bet · GK01JuU7 · 1997-02-25 00:00:00 — I samtliga fall har motionernaavstyrkts med hänvisning till den pågående översynen av påföljdssystemet.Utskottet vidhåller denna inställning och avstyrker bifall till motionernaJu901, Ju903, Ju922 - samtliga i nu behandlade delar - och till motion Ju711.StraffansvarsutredningenEn särskild utredare har haft i uppdrag att utreda vissa frågor inom denallmänna straffrätten (dir. 1994:39). I uppdraget har ingått att övervägavissa frågor med anknytning till det subjektiva rekvisitet vid brott.Utredaren har övervägt om regelsystemet är ändamålsenligt utformat vad avserden nedre gränsen för uppsåt och bedömningen av gärningar som någon begåttunder självförvållat rus eller under påverkan av allvarlig psykisk störningeller under tillfällig sinnesförvirring som någon råkat i utan egen skuld.Utredaren har också utrett vissa frågor angående bl.a. medverkansansvaret inomstraffrätten. Resultatet av arbete har nyligenpresenterats i betänkandet Straffansvarets gränser (SOU 1996:185).Psykiskt störda lagöverträdareI motion Ju901 (m) yrkas att förbudet mot att döma psykiskt stördalagöverträdare till straff avskaffas. I motionen anförs att det endast i defall gärningsmannen är så störd att han över huvud taget inte är medveten omvad han gör sig skyldig till bör vara aktuellt att förklara att vederbörandeskall vara fri från straff och att inte utdöma fängelsestraff. I övriga fallbör fängelse utdömas, och om så är nödvändigt får den dömde avtjäna hela ellerdelar av straffet på psykiatrisk vårdinrättning under kriminalvårdens ansvar.När vårdbehov inte längre föreligger skall den dömde avtjäna eventuellresterande del av straffet i vanligt fängelse.I 30 kap. 6 § finns ett förbud mot att välja fängelse sompåföljd om gärningsmannen har begått det brott han döms för under påverkan aven allvarlig psykisk störning. Om rätten i ett sådant fall finner att inteheller någon annan påföljd bör ådömas, skall gärningsmannen enligt sammaparagraf vara fri från påföljd.Frågan om påföljden för psykiskt störda lagöverträdare har behandlats iutskottet vid ett flertal tillfällen . Senast skeddedetta i betänkande 1995/96:JuU14 (s. 19 f), till vilket hänvisas för enredogörelse för nu gällande lagstiftning m.m. Utskottet avstyrkte då en motionav samma innehåll som den nu aktuella med hänvisning till att resultatet avStraff-ansvarsutredningens arbete borde avvaktas.Straffansvarsutredningen har i sitt betänkande lämnat förslag till ändringarsåvitt gäller psykiskt störda lagöverträdares straffrättsliga ansvar (SOU1996:185 s. 521 f). Enligt utredningens bedömning finns det behov av att ändradet nuvarande systemet och övergå till en ordning där vissa gärningar, som harbegåtts av allvarligt psykiskt störda lagöverträdare, inte betraktas som brotti straffrättslig mening. Härigenom skulle särregleringen beträffande psykisktstörda lagöverträdare inte gälla endast påföljdsbestämningen utan avse ävenfrågan om gärningsmannen på grund av sitt tillstånd över huvud taget ärstraffrättsligt ansvarig för gärningen. Utredningen har också föreslagit bl.a.att det införs en ny bestämmelse i 1 kap. av vilken följer att engärning inte utgör brott, om den har begåtts under påverkan av en allvarligpsykisk störning som har lett antingen till att gärningsmannen saknatomdömesförmåga eller till att han saknat förmåga att kontrollera sitthandlande. Som ytterligare förutsättning för att brott inte skall ansesföreligga föreslår utredningen att det skall krävas att tillståndet haruppkommit utan eget vållande från gärningsmannens sida, dvs. att han intekunnat förutse att han, t.ex. genom alkoholintag eller på annat sätt, skullekomma att drabbas av störningen.Den föreslagna ordningen för enligt utredningen med sig behov av en radandra förändringar i reaktionssystemet för psykiskt störda lagöverträdare.Utredningen har inte funnit det möjligt att inom ramen för sitt uppdrag läggafram förslag i dessa delar som mera kan ligga till grund för nylagstiftning. I stället har utredningen, som ett underlag för ett fortsattberedningsarbete, utarbetat en modell för hur man enligt utredningensuppfattning bör kunna utforma ett nytt reaktionssystem för psykiskt stördalagöverträdare. Utredningen har också i sitt betänkande framhållit att detframstår som i hög grad naturligt att parlamentarisk medverkan bedömserforderlig för en förändring av de straffrättsliga reglerna rörande psykisktstörda lagöverträdare. Denna fråga har enligt utredningen för övrigt en sådankomplexitetsgrad och förutsätter både specialkunskaper och ett empirisktunderlag i sådan utsträckning att den måste bli föremål för ett bredareutredningsarbete än som varit möjligt inom ramen för utredningen innan ettfullständigt lagförslag kan läggas fram.Frågan om den fortsatta beredningen av utredningens förslag såvitt gällerpsykiskt störda lagöverträdare övervägs nu i . Utskottetanser att resultatet av detta arbete bör avvaktas och avstyrker bifall tillmotion Ju901 i nu behandlad del.Den s.k. Lindomeproblematiken, m.m.I motion Ju904 (m) begärs förslag till lagändring för att komma till rätta medsituationer i vilka misstänkta gärningsmän skyller på varandra.Frågan som tas upp i motionen har varit föremål för utskottetsbehandling. Senast skedde detta i betänkande 1994/95:JuU24 (s. 21 f), varviddet i en motion, bl.a. mot bakgrund av det s.k. Lindomemålet, yrkades att enparlamentarisk utredning skulle tillsättas för att se över frågan parallelltmed . Utskottet avstyrkte motionen mot bakgrund av vadsom anförts i direktiven till utredningen och ansåg att utredningens förslagborde avvaktas.En väsentlig del av utredningens uppdrag har varit att belysa den s.k.Lindomeproblematiken. Frågan gäller främst hur ansvarsfrågan skall bedömas närtvå personer har varit närvarande när ett brott begåtts men det inte medtillräcklig grad av säkerhet går att avgöra vem av dem som begått brotteteller om de båda utfört gärningen tillsammans. Utredningen har,sammanfattningsvis, kommit fram till att de straffrättsliga ochstraffprocessuella regler som gäller - och som aktualiseras ifall som det i - motsvarar de krav som man bör ställa på regler avdetta slag i en rättsstat. De olika tankar som har framförts om att man skullekunna arbeta med ett lägre beviskrav, att man skulle kunna införa någon sortskollektivt ansvar, att man skulle kunna döma även för efterföljande medhjälpeller att man skulle kunna införa en regel av typen felony murder, harutredningen förkastat (SOU 1996:185 s. 384 f).Vad Lindomefallet visar är enligt utredningen emellertid att det är avavgörande betydelse för uppklaringen av brott att stora ansträngningar görsför att säkra bevisning. Detta gäller särskilt om situationen är sådan att detfinns risk för att olika personer ?skyller på varandra?. Utredningen harhänvisat till att Riksåklagaren i sin rapport våldsbrott (Metodfrågor1995:1) lagt fram förslag till åtgärder och rekommendationer som, om de följs,kommer att minska risken för framtida Lindomefall.Till en sådan utveckling bidrar enligt utredningen även vissa förslag ibetänkandet såsom t.ex. utredningens förslag om införande av en särskildbestämmelse om medgärningsmannaskap. Genom en sådan bestämmelse skulleklargöras att ett straffbud gäller även när en gärning utförs av två ellerflera personer i samverkan. Förutsättningarna för ansvar skulle,sammanfattningsvis, vara fråga om en gemensam gärning där man i vissutsträckning kan sägas vara ömsesidigt beroende av varandras agerande.Företagandet av den gemensamma gärningen kan enligt utredningen innefatta enarbetsfördelning mellan de olika medgärningsmännen, men något samråd iegentlig mening eller samfällt beslut att utföra gärningen bör inte krävas.Enligt utredningen syftar den föreslagna bestämmelsen inte till att sänkabeviskravet vid brott av flera. Det måste alltså fortfarande vara utrett vadvar och en faktiskt har gjort, individuellt eller tillsammans, och att dettainnefattat deltagande i brott. I fråga om uppsåtet krävs uppsåt till brottetsom helhet. Detta innebär enligt utredningen att bestämmelsen inte får någonbetydelse i situationer som den domstolarna ställdes inför i Lindomefallet,dvs. när det inte är utrett vad var och en av de inblandade faktiskt harföretagit sig och vad de haft för uppsåt. I övrigt torde emellertidbestämmelsen underlätta lagföringen i mål med flera inblandade gärningsmän,inte minst genom att den tydliggör vad som krävs för att någon som jämte annandeltagit i ett brott skall kunna fällas till ansvar som (med)gärningsman (SOU1996:185 s. 394).Straffansvarsutredningens förslag i nu aktuella delar kommer attremissbehandlas och därefter att beredas i . Utskottetanser att det fortsatta beredningsarbetet bör avvaktas och avstyrker bifalltill motion Ju904.LivstidsstraffetI motion Ju922 (v) begärs att livstidsstraffet skall avskaffas och ersättasmed tidsbestämt straff.Fängelse på livstid stadgas , förutom för vissa av brotten i22 kap. om landsförräderi m.m., för ett fåtal brott, bl.a. förmord, grov mordbrand, grov allmänfarlig ödeläggelse, grovt spioneri ochfolkmord.Under åren 1987-1996 tidsbestämdes 14 livstidsstraff. Tidsbestämningenbeslutades efter det att i genomsnitt mellan åtta och avtjänats ochfängelsestraffen tidsbestämdes till i genomsnitt . Isammanhanget bör nämnas att reglerna om villkorlig frigivning tillämpas ivanlig ordning efter det att straffet tidsbestämts.Utskottet behandlade (1992/93:JuU5 s. 14 f) frågor rörandelivstidsstraffet med anledning av ett par motioner. Utskottet hänvisade dåtill beredningen av (SOU 1986:14 s. 16 f) överväganden omlivstidsstraffet som mynnade ut i ställningstagandet att livstidsstraffetborde bibehållas men också fortsättningsvis användas mycket restriktivt. Någotförslag rörande livstidsstraffet lades inte fram i anledning av kommitténsbetänkande. Utskottet konstaterade vidare i och för sig attStraffsystemkommittén enligt sina direktiv var oförhindrad att föreslåändringar i fråga om straffskalorna. Utskottet fann inte skäl att föreslånågra ändringar när det gällde livstidsstraffet och avstyrkte bifall till dedå aktuella motionerna. Vid behandlingen av en likalydande motion året därpå(1993/94:JuU17) fann utskottet inte skäl att ändra sin uppfattning ochavstyrkte motionen.Straffsystemkommittén har inte lagt fram något förslag rörandelivstidsstraffet i sitt betänkande Ett reformerat straffsystem (SOU 1995:91).Utskottet kan för sin del inte se att det finns skäl attföreslå ett avskaffande av livstidsstraffet. Utskottet avstyrker motion Ju922i nu behandlad del.Påföljden för grovt narkotikabrottI motion Ju901 (m) begärs en lagändring så att livstids fängelse införs förgrov narkotikabrottslighet.Påföljden för grovt narkotikabrott är fängelse i lägst två och högst tio år.När fråga är om flera brott får enligt 26 kap. 2 § fängelsesättas över det svåraste av de högsta straff som kan följa på brotten. Dettainnebär, när det gäller grovt narkotikabrott, att påföljden som högst kanbestämmas till fängelse . Vid återfall kan härutöver den särskildastraffskärpningsbestämmelsen i 26 kap. 3 § tillämpas.Maximistraffet blir då fängelse i 18 år.Utskottet behandlade i ett ärende en motion om skärpning avstraffet för grovt narkotikabrott (1993/94:JuU19 s. 42 f). Utskottet hänvisadetill möjligheterna att utdöma fängelsestraff för detta brott och konstateradeatt de straff som mäts ut vid grovt narkotikabrott regelmässigt är långa.Något behov av ytterligare straffskärpning förelåg enligt utskottets meninginte. Motionen avstyrktes.Våren 1995 behandlade utskottet en motion i vilken förordades attmaximistraffet för grovt narkotikabrott skulle höjas till livstids fängelse(1995/96:JuU14 s. 19). Utskottet vidhöll sin tidigare uppfattning i fråga omstraffet för grovt narkotikabrott och avstyrkte bifall till motionen.Utskottet finner inte skäl till någon annan ståndpunkt än den utskottettidigare intagit i frågan. Motion Ju901 i nu behandlad del avstyrks.Förverkande av haschtillbehörI motionerna Ju708 (kd) och So656 (fp) begärs lagstiftning som gör det möjligtatt förverka narkotikatillbehör; särskilt nämns pipor avsedda förhaschrökning. Det problem som aktualiseras genom motionerna är i vilkenutsträckning narkotikatillbehör kan förverkas utan att de kommit tillbrottslig användning.Enligt 6 § narkotikastrafflagen (1968:64) kan föremål som är särskilt ägnadeatt användas för missbruk av eller annan befattning med narkotika förverkas omde anträffas hos någon som begått brott enligt narkotikastrafflagen, i ettutrymme som disponeras av honom eller i förbindelse med narkotika som varitföremål för brott enligt lagen. Denna regel kan tillämpas t.ex. på sprutor,haschpipor m.m. som kommit till användning. För det fall något narkotikabrottinte begåtts kan man däremot inte förverka föremålen enligtnarkotikastrafflagen.I 36 kap. 3 § 1 finns emellertid en allmän bestämmelse sommedger förverkande utan krav på att något brott ägt rum. Förverkande kan ske ifråga om föremål som på grund av sin särskilda beskaffenhet ochomständigheterna i övrigt kan befaras komma till brottslig användning.Som exempel på föremål som enligt förarbeten och olika rättsfall ansettskunna förklaras förverkade enligt bestämmelsen kan nämnas dyrk, falskt mynt,falska skuldebrev, konstverk med falsk signatur, stansar och myntringar.Svea hovrätt har i en nyligen meddelad dom (, mål B 1663/96)behandlat frågan om pipor, vilka salufördes i butik, hade en sådan särskildbeskaffenhet att de kunde befaras komma till brottslig användning(haschrökning) och därigenom skulle bli föremål för förverkande enligt dennyssnämnda bestämmelsen i . Hovrätten fann flertalet av pipornavara av sådan särskild beskaffenhet som förutsätts för förverkande. Deförhållanden under vilka piporna såldes - tillsammans med litteratur ochtidningar om cannabisharts - i förening med butiksägarens liberala inställningtill haschrökning gav enligt hovrättens mening stöd för att anse att pipornaskulle komma till brottslig användning om de såldes. Hovrätten förklaradeflertalet pipor förverkade. har beslutat att inte meddelaprövningstillstånd, varför hovrättens dom står fast (HD:s beslut ,mål B 276/97).Justitiedepartementet förbereder direktiv till en utredningsom skall få i uppdrag att göra en översyn av olika frågor som har anknytningtill förverkande. Även den här aktuella frågan kommer att omfattas avuppdraget.Utskottet konstaterar att möjligheterna att kunna ta i beslag och förverkatillbehör som behövs för att bruka narkotika är av stor betydelse i kampen motnarkotikamissbruket. Utskottet noterar därför med tillfredsställelse attfrågan om förverkande av sådana tillbehör kommer att bli föremål förutredning. Mot denna bakgrund saknas det enligt utskottets mening skäl förriksdagen att nu ta något initiativ med anledning av motionerna Ju708 ochSo656 i nu behandlad del. Utskottet avstyrker bifall till motionerna.Europeisk ramlagstiftning för brott mot europeisk lagI motion U515 (kd) förordas att skall verka för att EU genomför eneuropeisk ramlagstiftning för brott mot europeisk lag som möjliggör tydligaoch enhetliga straff för lika brott i samtliga medlemsländer.I sitt yttrande till utrikesutskottet angående (1995/96:JuU3y s. 16 f) erinrade utskottet med anledning av ett liknandeyrkande om att tagit aktiv del i detmellanstatliga samarbetet för att bekämpa internationell brottslighet. Sverigehar t.ex. inom och FN medverkat vid utarbetandet av ett flertalkonventioner på det straffrättsliga området och deltar nu aktivt i detstraffrättsliga samarbetet inom den tredje pelaren i EU. Utskottet menade attSverige även fortsättningsvis bör delta aktivt i detta samarbete, men enligtutskottets mening fanns det då inte någon anledning för att verka fören harmonisering av straffrätten inom unionen på sätt som föreslogs imotionen. Utskottet anförde att dess ställningstagande skulle ses mot bakgrundav att EU:s länder har olika rättstraditioner och olika påföljdssystem.Utskottet anförde avslutningsvis att även med beaktande av EU:s framtidautvidgning ter sig en sådan tanke inte realiserbar. Motionen avstyrktes.Utskottet finner inte skäl till någon annan ståndpunkt än den utskottettidigare intagit i frågan och avstyrker bifall till motion U515 i nu behandladdel. beträffande brottslighet med vapen m.m.att avslår motion 1996/97:Ju701,res. 1 (kd)2. beträffande brottsrubriceringen vid snatteriatt avslår motion 1996/97:Ju903 yrkande 20,res. 2 (c)3. beträffande ordningsbot vid snatteriatt avslår motion 1996/97:Ju802,4. beträffande hets mot folkgruppatt avslår motion 1996/97:Ju721,res. 3 (v, fp)5. beträffande hets mot homosexuellaatt avslår motion 1996/97:Ju703,6. beträffande diskriminering av personer med funktionshinderatt avslår motion 1996/97:Ju720,7. beträffande mutbrottatt avslår motion 1996/97:Ju702,8. beträffande mc-relaterad brottslighetatt avslår motionerna 1996/97:Ju218 yrkande 1 och1996/97:Bo533,res. 4 (fp)9. beträffande olovlig kårverksamhetatt avslår motion 1996/97:Ju712,res. 5 (c, fp, mp, kd)10. beträffande falska auktorisationeratt avslår motion 1996/97:Ju722,11. beträffande penningtvättatt avslår motion 1996/97:Ju710,12. beträffande exportförbud för stöldgodsatt avslår motion 1996/97:Ju706,13. beträffande ingripande vid butikstillgreppatt avslår motion 1996/97:Ju803,14. beträffande tilläggsavgift i kollektiv persontrafikatt avslår motion 1996/97:Ju705,15. beträffande påföljdssystemetatt avslår motionerna 1996/97:Ju901 yrkande 28 och1996/97:Ju903 yrkande 21,res. 6 (m)res. 7 (c)16. beträffande vård för missbrukareatt avslår motion 1996/97:Ju922 yrkande 9,res. 8 (v)17. beträffande skärpta påföljder för våldsbrottatt avslår motion 1996/97:Ju711,18. beträffande psykiskt störda lagöverträdareatt avslår motion 1996/97:Ju901 yrkande 29,res. 9 (m)19. beträffande medverkansansvaratt avslår motion 1996/97:Ju904 yrkande 1,20. beträffande livstidsstraffetatt avslår motion 1996/97:Ju922 yrkande 3,res. 10 (v, mp)21. beträffande påföljden för grovt narkotikabrottatt avslår motion 1996/97:Ju901 yrkande 15,res. 11 (m)22. beträffande förverkande av haschtillbehöratt avslår motionerna 1996/97:Ju708 och 1996/97:So656 yrkande20,res. 12 (m, c, fp, kd)23. beträffande europeisk ramlagstiftningatt avslår motion 1996/97:U515 yrkande 54.Stockholm den 25 februari 1997På justitieutskottets vägnarLars-Erik LövdénI beslutet har deltagit: (), (), GöranMagnusson (s), (), (), (),(), (), (m), SiwPersson (fp), (), (), (),(), (), () och (). Brottslighet med vapen m.m. (mom. 1)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 5 börjar med ?Utskottetvidhåller? och slutar med ?motion Ju701? bort ha följande lydelse:För att ett rån skall bedömas som grovt krävs i regel att det utförs medskarpladdat vapen. Enligt utskottets mening är det inte rimligt attgärningsmannen själv avgör brottsrubriceringen genom att välja vilken typ avvapen han använder. Utskottet anser det vara rimligare att sätta rånoffretsupplevelse framför gärningsmannens val av vapen vid bedömningen av om rånetskall anses som grovt eller inte. Det får ankomma på regeringen att återkommatill med ett lagförslag. Vad utskottet med anledning av motion Ju701nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under moment 1 bort ha följande lydelse:1. beträffande brottslighet med vapen m.m.att med anledning av motion 1996/97:Ju701 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört,2. Brottsrubriceringen vid snatteri (mom. 2)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 6 börjar med ?Utskottetkonstaterar? och slutar med ?behandlad del? bort ha följande lydelse:Utskottet konstaterar att snatteribrottet i praxis behandlas som ett rentbötesbrott. Om gränsen mellan normalgraden för brottet, dvs. stöld, och denlägre graden, snatteri, förskjuts så att en större andel hänförs till denlägre graden kommer bötesstraffets tillämpningsområde att utvidgas imotsvarande mån. Utskottet föreslår att detta sker och att brottsrubriceringenändras från snatteri till ringa stöld. Det bör ankomma på regeringen attåterkomma till med ett lagförslag. Vad utskottet har anfört börriksdagen med anledning av motion Ju903 i nu behandlad del som sin mening geregeringen till känna.dels att utskottets hemställan under moment 2 bort ha följande lydelse:2. beträffande brottsrubriceringen vid snatteriatt med anledning av motion 1996/97:Ju903 yrkande 20 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,3. Hets mot folkgrupp (mom. 4)() och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 8 börjar med ?Vidbehandling? och slutar med ?motion Ju721? bort ha följande lydelse:Förnekelsen av den nazistiska förintelsen under syftarenligt utskottets mening till att missakta judarna som grupp. utgördessa förnekanden också huvudbudskapet i vår tids antisemitiska propaganda. del andra länder, såväl inom som utom EU, utgör det ett brott att förnekaförintelsen. Enligt utskottets mening bör en sådan kriminalisering införasäven i . Utskottet delar således den uppfattning som kommer tilluttryck i motion Ju721 och anser att bestämmelsen om hets mot folkgrupp börses över. Det ankommer med regeringen att lägga fram förslag tilllagstiftning med den inriktning som här kommit till uttryck. Vad utskottet numed anledning av motion Ju721 anfört bör som sin mening geregeringen till känna.dels att utskottets hemställan under moment 4 bort ha följande lydelse:4. beträffande hets mot folkgruppatt med anledning av motion 1996/97:Ju721 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört,4. Mc-relaterad brottslighet (mom. 8)() anför:Jag vill börja med att konstatera att det finns exempel på att kriminella mc-gäng förlagt sin verksamhet till tättbebyggda områden. Deomkringboende har på olika sätt berörts av detta. detonerade ensprängladdning utanför mitt i . Flerapersoner skadades och den materiella förödelsen blev stor. Enligt utskottetsmening måste det ifrågasättas om lagstiftningen bör medge att klubbar med ensådan riskfylld verksamhet som den aktuella t.ex. bör få byggnadslov för attändra om en lokal i ett tättbebyggt område för att kunna fungera somklubblokal.Statliga och kommunala myndigheter måste använda sig av alla de lagar somfinns och som ger goda möjligheter att stoppa de kriminella mc-gängensverksamhet. Där det saknas fullödiga möjligheter måste lagstiftningenmodifieras och nya lagar stiftas. Ett område som bör snabbutredas är plan- ochbygglagstiftningen. Utredningen bör bl.a. ta sikte på att göra det omöjligtatt ha någon form av, i vidaste mening, miljöfarlig verksamhet i tättbefolkadeområden.Det ankommer på regeringen att vidta nödvändiga åtgärder med anledning avvad utskottet nu anfört och därefter återkomma till med förslag. Detanförda bör med anledning av motionerna Ju218 i nu behandlad del ochBo533 som sin mening ge regeringen till känna.Jag anser att utskottets hemställan under moment 8 bort ha följande lydelse:8. beträffande mc-relaterad brottslighetatt med anledning av motionerna 1996/97:Ju218 yrkande 1 och1996/97:Bo533 som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts ireservation 4,5. Olovlig kårverksamhet (mom. 9)(), (), () och RolfÅbjörnsson (kd) anför:De kriminella mc-klubbarna är uppbyggda efter militärt mönster. De har klartuttalat att de ställer sig utanför lagen och att deras gemensamma fiende ärstaten. Deras sammanslutningar har redan visat sig lätt kunna utvecklas tillett maktmedel och deras framfart utgör ett allvarligt hot mot rättsstaten.Brottsbalkens bestämmelse om olovlig kårverksamhet tar sikte påsammanslutningar som militär trupp eller polisstyrka. Bestämmelsen bör sesöver i syfte att utvidga dess tillämpningsområde till att avse även kriminellamc-gäng. Det får ankomma på regeringen att återkomma till med ettsådant lagförslag. Vad vi nu med anledning av motion Ju712 uttalat bör gesregeringen till känna.Vi anser att utskottets hemställan under moment 9 bort ha följande lydelse:9. beträffande olovlig kårverksamhetatt med anledning av motion 1996/97:Ju712 som sin mening gerregeringen till känna vad som anförts i reservation 5,6.