bet · GK01JuU8 · 1997-02-25 00:00:00 — Under sammaår erhöll 408 personer anställning som tingsnotarie. Eftersom de sökande tillnotarietjänsterna kommer från flera årskullar, är det svårt att med säkerhetsäga hur många i en årskull som får sådan anställning. Andelen torde iallmänhet uppgå till av en årskull. Det kan anmärkas, attden var 728 personer anställda som notarier, av vilka 548 vartingsnotarier och 180 länsrättsnotarier. Som en jämförelse kan nämnas, att den31 var 732 personer anställda som notarier. Av dessa var 561tingsnotarier och 171 länsrättsnotarier. I sammanhanget bör beaktas attantalet utbildningsplatser för juris studerande ökat under senare år.Domstolarna är i huvudsak nöjda med de personer som erhåller notarietjänst.Att uttagningen främst grundas på betyg i juris kandidatexamen får anseskostnadseffektivt, eftersom det är fråga om en förhållandevis kort,tidsbegränsad anställning. Notarietjänstgöringen är i första hand tänkt förunga människor, vilkas meriter vanligen utgörs av examensbetygen ocherfarenheter av feriearbeten. skall avgeen rapport till regeringen rörande bl.a. antagningen till notarieutbildningenunder åren 1992-1996.Utskottet vill för sin del framhålla, att notarietjänstgöring måste ansessom ett mycket värdefullt komplement till den akademiska juristutbildningen.Fullgjord notarietjänstgöring är ett krav inte bara för antagning pådomarbanan utan även för anställning som åklagare eller kronofogde. Men ävenför många andra juristyrken måste sådan tjänstgöring anses vara en värdefullmerit. Genom notarietjänstgöringen får den unge juristen inte bara inblick idomstolsväsendets funktion utan tillägnar sig också färdigheter irättstillämpning. Härtill kommer en grundläggande träning i det juridiskaspråket, inte minst det skriftliga. Kraven på noggrannhet i arbetet viddomstolarna liksom inskärpningen av vissa praktiska moment - t.ex. kontroll avdelgivningar - som har betydelse för rättssäkerheten måste också framhållas.Att praktiskt verksamma jurister har fullgjort notarietjänstgöring får därför,enligt utskottets mening, anses vara av betydande värde. Inte minst har dettastor betydelse för kvaliteten på det juridiska arbetet inom den offentligaförvaltningen. Med anledning av det pågående arbetet med domstolarnasorganisation vill utskottet alltså understryka, att det är angeläget att, medbibehållande av kvalitetskraven, så många jurister som möjligt beredstillfälle till notarietjänstgöring. Det får ankomma på regeringen att vidtalämpliga åtgärder med anledning av vad utskottet nu med anledning av motionenJu415 anfört. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.Ansökningsavgift i tvistemålI motion Ju812 (c) anförs att ansökningsavgiften i tvistemål bör höjas samtatt det bör övervägas om avgiftens storlek bör relateras till värdet avtvisteföremålet.Bestämmelser om ansökningsavgifter i tvistemål finns i förordningen(1987:452) om avgifter vid de allmänna domstolarna. Enligt förordningen skallansökningsavgift betalas av bl.a. den som inleder ett mål (2 §).Ansökningsavgift skall betalas när målet inleds, dvs. då ansökan om stämninginkommer till rätten (4 §). Enligt den till förordningen fogade avgiftslistansom i fråga om tvistemålsavgifter senast bestämts genom förordningen(1995:1049) är ansökningsavgiften i tvistemål , oavsett tvisteföremåletsvärde. Underlåter den som väcker talan i tvistemål att erläggaansökningsavgift, skall enligt 42 kap. 4 § RB ansökningen om stämning avvisas.Någon förändring av gällande regler om ansökningsavgift övervägs förnärvarande inte inom Justitiedepartementet.Enligt utskottets uppfattning måste man vid bestämmandet avansökningsavgifter i bl.a. tvistemål göra en avvägning mellan å ena sidanönskemålet att avhålla parter från att väcka talan utan fog och å andra sidanönskemålet att kostnaderna för förfarandet inte får hindra parter att kommatill sin rätt. Vad gäller den nuvarande ansökningsavgiftens storlek, kan detkonstateras att den fortlöpande höjts, senast genom förordningen (1995:1049)då från till . Det kan enligt utskottets mening knappast antasatt avgiften generellt sett är för låg. Att anpassa ansökningsavgiftensstorlek till värdet av tvisteföremålet skulle också innebära en uppenbar riskför att mängden mål som rörde mindre värden kom att öka. Med det anfördaavstyrker utskottet bifall till motion Ju812.ProcessbedrägeriI motion Ju805 (m) efterfrågar motionären en lagstiftning som gör detstraffbart för part i tvistemål att lämna osanna uppgifter även näruppgifterna inte lämnats under sanningsförsäkran.Av 43 kap. 6 § RB framgår att part vid huvudförhandling i tvistemålsanningsenligt skall redogöra för de omständigheter han åberopar i målet ochuttala sig om de av motparten anförda omständigheterna samt besvaraframställda frågor. Lämnar part uppgift som strider mot vad han tidigareanfört eller förekommer eljest motsägelse i parts uppgifter, skall han enligtparagrafen uppmanas att förklara sig däröver. Paragrafen ger uttryck förprincipen om parts sanningsplikt i tvistemål (SOU 1938:44 s. 446 f.).Sanningsplikten gäller oavsett om förhöret med parten sker för att klarläggainnebörden av partens talan eller i bevissyfte och oavsett om förhöret skerunder sanningsförsäkran eller ej. Om förhöret inte sker undersanningsförsäkran, är dock sanningsplikten inte straffsanktionerad.Bestämmelserna om förhör med part under sanningsförsäkran finns i 37 kap. 2§ RB. Enligt paragrafen får i tvistemål förhör i bevissyfte med part äga rumunder sanningsförsäkran. Förhöret bör därvid, framgår det av paragrafen,begränsas till sådana omständigheter som är av särskild betydelse i målet.Bestämmelsen är straffsanktionerad i 15 kap. 2 § (BrB), enligtvilken paragraf den som vid förhör under sanningsförsäkran i rättegång lämnarosann uppgift eller förtiger sanningen döms för osann partsutsaga tillfängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelsei högst sex månader.Den nuvarande bestämmelsen om förhör med part under sanningsförsäkran ficksin utformning genom lagstiftning (prop. 1986/87:89, bet.1986/87:JuU31, rskr. Ett av syftena med denna lagstiftning var attlagreglera det fria partsförhöret i tvistemål för att begränsa omfattningen avförhöret under sanningsförsäkran så mycket som möjligt. Enligt vaddepartementschefen uttalade torde det i de flesta fall vara lämpligt att partförst får lämna sin berättelse utan sanningsförsäkran och därefter i mån avbehov får bekräfta vissa särskilt relevanta punkter under sådan försäkran (se.prop. s. 131 och 184).Utskottet vill till en början erinra om att rätten att påkalla förhör med enpart under sanningsförsäkran även tillkommer dennes motpart. Visserligen finnsdet inte något tvångsmedel för att framtvinga en utsaga av en part, men rättenkan enligt 35 kap. 4 § RB vid bevisvärderingen beakta en parts vägran attyttra sig. Redan gällande ordning måste därför anses tillhandahålla starkamedel för att förmå parter att tala sanning vid förhör i bevissyfte. Härtillkommer att utsagor av parter erfarenhetsmässigt inte sällan har ett begränsatbevisvärde, även i de fall där utsagorna lämnats under sanningsförsäkran.Enligt utskottets mening är det inte sannolikt att ett straffansvar somomfattade även uppgifter som en part lämnat vid ett fritt partsförhör ellerunder en sakframställning skulle medföra att större tilltro kunde sättas tillparters uppgifter än vad fallet är . Utskottet avstyrker därför bifalltill motion Ju805.Offentlig försvarareI motion Ju807 (m) förordas en översyn av den regel i RB som ger utrymme fören misstänkt att själv föreslå offentlig försvarare.Enligt 21 kap. 5 § andra stycket RB skall, om den misstänkte till offentligförsvarare föreslagit någon som är behörig därtill, denne förordnas om intehans anlitande skulle medföra avsevärt ökade kostnader eller eljest särskildaskäl föranleder annat. Av Processlagberedningens motiv till bestämmelsenframgår att det är av vikt att den misstänkte till försvarare erhåller någonför vilken han hyser förtroende. Hade den misstänkte föreslagit någon behörigperson till försvarare borde denne förordnas, om inte särskilda omständigheterföranledde annat. Sådana omständigheter kunde vara att den föreslagne varbosatt på avlägsen ort och att hans anlitande därför skulle vålla statsverketavsevärt ökade kostnader eller att han med hänsyn till sitt förhållande tillsaken befanns olämplig (SOU 1938:44 s. 275). Motivuttalandena är alltjämtvägledande.Utskottet har , i betänkandet 1995/96:JuU15 (s. 6), behandlat ettliknande motionsyrkande avseende rätten till byte av offentlig försvarare.Utskottet konstaterade i betänkandet att på regeringens uppdragutarbetat en rapport till offentlig försvarare (rapport 1996:1) ivilken tillämpningen av reglerna om förordnande och byte av offentligförsvarare undersöktes. Under hänvisning till att rapporten bereddes inomJustitiedepartementet avstyrkte utskottet motionen.Beredningen av pågår alltjämt.Utskottet finner inte anledning att föregripa den pågående beredningen ochavstyrker bifall till motion Ju807.GrupptalanI motionen Ju926 (mp) föreslås att möjlighet till grupptalan skall föreligga imål om miljöbrott.Utskottet har behandlat liknandemotionsyrkanden, senast i sitt betänkande 1995/96:JuU15 (s. 9). I betänkandetkonstaterade utskottet att betänkande Grupprättegång(SOU 1994:151) var föremål för beredning inom och attden pågående beredningen inte borde föregripas. Utskottet avstyrkte de dåaktuella motionerna.Beredningen av betänkande pågår alltjämt. Enproposition som behandlar vissa delar av betänkandet skall överlämnas under år1998. De delar av betänkandet som rör grupptalan i mål om ersättning förmiljöskada bereds inom och Miljödepartementet.Utskottet konstaterar att den pågående beredningen bör avvaktas ochavstyrker bifall till motion Ju926 i den delen.Lag om skiljemänI motion Ju808 (m) begärs att förslag till ändringar i lagen om skiljemänskall läggas fram under /97.I fråga om skiljeförfarande i gäller lagen (1929:145) om skiljemän.Skiljedomsutredningen har i betänkandet Ny lag om skiljeförfarande (SOU1994:81) föreslagit ny lagstiftning. Utredningen har vidare lagt frambetänkandet Näringslivets tvistlösning (SOU 1995:65). Betänkandena bereds förnärvarande inom . Arbetet med en nyskiljemannalagstiftning skall enligt planerna inledas under hösten 1997.Utskottet anser att den pågående beredningen inte bör föregripas ochavstyrker bifall till motion Ju808.Ersättning vid frihetsinskränkningI motionen Ju902 (mp) anförs att JK bör få information från domstolarna när enperson som erhållit ersättning för frihetsberövande senare döms för brottet,så att det utbetalade beloppet kan återkrävas.Utskottet har tagit ställning till motioner av liknande innebörd, sebetänkandet 1995/96:JuU15 s.10 f. Utskottet konstaterade då att det ibetänkandet Det allmännas skadeståndsansvar (SOU 1993:55) lämnats förslag avinnebörd bl.a. att rätten till ersättning vid frihetsinskränkning skulleregleras i en ny lag om skadestånd på grund av vissa myndighetsåtgärder.Utskottet konstaterade vidare att förslaget inte tog upp frågan omåterbetalning av sådan ersättning i fall som avsågs i motionen. Utskottetframhöll att det var stötande att ersättning som utbetalats inte bliråterbetalningspliktig om den misstänkte senare döms för brottet. Frågan bordeenligt utskottets mening få en lösning inom den pågående översynen avlagstiftningen. Vad utskottet anfört beslöt att som sin mening geregeringen till känna.Beredningen av SOU 1993:55 pågår alltjämt. En lagrådsremiss är planerad tillvåren 1997.Utskottet vidhåller den uppfattning som utskottet givit uttryck för ibetänkandet 1995/96:JuU15. Utskottet anser dock att det pågåendeberedningsarbetet bör avvaktas och avstyrker bifall till motion Ju902.Registret över företagshypotekI motion Ju407 (s) föreslås att inregistreringen av företagshypotek flyttasfrån till Patent- och registreringsverket.Utskottet har tidigare behandlat liknande yrkanden, se betänkandet1993/94:JuU21. Utskottet var dock inte berett atttillstyrka en förändring, när det gällde lokaliseringen av den centralainskrivnings-myndigheten för företagshypotek (bet. s. 16 f.).Frågor om den framtida organisationen beträffande bl.a. inregistreringen avföretagshypotek bereds inom . Dessa frågorhar ett nära samband med utformningen av en ny organisation fördomstolsväsendet.Utskottet anser att det pågående beredningsarbetet bör avvaktas ochavstyrker bifall till motion Ju407.Tolkar i allmän domstol och förvaltningsdomstolI motionen Ju406 (kd) anförs att barn inte bör få utnyttjas som tolkar iallmän domstol eller förvaltningsdomstol.Vad gäller de allmänna domstolarna finns bestämmelser om tolk i 5 kap. 6-8§§ RB. Är part, vittne eller annan som skall höras vid rätten inte mäktigsvenska språket får tolk anlitas av rätten. Som tolk får inte anlitas den somtill saken eller någondera parten står i sådant förhållande att hanstillförlitlighet därigenom kan anses förringad (6 §). Den som förordnas somtolk skall avlägga ed att han efter bästa förstånd skall fullgöra det uppdragsom lämnats honom (7 § ). För de allmänna förvaltningsdomstolarnas del har isak motsvarande regler om tolkar upptagits i 50-52 §§ förvaltningsprocesslagen(1971:291).Utskottet konstaterar att motionsönskemålen får anses tillgodosedda redangenom den befintliga regleringen och avstyrker bifall till motion Ju406.Invandrare inom polisen och rättsväsendetI motion Ju216 (s) anförs att andelen invandrare i poliskåren måste öka.Utbildningen av poliser regleras i förordningen (1985:751) om utbildning ochforskning inom polisväsendet. För att antas till polisyrket fordras att densökande är svensk medborgare, har yrkeslivserfarenhet och fyllerlägst under antagningsåret. Vidare gäller vissa krav på föregåendeutbildning samt att sökanden genomgått högskoleprovet. En sökande måste ocksåuppfylla vissa medicinska krav (Ds 1996:11 s. 16).Regeringen beslöt att tillsätta en arbetsgrupp inomJustitiedepartementet med uppgift att se över rekryteringen och utbildningenav poliser. Arbetsgruppen har till uppgift att utarbeta de förslag till sådanaförändringar i fråga om rekrytering och utbildning inom polisen som behövs föratt polisen på effektivast möjliga sätt skall kunna utveckla och lösa sinauppgifter också . I den promemoria, i vilken arbetsgruppensuppgifter fastställdes, anfördes bl.a. att rekryteringen av personer medinvandrarbakgrund till polisen var otillräcklig och att rekryteringssystemetborde ses över mot bakgrund av kraven på ökad rekrytering av personer medsådan bakgrund.Arbetsgruppen har lagt fram promemorian Rekrytering och grundutbildning avpoliser (Ds 1996:11). Arbetsgruppen föreslår inga ändringar av de formellaantagningskraven i syfte att underlätta rekryteringen av personer medinvandrarbakgrund. I promemorian föreslås emellertid en ökad satsning påinformation om polisyrket till denna grupp. Vidare understryks i promemorianvikten av att det utvecklas en större förståelse mellan invandrare och polisoch att närpolisverksamheten kan spela en viktig roll härvidlag.Rikspolisstyrelsen har av regeringen fått i uppdrag att detaljplanera en nygrundutbildning för polisen med utgångspunkt i arbetsgruppens förslag. Syftetär att en ny grundutbildning skall kunna inledas senast år 1998.Här kan nämnas att av de 397 polisaspiranter som antogs till Polishögskolani hade 17 stycken eller invandrarbakgrund. Av de 198polisaspiranter som antogs hade 26 stycken eller sådanbakgrund.I motionen Ju408 (s) anförs att fler personer med invandrarbakgrund börrekryteras till domstolar och åklagarmyndigheter.Enligt 11 kap. 9 § tredje stycket RF gäller, att endast den som är svenskmedborgare får inneha eller utöva domartjänst. Utöver kravet på svensktmedborgarskap föreskrivs i 4 kap. 1 § RB att lagfaren domare skall ha avlagtför behörighet till domarämbete föreskrivna kunskapsprov. Om kunskapsprov ochvillkor i övrigt för utövande av domarämbete förordnar, enligt samma paragraf,regeringen. Av förordningen (1991:540) framgår att som kunskapsprov förbehörighet att utöva domartjänst gäller juris kandidatexamen ellerjuristexamen, med vilka jämställs motsvarande examina i annat nordiskt land. Ifråga om åklagare gäller enligt 5 § lagen (1994:260) om offentlig anställningatt endast svensk medborgare får ha anställning som åklagare.I såväl de allmänna domstolarna som de allmänna förvaltningsdomstolarna ärden grundläggande domarutbildningen uppbyggd på samma sätt. Den som ärintresserad av att komma in på domarbanan har att efter notarieutbildning sökain som aspirant vid en överrätt. Om aspirantutbildningen är godkänd, förordnasaspiranten till fiskal och fullgör sedan tjänstgöring i underrätt samt somadjungerad ledamot i överrätten. Är även denna tjänstgöring godkänd, förordnasfiskalen till assessor och är därefter behörig att söka ordinarie domartjänst.Oaktat att det för utnämning till ordinarie domare inte uppställs någotformellt krav på genomgången domarutbildning, rekryteras den största andelendomare bland dem som genomgått denna utbildning (SOU 1993:44 s. 109 f.).Beträffande anställning av åklagare gäller 27-36 §§ åklagarförordningen(1989:848). Till åklagaraspirant får antas den som efter juris kandidatexameneller juristexamen eller motsvarande examen i annat nordiskt land harförvärvat notariemeritering. Riksåklagaren beslutar om utbildning av åklagar-aspiranter och assistentåklagare.Här kan också nämnas att utskottet avstyrkte ett motionsyrkande omatt kravet på svenskt medborgarskap för rättsväsendets personal skulle utredas(bet. 1990/91:JuU16 s. 8). Det bör vidare anmärkas, att förbudet motdiskriminering på grund av nationalitet av arbetstagare från annan medlemsstati Europeiska unionen inte gäller i fråga om vissa offentliga anställningar, seartikel 48 i EG-fördraget. Att detta undantag omfattar anställningar inomrättsväsendet synes stå klart (jfr prop. 1992/93:64 s. 25).Några särskilda åtgärder för att rekrytera personer med invandrarbakgrundsom domare eller åklagare övervägs inte inom regeringskansliet.Utskottet vill med anledning av motionerna understryka vikten av en allsidigrekrytering till alla delar av rättsväsendet.Enligt utskottets mening får önskemålen i motion Ju216 anses tillgodoseddagenom det arbete med polisens rekrytering som bedrivs.Utskottet avstyrker bifall till motionen.I fråga om rekryteringen till domstolar och åklagarmyndigheter, finnerutskottet att det inte finns skäl att överväga ändringar i gällande ordning.Utskottet avstyrker bifall till motion Ju408.Obestyrkta utsagor i domarI motion Ju401 (m) begärs sådana ändringar i och annanlagstiftning att personer inte utan egen vetskap skall behöva förekomma mednamn eller okontrollerade utsagor i domar.Av 17 kap. 7 § och 30 kap. 5 § RB framgår att en dom skall avfattasskriftligen och i skilda avdelningar ange1. domstolen samt tid och ställe för domens meddelande,2. parterna samt deras ombud eller biträden,3. domslutet,4. parternas yrkanden och invändningar samt de omständigheter som dessagrundats på och5. domskälen med uppgift om vad som är bevisat i målet.Av 6 kap. 6 § RB följer att i protokoll vid huvudförhandling skall deberättelser som lämnas under förhör i bevissyfte antecknas i den omfattningberättelserna kan antas vara av betydelse i målet. Sådana berättelser får istället för att antecknas i protokollet upptas genom stenografi eller påfonetisk väg (6 kap. 9 § samma balk).Domstolen är således skyldig att i domskälen ange vad den funnit bevisat imålet. Någon bestämmelse eller praxis som ålägger domstolarna att ex officiokontrollera riktigheten av berättelser som lämnats vid huvudförhandlingenföreligger inte.Utskottet som har viss förståelse för motionärens önskemål vill understryka,att den omständigheten att en parts utsaga refereras i en dom inte i siginnebär att domstolen tar ställning till utsagans riktighet. Det framstår inteheller som praktiskt möjligt att utföra en sådan kontroll av parters utsagorsom efterfrågas i motionen. Utskottet avstyrker bifall till motion Ju401.Vissa rättshjälpskostnaderI motion Ju410 (s) efterfrågas - som motionen får förstås - en ordning, enligtvilken som rättshjälpsbiträden i första hand bör förordnas advokater som ärverksamma på den ort där ett ärende handläggs.Enligt 21 § rättshjälpslagen (1972:429) får till biträde enligträttshjälpslagen förordnas advokat, biträdande jurist på advokatbyrå, ellerannan som är lämplig för uppdraget. Har den som ansökt om rättshjälp självföreslagit någon som är lämplig, skall denne förordnas, om ej hans anlitandeskulle medföra avsevärt ökade kostnader eller i övrigt särskilda skälföranleder annat. Av 22 § samma lag framgår att biträde har rätt till skäligersättning för arbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget krävt. Den 1december 1997 träder en ny rättshjälpslag i kraft (SFS 1996:1619). Dessbestämmelser om vem som får förordnas till biträde och om biträdes rätt tillersättning motsvarar gällande rätt ( 26-27 §§, prop. 1996/97:9 s. 154 f. och191 f.).Såväl den nu gällande som den nya rättshjälpslagen innebär att vidförordnande av rättshjälpsbiträde skall beaktas bl.a. de ökade kostnader förrättshjälpen som kan följa av att anlita ett biträde från en annan ort än dendär den rättsliga angelägenheten handläggs. Motionärernas önskemål får därföranses tillgodosedda genom den befintliga lagstiftningen. Utskottet avstyrkerbifall till motion Ju410. beträffande kroppsbesiktningatt avslår motionerna 1996/97:Ju801, 1996/97:Ju901 yrkande 14och 1996/97:So656 yrkande 18,res. 1 (m, fp)2. beträffande hemlig teknisk avlyssningatt avslår motionerna 1996/97:Ju901 yrkande 16 och1996/97:Ju903 yrkande 15,res. 2 (m, c)3. beträffande åtgärder för indrivning av böter vid trafikbrottatt avslår motion 1996/97:Ju804,res. 3 (m)4. beträffande återlämnande av stöldgodsatt avslår motion 1996/97:Ju904 yrkande 2,5. beträffande övervakningskameroratt avslår motion 1996/97:Ju903 yrkande 14,res. 4 (c)6. beträffande tillsättning av de högsta domartjänsternaatt avslår motion 1996/97:Ju412 yrkande 1,res. 5 (v, mp)7. beträffande tingsmeriteringatt med anledning av motion 1996/97:Ju415 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört,res. 6 (mp)8. beträffande ansökningsavgift i tvistemålatt avslår motion 1996/97:Ju812,res. 7 (c)9. beträffande processbedrägeriatt avslår motion 1996/97:Ju805,10. beträffande offentlig försvarareatt avslår motion 1996/97:Ju807,11. beträffande grupptalanatt avslår motion 1996/97:Ju926 yrkande 14,res. 8 (mp)12. beträffande lag om skiljemänatt avslår motion 1996/97:Ju808,res. 9 (m, c, kd)13. beträffande ersättning vid frihetsinskränkningatt avslår motion 1996/97:Ju902 yrkandena 1 och 2,14. beträffande registret över företagshypotekatt avslår motion 1996/97:Ju407,15. beträffande tolkar i allmän domstol och förvaltningsdomstolatt avslår motion 1996/97:Ju406,16. beträffande invandrare inom polisen och rättsväsendetatt avslår motionerna 1996/97:Ju216 yrkande 2 och1996/97:Ju408,17. beträffande obestyrkta utsagor i domaratt avslår motion 1996/97:Ju401,18. beträffande vissa rättshjälpskostnaderatt avslår motion 1996/97:Ju410.Stockholm den 25 februari 1997På justitieutskottets vägnarGun HellsvikI beslutet har deltagit: (), (), BirtheSörestedt (s), (), (), (),(), (), (), SiwPersson (fp), (), (), (),(), (), () och (). Kroppsbesiktning (mom. 1)(), (), (), () ochJeppe () anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 4 som börjar med ?Utskottetfinner? och slutar med ?ifrågavarande delar? bort ha följande lydelse:Utskottet anser att det är av största vikt att polisen förfogar över såeffektiva medel som möjligt i kampen mot den illegala narkotikahanteringen.Ett uppmärksammat problem rör den nya form för heroinförsäljningsom utvecklats. Denna innebär att heroinet säljs i plastinlindade kapslar somförvaras i munnen. Vid ett polisingripande mot den som innehar heroinet kandenne svälja kapslarna. Nuvarande regler om kroppsbesiktninginnebär att polisen inte har någon effektiv metod för att säkra bevisning omnarkotikainnehavet.