bet · GL01BoU2 · 1997-11-06 00:00:00 — Därutöverbör expropriation tillåtas för att tillgodose andra för landet eller kommunenytterst angelägna uppgifter.Expropriation innebär att egendom tas i anspråk för det allmännas bästa. Dethandlar om ett ingripande som bara kan företas under vissa särskildaförutsättningar. I den expropriationslagstiftning som föregick den nuvarande(ExprL) innehöll 1 § en uppräkning av olika ändamål för vilkaexpropriation kunde tillåtas. Graden av precision i de olika ändamålenvarierade och uppräkningen föreföll inte heller helt systematisk. I likhet medannan lagstiftning av väsentlig detaljeringsgrad gjorde samhällsutvecklingenatt reglerna snabbt blev inaktuella som de på ett oegentligt sättbegränsade myndigheternas handlingsutrymme för egna initiativ på området.Följden blev att reglerna vid upprepade tillfällen fick revideras ochkompletteras. När en ny expropriationslagstiftning utreddes fann man det därför nödvändigt att modifiera de paragrafer som regleradede s.k. expropriationsändamålen. Diskussioner fördes om att, i stället för endetaljerad uppräkning av expropriationsändamålen, använda en allmänt formuleradbestämmelse där expropriation kunde medges så snart det ansågs nödvändigt förallmänt gagn eller liknande. Då en dylik bestämmelse dock förutsågs kunna skapasåväl allvarlig rättsosäkerhet som försvårad rättstillämpning valde man i dennya expropriationslagen att gå något av en medelväg.I 2 kap. ExprL anges de s.k. expropriationsändamålen. Av 1 § framgår attexpropriation är tillämplig för kommuner i syfte att hävda den grundtanke sominnebär att kommunerna bör ha företrädesrätt till mark som skall användas förtätbebyggelse. Liksom vid förköp gäller att kommunen måste kunna göra antagligtatt marken skall nyttjas för det aktuella ändamålet. Andra kapitlets påföljandeparagrafer räknar upp ett antal mer preciserade syften för vilka expropriationär möjlig. Här nämns expropriation för kommunikations-ändamål, drivkraft ochva, näringsverksamhet, skydds- och säkerhetsområden, försvarsändamål,kulturella ändamål, natur- och friluftsliv samt expropriation av vanvårdadefastigheter. Dessutom återfinns i 2 kap. 10 § ExprL en kompletterande allmänbestämmelse om expropriation av mark som behövs för verksamhet som staten ellerkommunen har att tillgodose eller som är av väsentlig betydelse för riket,orten eller en viss befolkningsgrupp. kan sådan mark tas i anspråk medstöd av regeln i 1 § om tätbebyggels-expropriation. Något av en särställningbland expropriationsändamålen har regeln om s.k. värdestegringsexpropriation.Dess innebörd är att förhindra oförtjänt värdestegring hos fastigheter som intedirekt berörs av ett expropriationsförfarande men som förväntas öka i värdegenom ett expropriationsföretag. Regeln som bygger på likhetsprincipen syftartill att eliminera sådan markvärdesstegring som ställer icke exproprierademarkägare i en bättre situation än de vars mark exproprieras.Enligt utskottets uppfattning innebär rådande reglering av de ändamål förvilka expropriation får ske en sådan avvägning mellan olika intressen att enändamålsenlig hushållning av markresurser främjas. Det kommer ävenfortsättningsvis att vara nödvändigt för det allmänna att kontrollerasamhällsutvecklingen genom att tillämpa expropriation. En inskränkning avändamålen, såsom motionärerna föreslår, skulle medföra svårigheter församhället att göra erforderliga avvägningar mellan skilda berättigade intressensom kan göra anspråk på ett specifikt markområde. Vid tillståndsprövningenskall hänsyn inte bara tas till det allmännas intresse utan även tillmotstående intressen. Tillstånd får exempelvis inte meddelas om ändamåletlämpligen bör tillgodoses på annat sätt eller om olägenheterna avexpropriationen från allmän eller enskild synpunkt överväger de fördelar somkan vinnas genom den. Kraven på rättssäkerhet får därmed anses varatillgodosedda.Mot bakgrund av vad som anförts finner utskottet inget som talar för enbegränsning av expropriationslagens ändamålsregler enligt motionärernas önskan.Utskottet avstyrker således motion 1997/98:Bo202 (m) yrkande 11 i motsvarandedel beträffande expropriationsändamålen.I den ovan behandlade m-motionens yrkande 11 i motsvarande del samt yrkande12 berörs expropriationslagens ersättningsregler. Det föreslås att markägarenvid expropriation skall få ersättning för fastighetens fulla marknadsvärde samtför de kostnader och intäktsbortfall som inte kan återvinnas. Vidare föreslåsatt den s.k. presumtionsregeln i expropriationslagen bör avskaffas vilketinnebär att bevisbördan avseende värdestegring efter presumtionstidpunktenåläggs exproprianten.Den grundläggande ersättningsprincipen i expropriationslagstiftningen hartraditionellt varit att fastighetsägaren och andra sakägare skall ha fullersättning för sin förlust. I förarbetena till ExprL konstaterades dock att ensådan inställning till expropriationsinstitutet var otidsenlig. Högaexpropriationsersättningar betraktades som en nackdel då de avhåller detallmänna från markförvärv som annars skulle vara lämpliga, medför påfrestningarför det allmännas ekonomi och bidrar till att driva upp markvärdena.Ersättningsreglerna utformades på ett sådant sätt att de värden som grundas påförväntningar om kommande markanvändning inte blir ersatta. Främst ville manundvika att enskilda fastighetsägare kom i åtnjutande av sådana värdeökningarsom hade sitt ursprung i planerade eller realiserade initiativ från detallmänna.Bestämmelserna i skiljer mellan tre olika slag av ersättning.Löseskilling utgår då en hel fastighet exproprieras medan intrångsersättningutbetalas när endast del av fastighet inlöses. Därutöver utgår ersättning förpersonlig skada, vilken innefattar andra förluster som ägare m.fl. kan göragenom expropriationen. Ersättningen för personlig skada innefattar exempelvisflyttkostnader, förlust genom nedläggning av rörelse etc. och har således ingetatt göra med själva fastighetens värde. Den exproprierande står dessutom iallmänhet för motpartens kostnader för hela expropriationsförfarandet. Undantaggäller för kostnader som uppkommit genom försummelse eller kan betraktas somonödiga. Dessutom gäller vid prövning i högre rätt än fastighetsdomstol att denexproprierande oavsett utgången svarar för rättighetshavarens kostnader dåendast den förre fullföljt talan.Grundprincipen om att den enskilde skall ersättas för sin förlust begränsasgenom den s.k. presumtionsregeln. Denna regel innebär att den ökning avfastighetens marknadsvärde som ägt rum före expropriationsansökan räknasfastighetsägaren till godo endast om det konstateras att ökningen beror påannat än förväntningar om ändring i markens tillåtna användningssätt.Fastighetsägaren har bevisbördan för att så är fallet.Utskottets uppfattning är att gällande regler i expropriationslagen i grundenär väl avfattade när det gäller fastighetsägares rätt till ersättning. Denbegränsning av ersättningsreglerna som presumtionsregeln innebär har på senaretid varit föremål för utredning (SOU 1996:45). De slutsatser som utredningendrar är under övervägande inom Regeringskan-sliet. Utskottetanser därför att motionärernas yrkanden avseende ersättningsreglerna iexpropriationslagstiftningen inte bör föranleda några ställningstaganden i sakinnan frågan färdigbehandlats inom . Utskottet avstyrker meddet anförda motion 1997/98:Bo202 (m) yrkande 11 i motsvarande del och yrkande12 om expropriationslagens ersättningsregler.Kommunala förköpI motion 1997/98:Bo202 (m) yrkande 20 föreslås att den kommunala förköpsrättenavskaffas. Motivet är enligt motionärerna att kommunerna genom det kommunalaplanmonopolet, expropriationslagen och överlägsna personella resurser ikombination med den kommunala förköpsrätten ges en mycket stark ställninggentemot enskilda fastighetsägare.Den kommunala förköpsrätten infördes . Syftet med förköpslagen (1967:868)var att förbättra kommunernas möjligheter att på ett tidigt stadium förvärvamark som behövs för samhällsutvecklingen och därigenom åstadkomma en dämpningav prisutvecklingen i fråga om sådan mark.I förköpslagens förarbeten underströks att förköpsrätten inte är avsedd attför kommunernas del utnyttjas i stället för ett vanligt köp. Den är främsttillkommen för att kommunerna skall kunna förvärva egendom som med förbigåendeav kommunen sålts till annan. Det kan vara fråga om fall där kommunen överhuvud taget inte beretts tillfälle att förhandla med säljaren eller närkommunen förklarat sig villig att godta de villkor säljaren ställt men ändåblivit förbigången. Kommunen ges enligt förköpslagen rätt att lösa marken påsamma villkor som en markägare avtalat med köparen.Den ersättning som utgår vid förköp inkluderar förväntningsvärden ochavspeglar därmed i huvudsak den aktuella fastighetens egentliga marknadsvärde.Någon presumtionsregel liknande den i expropriationslagen existerar såledesinte i förköpslagen. Nämnas bör även att expropriationsförfarandet ofta ärsåväl mer tids- som kostnadskrävande vilket också utgjorde motiv tillförköpslagens tillkomst.Utskottets uppfattning är att den kommunala förköpsrätten utgör ett viktigtkomplement till expropriationslagen. Kommunernas möjlighet att långsiktigt taansvar för den fysiska samhällsutvecklingen får anses förutsätta att godamöjligheter finns att agera på fastighetsmarknaden. De olika grunder som enligtförköpslagen ger kommunen rätt till förköp är viktiga ur detta perspektiv.Särskilt markspekulation i attraktiva områden kan motverkas vilken riskerar attutestänga det allmänna intresset och omöjliggöra, eller i vart fall försvåra,kommunernas ambitioner att påverka bebyggelseutvecklingen på ett sätt som ståri samklang med de strävanden som grundas på en kommunaldemokratisk majoritet.Den kommunala förköpsrätten fyller således en viktig funktion. Med hänvisningtill det anförda avstyrker utskottet motion 1997/98:Bo202 (m) yrkande 20 om ettavskaffande av den kommunala förköpsrätten. beträffande förändringar i jordförvärvslagenatt avslår motionerna 1997/98:Bo401 i motsvarande del,1997/98:Bo402, 1997/98:Bo406 yrkandena 1 och 2, 1997/98:Jo305 yrkande 5,1997/98:Jo309 yrkande 1 samt 1997/98:Jo310 yrkande 2,res. 1 (m) - motiv.res. 2 (c)res. 3 (v, mp)2. beträffande åtgärder för att hävda lokala intressen vidfastighetsöverlåtelser m.m.att avslår motionerna 1997/98:Bo401 i motsvarande del och1997/98:A459 yrkande 5,res. 4 (c)res. 5 (kd)3. beträffande omarronderingatt avslår motion 1997/98:Bo405,4. beträffande inskränkningar av tomträttsinstitutetatt avslår motion 1997/98:Bo202 yrkande 14,res. 6 (m, c)5. beträffande expropriationsändamålenatt avslår motion 1997/98:Bo202 yrkande 11 i motsvarande del,res. 7 (m)6. beträffande expropriationslagens ersättningsregleratt avslår motion 1997/98:Bo202 yrkande 11 i motsvarande del ochyrkande 12,res. 8 (m)7. beträffande avskaffande av den kommunala förköpsrättenatt avslår motion 1997/98:Bo202 yrkande 20.res. 9 (m)den 6 november 1997På bostadsutskottets vägnarKnut BillingI beslutet har deltagit: (), (), (), (), (), (), LarsStjernkvist (s), (), (), (), OweHellberg (v), (), (), Per (), UlfBjörklund (kd), () och (). Förändringar i jordförvärvslagen (mom. 1, motiveringen)(), (), () och ()anser att den del av utskottets yttrande som på s. 5 börjar med ?Utskottet har?och slutar med ?ändra dem? bort ha följande lydelse:Jordförvärvslagens tillämpning medför hämmande ingrepp i jord- ochskogsbruksnäringarna. Enligt utskottets mening är det nu tid att ta bort debegränsningar denna lagstiftning innebär. Utskottet anser särskilt att destarka begränsningarna av juridiska personers möjligheter att förvärva fastegendom som taxerats som lantbruksenhet har skadliga effekter. Jordbrukethindras med den nuvarande lagregleringen att anpassa sin verksamhet genom valav företagsformer på ett sätt som är möjligt för annan företagsamhet. Nya ochmoderna former för att äga och bedriva jordbruk förhindras. Förvärvslagenkonserverar på så sätt näringsverksamheten. Särskilt för familjedrivna jord och-skogsbruk kan det vara av vikt att kunna bilda ett bolag för att underlättagenerationsskiften. Även kapitalbildningen kan underlättas genom utökademöjligheter för juridiska personer att bedriva jord- och skogsbruk. mening bör jordförvärvslagen avskaffas. Förslag med denna innebördkommer att aktualiseras i riksdagen.Mot bakgrund av vad utskottet nu sagt kan det inte komma i fråga att skärpajordförvärvslagen i något av de avseenden som de föreliggande motionsförslagenavser.2. Förändringar i jordförvärvslagen (mom. 1)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 5 börjar med ?Utskottet har?och slutar med ?i jordförvärvslagen? bort ha följande lydelse:Enligt utskottets mening är det av väsentlig betydelse att lagstiftningen omförvärv av lantbruksegendom skärps. Det gäller att värna om jord- och skogsbrukav den typ vi har i . Landsbygden måste hållas levande. Sysselsättningeni glesbygd måste stärkas och familjejordbruken värnas. Detta har betydelse urett flertal synvinklar, inte minst vad gäller möjligheterna att nå en urmiljösynpunkt hållbar utveckling. Problematiken skall ses mot bakgrund av attköptrycket från svenska och utländska företag kan förväntas öka.Främst gäller det att stärka sambandet mellan boendet och brukandet.Erfarenheterna visar att den nuvarande lagen inte utgör ett tillräckligt starktinstrument i detta avseende. En tillståndsprövning bör därför göras för allaförvärv. Den som erhåller tillstånd skall ha en plikt att bebo den förvärvadeegendomen. Denna skall kunna sanktioneras genom vite. Är det fråga om enskogsfastighet skall det dock räcka med att förvärvaren bor i bygden för attboplikten skall anses uppfylld. Enligt utskottet finns skäl att samma regelsy-stem gäller all lantbruksegendom i Sverige.Ett särskilt problemkomplex är de juridiska personernas möjligheter tillförvärv. Den nuvarande lagstiftningen ger uttryck för en restriktivitet som igrunden är bra. Emellertid har myndigheternas tillämpning av den s.k.kompensationsregeln, som utskottet berört ovan, lett till svårigheter förprivatskogsbruket att konkurrera med bolagen om skogsmarken i regioner därbolagen bedriver en offensiv markpolitik. Reglerna måste få en utformning såatt familjejordbruken blir den dominerande ägarkategorin. Enligt utskottetsbedömning skulle den uppstramning som behövs kunna åstadkommas så attvillkoret för att en juridisk person skall beviljas förvärvstillstånd i principalltid skall vara att den juridiska personen lämnar kompensationsmark. Dettakan åstadkommas genom att man tar bort undantaget i 5 § andra stycketjordförvärvslagen från kravet på kompensationsmark samt de andra krav somgäller för en juridisk persons förvärv. En juridisk person bör dock äga rätttill förvärv oavsett om kompensationsmark lämnas, om förvärv sker från annanjuridisk person och egendomens beskaffenhet inte är sådan att den bör ägaseller brukas av fysisk person. I övrigt bör de i 5 § jordförvärvslagen gällandemöjligheterna till förvärv kvarstå.Det bör överlåtas till regeringen att närmare överväga innehållet i deförändringar som utskottet anser nödvändiga.Enligt utskottets mening bör med anledning av motionerna1997/98:Bo401 (c) i motsvarande del och 1997/98:Bo406 (c) yrkandena 1 och 2samt med avslag på motionerna 1997/98:Bo402 (s), 1997/98:Jo305 (v) yrkande 5,1997/98:Jo309 (mp) yrkande 1 och 1997/98:Jo310 (s) yrkande 2 om förändringar ijordförvärvslagen som sin mening ge regeringen till känna vad utskottet anfört.dels att utskottets hemställan under 1 bort ha följande lydelse:1. beträffande förändringar i jordförvärvslagenatt med anledning av motionerna 1997/98:Bo401 i motsvarande del och1997/98:Bo406 yrkandena 1 och 2 samt med avslag på motionerna1997/98:Bo402, 1997/98:Jo305 yrkande 5, 1997/98:Jo309 yrkande 1 och1997/98:Jo310 yrkande 2 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,3. Förändringar i jordförvärvslagen (mom. 1)() och Per () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 5 börjar med ?Utskottet har?och slutar med ?i jordförvärvslagen? bort ha följande lydelse:På många håll i finns problem som bottnar i utboägande.Jordförvärvslagens innehåll och tillämpningen av denna lag har visat sig intevara effektiv när det gäller den viktiga som bör gälla ägandet avlantbruksegendom i glesbygd, nämligen den att boende och brukande skallsammanfalla. Bostadsfastigheter förvärvas i alltför stor utsträckning utan attförvärvarna kommer att bosätta sig på egendomen. Fastigheter som är lämpade förjordbruk eller andra näringar med lokal anknytning utnyttjas på andra sätt sominte är till gagn för en levande bygd. I vissa fall förvärvas fastigheterendast i avsikt att dessa skall skövlas. Ett utökat utboägande bidrar till ettminskat engagemang för bygden och ger denna sämre utvecklingsmöjligheter.Lokalt ägande ger ett helt annat användningsmönster och nyttjande av den fastaegendomen. Den känsla som behövs för vård och varsamt nyttjande har endast en ibygden boende eller näringsverksam person. Mot denna bakgrund bör en annanordning införas som gynnar förvärvare som har eller skaffar sig lokalanknytning. Den som bedriver verksamhet eller bor i bygden eller som avserbedriva sådan verksamhet eller sådant boende bör därför vid en överlåtelse avfast egendom ha rätt till köp före andra. Hur denna typ av förvärvsprövning,som kan betecknas som ett slags förköpsrätt, närmare skall vara utformad börbli föremål för en utrednings överväganden. Utredningen bör också övervägaandra modeller för en effektivare förvärvstillståndsprövning. Utredningen börutforma sina förslag så att det inte skall vara möjligt för en förvärvare attinnan förvärvsprövningen genomförts och full lagfart erhållits kunna avverkaskog. Regeringen bör ges i uppdrag att tillsätta en sådan utredning. Vad nuanförs är en anslutning till motionerna 1997/98:Jo305 (v) yrkande 5 och1997/98:Jo309 (mp) yrkande 1. De övriga frågor som aktualiseras genom nubehandlade motioner i fråga om jordförvärvslagen har inte sådan tyngd att debör föranleda förändringar i lagstiftningen.Enligt utskottets mening bör med anledning av motionerna1997/98:Jo305 (v) yrkande 5 och 1997/98:Jo309 (mp) yrkande 1 samt med avslagpå motionerna 1997/98:Bo401 (c) i motsvarande delar, 1997/98: Bo402 (s),1997/98:Bo406 (c) yrkandena 1 och 2 samt 1997/98: Jo310 (s) yrkande 2 omförändringar i jordförvärvslagen som sin mening ge regeringen till känna vadutskottet anfört.dels att utskottets hemställan under 1 bort ha följande lydelse:1. beträffande förändringar i jordförvärvslagenatt med anledning av motionerna 1997/98:Jo305 yrkande 5 och1997/98:Jo309 yrkande 1 samt med avslag på motionerna 1997/98:Bo401 imotsvarande del, 1997/98:Bo402, 1997/98:Bo406 yrkandena 1 och 2 och1997/98:Jo310 yrkande 2 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,4. Åtgärder för att hävda lokala intressen vid fastighetsöverlåtelser m.m.(mom. 2)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 7 börjar med ?Den s.k.? ochslutar med ?fastighetsöverlåtelser m.m.? bort ha följande lydelse:I har på många håll uppstått problem med att fastigheter som behövsför människor som önskar bli bofasta eller driva näring på orten används somfritidsbostäder. Om uppköpsvågen fortsätter i den takt som utvecklingen ger vidhanden hotas hela samhällen. Stora delar av samhällena riskerar att bliavfolkade särskilt . Ett större inslag av permanentboendegaranterar de aktuella orternas och bygdernas utveckling och det sociala livetdär. Enligt utskottets mening bör den pågående utvecklingen kunna stoppas genomregler som förhindrar att en permanentbostad inom samlad bebyggelse övergårtill att bli fritidsbostad. Hur denna reglering närmare skall utformas böranförtros en utredning. Utskottet vill peka på att de lösningar som bör sökasinte bara står att finna i en förvärvstillståndsprövning utan att andra medelkan vara effektiva. Sådana medel bör t.ex. kunna åstadkommas genom förändringari . De lösningar som bör sökas skall naturligtvis stå iöverensstämmelse med om att medborgare från andra EU-länder intefår diskrimineras.Enligt utskottets mening bör med anledning av motionerna1997/98:Bo401 (c) i motsvarande del och 1997/98:A459 (kd) yrkande 5 om åtgärderför att hävda lokala intressen vid fastighetsöverlåtelser m.m. som sin meningge regeringen till känna vad utskottet anfört.dels att utskottets hemställan under 2 bort ha följande lydelse:2. beträffande åtgärder för att hävda lokala intressen vidfastighetsöverlåtelser m.m.att med anledning av motionerna 1997/98:Bo401 i motsvarande del och1997/98:A459 yrkande 5 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,5. Åtgärder för att hävda lokala intressen vid fastighetsöverlåtelser m.m.(mom. 2)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 7 börjar med ?Den s.k.? ochslutar med ?fastighetsöverlåtelser m.m.? bort ha följande lydelse:Den problematik som gör sig gällande i skärgården bör enligt utskottetsmening ägnas särskild uppmärksamhet. Flera utredningsinsatser har gjorts mendessa har inte lett till något resultat. Enligt utskottets mening kan man intenöja sig med att konstatera att problematiken är svårlöst. Skärgårdens framtidsom en levande bygd måste säkerställas. Det gäller att hävda intressena avbosättning och sysselsättning vid överlåtelse av alla typer av fastighet idessa områden. Det kan också gälla att i rimlig grad tillgodose dessa intressenskattemässigt eller genom annan reglering. Skärgårdens problem ökar. Alltflerhus där tas över av fritidsboende. Enligt utskottets mening bör därförskärgårdens problem bli föremål för en utredning med inriktning på åtgärder somberör bostads- och förvärvsmöjligheterna. Det kan gälla regler som underlättarför fastighetsförvärvare som avser fast bosättning eller förvärvsverksamheteller gynnar dessa kategoriers innehav. Det kan också gälla regler somförsvårar för andra kategoriers förvärv. Utredningen bör särskilt omfattamöjligheterna att genom förändringar i lagstiftningen om fastighetsskatt uppnåökad fast bosättning och sysselsättning. Utredningens överväganden ochslutsatser bör även omfatta åtgärder beträffande andra delar av landet medproblem liknande dem i skärgården. Det gäller vissa glesbygdsområden men ocksådelar i vissa storstäder. Det är av särskild vikt att den av utskottetförordade utredningen beaktar hur den framtida jordförvärvslagstiftningenkommer att utformas. Utredningens närmare direktiv bör därför utformas motbakgrund av den utvärdering gjort. Utredningen bör i sittarbete också beakta regeringens överväganden i anledning av denbostadspolitiska utredningens resultat. Den nu förordade utredningen bör arbetaskyndsamt.Enligt utskottets mening bör med anledning av motionerna1997/98:A459 (kd) yrkande 5 och 1997/98:Bo401 (c) i motsvarande del om åtgärderför att hävda lokala intressen vid fastighetsöverlåtelser m.m. som sin meningge regeringen till känna vad utskottet anfört.dels att utskottets hemställan under 2 bort ha följande lydelse:2. beträffande åtgärder för att hävda lokala intressen vidfastighetsöverlåtelser m.m.att med anledning av motionerna 1997/98:Bo401 i motsvarande del och1997/98:A459 yrkande 5 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,6. Inskränkningar av tomträttsinstitutet (mom. 4)(), (), (), () ochEskil () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 9 börjar med ?Utskottetfinner? och slutar med ?av tomträttsinstitutet? bort ha följande lydelse:Det är utskottets uppfattning att tomträttsinstitutet är en förlegad form avreglering som försätter den enskilde fastighetsägaren i ett beroendeförhållandetill den aktuella kommunen. Ur den enskildes perspektiv kan markkostnaden viden omreglering påverkas av okontrollerbara faktorer på ett sådant oförutsägbartsätt att rena rättssäkerhetsargument talar för ett avskaffande avtomträttsinstitutet.De motiv som en gång angavs som skäl till tomträttsinstitutets införande hari dag spelat ut sin roll.