bet · GK01UU13 · 1997-05-20 00:00:00 — Dessutomvill utskottet peka på de regelbundna dialogmöten som äger rum med kandi-datländerna.Utskottet vill vidare framhålla att Europaavtalen med kandidatländernaoch partnerskapsavtalen med syftar till understödja den euro-peiska integrationen. Konkreta uttryck för denna ambition är unionensPHARE- och TACIS-program. Vidare kan anföras, liksom tidigare i dettabetänkande, att den s.k. förmedlemskapsstrategin för kandidatländerna utgörett centralt instrument med flera delar, bl.a. PHARE-programmet, för attunderlätta dessa länders medlemskap i unionen.Utskottet kan således konstatera att både när det gäller samarbete och upp-rättande av samarbetsavtal har mycket gjorts i den riktning som motionärernaeftersträvar.Därutöver vill utskottet framhålla att unionens alltmer utvecklade samarbe-te med även har en viktig stabilitetsfrämjande roll. Inomramen för detta samarbete - Partnerskapet - som etable-rades vid - upprättas associeringsavtal som skallskapa en grogrund för hållbar ekonomisk utveckling i södra och östra . Förutom ekonomiskt och finansiellt stöd till länderna omfat-tar samarbetet även politisk dialog, säkerhetspolitik samt utbyte på de kultu-rella, sociala och tekniska områdena.Samarbetet omfattar , , , , , , , , , , och den palestinska myndighe-ten.Under 1996 har vidare partnerländerna, inom ramen för den politiska dia-logen, enats om att genomföra ett antal förtroende- och säkerhetsskapandeåtgärder såsom upprättandet av ett nätverk mellan och Medelhavs-länderna.Utskottet finner det angeläget att unionen på detta sätt samarbetar bådemed sina östliga och sina sydliga grannländer. Det ger möjlighet att främjautveckling, ökad välfärd samt säkerhet och stabilitet i hela närområ-de.Därmed betraktar utskottet motion U515 (kd) yrkande 41 som besvarad.En central fråga inom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken ochen fråga som diskuteras inom ramen för regeringskonferensen är beslutspro-cedurerna. Flera medlemsländer inklusive eftersträvar en högre ef-fektivitet inom samarbetet och menar att ett ökat inslag av beslut med kvali-ficerad majoritet skulle leda till att unionen bättre kan tillvarata de gemen-samma utrikespolitiska intressena.Ett flertal motioner tar upp frågan om beslutsordningen inom den gemen-samma utrikes- och säkerhetspolitiken. I motion U515 (kd) yrkande 48 yrkasatt grundordningen skall vara att beslutsfattandet sker med kvalificerad ma-joritet till skillnad från när de flesta beslut fattas med enhällighet. Iyrkande 44 i samma motion efterlyses fler utrikespolitiska markeringar frånunionens sida. I motion U14 (fp) yrkande 3 yrkas att vetorätten skall begrän-sas till frågor som är av nationellt intresse. I motion U516 (s) yrkande 1(delvis) yrkar motionären att vetorätten måste finnas kvar inom det utrikes-och säkerhetspolitiska samarbetet.Utrikesutskottet anförde i betänkande 1995/96:UU13 att ett flertal refor-mer inom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken måste övervägasinför en utvidgning av EU. Utskottet omnämnde bl.a. en gemensam plane-rings- och analysfunktion.Vidare anförde utskottet följande:Inför en utvidgning av EU måste även andra reformer övervägas. Till dessahör beslutsreglerna inom GUSP. har beslut inom EU:s andra pelarefattats med enhällighet. Det har ibland visat sig svårt att finna kompromissersom har kunnat tillfredsställa samtliga 15 medlemsländer. Ett EU med tolveller flera nya medlemmar får knappast lättare att hitta fram till en gemensamhållning i utrikespolitiska frågor. Ytterst är det naturligtvis den politiskaviljan som blir avgörande för framgången, men de formella beslutsreglernahar också sin betydelse.Utskottet har erfarit att på ett mer övergripande plan är det regeringens upp-fattning att den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken bör stärkas.Regeringen menar att det är viktigt att unionen ges tillräcklig slagkraft påutrikespolitikens område för att kunna hantera de utmaningar den kommer attstå inför i framtiden.Regeringen anser vidare att för att bäst kunna utnyttja unionens kapacitetbör ytterligare samordning ske mellan unionens utrikesrelaterade instrument(den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, handelspolitiken ochbiståndspolitiken). Inte minst erfarenheterna från det pekarpå nödvändigheten av att kunna använda ett brett spektrum av insatser. Re-geringens linje i regeringskonferensen är därför att ytterligare stärka koordi-neringen mellan unionens första och andra pelare.Utskottet noterar att regeringens utgångspunkt är ökad effektivitet och be-slutsförmåga i den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. I en situa-tion med tjugo eller fler medlemmar skulle unionens beslutsförmåga påver-kas negativt av en stelbent tillämpning av enhällighetsprincipen. Regeringenhar därför visat öppenhet i konferensen när det gäller utökat beslutsfattandemed kvalificerad majoritet inom den gemensamma utrikes- och säkerhets-politiken, dock med ovillkorlig rätt att använda vetot i alla frågor av vitaltnationellt intresse. Beträffande frågor som berör försvarsdimensionen skall,menar regeringen, enhällighet fortsatt gälla.Utskottet anser att regeringens ståndpunkter när det gäller förändringar avbeslutsordningen inom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken ärväl avvägda.Enligt utskottets uppfattning bör det svenska agerandet betingas dels avdet grundläggande intresset att effektiviteten i det utrikes- och säkerhetspolitiska samarbetet förbättras, dels att samarbetet bibehåller sin mellanstatligakaraktär. Det är i avvägningen mellan dessa två faktorer - effektivitet ochlegitimitet - som en beslutsmodell kan sökas.Den uppfattning som har framfört i konferensen och som har re-dovisats till är att inläggande av nationellt veto bör utnyttjas sparsamt. Av formuleringen "vitalt nationellt intresse" följer att vetorätten endasskall ses som en yttersta åtgärd. I regeringens skrivelse 1995/96:30 om rege-ringskonferensen anges som exempel frågor som rör den militära alliansfri-heten, säkerhetspolitiska grundhållning och andra frågor av över-gripande utrikes- och säkerhetspolitisk karaktär. Utskottet finner dessa preci-seringar väl avvägda.Inom den grundläggande ram som angetts ovan anser utskottet att föränd-ringar av beslutsordningen inom den gemensamma utrikes- och säkerhets-politiken är både möjliga och önskvärda. Syftet måste vara att uppnå enstörre effektivitet och handlingsförmåga som bl.a. tar sig uttryck i att gemen-samma ställningstaganden underlättas. Det är utskottets uppfattning att enbibehållen rätt till nationellt veto kan kombineras med utökade möjlighetertill beslut med kvalificerad majoritet.Utskottet konstaterar vidare att förhandlingar i denna fråga pågår i rege-ringskonferensen och att de förhandlingarna är föremål för löpande samråd iriksdagens EU-nämnd.Med det anförda anser utskottet att motionerna U515 (kd) yrkandena 44 och48, U14 (fp) yrkande 3 och U516 (s) yrkande 1 (delvis) är besvarade.I motionerna U15 (kd) yrkande 4 (delvis) och U503 (m) anförs att även kon-struktiv röstnedläggning, dvs. möjligheten för ett land att lägga ned sin röstoch på så sätt ta avstånd från ett beslut utan att hindra övriga länder från atgå vidare, är ett alternativ till enhällighet inom den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken.Utskottet menar att konstruktiv röstnedläggning bör ses som en möjlighetatt effektivisera beslutsfattandet i den andra pelaren. En sådan ordning skulledock sannolikt kräva att principer lades fast bl.a. rörande finansiella aspekteoch det minimiantal av stater som aktivt måste stödja ett beslut.Utskottet anser att förslaget är en möjlig väg framåt under förutsättning attvetorätten bibehålls.Med det anförda betraktar utskottet motionerna U15 (kd) yrkande 4 (delvis)och U503 (m) som besvarade.Ett antal motioner tar upp frågor kring det löpande samarbetet inom dengemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, dvs. det samarbete som ägerrum på grundval av nu gällande fördrag.I motion U516 (s) yrkande 7 begärs ett tillkännagivande om attEU:s kontakter med tredje land skall beakta de mänskliga rättigheterna.Utskottet vill inledningsvis framhålla att bristen på respekt för de mänskli-ga rättigheterna i enskilda länder ständigt är föremål för uppmärksamhetinom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Det framgår även avregeringens skrivelse där regeringen anför att EU:s politik när det gällerskyddet av de mänskliga rättigheterna stämmer väl överens med Sverigestraditionella syn i dessa frågor.Vidare vill utskottet erinra om att ett av målen (art. J.1 andra stycket iUnionsfördraget) för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, vil-ket även anförts tidigare i detta betänkande, är att utveckla och befästa de-mokratin och rättsstatsprincipen samt respekten för de mänskliga rättigheter-na och de grundläggande friheterna. Motsvarande mål gäller även för ut-vecklingssamarbetet (art. 130u.2 i ).I de avtal som unionen upprättar med tredje land (Europaavtal, part-nerskapsavtal, Europa-Medelhavsavtal samt biståndsavtal) ingår särskildaartiklar där det framhålls att parterna skall beakta och respektera de mänskli-ga rättigheterna. På grundval av dessa avtal kan en politisk dialog föras mel-lan parterna, dvs. skulle brott mot de mänskliga rättigheterna förekomma i ettsamarbetsland kan det påtalas inom ramen för dialogen med det aktuellasamarbetslandet.Mot bakgrund av vad som ovan anförts vill utskottet framhålla att när detär nödvändigt att påtala brister i respekten för de mänskliga rättigheterna i esamarbetsland, utgör de medel som står till förfogande genom EU-samarbetet ett värdefullt komplement till de möjligheter som finns att i bila-terala kontakter påtala bristerna. Enligt utskottets mening ger således avtalenmellan EU och tredje land ytterligare en, inte minst för , värdefullmöjlighet att påverka regeringar i länder där brister i respekten för - ellerbrott mot - de mänskliga rättigheterna förekommer. Utskottet ser även posi-tivt på unionens allmänna politik när det gäller de mänskliga rättigheternadär skyddet och stärkandet av dessa är en viktig konfliktförebyggande ochfredsbevarande insats.I motion U16 (mp) är perspektivet ett annat. Motionären noterar att skriv-ningarna i artiklarna kring mänskliga rättigheter varierar mellan avtalen ochmenar att det ligger i unionens intresse att i alla avtal med tredje land hasamma formuleringar.Utskottet kan konstatera att skrivningarna vad beträffar de mänskliga rät-tigheterna kan variera. I vissa avtal stipuleras att principerna för demokratiska och mänskliga rättigheter "ligger till grund för parternas inrikes- ochutrikespolitik" medan det i andra fall talas om att dessa principer "väglederparternas inrikes- och utrikespolitik".Regeringen framhåller i skrivelsen att unionens agerande under åretmycket har kommit att präglas av försöken att finna nya former för dialogmed andra länder och regioner om frågor kring de mänskliga rättigheterna isyfte att uppnå ett ökat genomförande av länders internationella åtagandenför de mänskliga rättigheterna i nationell politik.Det kan vidare anföras att de mänskliga rättigheterna, såsom de nedlagts iFN:s förklaring och två grundläggande , är universella. Närdet gäller att bedöma respekten för de mänskliga rättigheterna i olika länderfinns således ingen variation. Grundsynen - som bygger på folkrätten - ärabsolut och allmängiltig.Utskottet vill framhålla att det faktum att skrivningarna i avtalen varierarinte avspeglar någon variation i synen på att respekten för de mänskligarättigheterna skall upprätthållas. Artiklar i avtalen, som understryker viktenav att de mänskliga rättigheterna respekteras, syftar till att ha en avtalsmässgrund att stå på för att kunna föra en dialog när det gäller respekten för demänskliga rättigheterna och för att kunna vidta ensidiga åtgärder (suspensionav avtalet) från unionens sida när det i ett samarbetsland förekommer uppen-bara brister i respekten för - eller brott mot - de mänskliga rättigheterna. Deär i detta perspektiv som skrivningarna i avtalen bör bedömas.Med det anförda avstyrker utskottet motion U16 (mp) och betraktar motionU516 (s) yrkande 7 som besvarad.I motion U402 (m) yrkande 1 efterlyser motionären en översyn av art. 223 iRomfördraget för att utöka möjligheterna till vapenexport.I anledning av ett liknande yrkande anförde utrikesutskottet i betänkande1996/97:UU6 om krigsmaterielexporten följande:Artikel 223 i möjliggör för EU:s medlemsstater att undantatillverkning och handel med krigsmateriel från unionens regelverk, för attskydda egna väsentliga säkerhetsintressen. Detta innebär att det på dettaområde inte finns någon gemenskapskompetens. Reglerna rörande krigsma-terielexport varierar sålunda kraftigt från land till land, både till form ochinnehåll. Det är enligt utskottets bedömning knappast troligt att detta förhål-lande kommer att ändras . Inom ramen för den nu pågå-ende regeringskonferensen, som syftar till en omförhandling av EU- fördra-gen, har den hittillsvarande tillämpningen av artikel 223 diskuterats, liksomen eventuell förändring av fördragstexten. Det framstår dock som mycketosannolikt att några regeländringar kommer till stånd inom ramen för konfe-rensen. Vad gäller en eventuell framtida harmonisering av exportlagstift-ningen måste för vidkommande vår restriktiva exportpolitik tas somutgångspunkt. Under denna förutsättning ser utskottet positivt på en harmo-nisering av lagstiftningen.Dessa utskottets bedömningar kvarstår oförändrade.Frågor kring krigsmaterielexporten och försvarsindustriellt samarbete be-handlades även utförligt i det sammansatta utrikes- och försvarsutskottetsbetänkande /97:UFöU1. I betänkandet anförde utskottet följande:Sveriges intresse för ett närmare försvarsindustriellt samarbete är funktionelloch utgår från det svenska försvarets intresse av effektiv och konkurrens-kraftig materielanskaffning och stöd från svensk försvarsindustri. En in-hemsk försvarsindustri utgör i sig en säkerhetspolitisk tillgång. Med hänsyntill den begränsade inhemska marknaden, de ökade svårigheterna att upprätt-hålla nödvändig bredd inom den egna försvarsindustrin samt med hänsyn tillsträvan att bibehålla en hög teknisk nivå inom kritiska områden och en fort-satt kostnadseffektiv materielförsörjning, framstår ett väsentligt utökat internationellt samarbete som en förutsättning för den svenska försvarsindustrinsöverlevnad.Utrikesutskottet konstaterar att ett utökat internationellt samarbete kan ge-nomföras utan att det kräver ändringar i art. 223. Avgörandeför att ett sådant samarbete skall komma till stånd är dels att svensk industrioch svenska myndigheter kan bidra med kvalificerade tekniska kunskaper,dels att myndighetsstöd lämnas i sådan art och omfattning att samarbetetunderlättas. Samarbetet kan röra beställarsamverkan, utbildningsstöd eller atten formell ram för samarbetet upprättas.Utskottet avstyrker därmed motion U402 (m) yrkande 1.I motion U15 (kd) yrkande 4 (delvis) yrkas att biståndet inom Lomé-samarbetet i högre grad inriktas på de fattigaste länderna.Utskottet noterar inledningsvis att i artikel 130u slås fastatt gemenskapens politik avseende utvecklingssamarbete skall främja kam-pen mot fattigdomen i utvecklingsländerna.En resolution innehållande riktlinjer för fattigdomsbekämpning antogs avrådet . Där anges fattigdom både som ett allvarligt utvecklingshinderoch som en potentiell källa till instabilitet och konflikt.Utskottet noterar vidare att regeringen i förberedelserna inför omförhand-lingen av framhållit att den skall verka för följande pri-oriteringar:- fattigdomsbekämpning- koncentration på länderna Afrika- effektivitet- partnerskap (gemensamma institutioner och dialog med samarbetsländer-na)- WTO-förenlighet.Utskottet ansluter sig till regeringens prioriteringar härvidlag och konstateraatt fattigdomsbekämpning redan är det övergripande målet för EU:s utveck-lingssamarbete, liksom för det svenska utvecklingssamarbetet, och skallsåledes genomsyra unionens bistånd till utvecklingsländerna.Därmed avstyrker utskottet motion U15 (kd) yrkande 4 (delvis).I motion U508 (v) yrkande 5 yrkas att biståndet till Central- och Östeuropaflyttas ut ur EU:s budget för u-landsbistånd eftersom biståndet till Europasnärområde enligt motionärerna växer snabbare än biståndet till utvecklings-länderna.Enligt vad utskottet inhämtat ligger av budgettekniska skäl unionens exter-na aktioner under samma utgiftsområde. Vid den fortsatta uppdelningen avunionens budget görs emellertid en klar åtskillnad mellan biståndet till ut-vecklingsländerna och samarbetet med . Samarbetetinom PHARE- och TACIS-programmen sorterar till yttermera visso under ettannat generaldirektorat än utvecklingsbiståndet och behandlas i särskildastyrkommittéer.Det finns därför enligt utskottets bedömning ingen risk för att utveck-lingsbiståndet och östsamarbetet påverkar varandra negativt i budgettekniskbemärkelse.Utskottet har också erfarit att även om biståndet till närområdeväxer snabbare än biståndet till utvecklingsländerna ökar även det senare iabsoluta tal. Det är enligt utskottets uppfattning positivt och visar på unio-nens beredvillighet att bidra till tillväxt och ökad välfärd både i Central- ocÖsteuropa och i utvecklingsländerna.Utskottet avstyrker därmed motion U508 (v) yrkande 5.5.5 Visst samarbete inom ramen för Europeiska gemenskapen(första pelaren i samarbetet)SkrivelsenRegeringen betonar i skrivelsen att jämställdhetsfrågorna har fått stor upp-märksamhet i EU-samarbetet . Medel har beviljats till en radsamarbetsprojekt inom ramen för EU:s fjärde handlingsprogram för jäm-ställdhet. Rådet, som i detta fall konstitueras av social- och arbetsmark-nadsministrarna inklusive statsråd ansvariga för jämställdhet, har behandlatoch antagit flera nya rättsakter och fört politiska diskussioner i frågor somrör positiv särbehandling. Rådet har även antagit flera nya rättsakter och förtpolitiska diskussioner i frågor som rör positiv särbehandling och bevisbör-dans placering i mål om könsdiskriminering.Regeringen anför att sammantaget innebär detta dels ett förstärkt politisktåtagande och förbättrade villkor för jämställdhet mellan kvinnor och mäninom EU och dels att har varit pådrivande i samarbetet inom dettaområde.Sysselsättning och arbetsmarknadspolitikI skrivelsen redovisas att vid i antogsen handlingsplan baserad på kommissionens vitbok om tillväxt, konkurrens-kraft och sysselsättning. deklarerade i slutsatserna frånmötet att avsikten var att rådet skulle göra en årlig upp-följning av handlingsplanen. Sedan har nya initiativ inom sys-selsättningsområdet tillkommit både i det reguljära arbetet i ministerrådetoch vid Europeiska rådets möten.Vid Europeiska rådets möte i enades stats- och rege-ringscheferna om att en studie skulle göras av den ömsesidigt gynnsammaeffekt som kan uppnås genom en förstärkt samordning av den ekonomiskapolitiken och strukturpolitiken. En första rapport om detta lämnades tillMadridmötet . I syfte att uppfylla mandatet från Canneslämnade kommissionen sin slutliga rapport, KOM (96) 8 slutlig, till Europe-iska rådets möte i . Rapporten analyserar EU som en ekonomiskenhet och poängterar att ett integrerat synsätt på sysselsättningspolitiken börmedföra att de ömsesidigt gynnsamma effekterna av makroekonomisk politikoch strukturpolitik maximeras. I den förklaring om sysselsättningspolitiksom antogs i uttalade stats- och regeringscheferna sitt stöd för rappor-ten.Vid Europeiska rådets möte i presenteradekommissionens ordförande ett förslag till en europeisk förtroendepakt försysselsättning, KOM (96) 1 slutlig. Huvudmålet med förtroendepakten är attskapa en bred samsyn bland medlemsstaternas regeringar, arbetsmarknadensparter och EU:s institutioner om en sysselsättningsstrategi. Vid möte i gjordes en första avstämning över hur välstrategin i förtroendepakten fungerat.Regeringen framhåller i skrivelsen att kommissionen, inom ramen för för-troendepakten för sysselsättning presenterade ett meddelande till i , KOM (96) 6 slutlig. I meddelandet försöker kommissionenutröna hur det bäst kan säkerställas att tjänstesektorns ekonomiska och sys-selsättningsskapande möjligheter utnyttjas maximalt. I syfte att nå fram åtgärdsplan har kommissionen för avsikt att lägga framen vitbok om tjänster. Denna är tänkt att utgöra en grund för en bred debattvid i i juni 1997.Vid Europeiska rådets möte i ombads medlems-länderna att utarbeta fleråriga nationella sysselsättningsprogram utifrån re-kommendationer på fem nyckelområden (utbildningens roll för att stärkasysselsättningen, en sysselsättningsintensiv tillväxt, minskade indirekta ar-betskraftskostnader, en effektivare arbetsmarknadspolitik samt förstärktainsatser för utsatta grupper). Vid Europeiska rådets möte i i decem-ber 1995 och i ombads länderna att i sina sysselsätt-ningsprogram prioritera vissa områden, vilka utgör en vidareutveckling avfempunktsprogrammet från . Vid Europeiska rådets möte i Dublinantogs en förklaring som väntas komma att styra det fortsatta arbetet med denationella sysselsättningsprogrammen.Vid Europeiska rådets möte i ombads rådet (i dess sammansättningav ekonomi- och finansministrar och i dess sammansättning av arbetsmark-nadsministrar) och kommissionen att rapportera till Europeiska rådetom utvecklingen inom sysselsättningsområdet. En gemensam rapport omdetta (den s.k. enhetsrapporten om sysselsättning) lämnades till Dublinmötet.Regeringen anför i skrivelsen att i den enhetsrapport som lämnades till i , vilken kom att utmynna i Dublin-förklaringen om sysselsättning, har flera frågor som drivit fått stortutrymme. En aktiv arbetsmarknadspolitik och betydelsen av det livslångalärandet betonas tydligt. Vidare betraktas sysselsättnings- och arbetsmark-nadspolitiken som integrerade delar av den ekonomiska politiken. Somframgått av det svenska fleråriga sysselsättningsprogrammet lägger Sverigetyngdpunkten vid aktiva åtgärder och att rikta fokus på behovet av att sårbaragrupper - arbetslösa kvinnor, arbetslösa unga och långtidsarbetslösa - måsteges speciellt stöd. Däremot läggs mindre vikt vid passiva åtgärder.Regeringen anför vidare att fäster mycket stor vikt vid den gemen-samma uppföljning av Essenbeslutet som rådet, kommissionen, medlemssta-terna och parterna genomför. har vid ett flertal möten fram-hållit att hänsyn bör tas till respektive lands specifika ekonomiska och socia-la situation. Det är således en sak för varje medlemsland att bedöma denegna situationen och att välja var tyngdpunkten i det nationella sysselsätt-ningsprogrammet skall ligga, anför regeringen i skrivelsen.Inre marknaden, fri rörlighetDen inre marknaden utgör ett centralt instrument för att uppnå de mål sommedlemsstaterna enats om inom ramen för Unionsfördraget, anför regeringeni skrivelsen. EU har fortsatt att utveckla den inre marknadenssätt att fungera. I synnerhet har arbetet präglats av att säkerställa och fullbda den fria rörligheten för varor, tjänster, kapital och personer.Regeringen anför vidare att unionen med lagstiftning och andra åtgärderäven har fördjupat samarbetet inom andra delar av det ekonomiska och socia-la samarbetsområdet: transporter, näringspolitik, energi, jordbruk, livsmedel,fiske, konsumentpolitik, immaterialrätt, utbildning, forskning, kultur ochmedia samt informationsteknik och samhället.Regeringen framhåller vidare att när kommissionens vitbok presenteradesår 1985 innehöll den en rad förslag som då ansågs nödvändiga för att full-borda den inre marknaden, dvs. skapa fri rörlighet för varor, personer, tjäns-ter och kapital. Flertalet av vitbokens föreslagna direktiv och förordningarvar genomförda . Arbetet i EU har därefter handlat mindre om lag-stiftningsfrågor och mer fokuserats till tillämpningen av de gemensammareglerna. fick diskussionen om hur likformigheten och effek-tiviteten på den inre marknaden kan stärkas förnyad kraft, bl.a. genom enkommissionsrapport om den inre marknadens effektivitet och följder.Regeringen framhåller att påbörjades arbetet med enskrivelse om och den inre marknaden (skr. 1996/97:83).