bet · GL01TU3 · 1997-09-18 00:00:00 — I betänkandet behandlas regeringens proposition 1996/97:115 Mer tillgängligkollektivtrafik samt ett 30-tal motionsyrkanden.Regeringens förslag innebär att färdtjänst i första hand bör betraktas somen transportform i stället för som en bidragsfråga. Med denna utgångspunktföreslås att en ny lag om färdtjänst ersätter socialtjänstlagens (1980:620)bestämmelser om färdtjänst. Enligt regeringens uppfattning bör kommuner ochlandsting ges möjlighet att hantera såväl färdtjänst och riksfärdtjänst somlokal och regional kollektivtrafik genom ett och samma organ, nämligentrafikhuvudmannen. Därmed skapas en drivkraft för bättre samordning och bättrehandikappanpassning av kollektivtrafiken. För att underlätta en sådananpassning har tidigare anvisats ett särskilt statsbidrag på 1,5 miljarderkronor för . Enligt propositionen bör den högstaersättningen för detta statsbidrag höjas från till av kostnaden föranpassningsåtgärder. Regeringens förslag innebär vidare att lagen (1978:438)om huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafik ersätts av en ny lag omansvar för viss kollektiv persontrafik. Det innebär bl.a. atttrafikhuvudmännen skall verka för en ökad handikappanpassning.De nya lagarna föreslås träda i kraft den 1 januari 1998.Trafikutskottet tillstyrker i huvudsak regeringens förslag. Som framhålls iflera motioner bör dock enligt utskottets mening tillstånd till färdtjänstinte påverkas av den sökandes ekonomi eller närståendes tillgång till bil.Trafikutskottet förutsätter vidare att syftet med flera andra motionsyrkandenkommer att tillgodoses. Det gäller exempelvis yrkanden om att avgifterna förfärdtjänsten bör fastställas i nivå med taxorna för kollektivtrafikenoch att anpassningen av kollektivtrafiken till de funktionshindrades behovpåskyndas.Till betänkandet har fogats tre reservationer. Regeringen () föreslår i proposition 1996/97: 1151. att antar regeringens förslag till lag om färdtjänst,2. att antar regeringens förslag till lag om riksfärdtjänst,3. att antar regeringens förslag till lag om ansvar för visskollektiv persontrafik,4. att antar regeringens förslag till lag om ändring isekretesslagen (1980:100),5. att antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen(1997:000) om ändring i sekretesslagen (1980:100),6. att antar regeringens förslag till lag om ändring isocialtjänstlagen (1980:620),7. att antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen(1997:000) om ändring i socialtjänstlagen (1980:620),8. att antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen(1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik,9. att antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen(1995:1649) om byggande av järnväg,10. att antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen(1996:637) om försöksverksamhet med rätt för kommunala aktiebolag att bedrivauppdragsverksamhet inom sådan trafik som avses i lagen (1985:449) om rätt attdriva viss linjetrafik,11. att godkänner att en utvärdering skall göras av effekterna av- möjligheten av en frivillig överlåtelse till trafikhuvudmannen avfärdtjäns-ten och riksfärdtjänsten,- lagen om färdtjänst,- statsbidraget för ökad tillgänglighet för funktionshindrade,12. att godkänner vad som anförts om statsbidragsgivning med 75 %av bidragsberättigade kostnader.Lagförslagen är fogade som bilaga 1 till betänkandet.Riksdagen fattade beslut på grundval av proposition1996/97:124 om ändring i socialtjänstlagen (bet. SoU18, rskr. Med stödav riksdagsbeslutet har därefter författningar utfärdats.Regeringens nu föreliggande förslag till lag om ändring i lagen (1997:000) omändring i sekretesslagen (1980:100) avser därför lag om ändring i lagen(1997:318) om ändring i sekretesslagen (1980:100). Regeringens nu föreliggandeförslag till lag om ändring i lagen (1997:000) om ändring i socialtjänstlagen(1980:620) avser lag om ändring i lagen (1997:313) om ändring isocialtjänstlagen (1980:620). Dessa lagrums lydelse stämmer överens med de somanges i proposition 1996/97:115. Motioner med anledning av proposition 1996/97:115 Mer tillgängligkollektivtrafik1996/97:T68 av m.fl. (kd) vari yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om förslag till lag om ansvarför viss kollektiv persontrafik.1996/97:T69 av och (båda s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omatt de handikappolitiska målen jämlikhet och delaktighet även skall tillämpasi fråga om rätten till färdtjänst.1996/97:T70 av m.fl. (s) vari yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts och även godkännertillämpningen av den s.k. primärkommunala modellen vid sökande av statsbidragför mer tillgänglig kollektivtrafik.1996/97:T71 av m.fl. (mp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om förslaget till lag om färdtjänst 7 § andra meningen,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om kommunens möjlighet till att meddela föreskrifter om tillstånd tillfärdtjänst,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om avgifter för färdtjänst,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att ej inkomstrelatera rätten till färdtjänst,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att ej inskränka rätt till färdtjänst med hänvisning tillfamiljemedlem.1996/97:T72 av m.fl. (c) vari yrkas1. att avslår regeringens förslag om inkomstprövning i samband medtillståndsprövning till färdtjänst,2. att som sin mening ger regeringen till känna att närståendestillgång till bil inte kan vara grund för avslag på tillstånd till färdtjänst.1996/97:T73 av Per m.fl. (m) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om tillståndsgivningen,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om avgiften för färdtjänst,3. att avslår regeringens förslag till trafikförsörjningsplaner ienlighet med vad som anförts i motionen,4. att avslår regeringens förslag till upphandling av taxitjänsteri enlighet med vad som anförts i motionen.1996/97:T74 av m.fl. (v) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ökad tillgänglighet till kollektivtrafiken,3. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i lagen omfärdtjänst att den enskildes transportbehov prövas oberoende av att make/maka,annan anhörig eller granne m.fl. kan sköta transporten,4. att hos regeringen begär förslag till införande av sådanreglering att ett tillstånd till färdtjänst skall gälla färd i hela landetenligt vad i motionen anförts om att nekas färdtjänst utanförtillståndsområdet,5. att avslår regeringens förslag om återkallandet avfärdtjänsttillståndet vid missbruk enligt vad i motionen anförts om att sådantskall falla under allmänt åtal,6. att beslutar att vid färdtjänstresa skall tillståndshavarenbetala en avgift (egenavgift) som motsvarar normala resekostnader med allmännafärdmedel.1996/97:T75 av m.fl. (fp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ökad tillgänglighet till kollektivtrafiken för funktionshindrade,2. att avslår förslaget om att myndighetsutövningen ochtillståndsgivningen i samband med färdtjänst kan skötas av ett aktiebolag.Motioner med anledning av skrivelse 1996/97:120 Handikapppolitik1996/97:So51 av m.fl. (kd) vari yrkas3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om trafiksäkerheten för färdtjänstresenärer.1996/97:So54 av m.fl. (v) vari yrkas4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om kollektivtrafiken och färdtjänsten,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ändringar i färdtjänstlagen och i lagen om riksfärdtjänst,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att egenavgiften för färdtjänst skall vara densamma som förkollektivtrafiken.1996/97:So55 av m.fl. (fp) vari yrkas2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om bättre tillgänglighet i trafiken för handikappade.Motioner från den allmänna motionstiden 19961996/97:T213 av m.fl. (kd) vari yrkas22. att hos regeringen begär förslag till satsning på ettgemensamt informationssystem för kollektivtrafiken i ,23. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ökad tillgänglighet i kollektivtrafiken för funktionshindrade.1996/97:T214 av m.fl. (fp) vari yrkas16. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en handikappanpassning av kollektivtrafiken.1996/97:T406 av Skånberg (kd) vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om att inrättasamåkningscentraler.1996/97:T909 av och (båda mp) vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom en utredning om ett för heltäckande riksresekort.1996/97:L713 av m.fl. (mp) vari yrkas25. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att bör underlätta för konsumenterna att fåtillgång till användbar information om transporter utan bilägande samt samlain och sprida kunskap och erfarenheter om resenärernas villkor ikollektivtrafiken mellan bl.a. kommuner.1 Lag om färdtjänst1.1 BakgrundFärdtjänsten är ett komplement till den allmänna trafikförsörjningen och utgörett stöd för personer som har betydande svårigheter att förflytta sig på egenhand eller att använda allmänna kommunikationer. Trafikformen infördes under1960-talet i några kommuner och erbjuds av samtliga kommuner.Genom socialtjänstlagen (1980:620), som trädde 1982, är kommunernaskyldiga att tillhandahålla färdtjänst.Färdtjänstens regelsystem varierar från kommun till kommun. Skillnadernagäller både vilka kriterier som tillämpas vid bedömningen avfärdtjänsttillstånd och begränsningar av antalet resor per tidsperiod, resanslängd och kostnad samt krav på samåkning. har ettspecialdestinerat statsbidrag utgått för . Detta bidragingår numera i det generella statsbidraget till landets kommuner.Antalet personer i landet som har tillstånd till färdtjänst var den 1januari 1996 ca 430 000. Av dessa var . I genomsnitt reservarje person ca med färdtjänsten. Resandet varierar dockbetydligt såväl mellan kommuner som mellan olika resenärer. Kostnaderna förfärdtjänsten uppgår till . Med hänsyn till denegenavgift som resenären själv betalar utgör nettokostnaderna för kommunerna(i ) ca . Det innebär att i mångalän kostar de offentligt betalda resorna i färdtjänsten med taxi ellerspecialfordon mer än den linjetrafik som sker med buss eller tåg.1.2 Regeringens förslagRegeringen föreslår att ett nytt synsätt anläggs på färdtjänsten. Det innebäratt färdtjänst inte längre bör behandlas som en form av bistånd för att uppnåskälig levnadsnivå eller på annat sätt vara en del av . Även omfärdtjänsten alltjämt är ett uttryck för social omsorg skall den i huvudsakbehandlas som en trafikpolitisk fråga i syfte att bidra till entillfredsställande trafikförsörjning också för funktionshindrade.Regeringen föreslår mot denna bakgrund att en ny lag om färdtjänst ersätternuvarande regler i socialtjänstlagen vad avser tillståndsgivning tillfärdtjänst. Enligt lagförslaget skall tillstånd till färdtjänst meddelas densom på grund av funktionshinder har väsentliga svårigheter att förflytta sigpå egen hand eller att resa med allmänna kommunikationsmedel. Tillståndbehöver dock inte ges om resbehovet kan tillgodoses på annat sätt.Enligt den föreslagna lagen skall kommunen ansvara för att färdtjänstanordnas inom kommunen. Om det finns särskilda skäl är kommunen även skyldigatt anordna resor mellan den egna kommunen och andra kommuner. Vidare föreslåsatt kommunerna ges möjlighet att anordna resor helt utanför den egna kommunen.Lagförslaget innebär även att om kommunen, och trafikhuvudmannen ilänet är överens, kan kommunens ansvar för färdtjänst överlåtas tilltrafikhuvudmannen. Därmed skapas enligt regeringen ekonomiska incitament förbättre samordning och handikappanpassning av trafiken genom ett och sammaorgan, nämligen trafikhuvudmannen.Enligt lagförslaget får ett tillstånd återkallas vid ändrade förhållandeneller om tillståndet missbrukas. Beslut om tillstånd får överklagas genomförvaltningsbesvär hos länsrätt. Prövningstillstånd krävs vid överklagandetill kammarrätt. Beträffande resenärernas egenavgift föreslås som enhuvudregel att avgiften, som , skall bestämmas av kommunen. Enligtpropositionen skall avgiften vara skälig och inte överstiga tillståndsgivarenssjälvkostnad. I de fall trafikhuvudmannen tagit över ansvaret för färdtjänstenbeslutar gemensamt det landsting och de kommuner som överlåtit ansvaret omgrunderna för avgifterna. Om oenighet råder om avgifternas storlek beslutarregeringen. Av propositionen framgår att tillstånd till färdtjänst får förenasmed föreskrifter i skälig omfattning. Det kan bl.a. gälla regler om färdsätt,inom vilket geografiskt område resor får företas och begränsning av antaletresor. Enligt regeringen bör dock möjligheten till begränsning av antaletresor inte utnyttjas för nödvändiga resor som resor till och från arbetet.1.3 MotionsförslagI sex motioner riktas invändningar mot de kriterier som föreslås kunna liggatill grund för meddelande av färdtjänsttillstånd.I motion T69 (s) anges att lagförslaget röjer en föråldrad syn påfunktionshindrades resmöjligheter, en syn som inte alls stämmer överrens medde handikappolitiska målen om jämlikhet och delaktighet. Det gällerformuleringen att ekonomiska förhållanden och närståendes tillgång till bilkan vägas in vid beslut om tillstånd till färdtjänst.Enligt motion T73 (m) leder regeringens förslag om att tillstånd intebehöver ges om den sökande kan tillgodose sitt transportbehov på annat sätttill ett oacceptabelt godtycke. Motionärerna framhåller att det måste varafunktionshindret, inte ekonomi eller hemförhållanden, som avgör vem som ärfärdtjänstberättigad. Motionärerna avvisar därför regeringens förslag i dennadel.I motion T72 (c) framhålls likaså att någon inkomstprövning inte bör ske vidtillståndsprövningen. Om funktionshinder föreligger skall tillstånd meddelas.Om så inte är fallet skall tillstånd inte lämnas. Enligt motionen bör vidareriksdagen klargöra att närståendes tillgång till bil inte bör vara grund föravslag av tillstånd till färdtjänst.Liknande invändningar framförs även i motionerna T74 och So54 (båda v) därregeringens förslag anges öppna för kommunalt godtycke och sparnit samtförsämra förutsättningarna för funktionshindrade personer. Vänsterpartietanser att den föreslagna lydelsen av färdtjänstlagen därmed inte leder tillett oberoende för den funktionshindrade. Tillståndsgivaren kan anse att ommake eller maka har bil eller annat transportmedel så är färdbehovettillgodosett. Det kan också vara fallet om barn eller annan anhörig har bil.Mot denna bakgrund föreslås att den enskildes transportbehov skall avgöra omfärdtjänsttillstånd skall ges.Även de gröna framhåller i motion T71 (mp) att regeringenslagförslag på grund av sparnit lämnar öppet för inskränkningar imänniskors rätt till färdtjänst. Enligt motionen bör färdtjänst beviljas utanatt hänsyn tas till den enskildes eller familjens sammanlagda inkomst. Vidareanges att en funktionshindrad, myndig person som uppfyller kriterierna inteskall kunna bli nekad tillstånd med hänvisning till att en familjemedlem skallsörja för den funktionshindrades resmöjligheter.I fyra motioner efterlyses en anpassning av resenärernas färdtjänstavgiftertill de taxor som tillämpas inom den reguljära kollektivtrafiken.I motion T73 (m) framhålls att färdtjänstresor ersätter eller kompletterarkollektivtrafik. Därför bör egenavgiften följa samma principer som taxan ikollektivtrafiken. Under de tider då färdtjänst ersätterkollektivtrafik bör principen vara att färdtjänsttaxan knyts tillkollektivtrafiktaxan. Vid andra tillfällen, t.ex. , accepteras dockregeringens förslag att avgiften skall vara skälig och inte överstigatillståndsgivarens självkostnad.I motionerna T74 och So54 (båda v) anges att huvudprincipen harvarit att funktionshindrade som har ett transportbehov skall ha samma utgiftersom icke funktionshindrade har i kollektivtrafiken. Denna princip har dockförändrats av ett par kammarrättsdomar där kommunen efter prövning har fåtträtt att inkomstpröva färdtjänstavgiften. Kommunen har då haft möjlighet attta ut en avgift som varit högre än den för kollektivtrafiken. Enligt motioneninnebär regeringens lagförslag en öppning för inkomstprövning av färdtjänsten.Vänsterpartiet anser därför att skall fastställa färdtjänstavgiftentill den nivå som gäller för kollektivtrafiken.Enligt motion T71 (mp) bör den kostnad som kommunen tar ut avtillståndsinnehavaren inte bara vara skälig i den mån att den inte överstigerkommunens kostnader för verksamheten. Avgiften bör inte heller i alltför storutsträckning överstiga avgifterna inom den övriga kollektivtrafiken.Enligt motion T75 (fp) är det tveksamt om myndighetsutövning inklusivetillståndsgivning bör utföras av aktiebolag. är motståndare tillkommunala och landstingskommunala bolag och anser därför att det är direktolämpligt att lägga fler uppgifter på kommunala bolag. Frågorna kringfärdtjänst rör myndighetsutövning och det kan uppstå oklarheter om det äraktiebolagsrättsliga regler eller förvaltningslagen som gäller för denna formav beslut. Propositionen föreslås därför avslås av i denna del.I två motioner lämnas synpunkter på de färdtjänstvillkor som kan föreskrivasenligt lagen.Enligt motion T74 (v) bör tillståndet till färdtjänst omfatta hela reskedjan.Det betyder att om någon fått färdtjänst i den egna kommunen eller regionen såskall tillståndsinnehavaren automatiskt få tillstånd i en annan region ilandet. Färdtjänsttillståndet bör därför enligt motionen principielltbetraktas som landsomfattande.I motion T71 (mp) anges att det är orimligt att kommunerna skall kunnafastställa föreskrifter när det gäller antalet tillåtna resor. Dennainskränkning skiljer sig betydligt från andra människors möjligheter attanvända kollektivtrafik och vidgar därför gapet mellan funktionshindrades ochandra människors möjligheter att resa. Enligt motionen bör rätten för enkommun att meddela föreskrifter om antalet resor begränsas på ett tydligaresätt i lagtexten och inte kunna motiveras av exempelvis kommunalekonomiskabehov.I motionerna T74 och So54 (båda v) påtalas att ingen bör kunna utestängas frånatt använda sig av färdtjänst på grund av missbruk. anser attom en person gör sig skyldig till missbruk av färdtjänst, bedrägligt beteendeeller brott med annan brottsrubricering, så skall detta stå under allmäntåtal. Det betyder att den som gör sig skyldig till brott skall dömas ienlighet med . Mot denna bakgrund förordas att den föreslagnalagen om färdtjänst ändras.1.4 ställningstagande1.4.1 Allmänna utgångspunkterTrafikutskottet har tidigare i olika sammanhang uttalat att en helhetssyn böranläggas på trafiksystemet. Därmed skapas förutsättningar för bättresamordning i trafikutbudet och en ökad anpassning till de funktionshindradesbehov, såväl av fordon som infrastruktur. Regeringens förslag om att ettgemensamt synsätt bör anläggas på kollektivtrafiken ligger därför väl i linjemed vad utskottet tidigare framhållit.Socialutskottet ser också i sitt yttrande positivt på regeringens förslagatt kommuner och landsting skall ha möjlighet att hantera såväl färdtjänst ochriksfärdtjänst som ordinarie kollektivtrafik i ett organ. En överlåtelse avansvaret för färdtjänst och riksfärdtjänst till trafikhuvudmannen skapar ettekonomiskt incitament för en ökad handikappanpassning av kollektivtrafiken,vilket är ett betydelsefullt steg i riktning mot de handikappolitiska målen.Socialutskottet anser därför att propositionen i denna del bör tillstyrkas.Trafikutskottet delar socialutskottets uppfattning. Det betyder attutgångspunkten bör vara att färdtjänsten skall betraktas som en transportformi stället för en form av bidrag. har vidare i likhet medsocialutskottet ingen erinran mot att en ny lag om färdtjänst ersättersocialtjänstlagens nuvarande bestämmelser om färdtjänst. Enligt utskottetsmening skapas därmed en drivkraft för bättre samordning och bättrehandikappanpassning av kollektivtrafiken vilket bör leda till såväl lägrekostnader för färdtjänsten som bättre resmöjligheter för de funktionshindrade.1.4.2 FärdtjänsttillståndNär det gäller den nya lagens utformning konstaterar trafikutskottet att fleramotionärer har en annan uppfattning om grunderna för tillståndsprövningen änregeringen. Regeringen påpekar i propositionen att kommunerna harmöjlighet att, vid bedömningen av huruvida bistånd skall ges i form avfärdtjänst enligt 6 § socialtjänstlagen, beakta sökandens ekonomiskaförhållanden. Enligt regeringens mening finns det skäl att ävenfortsättningsvis ge kommunerna möjlighet att vid tillståndsprövningen beaktaen enskild tillståndssökandes goda ekonomi. Regeringen föreslår därför att 7 §lagen om färdtjänst skall innehålla en bestämmelse om att för det fall densökande kan tillgodose sitt transportbehov på annat sätt behöver tillståndtill färdtjänst inte meddelas.Socialutskottet erinrar i sitt yttrande om att syftet med att ersättabestämmelserna om färdtjänst i socialtjänstlagen med en särskild lag omfärdtjänst är att färdtjänst fortsättningsvis skall behandlas som entransportform och inte som en form av bistånd för att uppnå en skäliglevnadsnivå. I konsekvens härmed anser socialutskottet att det endast är denenskildes funktionshinder som bör få läggas till grund för bedömningen av omtillstånd till färdtjänst skall meddelas. Omständigheter som den sökandesekonomiska förhållanden eller någon närståendes tillgång till bil bör såledesinte påverka avgörandet. Enligt socialutskottet bör därför den andra meningeni första stycket i regeringens förslag till 7 § lag om färdtjänst utgå.Trafikutskottet delar motionärernas och socialutskottets uppfattning.Utgångspunkten skall vara att färdtjänst betraktas som en del avkollektivtrafiken. Som utskottet angett ovan ges därmed incitament för eneffektivare kollektiv trafikförsörjning med lägre färdtjänstkostnader förkommunerna. Härav följer att det bör vara funktionshindret, inte personligekonomi eller hemförhållanden, som avgör vem som är färdtjänstberättigad.Utskottet lägger därför i bilaga 2 till betänkandet fram förslag tillförändrad lagtext såvitt avser 7 §. Av utskottets ställningstagande följer attsyftet med motionerna T69 (s), T71 (mp), T72 (c), T73 (m), T74 (v) och So54(v) i nu behandlade delar blir tillgodosett. Berörda motionsyrkanden avstyrksföljaktligen.1.4.3 konstaterar att det råder skiftande principer för hur avgiftertas ut vid färdtjänstresor. Vanligast är att resenären betalar en procentdelav taxameterbeloppet. En del kommuner använder sig dock av periodkort medanandra kombinerar periodkortet med avgifter. Det förekommer också attfärdtjänstresenärerna betalar samma taxa som den som gäller förkollektivtrafiken, t.ex. ett kilometerbaserat avgiftssystem. I vissa regionertillämpas också ett högkostnadsskydd. Det innebär att resenären inte behöverbetala mer för sina resor än priset för ett månadskort ikollektivtrafiken. Vidare förekommer att reducerad avgift tas ut vidsamåkning, på s.k. servicelinjer eller under vissa tider . I en delkommuner åker även de färdtjänstberättigade gratis i den ordinariekollektivtrafiken.Socialutskottet delar i sitt yttrande regeringens uppfattning att grundernaför avgifter för resor med färdtjänst även fortsättningsvis bör bestämmaslokalt. Inriktningen bör enligt socialutskottet vara att avgifterna skallfölja samma principer som taxorna för kollektivtrafiken och faställasi nivå med dessa. tillstyrker därmed regeringens förslag idenna del medan berörda motioner bedöms bli tillgodosedda.Trafikutskottet delar socialutskottets och regeringens uppfattning att denavgift som resenären skall betala bör bestämmas av kommunen. Trafikutskottethar heller inga invändningar mot att avgiften bör vara skälig och inteöverstiga tillståndsgivarens självkostnad.