bet · GL01AU1 · 1997-11-27 00:00:00 — 1 och 2) framställer motsvarandeyrkanden vad gäller utformningen av arbetslöshetsförsäkringen ocharbetsmarknadspolitiken som framförs i partimotion Fi205.Folkpartiet liberalerna anser i sin motion A259 att den väg somSocialdemokraterna har slagit in på när det gäller kampen mot arbetslöshetenhar lett fel. Den leder alltmer mot en katastrofal utveckling påarbetsmarknaden. Eftersom regeringen har valt att bekämpa ?öppen arbetslöshet?löser man problemet genom att gömma undan alltfler utanför arbetsmarknadeneller i åtgärder av olika slag. Detta beror på att en alltför stor tilltrosätts till statliga system och regleringar och till att dessa skall lösaarbetsmarknadsproblemet. betonar att arbetsmarknadspolitiken vilarpå tre ben: en aktiv arbetsmarknadspolitik, ett gynnsamt näringslivsklimat ochsunda statsfinanser. är beroende av varandra och de måste allagenomföras för att det skall vara möjligt att bekämpa arbetslösheten. Måletmåste vara att pressa ned den totala arbetslösheten och att öka antaletsysselsatta. Enligt är det möjligt att få ned arbetslösheten genomen klok och samlad tillväxtpolitik kombinerad med en offensivarbetsmarknadspolitik. En förutsättning är dock att man inser att de bakom-liggande orsakerna inte bara är konjunkturella utan även strukturella. Vidarekrävs insikt om att utvecklas mot ett kunskapssamhälle med skärptinternationell konkurrens och att arbetsmarknaden genomgår förändringar tillföljd av detta. Det krävs också reformer inom arbetsrätten så att denlagstiftning som gällde åter tillämpas i sin helhet. Ävenlönebildningen måste förändras för att komma till rätta med problemen.Folkpartiet förordar en omfördelning av medel från den traditionellaarbetsmarknadspolitiken till att generellt förbättra villkoren förföretagandet. Partiet anser att arbetsmarknadspolitiken är en nationelluppgift. Decentraliseringen är bra men måste fungera i praktiken. Många lokalaarbetsförmedlingar upplever att de är alltför hårt styrda uppifrån.Verksamheten inom AMS bör rationaliseras. Vidare bör det inte sättas upp någotvolymmål. Den traditionella arbetsmarknadspolitiken bör genom decentraliseringoch mindre detaljstyrning kunna genomföras med mindre resurser. Samverkan kanske med kommuner och näringslivsorganisationer. Större utrymme bör ges förupphandling i konkurrens, och strävan bör vara att välja billigare åtgärderframför dyrare. Antalet personer i utbildningar bör minskas och kvalitetenhöjas. Medel som frigörs bör kunna användas för insatser för handikappade.Skall arbetslösheten kunna minskas krävs att sysselsättningen ökar markant.Enligt mening är det framför allt inom tjänste- och servicesektornsom de nya arbetena kan komma att skapas. För att möjliggöra detta ställs storakrav på arbetsmarknadspolitiken. Den måste bidra till kompetenshöjning hos dearbetssökande och underlätta rörligheten på arbetsmarknaden.Arbetsmarknadspolitiken måste läggas om och inriktas på den arbetsmarknad somväxer fram och som bl.a. innebär att arbetsgivare i mindre utsträckning äntidigare kan bedöma det framtida behovet av arbetskraft. Eftersom kvinnornasarbetslöshet är större än männens är det enligt viktigare ännågonsin att bryta det traditionella könsmönstret på arbetsmarknaden (yrk. 1-10och 25).Sistnämnda ståndpunkt framställs även i partimotion A806 (yrk.11).I partimotion Sf305 (yrk. 12) föreslår att det införs en allmänoch obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. Försäkringen bör utformas som ettinkomstskydd vid arbetsbyte. Ersättningsrätten skall vara tidsbegränsad. Deförsäkrade skall i högre grad än vara med och finansiera försäkringen.Statsbidraget skall därför sänkas till av arbetslöshetskassornasutbetalningar.Vänsterpartiet anser i sin motion A310 att all politisk kraft måste inriktas påatt öka sysselsättningen (yrk. Sysselsättningspolitiken måste enligtVänsterpartiet vara integrerad i den ekonomiska politiken. Partiet hävdar attdet inte går att med arbetsmarknadspolitik generera sysselsättning om denövergripande politiken verkar i motsatt riktning. Den hårdainflationsbekämpningen och anpassningen till EMU-processens konvergenskravhåller den inhemska efterfrågan nere som man inom den offentligasektorn har fortsatt att minska personal. vill ha en merefterfrågestimulerande fördelningspolitik, riktade skattesänkningar tilltjänstesektorn, förbättrad riskkapitalförsörjning för små och medelstoraföretag samt investeringar för ekologisk omställning. Vidare vill partietavsätta medel för försöksverksamhet med arbetstidsförkortningar och förkompetenshöjningar i arbetslivet. Partiet föreslår också enarbetstidsförkortning som innebär att veckoarbetstiden sänks till 35 timmarunder kommande mandatperiod. Arbetsrätten måste utvecklas och inte nedmonteras.När det gäller lönebildningen behövs en bättre samordning för att garanteraökade realökningar och minskade inkomstklyftor. En direkt statlig inblandningavvisas. Partiet anser också att ett mer aktivt mellanstatligt finanspolitisktsamarbete i kan ge betydande tillväxt- och sysselsättningseffekter.Enligt får inte arbetsmarknadspolitiken överlastas på det sättsom skett (yrk. Med ett för starkt tryck påarbetsmarknadspolitiken urholkas kvaliteten och åtgärderna blir ineffektiva.Stora volymer upprätthålls men resultatet blir lätt en omfattande rundgångmellan arbetslöshet och åtgärder. accepterar inte atthalveringsmålet uppnås genom ett minskat arbetskraftsdeltagande eller medstatistiska manipulationer. Politiken måste inriktas på att kraftfullt höjasysselsättningen som arbetslösheten minskas. Arbetsmarknadspolitikenskall förbättra arbetsmarknadens funktionssätt genom att brytakönssegregationen, avveckla flaskhalsar, hålla nere vakanstiderna för ledigaplatser, stimulera rörlighet, höja kompetensen samt minska långtidsarbetslöshe-ten. Arbetsmarknadspolitiken skall bygga på arbets- och kompetenslinjen ochmotverka passivitet. Den måste utgöra en del av den ekonomiska politiken ochvara ett statligt ansvar. Verksamheten skall dock ha en så stark lokalförankring som möjligt för att vara effektiv och kunna utnyttja det lokalaarbetslivets resurser och möjligheter. Arbetmarknadspolitiken skall vara enaktiv del i konjunkturpolitiken och verka tillväxtfrämjande genom effektivförmedlingsverksamhet och kompetenshöjning. Arbetsgivarna måste göra ettväsentligt större finansiellt och praktiskt åtagande när det gällerkompetensutveckling, praktik- och lärlingsplatser, rehabilitering och anpassadearbetsplatser. Fördelningen av arbetslivets kostnader mellan näringsliv och denoffentliga ekonomin måste förändras. föreslår att det inrättass.k. Förslaget innebär en skyldighet för företagatt inrätta minst en praktikplats per var femtionde anställd.I motion A256 uppger de gröna att det är orealistiskt att tro attproblemen på arbetsmarknaden bara kan lösas med ökad ekonomisk tillväxt. Denenskilt viktigaste åtgärden för att förbättra sysselsättningen är enligtMiljöpartiet förkortad arbetstid (yrk. Därför anser partiet att enförkortning av arbetstiden till bör genomföras fram . Vidare anser partiet att det behövs åtgärder för att stärkaframför allt de små och medelstora företagens konkurrensmöjligheter. Enekonomisk omställning till ett kretsloppssamhälle är nödvändigt för att Sverigeskall kunna bevara och förstärka sin internationella konkurrenskraft.I partimotion A309 framför ytterligare synpunkter påarbetsmarknadspolitikens inriktning utan att framställa några särskildayrkanden i denna del. Enligt måste arbetsmarknadspolitiken förnyasgenom en total omorganisation av arbetsmarknadspolitiken på lokal nivå medsammanslagning av arbetsförmedling, försäkringskassa och delar av kommunernassocialtjänst. Även de olika ersättningssystemen för arbetslöshet, ohälsa ochutbildning måste samordnas. Vissa reformer av arbetsrätten är nödvändiga, t.ex.förlängning av den längsta tiden för visstidsanställning vid arbetsanhopning.Vidare bör vissa undantag från turordningsreglerna medges för mindre företag.Målet om en halvering av den öppna arbetslösheten till börkompletteras med ett mål för den totala arbetslösheten, alltså inklusivepersoner i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Målet för den totalaarbetslösheten bör sättas till högst år 2000.För att underlätta för de mindre företagen föreslår ipartimotion N311 (yrk. 7) att företag med högst tio anställda skall få undantatvå anställda från turordningsreglerna.Enligt måste en framgångsrik ekonomisk politik för nya arbe-ten också inbegripa en sund näringspolitik. Det krävs att rimligaförutsättningar läggs fast för att nya företag skall kunna startas ochbefintliga företag kunna växa. anser i motion A269 attregeringens politik på ett avgörande sätt har försämrat företagsklimatet ochdärmed möjligheterna för tillväxt och nya arbeten, inte minst i de små ochmedelstora företagen. Partiet anser också att det är nödvändigt med enskatteväxling med sänkta skatter på arbete. I stället för en flyttlasspolitik,med bl.a. föreslagna flyttbidrag till övriga nordiska länder, behövs enregionalpolitisk helhetssyn på närings- och arbetsmarknadspolitiken. Enförutsättning för full sysselsättning är att det svenska näringslivetskonkurrenskraft upprätthålls mot omvärlden. Oavsett vilka satsningar man gör påarbetsmarknadspolitiska åtgärder kan dessa aldrig ersätta de arbetstillfällensom kan skapas med riktiga förutsättningar för framför allt den privatasektorn.För att stimulera tillväxten måste arbetsmarknadspolitiken reformeras.Arbetsmarknadsområdet är ett av de mest genomreglerade samhällsområdena. Dagensdetaljreglering måste ersättas med generella enkla system med stor flexibilitet(yrk. Arbetsmarknadspolitiken måste utgå från subsidiaritetsprincipen, dvs.att det en lägre nivå klarar av på egen hand skall inte högre nivåer lägga sigi. Detta innebär att det krävs en genomgripande nedflyttning av ansvar ochresurser till den lokala nivån. Kommun, arbetsförmedling och försäkringskassabör gemensamt ansvara för genomförandet av arbetsmarknadspolitiken såvälpraktiskt som ekonomiskt (yrk. 3).Enligt skall målet vara att halvera den totalaarbetslösheten (yrk. anser också attansvariga myndigheter på ett betydligt mer aktivt sätt bör uppmärksamma dearbetslösas sociala situation. Partiet föreslår att det tillsätts en särskilddelegation med uppgift att utarbeta förslag som kan stärka den arbetslöse idennes sociala situation (yrk. För att få ned arbetslösheten bland de ungabör man eftersträva lägre ingångslöner för denna grupp och utveckla ett nyttlärlingssystem (yrk. 5 och 6).Kristdemokraterna anser att arbetsrätten bör göras mer flexibel och bättreanpassad till de mindre företagens situation. Bland annat föreslås förändringarav turordnings- och provanställningsreglerna (yrk. 31).I kommittémotion A264 (yrk. 1) förklarar att det bör införasen allmän obligatorisk arbeslöshetsförsäkring med en rimlig ersättningsnivå,som innebär att den arbetslöse inte skall behöva komplettera med socialbidrag.Vidare föreslås att egenfinansieringen ökas. Den bör enligt partiet uppgå till30 %.Sonia () påpekar i motion A213 att det är många arbetslösa somtycker att de inte får tillräcklig förståelse och hjälp frånarbetsförmedlingen. Enligt motionären skulle det vara värdefullt att på försöktillsätta en särskild arbetslöshetsombudsman som kan ta till vara dearbetslösas synpunkter (yrk. Vidare föreslås attarbetsförmedlingsnämndernas ansvar och befogenheter förtydligas så attarbetsmarknadspolitiken blir mer lokalt förankrad(yrk. 2).Elver () påpekar i motion A258 att stora företagsnedläggningar kan fåbetydande konsekvenser för berörda arbetstagare och kommuner särskilt på mindreorter. Dagens snabba förändringar kräver en alltmer ansvarsfull hantering avsituationen. Det gäller särskilt om företaget är dominerande på orten och omdet har erhållit samhällsstöd. Motionären begär ett tillkännagivande om behovetav ett långsiktigt program där marknadsekonomiska fördelar kan förenas med höggrad av ansvar mot anställda och orter där dominerande och/eller stora företagär verksamma.I motion A214 hänvisar m.fl. (mp) till en studie gjord vidArbetslivscentrum som visar att av alla tillsvidareanställda inte anseratt de befinner sig i ett önskvärt yrke. I denna grupp finns det mångaarbetstagare som skulle kunna få en fast anställning på annat håll men som intevågar byta anställning, eftersom de riskerar att få ett svagareanställningsskydd som nyanställda. En annan studie som också är gjord vidArbets-livscentrum visar att av arbetskraften upplever att fastanställning ger den största sociala tryggheten och att man därför föredrardenna anställningsform framför projekt- och visstidsanställningar. Av studiernadrar motionärerna slutsatsen att människor i hög grad skulle vilja få del avden ökade frihet och möjlighet till utveckling som den s.k. flexiblaarbetsmarknaden ger. Då måste dock trygghetssystemen i betydligt störreutsträckning än utformas så att tryggheten följer personen och inteanställningen. Som ett första steg föreslås att man bör utreda vilkainlåsningseffekter som råder på arbetsmarknaden på grund avavstängningsreglerna i arbetslöshetsförsäkringen och till följd avarbetsrättsreglerna (yrk. 2) Vidare föreslås att en analys görs av hurtrygghetssystemen skall kunna anpassas till en flexibel arbetsmarknad (yrk. 4).Inger m.fl. (s) anser i motion A314 att målet om att halvera denöppna arbetslösheten måste omfatta både kvinnor och män (yrk. 1).Det innebär att kvinnorna måste ges lika möjligheter på arbetsmarknaden sommännen. Vidare anser motionärerna att särskilda medel bör avsättas till attstödja projekt och verksamheter som syftar till att bryta den könssegregeradearbetsmarknaden (yrk. 6).Christer () konstaterar i motion A244 att övertidsuttaget är högtpå den svenska arbetsmarknaden. En stor del av denna övertid är i av denkaraktären att den kan utföras av andra än dem som redan är anställda.Motionären föreslår att det införs en övertidsavgift som skall användas för attbidra till finansieringen av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Härigenomkan företagen bidra till kostnaderna för utbildning av arbetslösa så att dessalättare kan erhålla anställning som företagen kan minska behovet avövertidsuttag.I flera motioner av enskilda ledamöter framförs förslag som överensstämmer medde synpunkter som fört fram om att förändringar i denarbetsrättsliga lagstiftningen kan bidra till högre sysselsättning.Sten Tolgfors (m) förklarar i motion A230 att det krävs en ny flexibelarbetsrätt (yrk. Vidare föreslår han att det införs en möjlighet att vidsidan av kollektivavtalen teckna civilrättsliga avtal omanställningsförhållandena (yrk. Arbetsmarknadslagstiftningen skall ocksåutformas på ett sådant sätt att den koncentreras till att bara omfatta ettgrundläggande skydd för av-talsparterna (yrk. 6).I motion A415 (yrk. 1 och 2) framhåller m.fl. (m) vikten av enflexiblare och mer överskådlig arbetsrätt. Vidare påpekar motionärerna att deti vissa fall kan vara svårt för företag att få personal med erforderligkompetens. För att motverka detta krävs bl.a. en förbättrad företagarservicefrån arbetsförmedlingarna som kan åstadkommas genom att personalen påarbetsförmedlingarna tillgodogör sig en djupare kunskap om företagens behov.För att underlätta företagens rekryteringar framhåller motionärerna särskiltbetydelsen av att seriösa personaluthyrningsföretag får verka underkonkurrensneutrala former.Gullan m.fl. (m, fp, kd) anser i motion N217 (yrk. 3) attarbetsrättslagstiftningen bör bli föremål för en genomgripande översyn i syfteatt öka flexibiliteten på arbetsmarknaden.I motion Sk321 föreslår och () attarbetsrättslagstiftningen bör återställas till vad som gällde (yrk. 12).Utskottets ställningstagandeInnan utskottet kommer till sin bedömning i frågan om den allmänna inriktningenav politiken vill utskottet redovisa vissa delar av propositionens bilaga 4Avstämning av målet om en halverad öppen arbetslöshet . Det gällerbilagans avsnitt 2 Utvecklingen på arbetsmarknaden och avsnitt 4.2 Bedömning avutvecklingen på arbetsmarknaden fram till år 2000.Bilagans avsnitt Utvecklingen på arbetsmarknadenTill följd av den djupa lågkonjunktur som svensk ekonomi genomgick i början av1990-talet försämrades arbetsmarknadsläget kraftigt. Andelen av befolkningen iåldrarna som hade arbete föll från år år 1994.Under samma period ökade den öppna arbetslösheten från till ochantalet personer i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder ökadefrån till av arbetskraften.Kring årsskiftet 1993/94 förbättrades arbetsmarknadsläget ochsysselsättningen ökade, främst till följd av att deprecieringen av den svenskakronan medförde ett gynnsamt kostnadsläge för den svenska industrin och därmeden hög exporttillväxt. Totalt ökade sysselsättningen med eller100 000 personer från till slutet av år 1995.Sysselsättningen mätt i antalet arbetade timmar ökade med underdenna period. Den konjunkturförsämring som inträffade internationellt underandra påverkade den svenska exportindustrin negativt ochresulterade i fallande sysselsättning . Mellan fjärde kvartalet1995 och fjärde kvartalet 1996 föll sysselsättningen med ca 35 000 personer.Sysselsättningen fortsatte att falla . Den nedåtgåendetrenden i antalet sysselsatta bröts då antaletsysselsatta ökade. fortsatte antalet sysselsatta attöka. De sysselsatta var dock färre än i augusti förra året.Under lågkonjunkturens inledning minskade antalet arbetade timmar och antaletsysselsatta personer i ungefär samma omfattning, men när konjunkturen vändeuppåt ökade antalet arbetade timmar mycket snabbare änsysselsättningen. Detta kan till stor del förklaras av en minskad frånvaro. Påsamma sätt som när det gällde antalet sysselsatta minskade antalet arbetadetimmar i början av år 1997.Åren 1990 till 1994 försvann nära en fjärdedel av arbetena inom industrin,byggsektorn samt jord- och skogsbruk. Många arbeten förlorades också inom denprivata tjänstesektorn, men där har sysselsättningen ökat . Inomden offentliga sektorn har sysselsättningen minskat kontinuerligt sedan år1992. var det främst de sysselsatta inom förvaltningsom blev färre, men är det framför allt antalet sysselsattainom vård och omsorg som har minskat.Efter konjunkturuppgången 1994/95 försämrades arbetsmarknadsläget under år1996. Sammantaget var då 540 000 personer eller av arbetskraftenantingen öppet arbetslösa eller i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiskaåtgärder. Antalet arbetslösa fortsatte att öka , men dennegativa trenden bröts . Därefter har arbetslöshetenfortsatt att minska. föll den öppnaarbetslösheten till , till stor del på grund av attett stort antal personer, främst kvinnor, påbörjat utbildningar inom ramen förkunskapslyftet.Även långtidsarbetslösheten, dvs. arbetslöshet som varat mer än ,har stigit . Långstidsarbetslösheten är högst bland äldre() och lägst bland yngre (). Fler män än kvinnor ärlångtidsarbetslösa. Den svenska långtidsarbetslösheten, som var avden totala arbetslösheten, ligger internationellt sett på en låg nivå. Denfrämsta förklaringen till detta är arbetsmarknadspolitikens omfattning.Deltagande i en arbetsmarknadspolitisk åtgärd betraktas som ett avbrott iarbetslösheten.Antalet lediga platser med en varaktighet på sjönk med entredjedel . Därefter skedde en ökning fram , dåantalet lediga platser sjönk på nytt. Den negativa trenden bröts först underandra kvartalet 1997 då antalet lediga platser började öka igen.Reallöneutvecklingen var svag första hälft. ökadeemellertid reallönerna kraftigt. De genomsnittliga löneökningarna mellan åren1995 och 1996 var , varav utgjorde löneglidning. I övriga varlöneökningarna i genomsnitt drygt 3 %.Bilagans avsnitt Bedömning av utvecklingen på arbetsmarknaden fram till år 2000I detta avsnitt anger regeringen som förutsättning för att arbetslöshetsmåletskall kunna uppnås att lönebildningen fungerar väl och att lönerna från år 1998till inte ökar med per år.Sysselsättningen väntas bli något lägre jämfört med år 1996.Produktiviteten väntas stiga kraftigt och medelarbetstiden öka något, vilketfördröjer de positiva effekter på sysselsättningen som uppstår genom ökadtillväxt. Den öppna arbetslösheten väntas ändå inte öka i lika storutsträckning som sysselsättningen minskar, eftersom en allt större del avarbetskraften kommer att delta i utbildning. Den öppna arbetslösheten bedömsdärför hamna på som årsgenomsnitt.Under år 1998 väntas sysselsättningen åter stiga till följd av högre BNP-tillväxt, stagnerande medelarbetstid samt ökade möjligheter för kommunerna attbehålla arbetskraft. Mot denna bakgrund beräknas den öppna arbetslösheten fallatill 7,4 %.Den öppna arbetslösheten kommer att fortsätta att falla även efter år 1998och uppgå till . Förutsättningarna för detta är att lönebildningenfungerar väl även vid ett förbättrat arbetsmarknadsläge och att de vidtagnaarbetsmarknadspolitiska åtgärderna och utbildningssatsningen får stortgenomslag.Utskottet övergår nu till en redovisning av det aktuella arbetsmarknadsläget.AMS månadsstatistik för visar följande.Enligt AMS meddelande om arbetsmarknadsläget var 290 000 öppetarbetslösa under månaden, vilket motsvarar av arbetskraften och avbefolkningen. Det var 81 000 färre än i oktober förra året.Antalet personer som befann sig i någon arbetsmarknadspolitisk åtgärd uppgicktill 201 000, vilket var 15 000 fler än men 3 000 färre än ioktober . Den relativa åtgärdsvolymen utgjorde av arbetskraftenoch av befolkningen.Obalansen, dvs. summan av personer som är arbetslösa eller iarbetsmarknadspolitiska åtgärder, var 491 000 personer eller avarbetskraften. Obalanstalet var högre, , . Under densenaste månaden har obalanstalet minskat från 12,1 %.De ungas arbetslöshet har gått ned något snabbare än övriga åldersgruppers,men den är fortfarande högre än arbetslösheten bland de något äldre. Vid detsenaste var 85 000 personer i åldrarna arbetslösa elleri arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Det är 6 000 färre än och23 000 färre än . Det relativa obalanstalet för dennaåldersgrupp är nu av befolkningen, vilket är en nedgång med 4procentenheter på ett år.De långtidsarbetslösa, dvs. personer som varit kontinuerligt arbetslösa underminst , eller om personen är , är 28 000färre än . Antalet uppgick till 76 000, vilketär en minskning med 9 000 . Fler män än kvinnor ärlångtidsarbetslösa.Tendensen att fler lediga platser anmäls tillarbetsförmedlingarna än håller i sig även i oktober.Då anmäldes drygt 27 000 platser, vilket är 6 000 fler än men2 000 färre än . har 130 000 ledigaplatseranmälts, att jämföra med 103 000 under motsvarande period förra året.Under oktober varslades 3 500 personer om uppsägning. Det är 1 000 färre änunder och 2 500 färre än förra året.SCB:s månadsstatistik för visar följande.Arbetskraften, dvs. sysselsatta och arbetslösa, uppgick till4 180 000 personer eller av befolkningen i . Detär 115 000 färre än i oktober förra året.Antalet sysselsatta var 3 894 000, att jämföra med 3 968 000 ioktober . uppgick antalet utförda arbetstimmar i genomsnittper vecka till . Motsvarande siffra för oktober förra åretvar 139,5 miljoner timmar.I oktober var 286 000 personer eller av arbetskraften arbetslösa,vilket är 41 000 färre än . Sänkningen är lika stor för män somför kvinnor, vilket innebär att arbetslösheten bland män fortsätter att varabetydligt högre än bland kvinnor. Männens arbetslöshet är medankvinnornas är . deltog 201 000 personer i konjunkturberoendearbetsmarknadspolitiska åtgärder, vilket är 3 000 färre än förraåret.Antalet latent arbetssökande, dvs. personer som velat och kunnat arbeta meninte sökt arbete, var oförändrat jämfört med och uppgick till192 000. Antalet undersysselsatta, dvs. personer som av arbetsmarknadsskälarbetat mindre än de önskat, var 333 000, vilket var 36 000 färre äni oktober förra året.Arbetsmarknadsutskottets syn på inriktningen av politikenSom framgår av ovanstående uppgifter har arbetsmarknadsläget ljusnat jämförtmed föregående år. Den öppna arbetslösheten har minskat och alltfler ledigaplatser anmäls till arbetsförmedlingarna. Även antalet varsel har minskat sedanföregående år.