bet · GL01AU1 · 1997-11-27 00:00:00 — Den främsta förklaringen till minskningen av den öppnaarbetslösheten är att alltfler personer deltar i det s.k.kunskapslyftet. Utskottet kan därför instämma i det påpekande som flera partiergjort att en del av nedgången i den öppna arbetslösheten har skett genom attarbetskraftsutbudet minskat som följd av att fler personer deltar i satsningarinom ramen för . Enligt utskottets mening utgör regeringenssatsningar inom arbetsmarknadspolitiken dock inte någon ?statistikpolitik?.Syftet med de åtgärder som införts är att förbättra de arbetslösasförutsättningar att erhålla arbete på arbetsmarknaden. Som ett led i dessasträvanden är en viktig satsning. ger denenskilde möjlighet att förbättra sin kompetens så att han eller hon blir bättrerustad för den framtida arbetsmarknaden. Det är enligt utskottets meningsärskilt glädjande att ett stort antal kvinnor har utnyttjat denna möjlighet.När det sedan gäller målet för arbetsmarknadspolitiken framhåller flera avoppositionspartierna att målet bör vara att den totala arbetslösheten skall gåned. Utskottet anser för sin del att det är viktigt att ställa upp ett mål somkan kvantifieras utan att misstolkas, som målet måste kunna uppnåsmed tillgängliga medel. Regeringens mål om halvering av den öppnaarbetslösheten uppfyller det kravet. Självfallet måste detta mål omfatta bådekvinnor och män. Utskottet vill betona att halveringsmålet inte ärtillräckligt. Det slutliga målet måste vara att uppnå full sysselsättning.Utskottet kan konstatera att när det gäller sysselsättningsutvecklingen positiva trend som tidigare kunnat skönjas avtagit desenaste månaderna. Minskningen har framför allt skett bland fast anställdakvinnor inom vård och omsorg. Flera partier har uttryckt oro över dennautveckling och förklarat att regeringen inte har gjort tillräckligt för att ökasysselsättningen. Utskottet delar inte denna uppfattning. Även omsysselsättningen inte ökar i den omfattning som den öppna arbetslöshetenminskar är utskottet övertygat om att de åtgärder som föreslagits riksdageneller som redan beslutat om kommer att leda till ökad sysselsättning.Utskottet kan i detta sammanhang påpeka att den kraftiga minskningen avsysselsättningen som skedde inom den privata sektorn harhejdats. har sysselsättningen inom den privatasektorn varit relativt oförändrad.De allmänna villkoren för företagande har förbättrats. Detta är en viktigförutsättning för att företagandet skall öka och utvecklas. Förbättringen av deoffentliga finanserna har medfört ett kraftigt räntefall, vilket gör det merlönsamt för företagen att investera. Den låga och stabila inflationen hardessutom inneburit en större förutsägbarhet för företagen. Till detta kommer deförslag som läggs fram i årets budgetproposition. I propositionen föreslåsbl.a. att arbetsgivaransvaret för sjuklöneperioden förkortas från 28 till 14dagar. Vidare förenklas reglerna för att erhålla F-skattsedel. Till dettakommer de olika satsningarna för att underlätta för intresserade att startaeget. Utskottet återkommer till dessa förslag nedan. framhåller attdet är främst inom tjänste- och servicesektorn som de nya arbetena kommer attskapas och att det därför bör göras särskilda satsningar på denna sektor.Utskottet kan till viss del instämma i denna uppfattning men anser att man böravvakta den beredning av betänkande som pågårinom . Förslag med anledning av bl.a. detta betänkandeberäknas komma . Utskottet vill dock framhålla att regeringen ibudgetpropositionen föreslår att de s.k. ROT-avdragen för renovering, ombyggnadoch tillbyggnad förlängs till utgången av år 1998.En viktigt förutsättning för att halveringsmålet skall uppnås är attlönebildningen fungerar. Utskottet kan i likhet med flera oppositionspartierkonstatera att lönebildningen under en följd av år inte fungerattillfredsställande. Vad som skall betraktas som en välfungerande lönebildningoch hur den skall åstadkommas finns det dock olika uppfattningar om. I fleramotioner föreslås bl.a. förändringar i arbetsrätten ocharbetslöshetsersättningen för att därigenom förbättra lönebildningen.Utskottet kan konstatera att regeringen har tillsatt en utredning som i närasamarbete med parterna skall se över medlingsfunktionen, men också analyseravilka effekter på lönebildningen och arbetslöshetsnivån som övriga förslag frånparterna kan ha. Utredningen kommer att presentera ett delbetänkande i slutetav och ett slutbetänkande . Vid finansutskottetsbehandling av utgiftsramarna (bet. 1997/98:FiU1) erinrade utskottet om desamarbetsavtal om en förhandlingsordning för de framtida avtalsförhandlingarnasom tecknats mellan parterna i industrin och de initiativ som tagits inom andraområden på arbetsmarknaden. Vidare påpekades att debatten kring lönebildningentyder på att medvetenheten bland arbetsmarknadens parter om vikten av icke-inflatoriska löneökningar har ökat väsentligt under senare tid.I flera motioner förs fram förslag om att arbetslöshetsförsäkringenförändras och att en allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring införs.Vidare föreslår , attegenfinansieringen ökar. gör gällande att en sådan ökning skullekunna påverka lönebildningen. Denna ståndpunkt grundar sig på denföreställningen att de fackliga organisationernas lönekrav på branschnivåskulle anpassas mer till arbetslösheten bland de egna medlemmarna, om avgiftentill varje arbetslöshetskassa speglade kostnaden för arbetslöshetsersättningeni den kassan, dvs. om avgiften inom varje arbetslöshetskassa skulle varaberoende av arbetslöshetsnivån i respektive kassa. För att en sådankonstruktion skall fungera i praktiken krävs i princip att varje avtalsområdeomfattar en arbetslöshetskassas verksamhetsområde. Ett rent statligt system förarbetslöshetsförsäkringen skulle vara uteslutet, eftersom samtliga försäkradeskulle tillhöra en och samma arbetslöshetskassa, såvida inte en ordning meddifferentierade ersättningar som grundar sig på yrkestillhörighet samtidigtinfördes. En sådan ordning skulle kräva en omfattande byråkrati för attfungera.Inte heller den nuvarande administrationen av arbetslöshetsförsäkringenpassar för den modell som förespråkar. Det finnsarbetslöshetskassor som omfattar flera olika avtalsområden. Som exempel kannämnas att det inom TCO-området tecknas flera löneavtal inom sammaarbetslöshetskassas verksamhetsområde. Vidare kan noteras att har engemensam arbetslöshetskassa för samtliga akademikerförbund. Till detta kommerden nya arbetslöshetskassan som kan ansluta alla yrkesgrupper. Införandet avett differentierat avgiftssystem skulle innebära att man i vissaarbetslöshetskassor skulle vara tvungen att höja avgifterna mycket kraftigt.Fler personer skulle då överväga att stå utanför försäkringen. Avgiftshöjningarskulle även medföra en risk för segregation. En ökad egenfinansiering kan gestarka grupper på arbetsmarknaden incitament att bilda egna arbetslöshetskassormed låga avgifter.Det nuvarande systemet med höga statsbidrag, som finansieras avarbetsgivaravgifter, och utjämningen av medlemsavgifter innebär att kostnadernaför arbetslösheten fördelas på alla arbetstagare, både på dem som är försäkradeoch på dem som inte är det. Genom denna konstruktion uppnår man en höganslutningsgrad. Yrkesgrupper som inte skulle ha möjlighet att teckna en egenarbetslöshetsförsäkring har råd att göra det när kostnaderna för arbetslöshetendelas mellan samtliga försäkrade. Om man, som vissa motionärer föreslår, skullehöja egenfinansieringen till skulle kostnaderna för den enskilde ökamarkant. Den genomsnittliga medlemsavgiften skulle då bli ,jämfört med ca . Skulle man dessutom införa differentierade avgifterkan medlemsavgiften i arbetslöshetskassor med hög arbetslöshet bli över 600 krper månad. Om man även skulle beakta förhållandet att personer som löper litenrisk för att bli arbetslösa skulle välja att stå utanför försäkringen och attarbetstagare med låg lön skulle avstå från att gå med iarbetslöshetsförsäkringen av ekonomiska skäl skulle avgifterna bli ännu högre.Riksdagen beslutade att en ny arbetslöshetsförsäkring skallinföras /98. Finansieringen av den nya försäkringen över-enstämmer i huvudsak med nuvarande finansieringssystem. beslutadesamtidigt bl.a. om förändrade villkor för ersättningsrätt samtersättningsnivåer. I samband med utskottsbehandlingen ställde sig utskottetpositivt till regeringens initiativ att tillsätta en utredning som bl.a.närmare skulle analysera vilka åtgärder som skulle kunna sättas in inför ochefter en utförsäkring. När utredningsarbetet visat på lämpliga åtgärder skulleenligt propositionen (prop. 1996/97:107) ett beslut om införande av en treårigtidsbegränsad ersättningstid kunna fattas med giltighet från den 1 juli 1999.Utredningen skulle också med förtur se över de deltidsarbetslösasersättningsrätt. Vidare tillkännagav utskottet att utredningen skulle belysafrågan om en indexering av högsta respektive lägsta nivå på dagpenningbeloppet.Utskottet anser inte att det är påkallat med några ytterligareförändringar i arbetslöshetsförsäkringen med anledning av de motionsyrkandensom framställts.Utskottet övergår nu till att behandla de förslag om förändringar avarbetsrätten som läggs fram. , och Kristdemokraternasutgångspunkt är att arbetsrätten bör förändras för att därigenom förbättrasysselsättningen. går längst i sina krav på förändringar avarbetsrätten. Enligt förslag skall förändringarna även gällaövriga arbetsmarknadsregleringar. föreslår förändringar som iförsta hand berör småföretagare.Vänsterpartiet anser att arbetsrätten börutvecklas och inte nedmoteras. I de enskilda motionerna har framställts förslagsom i huvudsak överensstämmer med de förslag har lagt fram.Utskottet vill i detta sammanhang hänvisa till de förändringar som riksdagenbeslutade om på grundval av propositionen En arbetsrättför tillväxt (prop. 1996/97:16,bet AU4 , rskr. Syftet med förändringarnavar att anpassa de arbetsrättsliga reglerna till förändringar som hade skett påarbetsmarknaden. Reglerna skulle underlätta nyanställningar och lokalalösningar. Merparten av förändringarna genomfördes /97. Medde nya reglerna ökade möjligheterna att anställa personer för begränsad tidgenom att en ny anställningsform, ?överenskommen visstidsanställning?,infördes. De nya lagreglerna är utformade så att de särskilt gynnarsmåföretagen. infördes utökade rättigheter för arbetstagarna.Förändringarna har byggt på principen att det skall vara lättare attnyanställa, inte lättare att säga upp. Utskottet anser det inte varanödvändigt med några ytterligare förändringar av arbetsrättslagstiftningen.En väsentlig del i politik för minskad arbetslöshet är attarbetstiden förkortas. Även har förklarat att partiet anser attdet behövs en arbetstidsförkortning.Utskottet kan i detta sammanhang hänvisa till och dessbetänkande ARBETSTID längd, förläggning och inflytande (SOU 1996:145).Arbetstidskommitténs förslag bereds inom Regeringskansliet.Utskottet har behandlat denna fråga vid ett flertal tillfällen och då förklaratatt utskottet inte är lika övertygat som om attarbetstidsförkortning är den givna vägen ut ur arbetslösheten (se bet.1996/97:AU1 och 1996/97:AU11). Utskottet har dock ställt sig positivt tillolika försök med arbetstidsförkortning men har förklarat att detstatsfinansiella läget inte har medgett att omfattande resurser satsas påändamålet. Utskottet vill inte föregripa det pågående beredningsarbetet. Detkan i detta sammanhang framhållas att det inom många avtalsområdenfinns avvikelser från arbetstidslagstiftningen som i praktiken innebärarbetstidsförkortning. Det kan också noteras att flera fackliga organisationerinför avtalsförhandlingar framställt yrkanden om olika former avarbetstidsförkortning. Enligt utskottets mening bör frågan omarbetstidsförkortning i första hand lösas av arbetsmarknadens parter. Härigenomkan arbetstiderna anpassas till förhållandena på respektive arbetsplats. Enfråga som är näraliggande är om en s.k. övertidsavgift bör införas. mening bör man avvakta utvecklingen i arbetstidsfrågan innan man gårvidare med frågan om övertidsavgift.Arbetsmarknadspolitiken är enligt utskottets mening i första hand en statligangelägenhet. I likhet med många motionärer anser utskottet att det är viktigtatt man fortsätter arbetet med att öka den lokala förankringen av verksamheten.Härigenom ökar man träffsäkerheten och kvaliteten i åtgärderna och undvikerdetaljstyrning från den centrala nivån. Förändringarna bör dock ske successivt.De viktigaste instrumenten för en decentralisering är att ytterligare stärkaarbetsförmedlingsnämndernas roll, förenkla regelverket och skapa en friareresursanvändning. Som ett led i arbetet att förenkla regelverket har regeringenbl.a. föreslagit införandet av ett särskilt anställningsstöd som ersätternuvarande rekryteringsstöd, utbildningsvikariat och annat beredskapsarbete.Samtidigt har medlen för otraditionella insatser ökat väsentligt. Dessa ärviktiga för att underlätta för lokal samverkan mellan t.ex. arbetsförmedlingen,kommunen och i olika gemensamma projekt. Vidare har detinförts en möjlighet att aktivare använda arbetslöshetsförsäkringen. Dennaverksamhet skall ge större utrymme för olika lokala initiativ och ökar därmeddet lokala inflytandet på arbetsmarknadspolitiken. Utskottet anser också attdet är viktigt att arbetet med projekt och verksamheter som syftar till attbryta den könssegregerade arbetsmarknaden intensifieras. Som framgår avpropositionen avsätts för projekt i sådant syfte. Utskottethar förståelse för att många arbetssökande kan känna sig utlämnade ochmaktlösa. Utskottet kan dock konstatera att de arbetslösas situation är mycketuppmärksammad. Genom den allt större decentraliseringen med bl.a.vidareutvecklingen av de individuella handlingsplanerna kan den arbetslösekomma mer i centrum och större hänsyn tas till hans eller hennes speciellaförhållanden.Avslutningsvis vill utskottet instämma med motion A258 när det gäller detansvar för personal och för orten i stort som man bör kunna kräva av företagen.Utskottet har dock svårt att se hur ett program av det slag som motionärenefterlyser skulle kunna utformas.Med hänsyn till det ovan anförda finner utskottet inte någon anledning tillnågot uttalande från sida. Motionerna A 213 (yrk. 1 och 2), A214(yrk. 1), A230 (yrk. 4 - 6), A232, A244, A256 (yrk. 1), A 258, A259 (yrk. 1-10och 25), A264 (yrk. 1), A269 (yrk. 1-6 och 31), A299 (yrk. 1 och 2), A310 (yrk.1 och 2), A314 (yrk. 1 och 6), A415 (yrk. 1-2), A806 (yrk. 11), Fi205 (yrk. 16och 19), N217 (yrk. 3), Sf305 (yrk. 12), N311 (yrk. 7) och Sk321 (yrk. 12)avstyrks.Andra övergripande frågor rörande arbetsmarknads-politikenMotionerI två motioner framförs åsikten att arbetsmarknadsmedel bör överföras tillkommuner och landsting och på så sätt möjliggöra nyanställningar ochkvalitetshöjningar av respektive verksamhet.Krister Örnfjäder m.fl. (s) konstaterar i motion A242 att det trots den högaarbetslösheten inte är brist på arbete exempelvis i kommuner och landsting. Deanställda inom dessa sektorer får arbeta hårt och hinner ändå inte med allt somde skulle vilja göra. Motionärerna föreslår därför att det överförs medel frånarbetslöshetsförsäkringen till prioriterade mål inom kommuner och landsting.I motion A298 framhåller m.fl. (mp) att nedskärningarna inom denoffentliga sektorn har lett till att människor har tvingats att lämna viktigasamhällsarbeten. Staten har därför tvingats att genom stora ekonomiska insatserbetala för den arbetslöshet som den själv skapat. Motionärerna föreslår attstora delar av de medel som används för arbetsmarknadspolitiska åtgärder skallöverföras till kommuner och landsting och där skapa riktiga arbeten. Överfördamedel skall bara få användas till lokala arbeten.Utskottets ställningstagandeKommunernas försämrade ekonomi har krävt nedskärningar som framför allt drabbarkvinnor. Detta har medfört en risk för försämringar i vård och omsorg.Utskottet välkomnar därför den satsning som regeringen vill göra inom skolan,vården och omsorgen. Vidare har under innevarande budgetår beslutatom att införa en försöksverksamhet med s.k. resursarbete. Åtgärden bygger påett arbetsmarknadspolitiskt försöksprojekt inom vård och omsorg i Kalmar.Projektet innebar att kommun fick möjlighet höja nivån på den kommunalaservicen genom att ta in arbetslösa som en extra resurs i arbetet. Resursarbeteinnebär att bl.a. kommuner får ta in arbetslösa som varit långtidsinskrivna föratt därigenom åstadkomma kvalitetshöjande insatser. Som motprestation förbindersig arbetsgivaren att med resursarbete täcka alla de vikariatsbehov somuppstår. Även de offentliga tillfälliga arbetena för äldre arbetslösa kan ökakvaliteten på verksamheten inom dessa viktiga sektorer.Med hänsyn till det anförda avstyrker utskottet motionerna A242 och A298.EU-frågor m.m.MotionerI partimotion K715 (yrk. 2) förklarar att det är en framgångatt sysselsättningen prioriteras inom EU. Tillsammans kan medlemsländerna kommafram till åtgärder och impulser som sedan kan tillämpas på hemmaplan. Det ärdock viktigt att medlemsländerna tar till sig förslagen. Detta har interegeringen gjort. När EU:s stats- och regeringschefer tog initiativtill åtgärder för att öka sysselsättningen inom fem områden, de s.k.Essenpunkterna, ansåg regeringen att bara vissa var tillämpliga på Sverigessituation. Regeringens ställningstagande innebär att punkterna som handlar omminskade indirekta lönekostnader respektive ökad arbetsmarknadspolitiskflexibilitet har fått ett begränsat genomslag.Även i kommittémotion A269 påpekas att regeringen har svårtatt ta till sig de förslag som upprättats inom EU angåendearbetsmarknadsområdet. Partiet föreslår därför att av regeringenbegär ett handlingsprogram för att omsätta de gemensamma ståndpunkter som EU-länderna enats om vad gäller arbetslöshetsbekämpningen (yrk. 32).Bengt-Ola m.fl. (s) begär i motion A307 ett tillkännagivande om attSveriges bidrag till utvecklingen i EU bör vara att driva frågorna, inom EU ochglobalt, om en minimering av det rotlösa spekulativa kapitalets framfart.Utskottets ställningstagandeUtskottet vill med anledning av vad som framförts i motionerna anföra följande.Vid Europeiska rådets möte i enades EU:s stats- ochregeringschefer om ett nytt fördrag, Amsterdamfördraget. Det nya fördragetinnebär att EU-samarbetet förändras på en rad områden. I fördraget finns ettkapitel som behandlar sysselsättningen. Sysselsättningskapitlet innebär bl.a.följande:* Fastställande av årliga gemensamma riktlinjer för sysselsättning. * Åtagande för medlemsstaterna att inarbeta dessa riktlinjer i sina nationellahandlingsprogram för sysselsättning med beaktande avsubsidiaritetsprincipen. * Uppföljning i form av årlig rapportering om uppföljning avhandlingsprogrammen samt granskning.Vid mötet antogs även en resolution om tillväxt och sysselsättning. Iresolutionen slås fast att bestämmelserna i den nya avdelningen omsysselsättningspolitik i Amsterdamfördraget skall tillämpas . Enligtfördraget skall rådet fastställa riktlinjer, som medlemsländerna skallbeakta i sin sysselsättningspolitik. Riktlinjerna skall innehålla konkreta målför sysselsättning.Sysselsättningsriktlinjerna för antogs av stats- ochregeringscheferna vid rådets extra möte om sysselsättning iLuxemburg den 20 - . Det slutliga formella antagandet kommeratt ske vid ministerrådsmötet . Besluten innebär bl.a. attmedlemsländerna kommer att infoga riktlinjerna i sina nationellahandlingsplaner för sysselsättningen. Handlingsplanerna skall inlämnas tillkommissionen under våren 1998.Syftet med riktlinjerna är att varje medlemsland skall använda dessa för attanalysera sin egen situation. I detta ingår att medlemsländerna skall taställning till alla mål och förslag till åtgärder i riktlinjerna. Varje årskall medlemsstaterna till rådet överlämna en uppföljningsrapport av sinanationella handlingsplaner. Med rapporterna som grund kommer rådet att årligengranska hur medlemsstaterna tillämpat riktlinjerna i sin nationella politik.Rådet lämnar därefter en rapport till Europeiska rådets årliga decembermöte.Med ledning av rapporten fastställer riktlinjerna förpåföljande år.Som framgår av redogörelsen pågår ett intensivt arbete inom EU när det gälleratt öka sysselsättningen och att komma till rätta med arbetslöshetsproblemet.Sverige har en viktig roll i detta arbete med sina långa erfarenhet av aktivarbetsmarknadspolitik. har intensivt drivit sysselsättningsfrågorna,och flera av de idéer som fört fram i det internationella samarbetetvinner nu gehör. Utskottet som inte delar den kritik som Kristdemokraternaframför avstyrker därför motionerna A269 (yrk. 32) och K715 (yrk. 29).Utskottet kan heller inte ställa sig bakom motion A307, varför även den böravslås.Nordisk arbetsmarknadPropositionenI propositionen konstateras att i vissa av de nordiska grannländerna, främstDanmark och , är efterfrågan på vissa yrkeskategorier stor. Detta gällerframför allt inom vård- och byggsektorn. För många arbetssökande begränsas dockmöjligheterna att ta dessa arbeten av ekonomiska skäl. Regeringen anser därföratt det är angeläget att arbetssökande får möjlighet till sökanderesa ochbohagstransport om han eller hon får arbete inom , eller Finland.Regeringen kommer därför att ge AMS i uppdrag att inom ramen för den nordiskaöverenskommelsen förhandla med våra nordiska grannländer om de ekonomiskavillkoren vid flyttning av arbetsmarknadsskäl mellan länderna. Resultatet avdessa förhandlingar blir avgörande för regeringens fortsatta hantering avfrågan.MotionernaI motion A252 förklarar och (båda m) att de anser attdet krävs förbättringar för att den nordiska arbetsmarknaden skall fungerabättre. Som exempel på svårigheter nämner motionärerna bl.a. formalia för attkunna erhålla arbetslöshetsersättning samt avdragsrätten för resor, räntor ochpensionsförsäkringar.Kristdemokraterna anser i partimotion A269 (yrk. 19) att bör uttalaatt det inte bör införas något utvidgat flyttbidrag i Norden.Utskottets ställningstagandeI likhet med regeringen anser utskottet att det är viktigt att man undersökeralla möjligheter att underlätta för arbetslösa att erhålla arbete. En sådanåtgärd kan vara att se över möjligheterna för arbetslösa att kunna fåflyttbidrag när han eller hon flyttar för att ta arbete i ett annat nordisktland. Av detta följer att utskottet inte kan biträda motion.Motion A269 yrk.19 bör avslås.När det sedan gäller den fråga som behandlas i motion A252 vill utskottetanföra följande.Genom medlemskap i gäller EG:s förordning nr 1408/71 om socialtrygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttarinom gemenskapen. Till EG-förordningen hör en tillämpningsförordning. Genom gäller dessa förordningar även mellan länder inom gemenskapen och EES-länderna och . I förordningen finns särskilda regler som gällers.k. gränsarbetare som bl.a. reglerar vilka ersättningsregler som gäller vidarbetslöshet. Detta innebär att det finns bestämmelser som reglerar vad somskall gälla i gränssituationer. Utskottet betvivlar inte motionärernaspåstående att det kan förekomma problem av olika slag. Utskottet vill därförpåpeka att det inom finns informella kontaktorgan som skallta upp frågan om koordination av socialförsäkringarna i syfte att motverkasådana problem. Med hänsyn till det anförda avstyrker utskottet motion A252.UTGIFTSOMRÅDE 13 EKONOMISK TRYGGHET VID ARBETSLÖSHETÖvergripande frågor, mål för utgiftsområdet m.m.Utgiftsområde 13 omfattar två anslag, A 1. Bidrag till arbetslöshetsersättningoch A 2. Bidrag till lönegarantiersättning.Utgiftsområdet omfattar från bidrag tillarbetslöshetsförsäkring, utjämningsbidrag till arbetslöshetskassor, ersättningtill personer som deltar i de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna offentligatillfälliga arbeten för äldre arbetslösa (OTA), resursarbete och tillfälligavgångsersättning samt bidrag till lönegarantiersättning.Målet för utgiftsområdet är att medverka till samt underlätta och stimuleraomställning och därigenom öka flexibiliten på arbetsmarknaden.