bet · GL01SfU6 · 1997-11-18 00:00:00 — Motionärerna önskar en avreglering av bostadsmarknaden samt ensamordning av bostadsbidrag med socialpolitiken i övrigt samt alternativ inomskola och barnomsorg. Det krävs enligt motionärerna service, arbetsplatser ocholika arenor i dessa områden där människor kan mötas.I motion Sf8 (fp) begärs också ett tillkännagivande. Enskilda människor måsteenligt motionärerna få större möjligheter till egen försörjning, utbildning ocheget inflytande. Kommersiell service och infrastruktur måste förbättras. Demänniskor det gäller måste få styra utvecklingen. Inte bara ett fåtal områdenbör få möjlighet att utvecklas. Motionären framhåller att dessa bostadsområdenär allas ansvar. De måste ges likvärdiga förutsättningar som på andra håll.Kommunal planering har en viktig roll. Den kan förstärka såväl positiva somnegativa trender. verksamhet och förvaltning bör placeras i dessaområden. Det ger ökade underlag för service och kan locka företag att etablerasig och stanna kvar.Även i motion Sf10 (mp) framhålls att samhällets resurser till invandrartätaområden bör öka så att en god boendemiljö uppnås. Även dessa motionärer villförlägga myndigheter och institutioner hit och stimulera företagsetablering. Deframhåller också vikten av en fungerande offentlig service. Personalen i denoffentliga sektorn och beslutande församlingar bör också spegla befolkningenssammansättning bättre. Såväl generella åtgärder inom bostadspolitiken som denövriga politiken och säråtgärder behövs.Socialutskottet behandlade tillsammans med berörda delar avbudgetpropositionen ett stort antal motioner med olika aspekter på allmännavälfärdsfrågor främst om utvecklingen i utsatta bostadsområden. Ett enigtutskott föreslog i betänkande 1994/95:SoU15 att skulle ge regeringentill känna bl.a. följande:Flera av dessa frågor kräver sektorsövergripande överväganden och åtgärder.Även sektoriella åtgärder i ett kort perspektiv måste bottna i en övergripandeoch långsiktig strategi för välfärd, arbete, trygghet m.m.Kraftfulla och målinriktade insatser måste vidtas på flera områden för attmotverka boendesegregationen, arbetslösheten och utslagningen i samhället. Ettled i detta arbete måste vara en förbättrad boendeplanering för att göraboendemiljön i vid bemärkelse i bostadsområden med stora sociala problem merattraktiv. En viktig del i arbetet är också att hålla uppe standarden iutbildningen. Viktigt är också ökade kontakter mellan ungdomar från dessaområden och andra ungdomar och vuxna.Insatser för att åstadkomma balans och tillväxt i ekonomin samt skapa arbeteär av grundläggande betydelse för barnens och ungdomarnas välfärd. Förinvandrarbarn, liksom för andra barn och ungdomar, är generella insatser sombidrar till att minska orättvisorna och skapa en mer rättvis fördelning isamhället avgörande för att villkoren skall kunna förbättras. Det är extraviktigt att alla inblandade parter, såväl myndigheter som organisationer ochallmänheten, mobiliseras i försöken att bryta den negativa utvecklingen när detgäller missbruk av alkohol och andra droger samt ungdomsvåld. Det är nödvändigtmed ökade satsningar på tidigt samarbete mellan polis, frivård, skola,föreningar, arbetsmarknadsmyndigheter, föräldrar och ungdomarna själva för attförsöka finna nya vägar som leder till en lösning av dessa problem. Detförebyggande arbetet bland barn och ungdomar måste ske på bred front, dvs. överde traditionella sektorsgränserna, för att åstadkomma hållbara lösningar förframtiden. Sambanden mellan arbetslöshet, utslagning, våld och missbruk måstevidare uppmärksammas mer.Riksdagen följde utskottet (rskr. 294).Vissa insatser har redan vidtagits med anledning av riksdagsskrivelsen.Storstadskommittén redovisar i underlagsrapporten (SOU 1997:118) Delade städeren analys av förhållandena i storstadsregionerna och gerföljande bild av segregationen där.I stora drag skulle man kunna sammanfatta rapportens resultat i följandeslutsatser:- Segregationen i storstäderna kan betecknas som allvarlig. Det handlar om ensammanfallande ekonomisk, social, etnisk och demografisk segregation.- I grunden för segregationen i storstäderna ligger i första hand en ekonomiskoch social segregation och inte en segregation på etniska grunder.- Det finns tendenser till att segregationen i storstäderna handlar omklasskillnader mellan dem som är etablerade på arbetsmarknaden (och därmedockså i välfärdssystemet) och en outsiderklass.Det som mest påtagligt karakteriserar dem som bor i dessa socialt ochekonomiskt utsatta områden är utanförskapet.De stora skillnaderna mellan olika socioekonomiska grupper i samhället skapasav den höga arbetslösheten och de allt större svårigheterna för många attetablera sig på arbetsmarknaden. Kraftiga skillnader råder också i barnensuppväxtvillkor beroende på om de bor i ett område med mycket låga respektiveextremt låga inkomster eller i något annat område.Segregationen handlar enligt rapporten i första hand om klasskillnader.Outsiderklassen utgörs av dem som inte lyckats etablera sig påarbetsmarknaden eller har blivit utsorterade från denna. Här är framför alltungdomar, invandrare, ensamma mammor, långtidssjukskrivna och personer som harsociala problem och som försörjer sig på socialbidrag överrepresenterade. Densvenska välfärdspolitiska debatten har i hög gradhandlat om effekter av förändringar för dem som är inne i de etableradevälfärdssystemen. Villkoren för de delar av befolkningen som helt eller delvisstår utanför dessa har inte uppmärksammats i samma utsträckning.De passiviserande effekter som olika fattigstöd i vissa andra länder förmodasskapa finns dock inte i . I finns inte heller passivitet i vidmening i de studerade områdena. Detta visar inte minst den enorma famtidstrosom barnen i de här områdena utstrålar.Segregationen i samhället har existerat under hela den studerade perioden,men den har blivit mer påtaglig . Medan en utjämning harskett mellan ?alla andra områden? har klyftan ökat mellan områdena med mycketlåg respektive extremt låg inkomst och ?alla andra områden?.Segregationen i samhället är ett samhällsproblem eftersom samhället behövergemensamma värderingar för att hålla samman och kunna fungera. Man måste kunnalita på varandra. Man skall inte behöva bygga stängsel och murar eller lejasäkerhetsvakter för att kunna gå till jobbet eller åka på semester. Man skallockså kunna lita på att det är genom allmänna val som man väljer folketsrepresentanter i kommunernas och rikets styre. Man måste också kunna lita påatt all offentlig makt utgår ifrån folket. Ett 30-procentigt valdeltagande (desocialt och ekonomiskt mest utsatta områdena är inte där ännu, men på väg) ärinte förenligt med något av det ovan nämnda. Ett 30-procentigt valdeltagandebetyder att man inte litar på varandra.Segregation medför utanförskap och ger upphov till onda cirklar av problem somförstärker varandra. Detta leder till att människor blir utestängda frånviktiga delar av samhällslivet. Den social isoleringen är ett stort hinder föratt kunna skapa ett bra och fungerande kontaktnät som oftast innebärinträdesbiljett till arbetsmarknader. På det sättet kommer en stor del av demsom står utanför sannolikt aldrig att få en vettig möjlighet att ta sig in påarbetsmarknaden och börja ett nytt liv. har de förstått att detinte är någon som bryr sig om deras situation, vilket ofta leder tillytterligare ansamling av problem. Kriminalitet och bidragsplanering kan blialternativa utvägar för de socialt utslagna och från det etablerade samhälletutestängda. Utanförskapet skapar olika slags fientligheter. Segregation är basför utanförskap och okunskap. Okunskap om sina medmänniskor som bor på andrasidan gatan.Det är framför allt barn som far illa till följd av segregationen.Storstadskommittén skall avlämna sitt slutbetänkande i början av år 1998.Socialutskottet gör följande bedömning:Riksdagen gav regeringen till känna vad socialutskottet enigtanfört i betänkande 1994/95:SoU15 bl.a. om situationen i de utsattabostadsområdena. Vad som sägs i propositionen om de utsatta bostadsområdenarimmar enligt utskottet väl med tillkännagivandet och belyses avStorstadskommittén i den avlämnade rapporten städer.Som framgår av budgetpropositionen pågår ett utvecklingsarbete. Särskildahandlingsplaner har på flera håll upprättats, vilket medfört en mobilisering avde boende som engagerat sig och aktiverats. Det sociala nätverket i dessaområden har stärkts. Goda exempel på insatser tas fram.Långsiktiga och breda insatser av flera myndigheter och organisationer bl.a.inom social omsorg, hälso- och sjukvård, arbetsmarknad och utbildning behövsdock enligt utskottet för att vända utvecklingen och bryta utanförskapet idessa områden. Samordningen av insatserna är av stor vikt. Den mycket högaarbetslösheten i dessa områden måste minska så att möjligheterna till egenförsörjning ökar och bidragsberoendet minskar. Detta bör kunna ha effekt ävenpå de höga ohälsotalen i dessa områden. Barnens och ungdomarnas situation börsärskilt uppmärksammas. Mycket talar för att det är just de som kan drabbashårdast. Kontakterna mellan barnen och ungdomarna i de utsatta områdena och iandra områden måste också öka. Det är viktigt att den offentliga servicen idessa områden upprätthålls. Allmänheten inte bara i dessa områden måsteengageras. Ansvaret för utvecklingen i de utsatta områdena delas av alla.Utifrån socialutskottets ansvar för frågor om social omsorg, hälso- ochsjukvård och drogpolitik kan utskottet ställa sig bakom uttalandena ipropositionen i denna del. Något tillkännagivande med anledning av motionernaSf4, Sf8 och Sf10 behövs inte enligt utskottet.Stockholm den 30 oktober 1997På socialutskottets vägnarSten SvenssonI beslutet har deltagit: (), (), RinaldoKarlsson (s), (), (), (),(), (), (), StigSandström (v), (), (), (),(), Elisebeht (), () ochAnnika ().Avvikande meningar1. , , och (alla m)anför:Vi konstaterar att regeringen vill anslå budgetmedel för att förbättra vissabostadsområden i ett antal kommuner. Vi vill i stället pröva andra möjligheter.En avreglerad bostadsmarknad behöver växa fram. Nya alternativ på de boendesegna villkor måste få friare spelrum. Samordning av bostadsbidrag medsocialpolitiken i övrigt är ett viktigt inslag för att underlätta dennaprocess.Men inte ens det räcker för att klara problemen i de mest utsatta områdena;även om bostadsområden med olika medel kan göras bättre måste också den övrigasociala infrastrukturen fungera. Det krävs service, arbetsplatser och olikaarenor där människor kan mötas. Kommunerna måste också bejaka initiativ som tasnär det gäller att starta friskolor och alternativ barnomsorg.Vi moderater har aktualiserat förslag att införa frizoner t.ex. i Botkyrkaför att möjliggöra mer avreglerade ekonomiska aktiviteter. Sådana frizonerskulle kunna innebära stimulanser till kommuner eller kommundelar som ärsärskilt utsatta vad gäller arbetslöshet, bidragskostnader, segregation ochdärmed följande sociala problem.Vi är medvetna om att ett inrättande av frizoner inte är problemfritt, men vianser att förslaget bör utredas och prövas. Detta bör enligt vår mening gesregeringen till känna med anledning av motion Sf4 (m). Övriga motioner böravstyrkas.2. () och () anför:Vi är övertygade om att det i en rad bostadsområden och stadsdelar behövs enradikal förändring och förbättring av levnadsvillkoren. En sådan förändringhandlar dels om bättre villkor och möjligheter för de enskilda individernagenom generella förändringar, dels genom ändringar i betingelserna i stadsdeloch bostadsområde. Tyvärr har ett sådant arbete alltför mycket kretsatkring själva boendemiljön. Enskilda människor måste också få störremöjligheter till egen försörjning, till utbildning och eget inflytande. Skolormåste förbättras och i högre grad styras av dem som berörs. Kommersiell ochoffentlig service och infrastruktur måste förbättras. Det kräver framför alltatt man låter en lokal utveckling styras av dem det gäller, de människor sombor i områden och stadsdelar. Det måste bli ett slut på styrandet uppifrån ochprojekttänkandet.Tanken att endast ett mindre antal bostadsområden skall få möjlighet attvidareutveckla sitt arbete för att åstadkomma en varaktig förbättring, ochdärigenom fungera som nationella exempel, är fel. Självklart måste alla fådenna möjlighet, inte genom specialdestinering av projektmedel i olika potteroch med olika syften, utan genom generella möjligheter till att ta makten överliv och vardag. Det viktigaste ställningstagandet är att storstädernas utsattabostadsområden och stadsdelar är hela ansvar. De förutsättningar somges där måste vara likvärdiga med de förutsättningar som ges på andra håll.Kommunal planering har en viktig roll när det gäller att skapa grogrund förett lokalt näringsliv. Det handlar om allt från att enkelt ändra detaljplanernanär människor vill öppna småföretag av skilda slag i bottenplanen påbostadshusen till att placera verksamhet och förvaltning i de utsattabostadsområdena. Kommunens egen planering och prioritering kan förstärkapositiva såväl som negativa trender.Lokalisering av kommunala förvaltningar ger ett ökat underlag för service sombank, post, restauranger och butiker och kan locka andra företag och kontor attetablera sig och stanna kvar.Detta bör enligt vår mening ges regeringen till känna med anledning av motionSf8 (fp). Övriga motioner bör avstyrkas.3. () anför:Storstadskommitténs rapport ?Delade städer? och serie ?Malmö endelad stad? visar tydligt på klyftorna mellan olika bostadsområden. Mass-arbetslöshet, fattigdom, utanförskap, våld och kriminalitet är en verklighet iinvandrartäta områden.Invandrarfamiljer bor ofta i storstadsområden. De är mer trångbodda och boroftare i hyreshus. Det bor många invandrare i s.k. segregerade bostadsområden ide mer slitna och förfallna miljonprogrammen.Negativt är bl.a. att risken för att de sociala kontakterna mellan svenskaroch invandrare tenderar att bli alltför få och att svenskansställning som sammanhållande språk försvagas. Det får bland annat till följdatt många av de svenska familjerna som bor i dessa svenska, mångkulturellaområden och trivs med det flyttar när barnen närmar sig skolåldern. Svenskansom talas i dessa områden är ofta bristfällig och utvecklas inte tillräckligt iskolan.Vi vill öka samhällets resurser till dessa områden så att en god boendemiljöuppnås. För att höja statusen vill vi förlägga myndigheter och institutionerhit samt stimulera företagsetablering. Det är också viktigt med en fungerandeoffentlig service, och vitala delar såsom posten bör inte läggas ned i dessaområden. Dessutom bör personalen inom den offentliga sektorn och i debeslutande församlingarna i dessa områden spegla befolkningens sammansättningbättre än . Det är av stor vikt att man satsar på att följa upp dehyresvärdar och bostadsförmedlare som diskriminerar invandrare, både genominformation och utbildning, men även genom lagstiftning och hårdare straff.För att komma åt problematiken med segregerade bostadsområden behövs bådegenerella åtgärder inom bostadspolitiken, en förbättring av den övrigagenerella politiken, inklusive lagstiftningen, men också säråtgärder för attkomma till rätta med den situation som finns i dag.Enligt min mening bör detta ges regeringen till känna med anledning av motionSf10 (mp). Övriga motioner bör avstyrkas.Utbildningsutskottets yttrande1997/98:UbU4ySverige, framtiden och mångfalden - från invandrarpolitik tillintegrationspolitikTill socialförsäkringsutskottetSocialförsäkringsutskottet har berett utbildningsutskottettillfälle att avge yttrande över proposition 1997/98:16 , framtiden ochmångfalden - från invandrarpolitik till integrationspolitik jämte motionerväckta med anledning av propositionen och övriga motioner som skall behandlas iärendet, i de delar som berör utskottets beredningsområde.Utbildningsutskottet behandlar i det följande motionerna 1997/98:Sf4 (m)yrkandena 7-9, 1997/98:Sf7 (c) yrkandena 4-6, 1997/98:Sf8 (fp) yrkande 8,1997/98:Sf10 (mp) yrkandena 6, 16, 17 och 19, 1997/98:Sf11 (kd) yrkandena 11-13och 18, 1997/98:Sf12 yrkandena 5 och 6, 1996/97:Sf217 (s), 1996/97:Sf625 (kd)yrkande 20 samt 1997/98:Sf622 (mp) yrkandena 6, 16, 17 och 19.InledningDe nu aktuella motionsyrkandena tar främst sikte på ett par avsnitt ipropositionen, där regeringen inte lägger fram några förslag till ,utan redovisar sin bedömning i en rad frågor. Det gäller avsnitt 8 Språk ochutbildning (prop. s. 56 ff.) och avsnitt 11 Särskilda insatser för nyanländainvandrare (prop. s. 75 ff.).Det som regeringen underställt för godkännande omfattar - förutomförslag till lagändring som inte berör utskottets verksamhetsområde och förslagom inrättande av ny myndighet för integrationspolitiken - förslag till mål ochriktlinjer för integrationspolitiken (avsnitt 5.3). Det avsnittet behandlasinte i detta yttrande. Utskottet vill dock peka på att regeringen betonar bl.a.svenska språkets stora betydelse som kommunikationsmedel och förbindelselänkmellan människor. Regeringen anför (prop. s. 24):För att kunna tillgodogöra sig sina rättigheter, fullgöra sina skyldigheter ochvara likvärdig och medansvarig i samhället behöver alla kunskaper i svenskaspråket. En viktig uppgift för staten är därför att ge möjlighet för människorsom inte har svenska som modersmål att lära sig språket. Att betona det svenskaspråkets betydelse står inte i konflikt med respekten för dem som har ett annatmodersmål än svenska.I det närmast följande avsnittet av propositionen, Konsekvenser ochgenomförande, konstaterar regeringen att modersmålsundervisningen, rätten tilltolkservice, svenskundervisning för invandrare (sfi) och andra åtgärder ochrättigheter som tillkommit inom ramen för den nuvarande invandrarpolitikenligger fast (prop. s. 25).Utskottets yttrande är indelat i några avsnitt ämnesvis allt efter innehållet imotionerna.Behovet av undervisning i svenskaI motionerna 1997/98:Sf10 (mp) yrkande 16 och 1997/98:Sf622 (mp) yrkande 16begärs ett uttalande av om det som i motionerna anförts omsvenskundervisning för alla. Motionärerna anser att även de människor som intehar rätt till asyl i eller har andra flyktingskäl samt deras anhörigaskall kunna erbjudas undervisning i svenska. Enligt motion 1996/97:Sf217 (s) -väckt under allmänna motionstiden - utgör bristande svenskkunskaperinte sällan ett grundläggande hinder i rehabiliteringen för långtidssjukskrivnainvandrare. Invandrare bör ha samma förutsättningar till rehabilitering undersjukskrivning som andra. Stora insatser, framhålls det i motion 1996/97:Sf625(kd), måste göras för att bibringa föräldragenerationen invandrare godakunskaper i svenska och om det svenska samhällets grundläggande normer ochlagar (yrk. 20).U t s k o t t e t delar motionärernas uppfattning om behovet ochnödvändigheten av kunskaper i svenska för bl.a. de grupper av invandrare somberörs i motionerna. Utskottet konstaterar att regeringen i propositionen tarupp frågan om samhällets insatser vid introduktionen för skyddsbehövande ochvissa andra invandrare (s. 77). Insatserna skall bl.a. ge flyktingentillräckliga svenskkunskaper samt förutsättningar för att bli delaktig isamhällslivet. När väl permanent uppehållstillstånd eller sådant tillfälligtuppehållstillstånd beviljats som ger rätt till folkbokföring i , är detkommunerna som skall svara för introduktionen i det svenska samhället.Även nyanlända invandrares behov och stöd behandlas i propositionen (s. 75).Regeringen framhåller att behovet av svenskkunskaper särskilt bör uppmärksammasoch att de nyinvandrade bör erbjudas sfi-undervisningenligt skollagen. Vidare erinrar regeringen om att rätten till utbildning isvenska för vuxna invandrare gäller alla oavsett på vilka grunderuppehållstillståndet har givits, förutsatt att uppehållstillståndet ger rätttill folkbokföring, och kvarstår oberoende av hur länge den invandrade har botti (s. 59).I propositionens avsnitt om introduktionen för skyddsbehövande (s. 79 ff.)erinrar regeringen om att stora delar av det som bör vara innehållet iintroduktionsverksamheten redan regleras genom lagstiftning. Jämför lagen(1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. Här föreskrivs attInvandrarverket i lämplig omfattning skall ge asylsökande sysselsättning genomatt de får tillfälle att delta i bl.a. svenskundervisning. Regeringen anseratt för vuxna bör sfi utgöra grunden i introduktionsprogrammet.Utskottet erinrar om att varje kommun enligt skollagen (1985:1100) ärskyldig att se till att sfi erbjuds dem som är bosatta i kommunen och somsaknar sådana grundläggande kunskaper i svenska språket som utbildningen syftartill att ge (13 kap. 3 och 6 §§).Utskottet konstaterar att regeringen i förevarande proposition tämligeningående redovisar åtgärder som enligt gällande ordning skall vidtas för attmöta invandrares behov av kunskaper i svenska språket. Syftet med åtgärdernasammanfaller med vad motionärerna åsyftar med de nu behandlade yrkandena, somutskottet har uppfattat dem. Med hänvisning härtill och till vad utskottet iövrigt har anfört anser utskottet att socialförsäkringsutskottet bör avstyrkabifall till motionerna 1997/98:Sf10 yrkande 16, 1996/97:Sf217, 1996/97:Sf625yrkande 20 och 1997/98:Sf622 yrkande 16.Svenskundervisningen för invandrare (sfi)I tre motioner behandlas uppläggningen av sfi-undervisningen. Enligt motion1997/98:Sf7 (c) bör en rad krav ställas på undervisningen, såsom anpassningtill elevernas olika behov och förkunskaper, varvning av praktik och studieroch undervisning (yrk. Liknande synpunkter framförs i motionerna1997/98:Sf10 (mp) yrkande 19 och 1997/98:Sf622 (mp) yrkande 19, där manframhåller vikten av anpassning av undervisningen till individernasförutsättningar. Vidare bör man i den uppsökande verksamheten nyttjainvandrarorganisationerna och inte använda någon form av tvång, menarmotionärerna.U s k o t t e t vill peka på att regeringen i propositionen utförligtuppehåller sig vid sfi-undervisningens organisation och innehåll (s. 60 och84).I avsnittet om introduktionsprogrammen framhålls det att svenskundervisningenbör utgöra grunden för introduktionsprogrammet. Undervisningen bör utgå frånvarje individs behov och förutsättningar och utformas med hänsyn tillindividens mål och till övriga moment i introduktionsprogrammet. Programmen förvuxna bör jämte sfi bl.a. innehålla praktik i den utsträckning som är möjlig.Beträffande de invandrare som är bosatta i kommunen är det, som utskottet idet föregående har erinrat om, kommunens skyldighet att se till att sfi erbjudsdem som saknar sådana grundläggande kunskaper i svenska språket somutbildningen syftar till att ge.I förordningen (1994:895) föreskrivs att undervisningen bör bedrivaskontinuerligt med uppehåll endast för semester. Vidare skallsärskilt stöd ges till elever som har svårigheter med utbildningen. I densärskilda förordning som finns om kursplan för svenskundervisning förinvandrare (SKOLFS 1994:28) påpekas att invandrare med mycket olikautbildningsbakgrund kommer till sfi. Analfabeter och lågutbildade harexempelvis andra behov av utbildning än högutbildade. Vid utformningen avutbildningen, föreskrivs det, skall hänsyn tas till de sinsemellan mycket olikamålgrupperna.Regeringen anför att pedagogik och undervisningsmetoder behöver utvecklas föratt kvaliteten på undervisningen i svenska som andraspråk och sfi skall höjas.Regeringen beslutade att i skall verka somett nationellt centrum för svenska som andraspråk och sfi.Av propositionen framgår att kommunerna tyvärr i mycket liten omfattningägnat sig åt regelrätt uppsökande verksamhet. Detta har lett till att t.ex. endel anhöriginvandrare inte i ett tidigt skede blivit informerade om vilkamöjligheter som finns att studera svenska eller att de först sent har insettbehovet av kunskaper i svenska.