikhuvudman. Om kommunen, och trafikhuvudmannen i länet äröverens, kan ansvaret, inklusive tillståndsgivningen, för färdtjänst ochriksfärdtjänst överlåtas till trafikhuvudmannen. Tillstånd får då meddelasförst efter det att kommunen har hörts. Trafikhuvudmannen ansvarar förfärdtjänst inom den kommun som överlåtit ansvaret och i vissa fall till ochfrån annan kommun. En trafikhuvudman får också anordna färdtjänst helt utanfören sådan kommuns område.Enligt regeringen bör det vara en viktig uppgift för trafikhuvudmännen attförbättra tillgängligheten för de funktionshindrade. Mot denna bakgrund angesi den föreslagna lagen att trafikhuvudmannen skall verka för att all dentrafik han ansvarar för handikappanpassas. Det kan handla om åtgärder somavser att förbättra såväl linjenätet som de fordon som används ikollektivtrafiken.Regeringens lagförslag innebär vidare att trafikhuvudmannens möjligheter attupphandla trafik vidgas. Efter överenskommelse med eller kommun ilänet föreslås att trafikhuvudmannen även skall kunna handla upp transport-och samordningstjänster för sådana transportändamål som annars kommun ellerlandsting skall tillgodose samt samordna sådana transporttjänster. Det innebäratt trafikhuvudmannen kan upphandla t.ex. buss-transporter och beställningscentraler. Trafikhuvudmannen ges därmed ökademöjligheter att samordna den lokala och regionala kollektivtrafiken med t.ex.skolskjutsar och sjukresor. Av propositionen framgår vidare atttrafikhuvudmannen vid upphandling av taxitjänster även får ta hänsyn tillbehovet av att hålla en god taxiservice för allmänheten.Regeringen framhåller i propositionen att det är viktigt att samarbetetmellan trafikhuvudmannen och länstrafikansvariga förstärks. Detta föreslås skegenom att den nya lagen preciserar innehållet i den trafikförsörjningsplan somtrafikhuvudmannen skall anta. Krav införs vidare på att ett formellt samrådskall ske med kommunerna och i länet innan planen antas. Samrådetskall gälla linjetrafiken men också färdtjänsten och riksfärdtjänsten i detfall ansvaret för dessa uppgifter har överförts till trafikhuvudmannen.Samrådet skall avse inte bara trafikens omfattning utan också bl.a.prissättning, åtgärder för att anpassa trafiken till funktionshindraderesenärer och miljöskyddande åtgärder.3.3 MotionsförslagI motion T73 (m) framhålls att trafikförsörjningsplaner är ett nödvändigtinstrument för att fullfölja innehållet i den överenskommelse som är grundenför samarbetet mellan kommunerna, och trafikhuvudmannen.Regeringens förslag att styra och reglera innehåll och utformning avtrafikförsörjningsplaner saknar därför relevans. Motionärerna avvisar motdenna bakgrund regeringens förslag till reglering av trafikförsörjningsplaner.Motionärerna behandlar vidare trafikhuvudmännens möjligheter tillupphandling av transport- och samordningstjänster. Enligt motionen räcker detmed att påpeka att den nuvarande lagstiftningen inte förhindrar upphandling avbl.a. Det betyder att någon ny lagstiftning inte behövs.I sammanhanget understryks vikten av att trafikhuvudmännen utformar sittupphandlingsunderlag så att även små aktörer kan delta i anbudsgivningen.I motion T68 (kd) anges att regeringens förslag till ansvarsfördelning för denlokala och regionala trafiken är mindre lämplig. Det vore bättre om kommuneroch landsting i sin egenskap av finansiärer av verksamheten får ett meradirekt inflytande än vad som är fallet med regeringens förslag. Enligtmotionen bör därför lagens fyra första paragrafer ges en ny lydelse medanvissa lagbegrepp bör ändras i den resterande lagtexten.3.4 ställningstagandeSom framhålls i motion T73 (m) kan trafikförsörjningsplaner betraktas som ettnödvändigt instrument för att fullfölja innehållet i den överenskommelsemellan trafikhuvudmannen och länstrafikansvariga som är grunden för den lokalaoch regionala kollektivtrafiken. vill också för egen delframhålla att trafikförsörjningsplanen utgör ett lämpligt planeringsverktygför att trygga att ?hela reskedjan? blir tillgänglig för funktionshindrade.Trafikutskottet konstaterar att redan enligt nuvarande lagstiftning skalltrafikhuvudmännen anta en trafikförsörjningsplan. Någon närmare regleringfinns dock varken av planens innehåll eller av hur den bör antas.Trafikförsörjningsplanernas form och standard varierar också betydligt mellanolika län. Enligt utskottets mening utgör trafikförsörjningsplanen ett viktigtdokument för att få till stånd en helhetssyn på kollektivtrafiken i länen, enplan som även bör innefatta åtgärder för att skapa en mer tillgänglig ochmiljöanpassad kollektivtrafik. delar därför regeringensuppfattning att lagen bör ange vissa viktigare delar av innehållet i planen.För att det politiska och ekonomiska ansvaret för den lokala och regionalakollektivtrafiken skall kunna utövas i effektiva och demokratiska former krävsvidare att kommuner och landsting får ett tydligt inflytande på trafikensutformning. Det är därför viktigt att ett nära samarbete kommer till ståndmellan trafikhuvudmän och länstrafikansvariga. Utskottet har därför helleringa erinringar mot att krav på samråd med kommuner och landsting regleras ilagen.Med det anförda avstyrker trafikutskottet motion T73 (m) i denna del.Trafikutskottet bedömer att om reguljär kollektivtrafik, färdtjänst,riksfärdtjänst, sjukresor, skolresor och andra specialtransporter planeras ochupphandlas var för sig kan högre kostnader uppstå. Det är därför enligtutskottet angeläget att upphandling av offentligt betalda transportereffektiviseras genom att samordningsfördelar tas till vara. Enligt gällandelagstiftning får huvudmannen på en kommuns eller ett landstings uppdrag baraupphandla taxitjänster. Det räcker därför inte, som föreslås i motion T73 (m),att gör ett uttalande i den aktuella frågan. Utskottet delar därförregeringens uppfattning att trafikhuvudmannen bör ges möjligheter att, påuppdrag av en kommun eller ett landsting, upphandla persontransporttjänster iövrigt samt samordning av transporttjänster.Med anledning av vad som framförs i motionen om vikten av att små aktörerfår delta i anbudsgivningen, vill utskottet understryka att en väl fungerandemarknad ofta förutsätter konkurrens mellan flera företag. Enligt utskottetsmening bör det därför ligga i trafikhuvudmannens intresse att se till attupphandlingen gör det möjligt även för mindre trafikföretag att lägga anbud.Med hänvisning till vad som anförts avstyrker trafikutskottet motion T73(m) i nu behandlad del.Beträffande förslaget till lag om ansvar för viss kollektiv persontrafik iövrigt har trafikutskottet tidigare i flera sammanhang angett att enhelhetssyn bör anläggas på trafiksystemet. Det betyder bl.a. att en stärktsamordning bör ske av resor med linjetrafik, . Det behövs också starkare ekonomiska incitament för en ökadhandikappanpassning av trafiken. Detta kan ske om trafikhuvudmannen, utöverden lokala och regionala linjetrafiken för persontransporter, ges möjlighetatt ansvara för och för riksfärdtjänst. Utskottet delardärför regeringens uppfattning att lagen om ansvar för viss kollektivpersontrafik bör ge möjlighet för en kommun, om man kommer överens medlandstinget och trafikhuvudmannen, att överföra ansvaret för färdtjänst ochriksfärdtjänst till trafikhuvudmannen.Trafikutskottet övergår slutligen till motion T68 (kd) och den fråga som därtas upp om hur ansvarsfördelningen för kollektivtrafiken bör komma tilluttryck i lagstiftningen. Utskottet konstaterar att regeringens förslaginnebär att den nuvarande lagregleringen i allt väsentligt består. Det innebäri normalfallet att landstingskommunen och kommunerna tillsammans är länstra-fikansvariga. Därmed skapas enligt utskottet förutsättningar för att bådelokala och regionala trafikintressen kan bli tillgodosedda på ett lämpligtsätt. Av lagförslaget följer vidare att det är de länstrafikansvariga somansvarar för den lokala och regionala kollektivtrafiken.Trafikutskottet har mot denna bakgrund ingen erinran mot regeringenslagförslag. Av utskottets ställningstagande följer att motion T68 (kd)avstyrks.4 Övriga lagförslagRegeringens övriga lagförslag är en konsekvens av de lagändringar som tidigareförordats. Lagförslagen föranleder inte någon erinran från trafikutskottetssida. tillstyrker därför regeringens förslag tilldels lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),dels lag om ändring i lagen (1997:318) om ändring i sekretesslagen (1980:100),dels lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620),dels lag om ändring i lagen (1997:313) om ändring i socialtjänstlagen(1980:620),dels lag om ändring i lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik,dels lag om ändring i lagen (1995:1649) om byggande av järnväg,dels lag om ändring i lagen (1996:637) om försöksverksamhet med rätt förkommunala aktiebolag att bedriva uppdragsverksamhet inom sådan trafik somavses i lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik,5 Kollektivtrafikens tillgänglighet5.1 BakgrundDet beräknas att ca en miljon människor i har sådana funktionshinderatt de har stora svårigheter att resa med den ordinarie kollektivtrafiken.Undersökningar har visat att många av dessa personer har goda möjligheter attresa kollektivt, förutsatt att färdmedlen, stationer och hållplatser blirbättre anpassade till deras behov.Med denna utgångspunkt beslöt om en obligatoriskhandikappanpassning av de kollektiva färdmedlen. I lagen (1979:558) omhandikappanpassad kollektivtrafik sägs att den som har tillsyn överkollektivtrafik och den som utövar sådan trafik skall se till att trafikenanpassas med hänsyn till resenärer med funktionshinder. Det betyder att närkollektivtrafik planeras och genomförs skall funktionshindrades särskildabehov beaktas. De färdmedel som används skall så långt det är möjligt varalämpade för resenärer med funktionshinder.I sammanhanget kan vidare nämnas att tidigare i vår lagt fastriktlinjer för inriktningen av trafikens infrastruktur för (prop. 1996/97:53, bet. TU7, rskr. Enligt riksdagsbeslutet bör särskildamedel avsättas för att anpassa kollektivtrafiken och den fysiska miljön tillde funktionshindrades förutsättningar. Utskottet uttalade därvid att enekonomisk ram på sammanlagt för femårsperioden1998-2002 avspeglar en rimlig ambitionsnivå.5.2 Regeringens förslagAv propositionen framgår att enligt gällande regler kan statsbidrag lämnas medhögst av kostnaderna för trafikinvesteringar som ökar tillgängligheten ikollektivtrafiken och den fysiska miljön. Enligt regeringen avviker dennabidragsandel från andra bidragsberättigade trafikinvesteringar där bidrag kanlämnas av kostnaderna om det finns särskilda skäl härtill. Regeringenanser att denna skillnad inte är rimlig. Mot denna bakgrund föreslås att omdet finns särskilda skäl bör statsbidrag också kunna ges tillåtgärder som ökar tillgängligheten för funktionshindrade i kollektivtrafikenoch den fysiska miljön.