bet · GK01SoU13 · 1997-03-04 00:00:00 — Iprioriteringsgrupp I föreslås bl.a. palliativ vård och vård i livets slutskedeingå. Regeringen anför följande angående den palliativa vården (s. 33):Att ge människor ett värdigt avsked från livet bör vara en av de högstprioriterade uppgifterna inom vården. Det kan ske genom aktiv helhetsvård medlindring av smärta och andra besvärande symptom samt psykologiskt, socialt ochandligt stöd åt patienten och de närstående. Det är oacceptabelt att inteerbjuda lindring för svår smärta eller att döende patienter hotas av att motsin vilja skrivas ut från sjukhus, i synnerhet om garantier saknas för att denärstående eller kommunen kan ge en fullgod palliativ vård.Vi vill framhålla vikten av att den palliativa vården tillerkänns samma kravpå kompetens som den behandlande vården. Omvårdnad till patienter i livetsslutskede kräver resurser och kompetens och ett utvecklat samarbete mellanolika vårdgivare. Fortlöpande kompletterande utbildning i palliativ vård ärnödvändig både för personal inom hemsjukvården och för personal som arbetarinom särskilt boende, liksom för dem som arbetar inom akutsjukvården.En komplikation är att kommuner och landsting delar på ansvaret för vården ilivets slutskede. Allt fler människor kommer att tillbringa sin sista tid inomkommunens hälso- och sjukvård. Prioriteringarnas genomslagskraft kan genom detdelade ansvaret lätt försvagas genom att besluten fattas på olika håll och attansvaret för praktiska vård- och rehabiliteringsinsatser inte i varje läge ärgivet. Detta ställer stora krav på samarbete mellan huvudmännen.I propositionen redovisas också att regeringen har för avsikt att tillsätta enutredning om människovärde, livskvalitet och självbestämmande i livetsslutskede.Utskottets bedömningUtskottet delar inställningen i motionerna att målet för den palliativa vårdenskall vara att ge patienten livskvalitet även i livets slutskede och en lugnoch värdig död. Utskottet delar också uppfattningen i proposition 1996/97:60att det bör vara en av de högst prioriterade uppgifterna inom vården att gemänniskor ett värdig avsked från livet. Detta skall göras genom aktivhelhetsvård med lindring av smärta och andra besvärande symptom samtpsykologiskt, socialt och andligt stöd åt patienten och de närstående.Utskottet kan konstatera att kommer attavlämna sitt slutbetänkande angående bemötandet av äldre inom vården ochomsorgen. Regeringen har vidare aviserat sin avsikt att, som begärt, tillsätta en utredning om människovärde, livskvalitet ochsjälvbestämmande i livets slutskede. Utskottet anser inte att något uttalandebehövs med anledning av motionerna So277 (fp) yrkande 24, So403 (m) yrkande18, So410 (kd) yrkande 9, So420 (c) yrkande 10 och So802 (kd) yrkande 9. Ävenmotion So257 (kd) avstyrks.Omhändertagande av personer med demensI motion So403 av m.fl. (m) hemställs att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om demens (yrkande 16).Motionärerna anför att det är viktigt att varje demensfall utreds, då enriktig diagnos är viktig från behandlingssynpunkt. Många av dem som i dagbetraktas som dementa lider inte av någon demenssjukdom. De har en så kalladfalsk demens, vilket är ett botbart tillstånd om det upptäcks . Demenskan däremot inte botas utan bara lindras genom att omvårdnad och behandlinganpassas till just dessa patienters behov. Motionärerna anser att dagensgruppboende för de dementa är ett bra sätt att skapa ett gott socialt liv förden demenssjuka människan, men framhåller att det inte bör ses som enboendeform. Vidare anför de att för vården av de sjuka måste en kedja avdifferentierade möjligheter skapas anpassade till sjukdomens förlopp samt deanhörigas och sjukas villkor och förutsättningar. Av humanitära och socialaskäl kan det med fog resas anspråk på att ytterligare resurser skapas intebara inom forskningen utan också inom vården.I motion So423 av m.fl. (fp) begärs tillkännagivande tillregeringen om vad i motionen anförts dels om bättre utredningar av demenssjuka(yrkande 18), dels om dagverksamhet och gruppboende för dementa (yrkande 7).Motionärerna anför att utredning av demenser och demenstillstånd är ett områdesom inte är tillräckligt utvecklat. Många patienter får aldrig tillgång utredning/bedömning av geriatriker eller psykiater för att ta reda påvilken form av demenssjukdom de lider av. För att skapa trygga vårdsituationerbehöver landstingens utredningsinsatser förbättras. Utredningen av patientenger underlag för att äldreomsorgen, och sjukvården skall kunna förbättrastödet till den sjuke och till de anhöriga. Motionärerna framhåller vidare attför har gruppboende för dementa tillsammans med utbyggnaden avålderdomshem och ett eget rum på sjukhemmen varit en hjärtefråga. Förutomgruppboende måste också dagverksamheterna byggas ut, heter det.Dagverksamheten ger den demente träning och ger också avlastning för anhörigaoch ökar därmed livskvaliteten för båda parter. Om dagverksamheterna intefinns kommer det att leda till ökade kostnader för omsorg dygnet runt fördessa personer.I om ädelutvärderingen 1995:2 redovisas en nationellkartläggning av demensboenden. Syftet med utredningen var attbeskriva omfattningen och inriktningen på dessa särskilda boendeformer ochockså beskriva de äldre personer som fått en plats, t.ex. i fråga om enkorrekt demensutredning utförts. Av utredningen framgår att av samtligaboende på något sätt var utredda. I utredningen anges också attstimulansbidragen till gruppboende gagnat demensvården och bidragit till enutveckling i enlighet med ädelreformens intentioner. Totalt i finnsöver 100 000 dementa med ett omfattande behov av tillsyn och omvårdnad. Mångaav dessa bor i eget boende. ansåg det därför vara av störstavikt att fördjupa de kunskaper som kartläggningen av demensboendet givit samtstärka tillsynen i boendeformerna för dementa.Ibland projekten finns ett tiotal projekt med inriktning mot attutveckla och förbättra demensvården.Utskottet anförde i betänkande 1995/96:SoU2 angående vård och behandling avdemenssjuka att det ansåg att detta viktiga område måste följas noga.Utskottet fann det angeläget att alla som behöver utredas beträffande demensfår den möjligheten.Utskottets bedömningUtskottet vill än en gång understryka vikten av en god vård för dedemenssjuka. Det är också angeläget att vården följs noga av den statligatillsynsmyndigheterna. Alla som behöver utredas beträffande demens bör utandröjsmål ges den möjligheten. Inom projektens ram pågårutvecklingsarbete med inriktning mot att utveckla och förbättra demensvården.Utskottet anser inte att motionsyrkandena So403 (m) yrkande 16 och So423 (fp)yrkandena 7 och 18 bör föranleda något uttalande från sida.Motionsyrkandena avstyrks.Avgifter inom äldreomsorgen m.m.I motion So403 av m.fl. (m) yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om avgifter för sjukhemsboende(yrkande 3). Motionärerna anser att kommunernas övertagande av sjukhemmen ochdärmed sammanhängande rätt att fastställa avgifter för de boende ibland harlett till orimliga avgifter. Sjukhemsboendet kan inte likställas med ettvanligt äldreboende, anförs det. Avgifterna måste sättas med hänsyn tagen tillom den äldre delar rum på sjukhemmet, om hon/han har möjlighet att komma hemefter sjukhemsvistelsen och om det finns en kvarvarande make/maka i bostaden.Motionärerna anför också att dagens sjukhemsvård inte i första hand är boendeutan vård och därför borde likställas med annan sjukvård. Enligt derasuppfattning måste en sammanvägning göras av vilka effekter de samladevårdavgifterna får.I motion K211 av () yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om att primärkommuner som handharservice och omvårdnadsverksamhet skall ge information om beräkning avsjälvkostnader för olika service/omvårdnadsslag (yrkande 4). Motionären anseratt den skattefinansierade äldreomsorgen trängt ut annan verksamhet påäldreområdet, vilket har öppnat möjligheter att ta ut avgifter som egentligenborde rubriceras som skatter. För att befrämja konkurrens på service- ochomvårdnadsområdet bör kommunerna åläggas att en gång annonsera ellerpå annat sätt informera medborgarna om vilka självkostnader de tillämpar förolika service- och omvårdnadsområden samt hur service- och omvårdnadstaxornaär konstruerade. Denna typ av upplysningar kommer att skapa incitament förprivata vårdgivare att försöka skapa nya, billigare och bättre lösningar pådetta tjänsteområde, anför motionären.I motion So423 av m.fl. (fp) begärs att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en ny modell förberäkning av avgifter för äldreomsorgen (yrkande 10). Äldreomsorgen kostarmycket pengar. Enligt uppfattning är det rimligt att en stor delav kostnaderna bärs av de äldreboende. Det är viktigare att de bidrarekonomiskt via avgifter till omsorgen än att den tvingas hålla en lägrekvalitet. understryker motionärerna att oberoende av hur högataxorna är i olika kommuner måste make/maka värnas ekonomiskt vid beräkning avavgifterna för äldreomsorgen. Om en av två makar eller sammanboende tvingasflytta till ett ålderdomshem, måste den som bor kvar ges möjlighet att klarasig ekonomiskt. En variant är att räkna makarnas sammanlagda inkomst och delamed två för att sedan sätta avgiften för den som flyttat till ålderdomshemmet.Med ett sådant system minskar risken för att den som har den högst inkomstenflyttar till ålderdomshem och då får betala en så hög avgift att denkvarboende måste flytta på grund av det nya ekonomiska läget. Om den somflyttar till ålderdomshemmet har den lägre inkomsten av makarna bör kommunenberäkna sin avgift bara utifrån den inkomst som den boende på ålderdomshemmethar. Finns familj skall särskild hänsyn tas till hemmavarande barn, anförsdet.I två motioner från begärs lägre och enhetliga taxor. I motionSo294 av m.fl. (v) yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om rättvisare avgifter inomäldreomsorgen (yrkande 6) och i motion So424 av m.fl. (v) yrkasatt hos regeringen begär förslag till ett statligt reglerathögkostnadsskydd enligt vad i motionen anförts om enhetliga avgifter för helalandet (yrkande 4). I båda motionerna anförs att är motståndaretill höjda avgifter och att motionärerna anser att kostnaderna föräldreomsorgen skall delas av alla via skattsedeln. Motionärerna avvisar etttaxesy-stem där den som kan betala mer kan köpa sig bättre hjälp. Dettainnebär att de avvisar ett taxesystem som baseras på hjälptimmar i stället förinkomst. Det är ofta de som haft förslitande och lågavlönade arbetsuppgiftersom behöver mycket hjälp. Motionärerna konstaterar också att avgifterna förpersoner med samma inkomst och liknande vårdbehov kan skilja på , beroende på var personerna är bosatta. Motionärerna anser attavgifterna skall vara enhetliga över hela landet. Motionärerna anser också attalla kommunala avgifter skall inordnas i högkostnadsskyddet. Häri bör ocksåingå fotvård, då många pensionärer inte längre anser sig ha råd att gå tillfotvården även vid omfattande behov av att anlita specialist.I motion So424 av m.fl. (v) yrkas vidare att hosregeringen begär en utredning om möjligheterna att ge statligt bidrag till dekommuner som inför den s.k. Borlängemodellen (yrkande 9). För mångapensionärer uppstår ofta ekonomiska problem då kostnaderna för sjukbesök,läkemedel och tandvård skall , anför motionärerna. I harkommunen infört ett generellt stöd till de pensionärer som enbart harfolkpension och bostadstillägg. Stödet motsvarar kostnaden upp tillhögkostnadsskyddet respektive självrisken i tandvårdsförsäkringen ochadministreras via . Motionärerna vill att regeringen utredermöjligheterna att ge de kommuner som inför Borlängemodellen statligt bidrag.Utskottet uttalade i betänkandet om avgifter inom äldre- och handikappomsorgen(bet. 1992/93:SoU12) att olika boendestandard i särskilda boendeformer skallbeaktas vid avgiftssättningen och att kommunen beaktar makars/samboendesekonomiska situation när den ene flyttar till särskild boendeform. Utskottetförutsatte vidare att kommunerna konstruerar egna högkostnadsskydd och att detborde finnas regler för jämkning av avgifterna.I Äldreomsorgens avgifter (följer upp och utvärderar 1996:6)görs en genomgång av kommunernas avgifter på äldreomsorgsområdet. Av rapportenframgår bl.a. att äldreomsorgstagarna har inkomster som ligger klart undergenomsnittet för åldrarna . Skillnaderna i avgift inom kommunernaökar i takt med att allt fler kommuner går över till taxor som tar hänsyn bådetill inkomst och insatsernas omfattning. Skillnaderna i avgift mellankommunerna är störst för dem som har höga inkomster. Reglerna omförbehållsbelopp och jämkning tillämpas också mycket olika i kommunerna. Detfinns också skillnader i vad den enskilde betalar i avgift för hälso- ochsjukvård som beror på om eller kommunerna svarar för insatserna.Styrelsen anser att det finns behov av att fortsättningsvis följaavgiftsutvecklingen. De stora skillnaderna i avgiftssystem mellan kommunerna,de stora marginaleffekterna och de små möjligheterna att ökaavgiftsfinansieringen talar för att långsiktiga lösningar att klaraäldreomsorgens finansiering behöver övervägas. Behovet av samordning mellanäldreomsorgsavgifterna och de äldres avgifter för hälso- och sjukvårdenbehöver också uppmärksammas, anför styrelsen.Utskottet konstaterade i betänkande 1996/97:SoU7 att många av desjukhemsboende fortfarande inte kan sägas ha en egen bostad, dvs. eget rumeller en egen privat sfär. Valfrihet och integritet är ett par avhuvudprinciperna för äldreomsorgen. En förutsättning för att dessa principerskall kunna genomföras är, anförde utskottet, att den som så önskar skallkunna bo i eget rum. Utvecklingen av vissa avgifter inom de särskildaboendeformerna medför också problem för många äldre. En enrumsbostad på ettålderdomshem går t.ex. i detta sammanhang inte att likställa med en sängplatspå ett flerbäddsrum på ett sjukhem. Utskottet uttalade mot denna bakgrund attregeringen, enligt utskottets mening, på lämpligt sätt borde övervägaboendebegreppet i boendeformerna för äldre samt avgifterna och deras effekter.Riksdagen följde utskottet (rskr. 1996/97:4).Utskottets bedömningUtskottet konstaterar att avgifterna inom de särskilda boendeformerna medförproblem för många äldre. Utskottet vidhåller därför sin tidigare uppfattningatt regeringen på lämpligt sätt bör överväga boendebegreppet i de särskildaboendeformerna för äldre samt avgifterna och deras effekter. Detta gav ocksåriksdagen regeringen till känna genom beslut (bet.1996/97:SoU7, rskr. 1996/97:4). Något nytt tillkännagivande behövs inte.Motionerna So294 (v) yrkande 6, So403 (m) yrkande 3, So423 (fp) yrkande 10,So424 (v) yrkande 4 och K211 (m) yrkande 4 avstyrks. Inte heller motion So424(v) yrkande 9 bör, enligt utskottets mening, föranleda något uttalande frånriksdagens sida. Motionsyrkandet avstyrks.AnhörigstödI motion So423 av m.fl. (fp) yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts dels om avlastning förnärstående vårdare genom ökad satsning på växelvårdsplatser (yrkande 13), delsom hemvårdsbidrag till närståendevårdare (yrkande 14). Motionärerna anför attanhöriga står för en stor del av omsorgen som ges äldre. Om en anhörig skallorka med att ta det ansvar som han/hon valt att göra måste kommunerna kunnaställa upp med en väl fungerande avlösning, enligt motionärernas uppfattning.Avlastningen kan ges genom t.ex. avlösning av eller genomväxelvård. För att möjliggöra för anhöriga att ta ett ansvar för daglig omsorgom någon familjemedlem måste också anställning som anhörigvårdare medges frånkommunen. För att en pensionerad anhörig skall kunna påta sig ansvaret börhemvårdsbidrag medges.I motion Sf240 av och (båda fp) yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsdels om överläggningar mellan kommunförbunden och staten om förbättradeförutsättningar för närståendevården och hemsjukvården (yrkande 3), dels omförbättrade villkor för närståendevården och hemsjukvården vad gälleruppföljning av sjukvård i hemmet (yrkande 4). Motionärerna anför att denkanske viktigaste insatsen för närståendevårdare är en väl fungerandeavlösning. Ansvaret för vårdaren blir ofta tungt, både medicinskt och mentalt.Ofta rapporterar flera närståendevårdare försämrat hälsotillstånd och/elleroro för ekonomi och framtid. Motionärerna framhåller att valet att blinärståendevårdare måste vara frivilligt både för den som vårdas och förvårdaren. måste samhället stödja dem som väljer att blinärståendevårdare. Motionärerna anser att ett första steg för att underlättaför närståendevårdare vore att regeringen tog initiativ till överläggningarmed de båda se över hur stödet till närståendevårdareskall kunna ske. Reformförslag som bör tas upp är fortsatt utbyggnad avavlastning och växelvård, förbättringar i kommunernas regler förhemvårdsbidrag och ökade möjligheter för närstående att anställas. Vidare villmotionärerna ha en utvidgning av kretsen som har rätt att varanärståendevårdare med ersättning från och en ytterligareförlängd period för ledighet för dem som vårdar.I motion So420 av m.fl. (c) begärs tillkännagivande tillregeringen om vad i motionen anförts om anhörigvården (yrkande 8).Motionärerna anför att det ställs allt större krav på de anhöriga närkommunerna blir striktare i sin biståndsbedömning. Den ?tysta omsorg? som deanhöriga står för har stor betydelse för de äldres sociala välbefinnande ochlivskvalitet. Det krävs dock ett målmedvetet arbete för att anhöriga skall fådelaktighet i vården. Motionärerna anser att det tidsbegränsade statligautvecklings- och stimulansbidraget är bra, men det räcker inte. De stödjerSocialtjänstkommittens förslag om ett lagstadgat stöd till anhöriga och utgårfrån att regeringen i den kommande propositionen om en ny socialtjänstlagpresenterar ett sådant förslag.I motion So638 av m.fl. (c) begärs tillkännagivande tillregeringen om vad i motionen anförts om äldrevården (yrkande 7). Motionärernaanför att tillgången till vård och omsorg är oerhört viktig för att kännatrygghet som äldre. Den kommunala har huvudansvaret även om en delmed fördel kan utföras av den privata tjänstesektorn. Många anhöriga avlastarkommunens hemtjänst genom att stödja och hjälpa äldre anhöriga. Enligtmotionärerna bör kommunen betala anhöriglön för dessa utifrånvårdbiträdesavtalet. Kommunen har också ett ansvar att synliggöraanhörigvårdarna och ge dem råd och stöd vid speciella anhörigträffar. Formerför avlastning vid ledighet skall också ingå i systemet anser motionärerna.I motion So424 av m.fl. (v) yrkas att dels som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att kommunernaskall utnyttja möjligheten att ekonomiskt stödja anhöriga (yrkande 5), delsbegär förslag till en översyn när det gäller vårdbidraget sompensionsgrundande inkomst (yrkande 6). Motionärerna anför att det är avstörsta vikt att kommunerna ger anhörigvårdare stöd. Den hjälp som behövs ärantingen att den vårdbehövande får vistas i kommunens särskildaboendeformer eller genom avlösning i hemmet. ser medtillfredsställelse att regeringen uppmärksammat anhörigvårdarnas situation ochvill i detta sammanhang särskilt påvisa de dåliga pensionsvillkoren somvårdbidraget innebär. Motionärerna anser att kommunerna måste uppmuntras attutnyttja möjligheten att även ekonomiskt stödja anhörigvårdarna.I motion So410 av m.fl. (kd) yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om stöd tillanhörigvård (yrkande 7). Motionärerna anför att lastas ofta ett alltförstort ansvar över på de anhöriga. För att kunna fylla sin funktion behöver deanhöriga stöd och hjälp, även ekonomiskt.Tillkännagivande om anhörigvården begärs också i motion So802 av AlfSvensson m.fl. (kd) (yrkande 10). Motionärerna anför att anhöriginsatser oftaär den avgörande faktorn för att vård av sjuka skall kunna ske i hemmet. Deanhöriga bör göras delaktiga i vårdteamet eftersom det ofta behövs gemensammainsatser. Att hjälpa till i vården av en sjuk får dock aldrig kännas som etttvång. Beslutet måste tas av den anhörige själv. Samhället kan dock uppmuntratill större ansvarstagande och underlätta detta genom utbildningsinsatser,möjligheter till vissa ledigheter över , ekonomisk ersättning m.m. En avde viktigaste insatserna är dock, enligt motionärerna, att lyfta fram dettaviktiga arbete och förbättra attityderna för att betona värdet avanhörigvården.Socialtjänstkommittén föreslår i sitt betänkande SOU 1994:139 att det i dennya socialtjänstlagen införs en bestämmelse om att genom stödoch avlastning skall underlätta för närstående som vårdar långvarigt sjuka,äldre och människor med funktionshinder.I betänkande 1995/96:SoU2 anförde utskottet att de anhörigas insatser inomvården och omsorgen av de äldre är viktiga. Insatserna måste dock varafrivilliga och inte framtvingade till följd av brister i den kommunalaomsorgen. Enligt utskottet måste underlätta för anhörigvårdarnagenom stöd och avlastning.I budgetpropositionen för redovisades att iuppföljningen av ädelreformen särskilt hade lyft fram det ökade trycket påanhöriga som en följd av strukturförändringar inom och hälso-och sjukvården. Flertalet kommuner har inte utvecklat någon policy för stödettill anhöriga, och det är långt ifrån självklart att den anhörige får hjälp.Regeringen föreslog att ett ettårigt utvecklings- och stimulansbidrag om 7,5miljoner kronor infördes för att utveckla formerna för och innehållet i stödettill anhöriga. Utskottet delade regeringens uppfattning att det är väsentligtatt kommunerna utvecklar stödet till de anhöriga och samverkan kring denenskilde vårdtagaren. Utskottet tillstyrkte därmed medelstilldelningen.Riksdagen följde utskottet (bet. 1996/97:SoU1, rskr. 1996/97:124).Utskottets bedömningUtskottet anser det väsentligt att de anhörigas insatser uppmärksammas och attkommunernas samarbete med de anhöriga utvecklas. har fått ett särskilt utvecklings- och stimulansbidrag för attstödja projekt som syftar till att utveckla stödet till de anhöriga ochsamverkan kring den enskilde vårdtagaren. Detta är ett värdefullt instrumentför att påskynda att kommunerna utvecklar en policy för stöd till anhöriga.Utskottet har erfarit att regeringen i den kommande socialtjänstpropositionenkommer att föreslå att socialnämnden genom stöd och avlösning bör underlättaför dem som vårdar äldre närstående, som är långvarigt sjuka, eller som harfunktionshinder. En ny bestämmelse med detta innehåll föreslås isocialtjänstlagen. Motion So420 (c) yrkande 8 är därmed tillgodosedd. Ävenmotionerna So410 (kd) yrkande 7, So423 (fp) yrkandena 13 och 14, So424 (v)yrkandena 5 och 6, So638 (c) yrkande 7, So802 (kd) yrkande 10 och Sf240 (fp)yrkandena 3 och 4 är delvis tillgodosedda. Motionsyrkandena avstyrks.FrivilliginsatserI motion So403 av m.fl. (m) yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om frivilliga insatser inomäldreomsorgen (yrkande 9). Motionärerna anser att kyrkor, samfund,pensionärsföreningar och andra ideella organisationer samt enskilda i störreutsträckning kan engageras i hemvårdsarbetet. Många anhöriga ger i dagvärdefulla bidrag och kommer sannolikt att behöva göra ännu mera, enligtmotionärerna. Motionärerna anser att det bör göras en analys av hur samhälletkan stötta de anhöriga så att anhörigvården skall bli så bra som möjligt.Hemtjänsten kan kompletteras med matlag, telefonkedjor, larm, s.k. väntjänstoch organiserade besöksrundor. Ytterligare ett sätt att förstärka hemtjänstenär att låta pensionärer medverka mer aktivt. Förebilder kan, enligtmotionärerna, hämtas från t.ex. anhörigcenter som samlar upp ochorganiserar de krafter och insatser som behövs. Slutligen anförs attbostadsföretag och bostadsföreningar kan engageras i äldrevårdsarbetet.I motion So420 av m.fl. (c) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om frivilligverksamheten(yrkande 9). Motionärerna konstaterar att har allt flerfrivilliga organisationer för stöd och hjälp vuxit fram.