bet · GK01UU8 · 1997-04-29 00:00:00 — Att som en metod för krigföring använda minor, försåt ochandra anordningar på ett sätt som står i strid med protokollets bestämmelseroch därvid medvetet döda eller allvarligt skada civilpersoner måste i principalltid anses vara en sådan svår överträdelse och därmed vara straffbart somfolkrättsbrott.Beträffande folkrättsbrott gäller enligt 2 kap. 1 och 3 §§ attsvensk lag är tillämplig och svensk domstol behörig för brottet oavsett vardetta har begåtts.Regeringen gör med hänsyn till vad som redovisats den bedömningen att svensklag redan uppfyller kraven på kriminalisering och domsrätt enligt artikel 14.Godkännande av protokollet- Regeringen föreslår att godkänner det reviderade protokoll II omförbud mot eller restriktioner i användningen av minor, försåt och andraanordningar av , med följande tillkännagivande ochförklaringar;- avser att tillämpa protokollet även i fredstid;- anser att uttrycket ?i första hand? i definitionen av en truppmina iartikel 2 punkt 3 skall tolkas så att en fordons- eller stridsvagnsmina somförsetts med röjningsskydd, och som exploderar vid kontakt när försök görsatt röja den, inte skall klassificeras som en truppmina;- anser att de skyldigheter som följer av artikel 5 punkt 2 inte skalltolkas så att fördragsslutande parter eller parter i en konflikt hindras attingå avtal om att annan part utför minröjningen.Skälen för regeringens förslag1980 års minprotokoll har reglerat internationella konflikter. Detreviderade protokollet blir tillämpligt även i interna konflikter. Betydelsenav detta är stor eftersom merparten av alla pågående konflikter ärinterna och minor ofta används som terrorvapen mot civilbefolkningen.Det reviderade protokollet påverkar inte de truppminor som redan harplacerats ut utan kan endast reglera den framtida användningen av dessa minor.Om det reviderade protokollets bestämmelser följs bör dock antalet minoffer iframtiden minska.Det reviderade protokollet ålägger de stridande parterna skyldighet att delsröja de minfält som de lagt ut, dels ett ansvar att underlätta bl.a. Förentanationernas fredsbevarande insatser, humanitära operationer, Röda korsetsinternationella kommittés, Internationella rödakorsfederationens och andrahumanitära organisationers arbete i minerade områden.Kriteriet för detekterbarhet och förbudet mot detekteringsskydd kommer attavsevärt förbättra möjligheterna att röja minor.Genom att införa ett förbud mot överföring eller export av bl.a.lågmetalliska truppminor och exportbegränsningar av truppminor till icke-fördragsslutande stater och icke-statliga organ förhindras deras fortsattaspridning.De tekniska kraven på självförstöring och självdesaktivering föravståndsutlagda truppminor får enligt regeringen anses utgöra den kompromisssom under rådande politiska omständigheter bäst tillgodoser såväl militära somhumanitära aspekter på bruket av truppminor och som möjliggör ett universelltantagande av det reviderade protokollet. Det är av stor vikt att storaminproducerande länder och länder med stora lager av minor och mindrabbadeländer är beredda att bli bundna av det reviderade protokollet.Det är av synnerlig vikt att protokollet ratificeras avde stater som deltog i förhandlingarna och andra stater, så att det får envidsträckt anslutning. När tjugo stater har anslutit sig träder protokollet ikraft.Sverige fortsätter sina ansträngningar i olika forum för att nå ettinternationellt totalförbud mot truppminor med en bred anslutning. För attskyddet av civilbefolkningen skall bli effektivt krävs en universellanslutning till ett traktatsfäst totalförbud mot truppminor.Sverige liksom många andra länder anser att flertalet av de förbud somprotokollet stadgar är av den art att de måste efterlevas i fredstid för attvara verkningsfulla. Ett tillkännagivande härom kommer att göras när Sverigeger sitt godkännande av att bli bundet av protokollet. kommer ocksåatt avge en förklaring avseende definitionen av truppmina, så definitioneninte kan ges en sådan tolkning att den omfattar andra typer av minor äntruppminor. Vidare anser regeringen att den plikt som införs för parterna i enväpnad konflikt att röja minfält inte får förhindra eller försvåra att enannan part utför minröjningen. En sådan förklaring kommer också att avges isamband med att ansluter sig till det reviderade protokollet.Eftersom protokollet enligt regeringens bedömning utgör en överenskommelseav större vikt skall det, med det tillkännagivande och de förklaringar somregeringen förordat, enligt regeringsformen 10 kap. 2 § underställas riksdagenför godkännande.Sammanfattning av motionernaVänsterpartiet välkomnar i sin partimotion U17 (v) regeringens förslag tillgodkännande av det reviderade minprotokollet, men vill ändå göra någrapåpekanden. I motionens yrkande 1 motsätter man sig bruket av termen?truppmina?, som man menar på ett felaktigt sätt beskriver den aktuellavapentypen. De aktuella minorna riktar sig inte enbart mot militär trupp, utandrabbar i stor utsträckning civilbefolkningen. Av denna anledning borde i densvenska versionen av protokollet ordet ?truppmina? ersättas av ?personmina?.I yrkande 2 noterar motionärerna att för egen del har ett meralångtgående förbud än de inskränkningar som överenskommits i det reviderademinprotokollet. I och med beslut av förbjödsnämligen användningen av truppminor i det svenska försvaret. Denna Sverigeshållning borde enligt uppfattning komma till uttryck i etttillkännagivande i samband med ratificeringen av minprotokollet.Den största bristen i det reviderade protokollet, heter det i yrkande 3,återfinns i definitionen av truppminor. Begreppet ?i första hand? gör att mani realiteten inte har skapat en entydig reglering av användningen avtruppminor. Den av regeringen föreslagna texten bör enligt motionärernaförtydligas, helst så att alla minor som kan bringas till utlösning av enperson innefattas i kategorin truppminor/personminor.Sveriges ratificering av minprotokollet bör enligt motionens yrkande 4 ocksååtföljas av ändringar i lagen (1992:1300) om krigsmateriel. I denna lagregleras endast tillståndsgivning för tillverkning och tillhandahållandeav krigsmateriel. Där bör också ingå ett allmänt förbud mot kemiska,biologiska och andra massförstörelsevapen, innefattande även ett förbud motpersonminor.Miljöpartiet uppehåller sig i motion U18 (mp) vid den svenska minan FFV 013.Enligt motionens yrkande 1 finns oklarheter kring denna minasanvändningsområde som gör att dess användning bör förbjudas. Några garantierför att den inte används som en antipersonell mina kan nämligen inte lämnas,och organisationerna Human Rights Watch och har klassat dennavapentyp både som en fordonsmina och en antipersonell mina. Även om etttotalförbud rörande denna vapentyp inte blir aktuellt, bör den, heter det iyrkande 2, inte komma i fråga för export.Miljöpartiet delar inte regeringens tolkning av det reviderade protokolletsartikel 2 punkt 3, utan menar att alla fordons- och stridsvagnsminor som kanutlösas av en person som försöker röja minorna, måste betraktas somantipersonella minor, och omfattas av det reviderade minprotokollets reglerför denna vapentyp. Man önskar i yrkande 3 ett tillkännagivande av dennainnebörd.I yrkande 4 i samma motion betonas vikten av att regeringen vid sidan av detarbete som lett fram till det reviderade minprotokollet också stöder den s.k.Ottawaprocessen. Syftet med denna är att utanför FN:s ram utarbeta en nykonvention som totalförbjuder personminor. ser positivt påOttawaprocessen och menar att bör ansluta sig till den konvention somnu utarbetas, och i multilaterala forum försöka påverka andra länder att göradetsamma.Vad gäller definitionen av en truppmina, vill motionärerna i yrkande 5 attregeringen vid en kommande revidering av minprotokollet skall verka för attdefinitionen av truppminor i artikel 2 punkt 3 ges en bredare tillämpning. Medtruppminor bör enligt motionärerna avses alla minor som är avsedda attexplodera genom en persons närvaro.I det reviderade protokollets artikel 2 punkt 2 definieras begreppet?avståndsutlagda minor?. Motionärerna anser att även minor utlagda medlandbaserade system på ett avstånd mindre än skall innefattas idenna kategori. bör vid kommande revideringar av protokollet, heterdet i yrkande 6, verka för en sådan ändring av definitionen.I yrkande 7 anförs att regeringen bör verka för att artikel 5 punkt 6upphävs. I den nu föreslagna lydelsen ger detta stadgande möjlighet att undervissa förutsättningar frångå de regler som annars gäller för användningen avtruppminor, i de fall där minorna sprider fragment i en sektor som är mindreän 90 grader.Utskottets övervägandenRegeringens förslagRegeringen föreslår att godkänner det reviderade protokoll II omförbud mot eller restriktioner i användningen av minor, försåt och andraanordningar av , med följande tillkännagivanden ochförklaringar:- avser att tillämpa protokollet även i fredstid;- anser att uttrycket i första hand? i definitionen av en truppmina iartikel 2 punkt 3 skall tolkas så att en fordons- eller stridsvagnsmina somförsetts med röjningsskydd, och som exploderar vid kontakt när försök görsatt röja den, inte skall klassificeras som en truppmina;- anser att de skyldigheter som följer av artikel 5 punkt 2 inte skalltolkas så att fördragsslutande parter eller parter i en konflikt hindras attingå avtal om att annan part utför minröjningen.Utskottet har haft anledning att behandla frågan omlandminor, ett vapen som ofta har varit orsak till ett betydande lidande hoscivilbefolkningen i de delar av världen där det kommit till användning.Minfrågan behandlades mera övergripande i betänkande 1993/94:UU19. Utskottetnoterade vid det tillfället, som en utgångspunkt för diskussionen av dennafråga, att det finns anledning att på detta område sträva efter ett utökatsamarbete genom FN. Utskottet betonade att minfrågan har såväl humanitära ochnedrustningsaspekter som utvecklingsaspekter och att de övergripandeaspekterna på minröjningsfrågan lämpligen kunde tas upp samlat för att inomFN-systemets ram få till stånd en samordning.Beträffande konvention om särskilt inhumana vapen, konstateradeutskottet i samma betänkande att en översyn av konventionen var angelägen ochbetonade att bör verka för en ökad anslutning till konventionen. Vidsamma tillfälle anförde utskottet att det föreligger ett stort behov av attdels skärpa konventionens materiella regler vad avser användandet av minor,dels göra konventionen gällande under s.k. interna väpnade konflikter.Utskottet fortsatte:Utskottet anser att i samband med översynskonferensen bör klargöra attett internationellt totalförbud mot antipersonella minor utgör den endaverkliga lösningen på det humanitära problem användningen av minor ger upphovtill. bör härvid lägga förslag med syfte att få till stånd ett sådantförbud.Det sammansatta utrikes- och försvarsutskottet har också uppehållit sig vidfrågan om ett internationellt förbud mot truppminor, ofta benämndaantipersonella minor. I betänkande 1996/97:UFöU1 konstaterade det sammansattautskottet med tillfredsställelse att , under svensktordförandeskap, ledde fram till ett betydligt förbättrat skydd förcivilbefolkningen i väpnade konflikter.Vid sidan av de ansträngningar som gjorts inom ramen för de förhandlingarsom ledde fram till det nu reviderade minprotokollet, har också EU agerat idenna fråga. fattades beslut om en gemensam aktion, sominnebär att EU:s medlemsländer skall arbeta aktivt för att stödja att eneffektiv internationell överenskommelse om ett världsomfattande förbud fördessa vapen kan ingås . enades EU:smedlemsstater om ett gemensamt moratorium för all export av truppminor.I oktober ställde sig också ett femtiotal stater bakom den s.k.Ottawadeklarationen, som också den syftar till ett totalförbud mot truppminor.Det nu föreliggande förslaget till reviderat minprotokoll skall ses motdenna bakgrund. Utskottets ställningstagande är ett led i en längre process,som kompletteras av andra pågående ansträngningar att åstadkomma ettinternationellt förbud mot truppminor.I linje med internationella agerande i denna fråga gav regeringen imars 1995 Försvarsmakten i uppdrag att utreda behovet av antipersonella minori det svenska försvaret och konsekvenserna av att utnyttja andraförsvarsalternativ i stället för sådana minor. På grundval av detutredningsresultat som redovisades , föreslog regeringen sedermera -i proposition 1996/97:4 Totalförsvar i förnyelse - etapp 2 - ett totalförbudmot användning av antipersonella minor i det svenska försvaret. tillstyrkte detta förslag i betänkande 1996/97:FöU1, ochriksdagen fattade beslut i enlighet med utskottetsförslag.1980 års minprotokoll har reglerat internationella konflikter. Detreviderade protokollet blir tillämpligt även i interna konflikter. Betydelsenav detta är stor eftersom merparten av alla pågående konflikter ärinterna och minor ofta används som terrorvapen mot civilbefolkningen.Det övergripande syftet med översynen av vapenkonvention var attstärka skyddet för civilbefolkningen. Det föreliggande förslaget tillreviderat minprotokoll är på praktiskt taget alla punkter betydligt starkareutformat än dess föregångare . Utskottet vill här framhålla ett antalförändringar:- Protokollets tillämpningsområde har utvidgats så att det nu kommer attomfatta även interna konflikter;- De allmänna restriktionerna för användning av alla typer av minor harstärkts. Krigförande parter åläggs framgent ett större ansvar förmineringar. Vidare förbjuds detekteringsskydd, och det ställs långtgåendekrav på försiktighetsåtgärder i samband med minering;- Användning av icke-detekterbara truppminor förbjuds;- Export av icke tillåtna minor förbjuds med omedelbar verkan;- Långtgående krav på självförstörelse och självdesaktivering uppställs;- Förbättrade regler skapas för att skydda fredsbevarande styrkor och olikatyper av humanitära missioner mot minor;- Signatärstaterna åläggs att utkräva individuellt straffrättsligt ansvar föröverträdelser av protokollets regler.I betänkande 1993/94:UU19 betonade utskottet vikten av att en nykonventionsreglering får en så bred anslutning som möjligt. Styrande förSveriges - och andra staters - agerande på detta område måste vara en strävanatt så långt möjligt undanröja de fruktansvärda verkningar förcivilbefolkningen som uppstått till följd av ett urskillningslöst bruk avminvapnet. Ett internationellt totalförbud mot antipersonella minor utgör denenda verkliga lösningen på de humanitära problem som användningen av minor gerupphov till. Utskottet slog i det nämnda betänkandet fast att bordelägga fram förslag med sådan innebörd.Sverige föreslog också som första land ett internationelltförbud mot antipersonella minor. Under granskningskonferensen anslöt sigalltfler länder till tanken på ett totalförbud mot truppminor. Vid antagandeav det reviderade minprotokollet hade antalet stater som sade sig stödja etttotalförbud vuxit till närmare 40. hävdade dock ett flertal länderunder förhandlingarnas gång behovet av att fortsatt få använda vissa typer avminor som försvarsvapen. Motståndet mot att förbjuda användningen av minor somett legitimt försvarsvapen var betydande bl.a. bland de minproducerandestaterna, stater som gränsar till stormakter eller med potentiellakonflikthärdar i sitt närområde.De tekniska kraven på självförstöring och självdesaktivering föravståndsutlagda truppminor får enligt regeringen anses utgöra den kompromisssom under rådande politiska omständigheter bäst tillgodoser såväl militära somhumanitära aspekter på bruket av truppminor och som möjliggör ett universelltantagande av det reviderade protokollet. Det är av betydande vikt att storaminproducerande länder och länder med omfattande lager av minor ochmindrabbade länder är beredda att bli bundna av det reviderade protokollet.Utskottet delar detta synsätt. Det reella förhandlingsresultatet - i snartsagt alla multilaterala förhandlingar - beror av förhållandet mellan detmateriella innehållet i konventionstexten och antalet stater som är bereddaatt se sig bundna av dess regler. Enligt utskottets uppfattning innebär detuppnådda förhandlingsresultatet en rimlig balans i det avseendet. Sammantagetinnebär det reviderade minprotokollet ett väsentligt förbättrat skydd förcivilbefolkningen vid väpnade konflikter och en betydlig förstärkning av denhumanitära rätten.Regeringen aviserar i propositionen sin ambition att i olika forum fortsättasina ansträngningar för att nå ett internationellt totalförbud mot truppminormed en bred anslutning. Utskottet välkomnar denna uttalade målsättning ochförutsätter att regeringen som ett led i denna strävan att uppnå ettinternationellt totalförbud analyserar de effekter som ikraftträdandet av detreviderade protokollet får.Vad gäller regeringens föreslagna förklaringar och tillkännagivanden, delarutskottet bedömningen att flertalet av de förbud som protokollet stadgar är avden art att de måste efterlevas i fredstid för att vara verkningsfulla. Ettsvenskt tillkännagivande av denna innebörd förefaller därför utskottetlämpligt.Det förefaller enligt utskottets uppfattning också lämpligt att påföreslaget sätt avge en förklaring avseende definitionen av truppmina, så attdefinitionen inte kan ges en sådan tolkning att den omfattar även andra typerav minor.Utskottet delar också den av regeringen framförda åsikten att den plikt sominförs för parterna i en väpnad konflikt att röja minfält inte får förhindraeller försvåra att en annan part utför minröjningen. En sådan förklaring bördärför också avges i samband med att ansluter sig till det revideradeprotokollet.Utskottet tillstyrker med det anförda regeringens förslag till godkännande avdet reviderade protokoll II om förbud mot eller restriktioner i användningenav minor, försåt och andra anordningar av , med föreslagnatillkännagivanden och förklaringar.Definitionen av truppminorFlera motionsyrkanden behandlar det reviderade minprotokollets definition avtruppminor. I motion U17 (v) yrkande 1 föreslår motionärerna att uttrycket?truppmina? i den svenska konventionstexten ersätts med ?personmina?. I sammamotions yrkande 3 motsätter man sig användningen av uttrycket ?i första hand?för att avgränsa truppminor från andra typer av minor. Motionärerna vill attalla minor som är konstruerade för att utlösas av en person skall vara attbetrakta som personminor. Snarlika yrkanden har framförts av imotion U18 (mp). I yrkande 3 vill man att fordonsminor med röjningsskydd skallbetraktas som truppminor, och i yrkande 5 kräver motionärerna att regeringenskall verka för att definitionen av truppminor ändras till att omfatta allaminor som är konstruerade för att explodera genom en persons närvaro.Definitionerna i det reviderade minprotokollet används för att klargöra vadsom avses med ett visst i texten återkommande uttryck. Förhandlingarna somledde fram till den nu föreslagna texten ägde rum på engelska. Den engelskatexten har också tolkningsföreträde för det fall olika meningar skulle råda ominnebörden av protokollets regler. Eftersom protokollet närmast vänder sigtill militär personal, har den svenska militära terminologin fått varavägledande vid utformningen av den svenska lydelsen av konventionen. Enligtvad utskottet inhämtat, används inom försvaret sedan femtio år tillbakauttrycket ?truppmina? för att beteckna minor vars syfte är att skada ellerförsätta ur stridbart skick en eller flera oskyddade soldater. Någon rättsligskillnad finns inte mellan det svenska uttrycket ?truppmina? och den engelskamotsvarigheten ?anti-personnel mine?. Enligt de definitioner som ges iminprotokollet avses därmed samma typ av vapen - en mina som i första hand ärkonstruerad för att explodera genom en persons närvaro, närhet eller kontaktoch som försätter ur stridbart skick, skadar eller dödar en eller flerapersoner.Utskottet finner inte skäl att gå motionärerna till mötes och förespråka enändring av termen ?truppmina?.Motion U17 (v) yrkande 1 avstyrks.Det reviderade minprotokollet förbjuder användningen av truppminor som inte ärdetekterbara. Detta förefaller utskottet vara ett av de största framstegen iden nya överenskommelsen.Som utskottet ovan har anfört, var översynskonferensens huvudmål att minskadet lidande för civilbefolkningen som det utbredda bruket av landminor hargett upphov till och om möjligt helt förbjuda truppminor. Underförhandlingarnas gång enades de förhandlande staterna om att införa ensärskild definition avseende minor som i första hand var konstruerade för attexplodera genom en persons närvaro, närhet eller kontakt. I det ursprungligaminprotokollet fanns ingen sådan definition. Bruket av stridsvagns-och fordonsminor har inte i samma utsträckning orsakat civilbefolkningenlidande. Förhandlingarna kom därför att huvudsakligen inriktas på en regleringav användningen av truppminor. Ett flertal länder, även sådana som förespråkarett totalförbud mot truppminor, motsatte sig också under förhandlingarnas gångmera långtgående begränsningar i rätten att använda stridsvagns- ochfordonsminor. Av denna anledning har det enligt vad utskottet inhämtatknappast funnits förutsättningar att inom ramen för dessa förhandlingar nåenighet bland signatärstaterna om en mera långtgående reglering av dessamintyper.Mot denna bakgrund, har det av praktiska och politiska skäl varit nödvändigtatt i konventionstexten åstadkomma en gränsdragning mellan de minor som avsesomfattas av de nya reglerna och sådana som tills vidare skall falla utanför.Den lösning som valdes under översynskonferensen innebär att lokutionen?primarily? (i första hand) särskiljer bruket av stridsvagns- och fordonsminorfrån truppminorna. Utskottet kan inte finna att konventionens syften harmotverkats genom denna lösning. Tvärtom har det för att uppnå de framsteg somden nya konventionen innebär sannolikt varit en förutsättning att finna engränsdragning av denna typ, som inte hindrar enskilda länder från att anslutasig till texten, av försvars- eller säkerhetspolitiska skäl. Här bör noterasatt det svenska tillkännagivandet under artikel 2 punkt 3 ytterligare klargörgränsdragningen mellan olika typer av minor, helt i enlighet med konventionenssyften.Utskottet avstyrker motionerna U17 (v) yrkande 3 och U18 (mp) yrkandena 3 och5.Avståndsutlagda minorI det reviderade protokollets artikel 2 punkt 2 definieras begreppet?avståndsutlagd mina?. Enligt denna skall minor som utläggs med hjälp av ettlandbaserat system från mindre än , inte innefatttas i dennakategori, förutsatt att de används i enlighet med de restriktioner somstipuleras i det reviderade minprotokollet. I motion U18 (mp) yrkande 6 villMiljöpartiet att vid kommande revideringar av minprotokollet verkarför att även minor som läggs ut med hjälp av ett landbaserat system frånmindre än skall betraktas som avståndsutlagda.Enligt den föreslagna konventionstexten måste avståndsutlagda truppminorframgent vara försedda med en mekanism för självförstöring och desaktivering,så att de efter att ha fullgjort sitt syfte inte längre utgör ett hot motcivilbefolkningen eller andra som efter stridernas upphörande har anledningatt beträda minerad mark.För platsutlagda minor stadgas i protokollets artikel 5 en omfattandeutmärknings- och röjningsplikt. Platsutlagda minor måste röjas innan områdetlämnas, om det inte överlämnas till en annan stats stridskrafter som åtar sigansvaret för de skyddsåtgärder som protokollet stipulerar.Jämfört med minprotokollets hittillsvarande lydelse innebär de nya reglernabeträffande truppminor en betydande förbättring av skyddet förcivilbefolkningen. I det ursprungliga protokollet fanns ingen uttryckligreglering av dessa frågor, och det föreskrev ingen ovillkorlig röjningsplikteller mekanism för självförstöring eller desaktivering. Enligt vad utskotteterfarit visade det sig under förhandlingarnas gång svårt att nå enighet kringdefinitionen av vad som skulle anses vara plats- respektive fjärrutlagdaminor.