bet · GK01LU13 · 1997-03-04 00:00:00 — Vidare anser motionärerna att ett gröntinformationskontor, som informerar om hur konsumenten kan handla miljövänligt,bör inrättas. I motionen begärs ett tillkännagivande härom (yrkande 5).I motion Jo759 av m.fl. (fp) framhålls vikten avmiljömedvetna och ansvarskännande konsumenter. Motionärerna anför attmiljöfrågorna bör få en mer framskjuten position i konsumentpolitiken (yrkande23).Utskottet erinrar om att det fastställda miljömålet nu är föremålför ett omfattande konkretiserings- och preciseringsarbete. År 1995tillkallade regeringen en särskild utredare för att överväga frågan om hurmiljömålet skall uppnås samt lägga fram förslag till en åtgärdsinriktadhandlingsplan. avlämnade utredaren betänkandet (SOU 1996:108)Konsumenterna och miljön. Utskottet kan konstatera att de spörsmål som tas uppav motionärerna har uppmärksammats i utredningsbetänkandet, och flertalet avde yrkanden som framställs motionsvis återfinns också som förslag ibetänkandet Konsumenterna och miljön. Betänkandet har remissbehandlats och ärför närvarande föremål för beredning i Regeringskansliet.Vidare har erhållit regeringens uppdrag att konkretisera ochvidareutveckla hur det i betänkandet Konsumenterna och miljön föreslagnasektorsansvaret för verket skulle kunna utformas. Utgångspunkten skall varadet arbete som redan bedrivs av verket inom ramen för miljömålet ikonsumentpolitiken, bl.a. avseende provningsverksamhet, energihushållning ochtransportfrågor. I uppdraget ingår även att ge en beskrivning avarbetsfördelningen mellan och andra myndigheter. Vidare skallverket bl.a. vidareutveckla det förslag i betänkandet Konsumenterna och miljönsom avser databaserad information om konsumtion och miljö. Informationen skallenligt uppdraget vara lättillgänglig och bl.a. ge möjlighet tillvidareförmedling på lokal nivå. En löpande avrapportering skall ske tillregeringen i syfte att möjliggöra en samordning med det pågående arbetet meden åtgärdsinriktad handlingsplan för miljömålet i konsumentpolitiken. Enslutlig avrapportering av uppdraget skall ske den 1 juni 1997.Därutöver bör nämnas att regeringen i skrivelsen 1996/97:50 På vägmot ett ekologiskt hållbart samhälle beskrivit regeringens miljöarbete underår 1996. Av skrivelsen framgår att de olika samhällssektorernas ansvar förhushållningen med naturresurser och för att integrera miljöhänsyn i sinverksamhet skall tydliggöras. Regeringen deklarerar att en viktigkonsumentpolitisk uppgift är att underlätta för konsumenterna att bedömamiljökonsekvenserna av sitt agerande samt att länka in människorna ikonsumtionsmönster som är så litet miljöbelastande som möjligt. Dessutom slåsfast att den beredning av betänkandet Konsumenterna och miljön som förnärvarande pågår skall leda till en presentation av en åtgärdsinriktadhandlingsplan, i vilken miljömålet i konsumentpolitiken skall konkretiserasoch preciseras.Utskottet vill också peka på att arbetar medfrågor som rör miljö och konsumtion. Som exempel kan nämnas att olikakonsumentprodukter provas med hänsyn till bl.a. energiförbrukning och olikamiljöaspekter. Informationsinsatser genomförs för att underlätta förkonsumenterna att fatta väl avvägda inköpsbeslut. Vidare ingriperKonsumentverket mot vilseledande användning av miljöargument i reklamen.Utskottet är för sin del ense med motionärerna om att konsumenterna utgör enbetydelsefull maktfaktor i det miljöpolitiska arbetet och ser medtillfredsställelse att det konsumentpolitiska miljömålet nu genom pågåendearbete konkretiseras och preciseras. Enligt utskottets mening bör resultatetav det fortsatta beredningsarbetet inom avvaktas innan någraställningstaganden från sida till de av motionärerna aktualiseradefrågorna kommer till stånd.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionerna L712 yrkandena 3och 5, L713 yrkandena 1-6 och 9-12, N223 yrkandena 1 och 2, N270 yrkande 28samt Jo759 yrkande 23.Miljömärkning m.m.I slutet av 1980-talet infördes ett harmoniserat nordiskt system förmiljömärkning av produkter, den s.k. svanmärkningen. Den frivilligamiljömärkningen i - inom ramen för detta system - organiseras ochdrivs av Standardiseringen i (SIS) och leds avMiljömärkningsstyrelsen. Verksamheten regleras genom ett avtal mellan statenoch SIS.Inom EU gäller ett gemensamt miljömärkningssystem. Systemethar införts genom EG-förordningen (EEG) nr 880/92 om ett gemenskapsprogram förtilldelning av miljömärke. Förordningen, som är direkt gällande i ,återspeglar i stort de principer som gäller för den nordiska miljömärkningen.Bestämmelser som behövs för att tillämpa EG:s miljömärkningsförordning finns ilagen (1994:1772) om tillämpningen av det europeiska miljömärkningssystemet.Enligt EG-förordningen skall de länder i vilka förordningen gäller utse organsom ansvarar för de uppgifter som anges i förordningen. Med stöd avtillämpningslagen har regeringen utsett SIS att vara behörigt organ i Sverige.Symbolen för EU:s miljömärkning är en stiliserad blomma, EU-blomman.Miljömärkningen och dess organisation tas upp i tre motioner. (c) anser i motion Jo727 att regeringen bör lämna förslag till en nyorganisation för miljömärkningen där miljöorganisationerna, företagen ochdagligvaruhandeln ges ett större inflytande i verksamheten. I motionen begärsett tillkännagivande om vad som sålunda anförts (yrkande 5).I motion L704 av () begärs tillkännagivande om en avvecklingav monopolet för miljömärkning med Svanen respektive Blomman. Med ett systembaserat på konkurrens och marknadsstyrning kommer enligt motionärernakostnaderna för miljömärkningen att minska. Miljöanpassade produkter kandärigenom nå konsumenterna snabbare och till ett lägre pris.Hanna m.fl. (v) anser i motion L712 att hos regeringenbör begära förslag om hur miljömärkningen skyndsamt skall bli fullständig,begriplig och standardiserad (yrkande 1).Med anledning av de nu aktuella motionsyrkandena vill utskottet erinra omatt Statskontoret på regeringens uppdrag har utrett olika frågor som rörorganisationen i av det nordiska miljömärkningssystemet och EU:smiljömärkning (Statskontoret 1995:21 Svanen och Blomman - i ). I rapporten föreslås bl.a. en viss öppning avnuvarande system i syfte att underlätta för en sökande som vill miljöpröva enprodukt med annan certifiering. Remissbehandlingen av Statskontoretsrapport är slutförd, och rapporten bereds i Regeringskansliet.En proposition avses läggas fram med förslag rörandemiljömärkningsverksamhetens hemvist och organisation.Utskottet anser att regeringens ställningstaganden till de förslag somframlagts av Statskontoret bör avvaktas och avstyrker därmed bifall tillmotionerna L704, L712 yrkande 1 och Jo727 yrkande 5.I detta sammanhang behandlar utskottet också ett motionsyrkande som avserhälsoaspekter på miljövänlig konsumtion. () anser i motionN204, som av näringsutskottet överlämnats till lagutskottet, attKonsumentverket bör få i uppdrag att utreda vilka hälsohänsyn som bör tas föratt undvika att ett bra miljöval kan bli en hälsorisk. Motionärenpåpekar att returpapper bör undvikas i samband med beredning av livsmedel, ochi motionen begärs ett tillkännagivande om vad som anförts om hälso-aspekter påbra miljöval.Utskottet konstaterar att avlämnatbetänkandet (SOU 1996:124) Miljö för en hållbar hälsoutveckling - Förslag tillnationellt handlingsprogram. I betänkandet lämnas förslag till åtgärder bl.a.när det gäller problem med föroreningar i föda. Även det av motionärenaktualiserade spörsmålet har uppmärksammats av utredningen. Betänkandet är förnärvarande föremål för remissbehandling och skall därefter beredas iSocialdepartementet.Något tillkännagivande eller annan åtgärd från sida med anledningav motion N204 kan, enligt utskottets mening, inte anses erforderligt.Motionen avstyrks.MarknadsföringI flera motioner framförs kritiska synpunkter när det gäller olika typer avmarknadsföring, såsom TV-reklam riktad till barn, könsdiskriminerande reklamsamt reklam genom sponsring och produktplacering.I motion L703 av och () begärs etttillkännagivande om vikten av förbättrade gemenskapsregler när det gäller TV-reklam. Motionärerna anser att den svenska konsumentlagstiftningen i fråga omTV-reklam riktad till barn samt alkohol- och tobaksreklam måste värnas. Dengemensamma konsumentlagstiftningen inom EU bör därför enligt motionärernautformas i enlighet härmed.Birger m.fl. (mp) begär i motion Kr4, som av kulturutskottetöverlämnats till lagutskottet, ett tillkännagivande om att begreppetkonsumentmakt i mediesammanhang bör utredas. Möjligheten att spärra TV-apparaten för vissa typer av programutbud, såsom våld, pornografi ochbarnreklam, bör enligt motionärerna ses över (yrkande 35).I radio- och TV-lagen (1996:844) finns bestämmelser om reklam och annanannonsering. Beträffande reklam riktad till barn anges att reklam i en TV-sändning inte får syfta till att fånga uppmärksamheten hos barn under tolv år.I reklam i en TV-sändning får det heller inte uppträda personer eller figurersom spelar en framträdande roll i program som huvudsakligen vänder sig tillbarn under tolv år.EG-direktivet om gränslösa TV-sändningar (89/552/EEG) avser att möjliggörafri rörlighet av TV-sändningar över gränserna. Enligt direktivet skall detmedlemsland som svarar för en viss sändning se till att denna följer landetslagar och att den uppfyller minimireglerna i direktivet. Mottagande länderskall säkerställa fri mottagning och inte hindra vidaresändning av TV-programfrån andra medlemsländer. Direktivet innehåller regler om europeiskaprogramkvoter, reklam och sponsring, skydd för barn och ungdom samt rättelseav felaktiga sakuppgifter. När det gäller reklam riktad till barn uppställerdirektivet vissa varsamhetskriterier. Reklamen får t.ex. inte direkt uppmanaminderåriga att köpa en produkt eller tjänst genom att utnyttja derasoerfarenhet eller godtrogenhet. Inte heller får den direkt uppmana minderårigaatt övertala sina föräldrar eller andra att köpa de utannonserade varornaeller tjänsterna.EG-direktivet är föremål för en översyn, och harunder arbetet med revideringen aktivt verkat för ett införande av förbud motTV-reklam riktad till barn i enlighet med bestämmelsen i radio-och TV-lagen. Vidare har yrkat att EG-direktivet tillförsklargöranden, som ger medlemsländerna rätt att ingripa mot ?egna? annonsörersom kringgår nationell lagstiftning. Vid ett kulturministerrådsmöte hösten1995 beslutade ministerrådet och kommissionen att i denna fråga anta endeklaration som förtydligar medlemsländernas rätt att hävda nationelllagstiftning gentemot sina annonsörer.De direktivförändringar som kommissionen har föreslagit innebär i huvudsakatt direktivets regler om ländernas jurisdiktion över programföretagenförtydligas, att reglerna om hur ofta och reklam får sändasstramas upp samt att kraven på sanktioner vid överträdelser av direktivetskärps. I kommissionens förslag till direktivändringar ingår också vissa ökademöjligheter för ett mottagarland att ingripa mot sändningar som innehållervåld och pornografi. har rådet antagit en gemensam ståndpunkt sominnebär att kommissionen fått i uppdrag att utreda frågan om tillskapande avtekniska möjligheter för konsumenter att kunna filtrera bort visst innehåll iTV-sändningar. Förslagen till direktivändringar har under hösten 1996behandlats av vid en andra läsning, och enförlikningsprocedur inleds innevarande vår.Vid behandlingen av en motion med liknande inriktning som den nuaktuella L703 uttalade utskottet i sitt av godkända betänkande1995/96:LU26 att bör arbeta för ett förbud inom EU som motsvarar vadsom gäller för inhemska TV-sändningar beträffande reklam riktad till barn.Något tillkännagivande från sida i frågan var enligt utskottet intebehövligt.Utskottet har inte ändrat sin inställning till ifrågavarande spörsmål,och det är enligt utskottets mening positivt att fortsatta ansträngningar görsför att hävda konsumenternas intressen och behov av skydd i samband medöversynen av TV-direktivet. Utskottet förutsätter att frågan för deläven i fortsättningen kommer att vara högt prioriterad. Något initiativ frånriksdagens sida med anledning av nu aktuella motioner är därför, enligtutskottets mening, inte behövligt. Motionerna L703 och Kr4 yrkande 35avstyrks.I motion L705 förespråkar m.fl. (mp) åtgärder mot denkönsdiskriminerande reklamen. I motionen anförs att det är oförenligt meddagens syn på jämställdhet att kvinnor eller män i marknadsföringen beskrivspå ett sätt som står i strid med principen om människors lika värde. Riksdagenbör enligt motionärerna begära att regeringen återkommer med förslagtill lagstiftning som förbjuder könsdiskriminerande reklam.I sammanhanget vill utskottet erinra om att i juni 1995erhållit regeringens uppdrag att redovisa utvecklingen och föreslå lämpligaåtgärder när det gäller diskriminerande reklam och aggressivamarknadsföringsmetoder. I arbetet ingår flera forskningsprojekt, i vilka bl.a.könsdiskriminerande reklam och våld i reklam samt TV-reklam har studerats.Konsumentverkets rapport (1997:4) avseende diskriminerande reklam har nyligenöverlämnats till regeringen. De utredningar som låtit göra gerenligt rapporten inte belägg för att den diskriminerande reklamen förekommer isådan omfattning och är av sådan art att inskränkningar i tryckfrihetsrättenoch yttrandefriheten är oundgängligen påkallade. finner därförinte tillräcklig grund att nu föreslå lagstiftning på området. Däremotföreslås i rapporten vissa förbättringar av egenåtgärderna. mer utförliga kriterier för den könsdiskriminerande reklamen som skallge en bättre vägledning.Frågan om lagstiftning mot diskriminerande reklam i har varitföremål för en mängd överväganden och förslag. Vad som därvid diskuterats hargällt dels om sådana regler över huvud taget behövs, dels om en sådanlagstiftning kräver grundlagsändring. De som har motsatt sig lagstiftning harbl.a. gjort gällande att de egenåtgärder som företas från näringslivets sidaär mer verkningsfulla än vad som kan åstadkommas med stöd av lagstiftning.Frågan om ett förbud mot diskriminerade reklam, i första handkönsdiskriminerande reklam, behandlades i samband med att riksdagenantog den nya marknadsföringslagen (prop. 1994/95:123, bet. LU16).Konstitutionsutskottet ansåg i sitt yttrande till lagutskottet (yttr.1994/95:KU4y) att lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam, som begärts idå aktuella motioner, inte kan införas utan grundlagsändring. Lagutskottetdelade motionärernas uppfattning att reklam med inslag av diskriminering iolika former är oacceptabelt. Eftersom laglig möjlighet till ingripande motdiskriminerande reklam kräver grundlagsändringar som innebär inskränkningar itryckfrihetens och yttrandefrihetens grundvalar bör dock, anförde utskottet,lagstiftning komma i fråga endast om detta framstår som det enda alternativettill att komma till rätta med problemen. Förutom att lagstiftningsbehovetsålunda måste vara klarlagt borde, enligt utskottet, vidare krävas att dendiskriminerande reklamen förekommer i sådan omfattning och är av sådan art attinskränkningar i tryckfrihetsrätten och yttrandefriheten oundgängligen ärpåkallade. Vad som anförts i de då aktuella motionerna utgjorde, enligtutskottets mening, inte tillräckliga skäl att utifrån dessa utgångspunkter tanågra initiativ till lagstiftning. Utskottet, som konstaterade att regeringenkommer att följa utvecklingen på området, avstyrkte med det anförda bifalltill då aktuella motioner. följde utskottet (rskr. 267).Motionsyrkanden med samma inriktning som det nu aktuella behandlades ocksåförra våren i betänkandet 1995/96:LU26. Motionerna avstyrktes, bl.a. mot denbakgrunden att laglig möjlighet till ingripande mot könsdiskriminerande reklamskulle kräva grundlagsändringar. Utskottet finner inte nu skäl att ändra sininställning i denna fråga.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion L705.I motion N254 förespråkar m.fl. (mp) att åtgärder vidtas föratt motverka vissa former av indirekt reklam. Motionärerna hänvisar tilltobaks- och alkoholreklam i form av sponsring och s.k. produktplacering inomfilmindustrin. I motionen begärs tillkännagivanden om behovet av åtgärderhäremot (yrkandena 1 och 4).Utskottet vill i detta sammanhang hänvisa till att en särskild utredare påregeringens uppdrag övervägt frågan om förbud mot indirekt tobaksreklam. Inovember 1995 överlämnades betänkandet (SOU 1995:114) Indirekt tobaksreklammed förslag till lagregler om begränsningar av sådan reklam. I betänkandet harreklam genom sponsring och produktplacering uppmärksammats.Utredningsbetänkandet har varit föremål för remissbehandling och bereds förnärvarande i . Regeringens ställningstaganden väntas senare ivår.När det gäller marknadsföring av alkoholdrycker har regeringen tillkallat ensärskild utredare för att göra en översyn av bestämmelserna. Utredaren skallse över nuvarande marknadsföringsregler, bl.a. utifrån de förändringar somskett på alkoholpolitikens område i och med anslutning till EU, ochutforma förslag till de författningsregleringar som bedöms nödvändiga (dir.1996:33). Utredarens arbete beräknas vara slutfört under hösten 1997.Med hänsyn till det arbete som pågår när det gällermotionsspörsmålen bör yrkandena 1 och 4 i motion N254 enligt utskottet inteföranleda någon ytterligare åtgärd. Utskottet förordar att motions-yrkandena avslås.MarknadsdomstolenMarknadsdomstolen är en specialdomstol som handlägger mål och ärenden enligtkonkurrenslagen (1993:20), marknadsföringslagen (1995:450), lagen (1994:1512)om avtalsvillkor i konsumentförhållanden, lagen (1984:292) om avtalsvillkormellan näringsidkare, produktsäkerhetslagen (1988:1604), lagen (1994:615) omingripande mot otillbörligt beteende avseende offentlig upphandling, lagen(1978:763) med vissa bestämmelser om marknadsföring av alkoholdrycker,tobakslagen (1993:581), konsumentförsäkringslagen (1980: 38),konsumentkreditlagen (1992:830) och prisinformationslagen (1991: 601). När detgäller mål enligt konkurrenslagen och marknadsföringslagen ärMarknadsdomstolen numera andra instans. Den nya ordningen med Stockholmstingsrätt som första instans och som andra och sista instansinfördes för konkurrensmålen och för marknadsföringsmålen den1 . De övergripande målen för domstolens verksamhet, somfastställdes av (prop. 1992/93:100 bil. 13, bet. LU32,rskr. 229), är att på ett rättssäkert sätt och inom rimlig tid avgöra de måloch ärenden som domstolen har att handlägga samt att leda rättsutvecklingenoch främja en enhetlig rättstillämpning inom det marknadsrättsliga området.Marknadsdomstolens verksamhet regleras i lagen (1970:417) om marknadsdomstoloch i förordningen (1988:1564) med instruktion för . I de måldomstolen handlägger skall den bestå av lagfarna domare och ekonomiskaexperter. Några s.k. intresseledamöter finns i domstolen. På talanav KO har avgjort 419 mål . Undersamma period har domstolen på talan av enskilda näringsidkare fattat 176avgöranden. har den förändringen skett att fler mål har avgjortspå talan av näringsidkare än på talan av KO.I motion L706 av m.fl. (m) begärs ett tillkännagivande om attlagen om marknadsdomstol skall upphöra att gälla. Enligt motionärerna bör detfinnas goda förutsättningar att överföra arbetsuppgiftertill de allmänna domstolarna där det finns möjlighet att anlita olika experteroch sakkunniga vid sidan av den juridiska kompetensen. Frågan om att avskaffaMarknadsdomstolen bör enligt motionärerna behandlas av 1995 årsdomstolskommitté.Utskottet erinrar om att frågor som rör och andraspecialdomstolar har behandlats i promemorian (Ds 1993:34) Specialdomstolarnai framtiden. I promemorian konstaterades att böravskaffas som fristående domstol och att domstolens uppgifter bör tas över avde allmänna domstolarna. Några konkreta förslag till lagändringar beträffandeMarknadsdomstolen lades dock inte fram, bl.a. med hänsyn till attmarknadsföringslagstiftningen vid tillfället var föremål för översyn.Översynen av marknadsföringslagstiftningen resulterade iriksdagens beslut om en ny marknadsföringslag (prop. 1994/95:123, bet. LU16).Regeringens förslag att skulle vara andra och sista instansi mål enligt marknadsföringslagen föranledde inga erinringar från utskottetssida. I sammanhanget bör vidare nämnas att domstolskommitté skalllämna förslag till en ny organisation för domstolsväsendet som helhet. Iuppdraget ingår att föreslå en minskning av antalet tingsrätter och attöverväga en samordning av de allmänna domstolarna och de allmännaförvaltningsdomstolarna (dir. 1995:102). Frågor som rör Marknadsdomstolenligger dock inte inom ramen för detta utredningsuppdrag.Utskottet är för egen del inte berett att förorda en utvidgning avDomstolskommitténs uppdrag till att omfatta uppgifter.Enligt utskottets mening bör man i stället avvakta resultatet av den vidareberedningen av kommitténs kommande betänkande om domstolsorganisationen istort. Först härefter torde det finnas ett tillräckligt underlag för attnärmare kunna bedöma de förslag som förts fram i motionen.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion L706.BetaltjänsterI motion L707 av () begärs ett tillkännagivande om behovet avskydd för konsumenter vid ökad användning av s.k. elektroniska pengar, dvs.förbetalda kort, som används som betalningsmedel, och digitala pengar, somanvänds för transaktioner över datanätverk. Bestämmelserna måste enligtmotionären vara utformade på ett sådant sätt att konsumenterna kan använda denya betalningsmedlen och att särskild hänsyn tas till utsattakonsumentgrupper.Ingbritt Irhammar m.fl. (c) framhåller i motion L708 att informationen närdet gäller finansiella tjänster behöver förbättras, för att konsumenternaskall kunna ha nytta av det ökade utbudet. I motionen begärs tillkännagivandendels om behovet av en utvidgning av de konsumentskyddande lagarna när detgäller kontokorten (yrkande 5), dels om behovet av ett lagligt skydd förkonsumenterna när det gäller betalningssystem med betalkort inom EU (yrkande12).Hösten 1995 beslutade om ett ökat stöd till konsumentpolitiskaåtgärder på området finansiella tjänster (prop. 1995/96:82, bet. LU10).Utskottet konstaterade därvid att konkurrensen på det finansiella området hadeökat och att den snabba utvecklingen med nya tekniska lösningar, inte minst påbetaltjänstområdet, kan medföra konsumentproblem. Det handlade om att gekonsumenterna ett starkare stöd när det gäller att ta till vara sinarättigheter och vara aktiva på området. För ändamålet fickKonsumentombudsmannen och ökade resurser.Betaltjänstutredningen har haft regeringens uppdrag att utreda behovet avnäringsrättslig normgivning och tillsyn över nya betaltjänster. Uppdragetomfattade även behovet av civilrättslig reglering för betaltjänster ochbehovet av ett stärkt konsumentskydd på betaltjänstområdet. Utredningensslutbetänkande (SOU 1995:69) Betaltjänster avlämnades . Utredningenföreslår särskilda regler för betaltjänster och för aktörerna påbetaltjänstmarknaden. Reglerna syftar till att värna om ett stabilt ocheffektivt betalningsväsende samt att stärka konsumentskyddet. I betänkandetföreslås en helt ny lag om betaltjänster som bl.a. omfattar sådanabetaltjänster som utförs med hjälp av kontokort. Den föreslagna lagenscivilrättsliga bestämmelser skall dock inte gälla s.k. förbetalda kort,exempelvis kontantkort, eftersom dessa korttyper befinner sig i ett skede avstark utveckling såväl tekniskt som när det gäller lansering av nya system.Utredningsbetänkandet är föremål för beredning inomRegeringskansliet.Mot bakgrund av ställningstaganden har en särskildutredare fått i uppdrag att kartlägga och analysera de rättsligafrågor som uppkommer genom användning av elektroniska pengar - det gäller bådeförbetalda kort och elektroniska pengar via dator. I anslutning till dettaskall utredaren överväga behovet av ändringar i gällande regelverk och, om detbehövs, föreslå ändringar i detta. Uppdraget skall enligt direktiven varaslutfört före utgången av (dir. 1997:1).Inom EU är konsumentproblem i samband med finansiella tjänster ettprioriterat område.