bet · GK01BoU11 · 1997-03-11 00:00:00 — I detta betänkande behandlar bostadsutskottet motioner väckta under denallmänna motionstiden gällande bl.a. jordförvärvslagen, annanförvärvslagstiftning, fastighetsbildningslagen samt vattenlagen.Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden.Till betänkandet har fogats 9 reservationer. I betänkandet behandlas de under den allmänna motionstiden väcktamotionerna1996/97:Bo402 av () vari yrkas att hos regeringenbegär en utredning med uppgift att kartlägga andelsförvärvens och flerägandetsnegativa inverkan på landsbygdsboendet samt att föreslå sådana förändringaratt lagstiftningen stöder en utveckling av landsbygdens näringar och boendetpå landet.1996/97:Bo404 av och () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag till ändrade regler vidfastighetsförvärv så att gamla byanamn behålls intakta.1996/97:Bo405 av m.fl. (c) vari yrkas att hosregeringen begär förslag till sådana ändringar i lagstiftningen omfastighetsförvärv som anförts i motionen.1996/97:Bo406 av m.fl. (s) vari yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om fastighetsbildning inomstrandskyddsområde.1996/97:Bo410 av () vari yrkas att beslutar attförvärvsförbudet för juridiska personer när det gäller jord- ochskogsbruksfastigheter slopas från i enlighet med vad somanförts i motionen.1996/97:Bo411 av m.fl. (s) vari yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om luktservitut i samband medfastighetsbildning på landsbygden.1996/97:Bo412 av m.fl. (s) vari yrkas att hosregeringen begär förslag till en översyn av jordförvärvslagen, lagen omkommunal förköpsrätt, skogsvårdslagen och fastighetslagen.1996/97:Bo414 av och () vari yrkas2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att de lagar som skall sammanfalla med förvärvsfrågorna bör återtasin tidigare lydelse,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att utreda ägande, mark- och naturresursfrågorna innan nya lagarinförs,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att konsekvenserna av nuvarande lagstiftning bör utredas,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att utredare bör se till historiska erfarenheter i enlighet med vadsom anförts i motionen.1996/97:Bo417 av Per m.fl. (s) vari yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om översyn avlagstiftningen om omarrondering.1996/97:Bo419 av och () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om aktiebolagsoch andra juridiska personers möjlighet att förvärva jordbruksfastigheter.1996/97:Bo420 av m.fl. (c) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om boplikt,2. att hos regeringen begär förslag till ändring i 5 §jordförvärvslagen i enlighet med vad som anförts i motionen.1996/97:Bo506 av () vari yrkas2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att sakägarkretsen vid prövning av fastighetsbildningsärendenutökas att motsvara den som anges i PBL.1996/97:Bo527 av Bo Finnkvist och () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omersättning för skador i samband med översvämningar efter reglerade vattendrag.1996/97:A427 av och () vari yrkas4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om nödvändigheten av att stärka boende- och sysselsättningsintressetvid fastighetsöverlåtelse i skärgårdarna.1996/97:Jo312 av och () vari yrkas3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om förändring av jordförvärvslagen.1996/97:Jo779 av m.fl. (kd) vari yrkas17. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om omprövning av vattendomar.1996/97:N270 av m.fl. (mp) vari yrkas9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att lokal förköpsrätt i glesbygd bör prövas för alla typer avförsäljning av fast egendom. Jordförvärvslagen m.m.Jordförvärvslagens (1979:230) syfte var tidigare att medverka till attjordbruket rationaliserades och effektiviserades. Fram till halvårsskiftet1991 gällde som huvudregel att lantbruksegendom inte kunde förvärvas utantillstånd. Förvärvsprövningen slopades därefter i stor utsträckning men enförvärvsreglering ansågs emellertid inte helt kunna avvaras. De nu gällandereglerna innebär en långtgående avreglering och uppbärs huvudsakligen avregionalpolitiska motiv. Lagen ansågs ha varit effektiv när det gällerjuridiska personers förvärv, förvärv i glesbygd och förvärv i särskiltägosplittrade områden. I dessa fall behölls en reglering. Kortfattat kan dennareglering beskrivas i följande ordalag.Fysiska personers förvärv prövas endast inom glesbygd elleromarronderingsområde.Inom glesbygd krävs förvärvstillstånd såvida inte förvärvaren varit bosatt iglesbygd inom den aktuella kommunen minst innan förvärvet elleråtagit sig att bo på den förvärvade egendomen. I sådana fall skall i ställeten anmälan om förvärvet göras. Tillstånd får vägras om egendomen behövs föratt främja sysselsättningen eller bosättningen på orten.Inom omarronderingsområde krävs alltid tillstånd. Tillstånd får vägras omförvärvet skulle göra det svårare att genomföra en rationalisering avägostrukturen.För juridiska personers förvärv krävs alltid tillstånd. De begränsadeförutsättningarna behandlas nedan.Staten har möjligheter att lösa in egendom om förvärvaren inte uppfyller ettåtagande att bosätta sig på fastigheten. Staten är i vissa fall skyldig attlösa in fastighet för vilken förvärvstillstånd vägrats.Jordbruksverket har genomfört en utvärdering avjordförvärvslagstiftningen (rapport 1995:3). Verket anser att de ändradeförutsättningarna för jordbruket i sig inte bör föranleda några omfattandeändringar av jordförvärvslagen. Lagen hävdar fortfarande angelägnasamhällsintressen. Verket anser dock att lagens effekter för sysselsättningoch bosättning varit små i förhållande till de resurser som lagtillämpningenkrävt. slutsats är att lagen bör förändras. Det anses intesjälvklart att den bör innehålla regionalpolitiskt betingade bestämmelser, menom lagen skall ha ett sådant syfte är det enligt verket nödvändigt att skärpabestämmelserna. Verket berör också vissa andra frågeställningar. Bl.a. ansesatt reglerna om juridiska personers förvärv i huvudsak bör kvarståoförändrade. I anledning av den gjorda utvärderingen gav regeringen den 25januari 1996 verket ett uppdrag att komplettera och precisera sina slutsatser.I uppdraget ingick bl.a. att verket närmare skall belysa i vad mån och påvilket sätt jordförvärvslagen kan skärpas för att motverka att lagens reglerom bosättning kringgås. har avlämnat enkompletterande rapport till regeringen i anledning av uppdraget.Jordförvärvsfrågorna är nu föremål för överväganden inom Regeringskansliet.I motion 1996/97:Bo405 (c) i motsvarande del föreslås att förvärvstillståndskall fordras för alla förvärv av fast egendom som taxeras som lantbruksenhet.Förslaget avser bl.a. att främja sambandet mellan brukande och ägande,sysselsättningen i glesbygd liksom familjejordbruken. Vidare lämnas i motionenförslag om en generell vitesbelagd boplikt för alla sådana förvärv. För renaskogsbruksfastigheter skall dock ett boende i bygden räcka för att bo-pliktenskall anses uppfylld. Motsvarande förslag om boplikt återfinns i motion1996/97:Bo420 (c) yrkande 1 som också omfattar att boplikten måste kunnavillkoras av en myndighet för att den skall kunna få någon verkan. I motion1996/97:Jo312 (v) yrkande 3 föreslås genomförandet av sådana förändringar avjordförvärvslagen att intentionerna om bosättningsplikt och brukande fårgenomslag i tillämpningen. Motionärerna vill främst förhindra ett utökatutboägande.Enligt 5 § jordförvärvslagen får juridisk person lämnas förvärvstillståndendast om kompensationsmark avstås, om förvärvet medför att egendom som redantillhör förvärvaren blir mer ändamålsenlig, om egendomen är avsedd för annatändamål än jordbruk och skogsbruk, eller om annat särskilt skäl föreligger.Enligt samma paragrafs andra stycke får tillstånd lämnas även om de nu nämndaförutsättningarna inte är uppfyllda. Avser ett förvärv huvudsakligen skogsmarkoch bedriver förvärvaren skogsindustriell verksamhet i vilken egendomensvirkesavkastning behövs får tillstånd lämnas under förutsättning att egendomeninte bör ägas eller brukas av någon annan juridisk person som redan bedriverskogsindustriell verksamhet på orten av betydelse för sysselsättningen där.Frågan om juridiska personers förvärv behandlas särskilt i fyra motioner.Två av dessa avser skärpningar av lagstiftningen. I motion 1996/97:Bo405 (c) imotsvarande del föreslås ett generellt förbud för juridiska personer attförvärva lantbruksenheter. Motionärerna bakom motion 1996/97:Bo420 (c) yrkande2 anser inte att ett ovillkorligt förbud för juridiska personer bör införas.De lämnar i stället förslag om att som villkor för en juridisk persons förvärvskall gälla att den juridiska personen avstår kompensationsmark. Enligtmotionärerna skall regeln i 5 kap. 2 § andra stycket jordförvärvslagen omundantag från kompensationskravet för juridiska personer tas bort. Dock skallkompensationsmark inte krävas när förvärv sker från annan juridisk person ochegendomens beskaffenhet inte är sådan att den bör ägas eller brukas av fysiskperson. Motionärerna anser att de nuvarande möjligheterna i övrigt tillförvärv utan att kompensationsmark avstås bör kvarstå oförändrade.I motionerna 1996/97:Bo410 och 1996/97:Bo419 (båda m) föreslås att juridiskapersoner inte skall hindras att förvärva jord- och skogsbruksfastigheter.Enligt motionärerna bör lagstiftningen inte hindra nya, moderna former att ägaoch driva jordbruk samt bör jordbruket ha samma möjligheter att utnyttja deolika företagsformer som andra företag.Det förekommer att andelar förvärvas i fastigheter för vilkajordförvärvslagens regler om tillståndsplikt m.m. gäller. Förvärvarens syfte ien del av dessa fall är att kunna utnyttja en rätt till jakt och fiske som ärknuten till fastigheten. Formellt kan tillståndsmyndigheten vanligen avslå enansökan beträffande ett förvärv av en andel - såvida inte förvärvaren redanäger till samma taxeringsenhet hörande andel i fastigheten - men praktisktlåter det sig svårligen göras eftersom det inte kan antas att någon villförvärva andelen sedan det allmänna tvingats inlösa den.Enligt motion 1996/97:Bo402 (fp) bör en utredning tillkallas för attkartlägga andelsförvärvens och flerägandets av jordbruksfastigheter negativainverkan på landsbygdsboendet. Utredningen bör få till uppgift att föreslåsådana förändringar av den lagstiftning som berör landsbygden att denna kommeratt stödja en utveckling av landsbygdens näringar och boendet på landet.Utskottet har inledningsvis berört den nu pågående beredningen inomRegeringskansliet som gäller frågor om hur jordförvärvslagen bör varautformad. Resultatet av denna bör avvaktas. Med hänvisning till detta föreslårutskottet att avslår motionerna 1996/97:Bo402 (fp), 1996/97: Bo405(c) i motsvarande del, 1996/97:Bo410 (m), 1996/97:Bo419 (m), 1996/97:Bo420 (c)och 1996/97:Jo312 (v) yrkande 3 om förändringar i jordförvärvslagen.I motion 1996/97:Bo412 (s) förespråkas en översyn av jordförvärvslagen,lagen om förköpsrätt, skogsvårdslagen och, såsom utskottet förstårmotionen, fastighetsbildningslagen med inriktning att en fastighet inte skallfå användas så att den minskar i värde ett ärende enligt nämndalagstiftning prövas. Motionärerna synes främst vilja förhindra att enfastighets skog avverkas innan ett förköpsärende beträffande fastighetenhinner avgöras.I jordförvärvslagen är reglerna om statens förvärv av fast egendom ianledning av att en förvärvare nekas tillstånd till förvärvet motiverade avrättssäkerhetsskäl i förhållande till den som önskar överlåta den fastaegendomen men hindras i denna sin önskan. Det kan med hänsyn till dessareglers ändamål inte vara motiverat att med särskilda lagregler hindra enpresumtiv förvärvare att avverka skog utöver de begränsningar som kan gällavarje innehavare av fastigheten. Annorlunda kan förhållandena vara när detgäller en kommuns förvärvsmöjlighet enligt förköpslagen (1967:868) eftersom enfastighets skog kan utgöra skälet till att kommunen önskar förköpafastigheten. Förköpslagen innehåller en särskild bestämmelse (13 §) enligtvilken en förvärvare kan tvingas betala skadestånd till en förköpande kommun,bl.a. om förvärvaren avverkar skog på fastigheten. Denna bestämmelse torde haen viss preventiv effekt eftersom den minskar den ekonomiska drivkraft enförvärvare kan ha av att avverka skogen. Syftet med bestämmelsen är dock attkompensera kommunen för att fastigheten minskat i värde i förhållande till denköpeskilling som avtalats och som kommunen är skyldig att betala överlåtaren.Enligt utskottets mening bör frågan om en skog skall bevaras och skyddasavgöras utan hänsyn till vem som innehar den och oberoende av om ett förvärvsker. En särskild reglering för det fall att fastigheten överlåts kan därförinte anses utgöra ett riktigt instrument för att lösa denna fråga. Utskottetkänner oro för utvecklingen men finner inte tillräcklig anledning att förordaen särskild sanktionering för att förhindra avverkning ettförvärvs- eller förköpsärende handläggs. Inte heller i övrigt anser utskottetutifrån de synpunkter utskottet har att beakta att det finns tillräckliga skälför att en utredning närmare skulle se över de frågor motionärerna tar upp.Motion 1996/97:Bo412 (s) om översyn av förköpslagen m.m. avstyrks därför.Utskottet vill i detta sammanhang erinra om att rätten till skogsavverkningregleras i skogsvårdslagen (1979:429) vilken lag tillhör jordbruksutskottetsberedningsområde. Av intresse i detta sammanhang är de den 1 november 1995införda begränsningarna i avverkningsrätten för sådana mindre brukningsenhetersom på grund av sin areal annars skulle vara undantagna. Sådana mindrebrukningsenheter som genom fastighetsbildning bildats av mark från störrebrukningsenheter kommer att vara underkastade begränsningar från fastighetsbildningen (12 § skogsvårdsförordningen). Det kan ocksåfinnas skäl att erinra om att nu gör en utvärdering av 1993 årsskogspolitiska beslut. Utvärderingen kommer även att omfatta skogsvårdslagensransoneringsregler.Fastighetsförvärvslagstiftning m.m.I anledning av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES)förändrades lagstiftningen om utländska medborgares rätt att förvärva fastegendom i . Lagen (1982:618) om utländska förvärv av fast egendomupphävdes . infördes lagstiftning som innebar enviss kontroll av utlänningars förvärv av fastigheter för fritidsändamål. Dennuvarande regleringen torde innebära att möjligheterna för utomlands bosattapersoner att förvärva fritidsfastigheter i i praktiken är oförändradei förhållande till vad som gällde tidigare. I anslutningsfördraget genomvilket blev medlem i EU regleras giltigheten av den svenskalagstiftningen på detta område. har enligt detta rätt att bibehållasin nuvarande lagstiftning fram till den 1 januari 2000.I motion 1996/97:Bo405 (c) i motsvarande del föreslås i anledning bl.a. avde nu behandlade förvärvsreglernas innehåll och tillämpning att det i fråga omfastighet som taxeras som småhusenhet bör införas regler som förhindrar att enpermanentbostad inom samlad bebyggelse övergår till fritidsbostad i sambandmed ett förvärv. Förslaget syftar till förhindra att stora delar av mångasamhällen blir avfolkade under stora delar av året och garantera bygdernasutveckling och det sociala livet där. Enligt motionärerna bakom motion1996/97:A427 (kd) yrkande 4 bör regeringen presentera åtgärdsförslag för attstärka boende- och sysselsättningsintresset vid fastighetsöverlåtelse iskärgården. Förslag om en lokal förköpsrätt för alla typer av försäljning avfast egendom i glesbygd med syfte att företag och naturresurser så långt detär möjligt skall ägas och brukas av de lokalt boende och engagerademänniskorna lämnas i motion 1996/97:N270 (mp) yrkande 9.De problem som sätts i samband med att bevara och stödja permanentboendethar förknippats med skärgården. Liknande problem finns även påandra håll i glesbygden. De återfinns också i vissa delar av storstäderna.Problematiken anser utskottet viktig. Åtskilliga utredningsinsatser för attlösa den har gjorts . arbetar inomFinansdepartementet en arbetsgrupp som kommer att behandla frågor om uttag avoch underlag för fastighetsskatten och andra regler om denna skatt. Utskottetanser att bör avvakta de överväganden regeringen kommer att göra medanledning av arbetsgruppens resultat. Frågorna har också ett sådant sambandmed de överväganden som regeringen förväntas göra i anledning den s.k.bostadspolitiska utredningens förslag. Det kan dessutom också finnas skäl attavvakta den ovan berörda beredningen inom avJordbruksverkets utvärdering av jordförvärvslagstiftningen. Utskottetavstyrker med hänvisning till det anförda motionerna 1996/97:Bo405 (c) imotsvarande del, 1996/97:A427 (kd) yrkande 4 och 1996/97:N270 (mp) yrkande 9om åtgärder för att hävda lokala intressen vid fastighetsöverlåtelser m.m.I motion 1996/97:Bo414 (mp) yrkande 1 har föreslagits att den ovan berördalagen (1982:618) om utländska förvärv av fast egendom m.m. skall återinföras.Lagutskottet har behandlat detta motionsyrkande. Lagutskottetavstyrkte detta och uttalade att en återgång till tidigare förvärvskontroll ärutesluten (bet. 1996/97:LU10). I samma mp-motion yrkande 2 föreslås ettriksdagens tillkännagivande om att de lagar som skall sammanfalla medförvärvsfrågorna bör återfå sin tidigare lydelse. I motionens yrkanden 3, 5och 6 föreslås ytterligare tillkännagivanden om att ett helhetsgrepp skall taspå ägande-, mark-, och naturresursfrågorna, att konsekvenserna skall utredasvad gäller lagreglerna om förvärv och ägande samt att historiska erfarenheteri dessa och näraliggande frågor skall tas till vara genom en utredning.Utskottet anser att det inte finns tillräckliga skäl att aktualisera enåtergång till ett tidigare regelsystem som gäller den med den ändradefastighetsförvärvslagstiftningen sammanhängande lagstiftningen.Konsekvensutredningar, tillvaratagandet av historiska erfarenheter liksom ettsammanhållande grepp på lagstiftning som har inbördes betydelse ingår enligtutskottets mening som naturliga inslag i den lagstiftningsprocess som böranvändas. Allteftersom reformbehov omsätts i utredningsinsatser ochlagstiftning, får förutsättas att insatser av nu nämnda slag görs ierforderlig utsträckning. Att nu påbörja en utredning av det slag motionärernaönskar finns det inte anledning till. Utskottet avstyrker därför motion1996/97:Bo414 (mp) yrkandena 2, 3, 5 och 6 om fastighetsförvärv m.m.FastighetsbildningslagenGrannars ställning vid fastighetsbildning m.m.I motion 1996/97:Bo506 (s) yrkande 2 föreslås att fastighetsbildningslagen(FBL) bör innehålla krav på att grannar skall höras vid fastighetsbildning sominte prövats i detaljplan i syfte att göra prövningen enligt FBL heltlikvärdig med en prövning enligt (PBL). I motionenefterlyses att sakägarkretsen vid prövning av fastighetsbildningsärendenutökas så att den motsvarar den som anges i PBL.Utskottet konstaterar att den krets som skall beredas tillfälle att yttrasig över en sökt åtgärd har fått olika utformning i de båda lagarna. EnligtFBL är sakägarbegreppet huvudsakligen avgörande för vem som skall ingå ikretsen. Normalt kan endast en fastighetsägare vara sakägare. Därtill finnsenstaka bestämmelser för särskilda fall som ger en nyttjanderättshavare ellergranne ställning av sakägare eller en rätt att bli hörd (5 kap. 34 § FBL; 1 §andra stycket fastighetsbildningskungörelsen). Enligt plan- och bygglagengäller - med vissa undantag - att också sådana bostadsrättshavare, hyresgästeroch boende som berörs skall beredas tillfälle att yttra sig, om en åtgärdskall utföras i ett icke detaljplanelagt område (8 kap. 22 § PBL). Frågan omgrannar skall beredas tillfälle att yttra sig vid enfastighetsbildningsförrättning får således avgöras med hänsyn tillomständigheterna från fall till fall med utgångspunkt i det förhållandegrannen står till den sak som skall prövas. Frågan om granne skall ingå blandsakägarna har varit föremål för Högsta domstolens prövning vid ett flertaltillfällen.Enligt utskottets mening ger om sakägare de grannarmöjlighet att komma till tals vid förrättningen som rättssäkerhetens intressenrimligen kan anses kräva. Enligt utskottets mening finns inte tillräckliganledning för att nu ta initiativ till att ändra FBL i enlighet medförslaget i yrkande 2 i motion 1996/97:Bo506 (s). Utskottet avstyrker såledesmotionsyrkandet om grannars ställning m.m. vid fastighetsbildning.Fastighetsbildning och strandskyddVid /91 tog ställning till ett regeringsförslag sombl.a. gällde fastighetsbildning för bostadsändamål på landsbygden (prop.1989/90:151, bet. 1990/91:BoU3). En viktig nyhet var att det klargjordes attmark för mindre djurhållning, mindre odling och liknande eller viss närings-verksamhet kan tillföras en bostadsfastighet på landsbygden, om ändamålet ärvaraktigt och fastighetsbildningen inte strider mot starkare motståendeintressen, t.ex. lantbruksnäringen eller friluftslivet. Vid fastighetsbildninginom strandskyddsområde borde enligt propositionen den dittillsvarandepraxisen bibehållas. Den nybildade fastigheten borde således överensstämma meddet område som får tas i anspråk som tomt enligt naturvårdslagen. Undantagborde dock kunna accepteras om fastighetsbildningen t.ex. främjar vården avintressanta natur- och kulturmiljöer. Det uttalades särskilt att storförsiktighet måste iakttas så att de allemansrättsliga intressena inte trädsför när. Enligt propositionen borde det framgå vilken mark som används ellerfår användas som tomt. Utskottet delade den bedömning som gjordes i proposi-tionen när det gäller fastighetsbildning inom strandskyddsområde men erinradeom att en tomtavgränsning med bindande verkan endast kan ske enligt 16 §naturvårdslagen, dvs. i de fall dispens från strandskyddsbestämmelser medges.Utskottet ansåg att det ändå kan finnas skäl att - såsom i propositionen hadeföreslagits - i förrättningshandlingarna redovisa vilka delar av marken som äravsedda som tomtmark.I motion 1996/97:Bo406 (s) föreslås att FBL bör innehålla en regel om attfastighetsbildningsmyndigheten vid fastighetsbildning av bostadsfastighet inomstrandskyddat område skall bestämma vilken del av en fastighet som får tas ianspråk som tomt i syfte att undvika att allemansrätten utsläcks.Utskottet vill först uppmärksamma att fastighetsbildningsmyndigheten numerakallas lantmäterimyndigheten. Av vad som framgått inledningsvis är det endasti begränsade undantagssituationer som strandskyddad mark kommer att ingå i ennybildad fastighet och då under mycket speciella förutsättningar med beaktandeav att de allemansrättsliga reglerna inte träds för när. Mot denna bakgrundfinns det enligt utskottets mening inte tillräcklig anledning att förändralagstiftningen såsom motionären föreslår. Utskottet avstyrker således motion1996/97:Bo406 (s) om fastighetsbildning och strandskydd.ServitutServitut kan bildas bl.a. genom avtal enligt bestämmelserna i jordabalkeneller genom förrättning enligt FBL. Ett servitut innebär att enfastighetsägare kan dra nytta av en annan fastighet. Rättigheten är knutentill fastigheten och inte till innehavaren och kan gälla utan tidsgräns. Föratt ett servitut skall få skapas fordras att vissa allmänna förutsättningar äruppfyllda. Dessa har fått sitt uttryck i 14 kap. 1 § jordabalken. Enligt denbestämmelsen får i fastighet (den tjänande fastigheten) upplåtas rätt förägaren av annan fastighet (den härskande fastigheten) att i visst hänseendenyttja eller på annat sätt ta i anspråk den tjänande fastigheten eller byggnadeller annan anläggning som hör till denna eller råda över den tjänandefastigheten i fråga om dess användning i visst hänseende under förutsättningatt det är ägnat att främja en ändamålsenlig markanvändning.