bet · GK01SoU8 · 1997-02-13 00:00:00 — Utskottet delar inte den uppfattning som kommer tilluttryck i motionerna So603 (m) yrkande 3 och Fi207 (m) yrkande 5 delvis om attden offentliga sektorn försvårar för föräldrar att ge sina barn kärlek ochomtanke samt stöd och ledning genom uppfostran och normgivning. Motionernaavstyrks.Utskottet anser det mycket angeläget att minska våldet i samhället. Utskottetutgår emellertid från att det inom skolan och andra verksamheter som rör barnvidtas åtgärder för att motverka exempelvis våld och mobbning. Något initiativmed anledning av motion So631 (s) behövs inte. Motionen avstyrks.Utskottet anser det angeläget att få en mer utförlig och genomlyst bild av hurbarn lever dels för att kunna lyfta fram omständigheter som kan ge barn sämrechanser i livet, dels för att ta fram åtgärder för att hejda en ogynnsamutveckling hos barn. Rapporten ger en översiktlig bild av barnsvillkor . En rad andra utredningar rörande barn pågår för närvarande,bl.a. i , , ochBarnpornografiutredningen. Dessutom väntas en regeringsskrivelse omsexuella övergrepp mot barn. Utskottet vill i detta sammanhang framhållavikten av att de kunskaper och erfarenheter som har framkommit och som kommeratt presenteras i ovannämnda utredningar tas till vara och beaktas av personalinom , hälso- och sjukvården, skolan, barnomsorgen osv. iarbetet med barn. Enligt vad utskottet erfarit övervägs inom Regeringskanslietredan huruvida slutresultatet av nämnda utredningar kommer att täcka helaspektrumet avseende barn som far illa och hur eventuella luckor iberedningsunderlaget i så fall skall åtgärdas.Resultaten av de nämnda utredningarna bör avvaktas innan övervägernågot initiativ på området. Utskottet avstyrker motionerna So635 (s, m, c, fp,v, mp, kd) och So644 (fp).Utskottet vidhåller sin inställning att det inte behövs ytterligarelagstiftning för att förbättra barnens miljö i förskolorna. Motion So279 (mp)yrkande 4 avstyrks därför.Mot bakgrund av vad som upplysts från bl.a. saknas enligtutskottets mening anledning till något initiativ från sida medanledning av motion So285 (c) yrkande 2. Motionen avstyrks.BarnomsorgMotionernaI motion 1996/97:So636 av m.fl. (kd) yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts dels om familjernasmöjlighet att välja barnomsorg (yrkande 14), dels om statens och kommunernasuppgift att anpassa sig till familjernas val (yrkande 15). Motionärerna anföratt det är föräldrarna som känner barnen bäst och kan avgöra vad som är bästför dem. Ingen kan heller snabbare observera om något går snett för barnen änföräldrarna. Motionärerna anser därför att föräldrarna skall få en betydligtstarkare ställning än . De måste få en reell möjlighet att väljabarnomsorgsform samt rejält inflytande över utformningen av den barnomsorg somkommunen eller annan huvudman står för. En viktig utgångspunkt är enligtmotionärerna att se alla former av barnomsorg som komplement till föräldrarnasomsorg och utgå ifrån vad föräldrarna anser vara bäst för barnen. Statens ochkommunens uppgift är att anpassa sig till familjens önskemål, inte styrafamiljens val, anförs det.I motion 1996/97:A821 av m.fl. (kd) begärs etttillkännagivande av vad i motionen anförts om nödvändigheten av att kunnavälja en väl fungerande barnomsorg med ett varierat utbud (yrkande 5). För attkvinnor och män skall ges samma möjlighet att välja mellan, eller kombinera,hemarbete, förvärvsarbete och studier är det enligt motionärernas meningnödvändigt med en väl fungerande barnomsorg. Familjen skall själv kunna väljabarnomsorgsform, dvs. såväl omsorg i det egna hemmet som daghem, fritidshem,familjedaghem, föräldrakooperativ eller andra alternativa former.Målsättningen måste, menar motionärerna, vara att kvinnans och mannens val ärett i verklig mening fritt val och inte ett val dikterat av politiker ocharbetsgivare eller av villkoren i olika trygghetssystem.I motion 1996/97:A820 av m.fl. (fp) begärs etttillkännagivande av vad i motionen anförts om att en väl fungerande barnomsorgär en förutsättning för att småbarnsföräldrar skall kunna arbeta(yrkande 9). Motionärerna anför att en väl fungerande barnomsorg inte bara ärnågot som gynnar barnens utveckling utan är också en förutsättning för attsmåbarnsföräldrar skall kunna delta i arbetslivet. En väl utbyggd barnomsorggör att framför allt småbarnsmammor slipper att göra det svåra valet mellanfamilj och arbete. Barnomsorgsgarantin ökar småbarnsföräldrarnas valfrihetytterligare, anförs det.I motion 1996/97:So639 av m.fl. (m) yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts ombarnomsorgsgarantin (yrkande 1) samt om att enskild barnomsorg skall få sammaekonomiska stöd som den som bedrivs i offentlig regi (yrkande 3). Denborgerliga regeringens ?paket? på det familjepolitiska området innebar attskyldigheten för kommunerna att ordna barnomsorg och den garanterade rättenför enskild barnomsorg kombinerades med ett vårdnadsbidrag och avdragsrätt förstyrkta barnomsorgskostnader. Bidraget skapade enligt motionärerna ökadrättvisa och större valfrihet. Den socialdemokratiska regeringen har slopatden lagstadgade rätten för barnomsorg i alternativ regi att få kommunalersättning för sin verksamhet. Motionärerna anser att man därmed bortsett frånföräldrarnas önskemål och barnens behov samt att reglerna om kommunalt bidragsnarast skall ändras i enlighet med vad som gällde före den 1 januari 1995.I motion 1996/97:Sf239 av m.fl. (fp) yrkas att riksdagenbeslutar att 18 § i socialtjänstlagen (lex Pysslingen) från den 1 januari 1997skall ges den lydelse den hade fram till (yrkande 6).Tanken med den regel om kommunernas skyldighet att ge stöd till enskildaförskolor och fritidshem som den borgerliga regeringen införde var att deekonomiska villkoren skulle vara desamma för och privat barnomsorgmed offentlig finansiering och att föräldrarnas val skulle vara avgörande.Motionärerna föreslår att denna ordning åter skall bli gällande från den 1januari 1997. I samma motion yrkas att beslutar att lagen (1987:442)om försöksverksamhet med tillståndsprövning skall återfå den lydelsesom gällde för att främja enskilda alternativ inom barnomsorgen(yrkande 7). Den regel som innebar att kommunerna vid tillståndsprövningenendast får fästa avseende vid sökandens lämplighet att bedriva verksamhetenoch vid ändamålsenligheten med lokalerna ströks genom ett riksdagsbesluthösten . Motiven för bestämmelsen var enligt motionärerna att en kommuninte skulle kunna kväva enskilda alternativ som konkurrerar med dess egenverksamhet genom att vägra tillstånd. Motionärerna föreslår att även dennaregel återinförs.I motion 1996/97:Sf223 av m.fl. (c) yrkas att hosregeringen begär ett förslag om fri etablering inom barnomsorgen (yrkande 2).Från och med årsskiftet 1992 blev etableringsrätten inom barnomsorgenlagstiftningsmässigt fri, vilket enligt motionärerna innebar en störrevalmöjlighet för föräldrarna. Etableringsrätten är begränsad.Motionärerna anser att barnomsorgen skall präglas av valfrihet och mångfaldsamt att det är viktigt med fri etableringsrätt för att säkerställa alternativtill den kommunala barnomsorgen.I motion 1996/97:So637 av m.fl. (v) yrkas att hosregeringen begär att ges i uppdrag att upprätta en plan föråteruppbyggandet av barnvårdarverksamheten (yrkande 4). Motionärerna påpekaratt det för sjuka barn som inte kan vistas i den ordinarie barnomsorgentidigare har funnits god tillgång till barnvårdare i hemmen, s.k. samariter. Itakt med att kommunerna fått allt kärvare ekonomi har antalet barnvårdareminskat och allt fler barn tvingas nu till dagis och skolan när de i ställetborde ha stannat hemma. De värst utsatta är barn till ensamföräldrar, anförsdet. Motionärerna anser att barnvårdarsystemet är en prioriterad uppgift ochönskar därför en plan för verksamhetens återuppbyggnad.I motion 1996/97:So633 av och () begärsett tillkännagivande av vad i motionen anförts om barnomsorgsgarantin (yrkande1) samt yrkas att hos regeringen begär förslag till ett kommunaltvårdnadsbidrag i enlighet med vad som anförts i motionen (yrkande 2).Motionärerna anför att förutsättningen för barnomsorgsgarantin var attvårdnadsbidrag kunde utges. Socialdemokraterna har valt att behålla dentvingande barnomsorgsgarantin utan att återinföra det statligavårdnadsbidraget. Situationen i flera kommuner har enligt motionärerna blivitohållbar med bl.a. växande köer till daghemmen. När alla familjer som fickvårdnadsbidrag i stället skall omfattas av den kommunala barnomsorgen kostardet, påpekar motionärerna. Ett kommunalt vårdnadsbidrag skulle enligtmotionärerna hjälpa kommunerna att klara det åtagande som barnomsorgsgarantininnebär och ge föräldrarna möjlighet att själva välja hur de villvårda sina barn. Kommunen skulle själv, inom ramen för avsatta medel förbarnomsorg, kunna bevilja vårdnadsbidrag till de familjer som så önskar. På såsätt kan kommunen ersätta en dyr plats i den kommunala barnomsorgen med ettbilligt vårdnadsbidrag och de barn som av olika skäl inte kan vara på daghemfår möjlighet att vara i sin hemmiljö, anför motionärerna.I motion 1996/97:So636 av m.fl. (kd) yrkas att hosregeringen begär förslag om ändringar i lagstiftningen i syfte att möjliggörainförandet av kommunala ersättningar för de barn som kommunen har skyldighetatt stödja enligt socialtjänstlagen, i enlighet med vad som anförts i motionen(yrkande 7). Motionärerna påpekar att kommunerna saknar möjligheter att stödjabarnomsorg som utövas av någon av föräldrarna i det egna hemmet, om förälderninte är anställd som dagbarnvårdare. Principen om det kommunalasjälvstyret är en viktig del av den svenska demokratin. Kommunerna ärsinsemellan olika och har därför olika förutsättningar och delvis olika behov.Samtliga måste dock uppfylla de mål och följa de lagar som staten beslutatskall följas. Motionärerna anser att kommunerna, för att kunna leva upp tillbarnomsorgslagens intentioner, bör få möjlighet att i samråd med föräldrarnabetala ut ersättning direkt till de familjer som har svårt att utnyttjakommunal barnomsorg eller som anser att de kan lösa barnomsorgsfrågan bästsjälva.Liknande synpunkter framförs i motion 1996/97:So634 av m.fl.(kd), vari föreslås att en eller flera kommuner på försök får införa kommunalersättning för vård av egna barn i åldern för föräldrar som såönskar.I motion 1996/97:Fi207 av m.fl. (m) anförs att rätten att väljabarnomsorg bör tryggas genom införande av ett utökat avdrag för styrktabarntillsynskostnader och genom ett vårdnadsbidrag som skapar rättvisamöjligheter att välja barnomsorg (yrkande 5 delvis).I motion 1996/97:So646 av och (mp, v) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omatt kunskap om barns behov och kontinuitet inom barnomsorgen förmedlas ut tilllandets kommuner liksom kunskap om att behovet kvarstår även vid arbetslöshet.Motionärerna påpekar att barn förlorar sin plats inom barnomsorgen i endel kommuner när föräldern varit arbetslös . Barn behöver enligtmotionärerna kontinuitet. Att byta barnomsorgsplats under detidiga åren beroende på förälderns möjlighet att erhålla arbete kan bli enindirekt bestraffning för barnet och påverkar det negativt. Motionärernaframhåller också att barn i riskzonen, där arbetslösheten bara är en av fleranegativa faktorer i familjen, alltid påverkas mer än andra barn. En kommunskortsiktiga besparing kan därför på lång sikt leda till exempelvis ökadekostnader för rättsväsendet.I motion 1996/97:Ub245 av m.fl. (v) yrkas att riksdagenbeslutar att 14 a § socialtjänstlagen skall ges följande lydelse:Förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg skall tillhandahållas i den omfattningdet behövs med hänsyn till barnets eget behov. Förskoleverksamhet skalltillhandahållas för barn som har fyllt . För barn som ännu inte harfyllt skall förskola tillhandahållas om barnet omfattas av 16 §(yrkande 12). Enligt paragrafens nuvarande lydelse skall barnomsorgtillhandahållas i den omfattning det behövs med hänsyn till föräldrarnasförvärvsarbete eller studier eller barnets behov. Motionärerna påpekar att avden uppföljning som har gjort framgår att ?barnetsbehov? i många kommuner åsidosätts som grund för rätt till barnomsorgsplatsnär en förälder blir arbetslös eller tar ledigt för vård av ett yngre syskon.Motionärerna delar den uppfattning som kom till uttryck i proposition1993/94:11 om att det inte bör uppställas något krav på att föräldrarförvärvsarbetar eller studerar för att plats inom förskoleverksamheten ellerskolbarnsomsorgen skall erbjudas. Det är barnets rätt till ett eget liv,utveckling och utbildning som måste betonas och barnets behov som skall varastyrande framför föräldrarnas eventuella arbete eller studier, anförmotionärerna.I motion 1996/97:So632 av () begärs ett tillkännagivande avvad i motionen anförts om träning i sociala aktiviteter som exempelvissimning, cykling, och skridskoåkning inom förskolans ram. Motionären anför attdet är viktigt att alla barn får möjlighet att tillägna sig en rad socialaaktiviteter som behövs för att de fullt ut skall kunna delta i kamratlivet isitt bostadsområde. De barn som exempelvis inte lärt sig simma, cykla samt åkaskridskor och skidor hamnar lätt utanför kamratgängen. är detensamstående föräldrar med små inkomster som inte klarar av att ge sina barnmöjlighet att förvärva sådana färdigheter, anför motionären.Bakgrund och tidigare behandling m.m.Efter regeringsskiftet beslutade att upphäva en rad avden borgerliga regeringen införda lagbestämmelser rörande barnomsorg. Lagen omvårdnadsbidrag liksom rätten till avdrag vid beskattningen för vissabarnomsorgskostnader upphävdes . Bestämmelsernaom kommunernas skyldighet att ge bidrag till enskilda förskolor, enskildafritidshem och enskild integrerad skolbarnsomsorg, som skulle ha trätt i kraftden , upphävdes också. I stället gäller nu att kommunerna efteregen bedömning kan lämna bidrag till enskild förskoleverksamhet och enskildskolbarnsomsorg (18 § socialtjänstlagen). Även 2 a § i lagen (1987:442) omförsöksverksamhet med tillståndsprövning för vissa hem för vård ellerboende enligt socialtjänstlagen upphävdes från och med den 1 januari 1995.Enligt bestämmelsen fick vid prövning av ansökan om tillstånd att bedrivaförskole- eller fritidshemsverksamhet endast fästas avseende vid sökandenslämplighet och vid ändamålsenligheten av lokalerna där verksamheten avsågs attbedrivas.I Barn anges att inte i något annat europeiskt land har barnomsorgennått en sådan behovstäckning som i . är ett av de få länder ivärlden där kommunernas skyldighet att erbjuda barnomsorg till sina invånareär reglerad i lag. Andelen barn i åldern som har plats inombarnomsorgen uppgick i slutet av . av samtligaförskolebarn i daghem var inskrivna i daghem med annan huvudman än kommunen.Motsvarande siffra för fritidshemsbarn var . Socialstyrelsenkonstaterade i en uppföljning att av kommunerna uppfyllde sinskyldighet att erbjuda barnomsorg utan oskäliga väntetider medan 95 %uppfyllde denna skyldighet när det gällde skolbarn. Drygt hälften av dekommuner som inte uppfyllde lagkraven räknade med att kunna göra det under år1997.I (Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi) Samhälletsstöd till barnfamiljerna i (Ds 1996:49) redovisas och analyserassamhällets stöd till barnfamiljerna i , , , ,, , och . I rapportenkonstateras bl.a. att den offentligt finansierade barnomsorgen var mestutbyggd i de nordiska länderna och i . Övriga länder erbjöd vidareendast undantagsvis heldagsomsorg. De icke-nordiska länderna hade en lägrepersonaltäthet i barnomsorgen än de nordiska, även då det rörde sig omheldagsomsorg. De nordiska länderna särskilde sig vidare genom att ha enpedagogisk förskollärarutbildning speciellt inriktad för barnomsorgens behov.Vad gäller avgiftsuttag konstateras i rapporten att hade den lägstagenomsnittliga avgiften bland de nordiska länderna.Vid behandlingen av propositionen 1994/95:61 om vårdnadsbidraget,garantidagarna och enskild barnomsorg uttalade utskottet i betänkande1994/95:SoU8 att slopandet av vårdnadsbidraget och återinförandet avgarantidagarna befrämjar föräldrars möjlighet att kombinera föräldraskap ochförvärvsarbete. En familjepolitik byggd på en flexibel föräldraförsäkring, enväl utbyggd barnomsorg av god kvalitet, barnbidrag och en bra skola för allafrämjar jämställdheten och ökar valfriheten för både kvinnor och män. Dennafamiljepolitik ser både till barnens och föräldrarnas bästa, uttaladeutskottet. Utskottet ansåg vidare att barnomsorgen skall präglas av godkvalitet, rättvis fördelning och ökad valfrihet. Det är kommunens ansvar atttillgodose behovet av barnomsorg. Kommunen måste därmed ha möjlighet attplanera barnomsorgen inom kommunen, såväl den som bedrivs av kommunen som denenskilda. Utskottet ansåg det självklart att kommunen vid sin bedömning av omekonomiskt stöd skall ges till enskild barnomsorg får väga in behovet avytterligare barnomsorgsplatser. Kommunen skall därvid tillse att sammakvalitetskrav ställs på enskilda verksamheter som på kommunens egenverksamhet, uttalade utskottet. Utskottet tillstyrkte i propositionenföreslagna lagändringar. följde utskottet.Liknande synpunkter framförde utskottet i betänkande 1994/95:SoU15Socialpolitik - inriktning och anslag.Utskottet har behandlat motioner angåendebarnvårdarverksamhet, senast i betänkandet 1995/96:SoU4. Utskottet hargenomgående haft inställningen att barnvårdarverksamheten är ett nödvändigtkomplement till barnomsorgen men att det bör ankomma på den enskilda kommunenatt avgöra vilken omfattning verksamheten skall ha. Vid samtliga tillfällenhar utskottet avstyrkt motionerna och följt utskottet.I utskottets yttrande 1994/95:SoU3y till finansutskottet angåendekompletteringspropositionen för /96 behandlades en motion medyrkande om att kommunerna borde ha rätt att besluta om kommunala vårdbidragoch om avdragsrätt för dokumenterade barnomsorgskostnader vid den kommunalabeskattningen. Utskottet hänvisade till att beslutatatt avskaffa det statliga vårdnadsbidraget och rätten till skatteavdrag förstyrkta barnomsorgskostnader. Utskottet vidhöll sin uppfattning och ansåg inteheller att kommunala vårdnadsbidrag borde införas. avstyrktemotionen (1994/95:FiU20). följde utskottet.Enligt 14 a § socialtjänstlagen skall förskoleverksamhet och skolbarnsomsorgtillhandahållas i den omfattning det behövs med hänsyn till föräldrarnasförvärvsarbete eller studier eller barnets eget behov. Förskoleverksamhetskall tillhandahållas för barn som har fyllt . För barn som inte harfyllt skall förskola tillhandahållas om barnet omfattas av 16 §.I proposition 1993/94:11 om utvidgad lagreglering på barnomsorgsområdetföreslog regeringen att 14 a § skulle införas i socialtjänstlagen. Ipropositionen anges att det bör vara en strävan att ett barn, om föräldrarnaså önskar, får behålla en plats i förskolan även vid förändrade socialaförhållanden, till exempel om en förälder blir arbetslös eller tar ledigt förvård av ett yngre syskon. Det bör enligt propositionen undvikas att barnetrycks upp ur barngruppen när sådana förändringar inträffar. Bedömningen börsåledes i dessa fall göras med beaktande av barnets behov av tryggaförhållanden och av att delta i pedagogisk verksamhet, anges det (prop. s.33).Vid utskottets handläggning av propositionen (betänkande 1993/94: SoU11)behandlades motioner om bl.a. barnomsorg vid arbetslöshet. Utskottet fann attdessa motioner åtminstone delvis var tillgodosedda och avstyrkte dem därför.Riksdagen följde utskottet i denna del.Vid uppföljning av barnomsorgslagstiftningen (meddelandeblad 11/96) framkom att kommunerna har skärpt reglerna angåenderätten till plats för barn till arbetslösa. I 122 av landets 288 kommunerförlorar förskolebarnen sin plats när föräldern blir arbetslös, antingenomedelbart eller efter ett visst antal månader. Enbart 45 kommuner låterbarnen behålla sin plats utan tidsbegränsning. I 13 kommuner görs en bedömningfrån fall till fall. Även reglerna för barns rätt att behålla sinbarnomsorgsplats när en förälder är hemma med ett nyfött syskon har skärptssedan 1995. I närmare hälften av kommunerna får de äldre syskonen inte behållasin plats. anser det oroande att reglerna för rätten tillbarnomsorg skärpts när det gäller barn till arbetslösa. Dessa barn tillhörenligt ofta den grupp barn som har ett eget behov avbarnomsorg och som kommunerna därför är skyldiga att erbjuda plats.Även har i en skrivelse (1995:33) rekommenderatkommunerna att låta barn till arbetslösa få behålla sin plats.I framhåller BO barnets speciella behov avbarnomsorg och pedagogisk verksamhet när någon av barnets föräldrar drabbas avarbetslöshet. Barnets behov bör enligt BO även avse behovet av språkligstimulans eftersom många barn med invandrarbakgrund drabbas av föräldersarbetslöshet och barnomsorgen ofta är viktig för deras språkutveckling.Utskottets bedömningDagens barnomsorg präglas av valfrihet och rättvisa. Utskottet vidhåller sintidigare inställning att familjepolitiken, som bygger på en flexibelföräldraförsäkring, en väl utbyggd barnomsorg av god kvalitet, barnbidrag ochen bra skola för alla, främjar jämställdheten och ökar valfriheten för bådekvinnor och män. Motionerna So636 (kd) yrkandena 14 och 15, A821 (kd) yrkande5 och A820 (fp) yrkande 9 avstyrks.Enskild barnomsorg kan enligt utskottet berika barnomsorgen och bidra till enpositiv utveckling. Någon anledning att ändra reglerna för kommunernasersättning till enskilda alternativ föreligger emellertid inte. Utskottetanser vidare att en kommun skall kunna avslå en ansökan om tillstånd attbedriva förskole- eller fritidshemsverksamhet med hänvisning till att behov avytterligare platser saknas. Motionerna So639 (m) yrkandena 1 och 3, Sf239 (fp)yrkandena 6 och 7 samt Sf223 (c) yrkande 2 avstyrks.Utskottet vidhåller också sin inställning beträffande barnvårdarverksamhetenoch avstyrker därför motion So637 (v) yrkande 4.Utskottet har inte heller ändrat uppfattning i fråga om kommunalavårdnadsbidrag och avdragsrätt för barnomsorgskostnader. Motionerna So633 m)yrkandena 1 och 2, So636 (kd) yrkande 7, So634 (kd) samt Fi207 (m) yrkande 5delvis avstyrks.Utskottet anser det angeläget att barn vars föräldrar blir arbetslösa ellerföräldralediga och som har behov av det får behålla sin plats i barnomsorgen.En noggrann bedömning bör i varje enskilt fall göras av barnets behov avtrygga förhållanden och av att delta i pedagogisk verksamhet. mening behövs inte någon ändring av 14 a § socialtjänstlagen.Motionerna So646 (mp, v) och Ub245 (v) yrkande 12 avstyrks.Det bör ankomma på huvudmännen för de olika förskolorna att ta ställning i defrågor som tas upp i motion So632 (m). Motionen avstyrks.PBUMotionenI motion 1996/97:So613 av () yrkas att hos regeringenbegär förslag som innebär att landstingens PBU-verksamhet förs över tillkommunerna i enlighet med vad som anförts i motionen. Motionären anför att ettsamlat ansvar för vård och omsorg alltid har visat sig mer effektivt än attlåta flera huvudmän vara ansvariga för närliggande verksamheter. Depsykiatriska barn- och ungdomsmottagningarna (PBU) är en landstingskommunalverksamhet som i mycket hög utsträckning gränsar till verksamhet,dvs. kommunernas individ- och familjeomsorg enligt socialtjänstlagen. Detdelade huvudmannaskapet har enligt motionären skapat en lång rad problem. Oftamöter dessa båda verksamheter samma barn och ungdomar men inte ochofta utan att den ena vet vad den andra gör. För att skapa möjligheter attsnabbt och med en helhetsbild hjälpa och stötta barn och ungdomar som harproblem och behöver hjälp bör enligt motionären socialtjänstlagen kompletterasså att det blir ett kommunalt ansvar att tillse att det finns PBU-verksamhet iden kommunala verksamheten. Landstingen bör därför genom skatteväxling medkommunerna överföra PBU-verksamheten till kommunerna, anförs det.Bakgrund m.m.I direktiven till anges att huvudproblemen i vårdentycks vara att ansvaret delas mellan olika samhällsinstanser och attsamordningen dem emellan försvåras av en rad omständigheter.