bet · GK01SoU10 · 1997-04-08 00:00:00 — I betänkandet behandlas ett tjugotal motionsyrkanden från den allmännamotionstiden om narkotika och dopningsmedel. Frågor om vård avmissbrukare behandlas i ett senare betänkande.Utskottet har i ärendet hållit en offentlig utfrågning om utvecklingen pånarkotikaområdet med tyngdpunkten på utvecklingen när det gäller ungdomar.Ett enigt utskott föreslår att ger regeringen till känna vadutskottet anfört om narkotikapolitiken. Utskottet ser med stort allvar påutvecklingen av missbruket bland unga. Andelen unga som prövat narkotika ökarliksom benägenheten att pröva bland dem som ännu inte gjort det. En stormajoritet av ungdomarna har dock aldrig prövat narkotika och har fortfarandeen restriktiv inställning till narkotika.Utskottet vidhåller sin tidigare inställning att målet för den svenskanarkotikapolitiken är att skapa ett narkotikafritt samhälle.Narkotikapolitiken består av en kombination av förebyggande insatser, ettvarierat utbud av vård och behandling samt fortlöpande kontrollinsatser.Insatser görs på såväl lokal och regional nivå som nationellt. Tyngdpunktenligger på den lokala nivån. Samverkan mellan olika lokala organ ochorganisationer är mycket väsentlig. Varje generation ungdomar måste enligtutskottet förmås ta avstånd från all användning av narkotika. Det behövskraftfulla insatser för att vända trenden mot ökat intresse för narkotika ochökat missbruk bland ungdomar. Det krävs ett levande och enträget engagemangfrån samhällets, från föräldrars och från frivilliga organisationers sida.Utskottet kan i allt väsentligt ställa sig bakom regeringens inställning attalla former av legalisering av narkotika och liberalisering avnarkotikapolitiken strider mot det övergripande målet, ett narkotikafrittsamhälle. Alla krav på legalisering av narkotika och liberalisering avnarkotikapolitiken måste bekämpas, också på det internationella planet.Sverige bör även fortsättningsvis ha en framträdande roll i detinternationella samarbetet bl.a. mot bakgrund av de genomgripandeförändringarna i . Utskottet anser det ytterst angelägetatt med kraft driver sin inställning i narkotikafrågorinternationellt. Det är också av största vikt att kan markera storenighet inom narkotikapolitiken för att få gehör för politiken såvälnationellt som internationellt. För att få mesta möjliga gehör krävs också attargumenteringen kompletteras med en utförlig dokumentation av de svenskaerfarenheterna av den förda politiken.Samarbete i alkohol- och narkotikafrågor finns i de flesta kommuner. Det ärenligt utskottet mycket angeläget att göra ungdomarna mer delaktiga i detförebyggande arbetet mot alkohol- och narkotikamissbruket. Ungdomar måste istörre utstäckning få påverka insatserna, bl.a. utforma egna fritidsmiljöerutan att dessa därför isoleras från vuxenvärlden. När det gäller kampen motdestruktiva livsstilar, drogmissbruk och utanförskap är behovet av folkligförankring och insatser från de frivilliga organisationerna av den störstabetydelse. Föräldrarna liksom skolan har ett stort ansvar. Samhället måste påolika sätt verka för att föräldrarna tar sitt ansvar.Åtgärderna mot ungdomarnas missbruk är enligt utskottet en viktig del i detbrottsförebyggande arbetet. Genom närpolisreformen har bättre förutsättningarskapats för polisen att bekämpa gatulangning och arbeta förebyggande t.ex.genom att identifiera och få kontakt med ungdomar i riskzonen för missbruk ochkriminalitet. Det är av avgörande betydelse att tidigt upptäcka och reageravid tecken på en negativ utveckling hos en ung människa.Motioner bl.a. om kriminalisering av det icke-medicinska och icke-vetenskapliga bruket av dopningsmedel och om straffskärpning för grova brottmot dopningslagen behandlas också i betänkandet. Motionerna avstyrks avutskottet med hänsyn till beredningen i av förslagen frånDopningsutredningen. 1996/97:So201 av m.fl. (m) vari yrkas5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om alkohol- och narkomanvården.1996/97:So603 av m.fl. (m) vari yrkas11. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att utreda förutsättningarna för ett effektivare samarbete i syfteatt bekämpa ett begynnande narkotikamissbruk,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om internationellt samarbete på alla nivåer i kampen om narkotikan,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en kriminalisering av det icke-medicinska bruket avdopningspreparat,16. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om utökat internationellt samarbete för att minska användandet avdopningspreparat.1996/97:So651 av m.fl. (v) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om inriktningen av svensk narkotikapolitik,2. att hos regeringen begär att en arbetsgrupp tillsätts som skallfölja utvecklingen i världen och och komma med förslag till riktadeåtgärder som minskar tillgängligheten och därmed missbruket.1996/97:So655 av m.fl. (mp) vari yrkas16. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om narkotikapolitiken.1996/97:So656 av m.fl. (fp) vari yrkas12. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om skolinformation för att motarbeta narkotikan,13. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att stödja seriösa rejvarrangörer för att motarbeta narkotikan,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om värdet av en politisk enighet om narkotikabekämpningspolitiken iSverige,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om skärpt narkotikakontroll,17. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om förbud av försäljning av råvaror för narkotikaframställning,26. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om föräldraansvaret,35. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om nikotin som dopning.1996/97:So657 av m.fl. (kd) vari yrkas2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att det förebyggande arbetet bör inriktas på information omnarkotikans skadeverkningar på kroppen,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att ett aktivt arbete skall föras mot de knarkliberala krafterna iEuropa.1996/97:So807 av m.fl. (mp) vari yrkas3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ett ökat behov av förebyggande arbete mot alkohol- ochnarkotikamissbruk.1996/97:Ju903 av m.fl. (c) vari yrkas8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om kriminalisering av konsumtion av dopningsmedel,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om konkretisering av gränsdragningen mellan ringa och normaltdopningsbrott samt ett införande av en grov brottsrubricering.1996/97:Ju909 av m.fl. (m) vari yrkas4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att förbättra informationen till föräldrar om narkotikamissbruketssymptom och verkningar.1996/97:Kr257 av m.fl. (mp) vari yrkas16. att hos regeringen begär förslag i enlighet med vad somanförts i motionen om att dopningspreparat inom idrotten skall straffbeläggas.1996/97:Kr511 av m.fl. (c) vari yrkas6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om kriminalisering av bruk av dopningsmedel.Offentlig utfrågningUtskottet har anordnat en offentlig utfrågning om situationenpå narkotikaområdet med tyngdpunkten på utvecklingen när det gäller ungdomar.En utskrift av utfrågningen fogas till betänkandet som bilaga. Inriktningen av narkotikapolitikenI motion So201 av m.fl. (m) begärs ett tillkännagivande om vadsom anförts om alkohol- och narkomanvården (yrkande 5). Enligt motionärernakrävs snabba och offensiva insatser mot narkotikan för att hejda missbruketoch bromsa smittspridningen av hiv bland missbrukare och deras sexualpartner.Insatser mot narkotikan är insatser mot spridningen av hiv. Kampenmot narkotikamissbruket måste vara lika intensiv och kraftfull som kampen motaids.I motion So603 av m.fl. (m) hemställs att gerregeringen till känna vad i motionen anförts om internationellt samarbete påalla nivåer i kampen mot narkotikan (yrkande 14). Motionärerna påpekar attSverige aldrig kan lösa narkotikaproblemen bara genom att agera på hemmaplan.Internationellt samarbete blir allt viktigare. Motionärerna anser att Sverigeinom ramen för det nordiska samarbetet måste initiera en diskussion syftandetill en harmonisering av de nordiska ländernas narkotikalagar och att påeuropeisk nivå kräva en diskussion om införande av en alleuropeisknarkotikabekämpningsenhet liknande den amerikanska (). bör också via arbetaför att ge ökad prioritet till sociala och ekonomiska omställningar förmänniskor i sådana utvecklingsländer som är beroende av narkotikaodling.I motion So651 av m.fl. (v) begärs ett tillkännagivande om vadi motionen anförts om narkotikapolitikens inriktning (yrkande 1). Motionärernakonstaterar att det i råder nästan konsensus när det gällernarkotikapolitiken. Det är emellertid helt nödvändigt att denna uppslutninggäller hela narkotikapolitiken och inte bara de restriktiva inslagen. Enpolitik som inte bygger på en helhetssyn riskerar att förlora i trovärdighet ikonfrontationen med den starka legaliseringsrörelse som finns företrädd i enrad europeiska länder. Rättsväsendet måste öka sina insatser i kampen mot denekonomiska brottsligheten. Stora resurser måste satsas där det är känt att denekonomiska brottsligheten finns, ofta i utkanten av helt lagligaffärsverksamhet. Restaurang- och klubbverksamhet samt sexindustrin drar oftatill sig knarkpengar. måste kraftfullt säga nej tilllegaliseringskraven som kommer utifrån . Legal narkotika skulle ökatillgången på narkotika, vilket i sin tur skulle innebära att allt flermänniskor riskerar att fastna i ett beroende.I samma motion yrkas att en arbetsgrupp tillsätts för att följa utvecklingen ivärlden och och komma med förslag till riktade åtgärder som minskartillgängligheten och därmed missbruket (yrkande 2). Fältarbetare och andra somarbetar bland unga människor har sett tydliga tecken på ettkraftigt ökat missbruk i dessa grupper. För att motverka detta behövs konkretaåtgärder. föreslår därför att en arbetsgrupp tillsätts för attkartlägga ungdomarnas narkotikamissbruk. En sådan arbetsgrupp kunde utvecklastrategier för hur vi skall möta ökningen och då inte bara ur ett svensktperspektiv utan även i ett internationellt. Detta då förhållandena i EU ochövriga världen har en stor inverkan och måste påverka omfattningen av Sverigesnarkotikapolitik.I motion So655 av m.fl. (mp) begärs ett tillkännagivande om vad imotionen anförts om narkotikapolitiken (yrkande 16). Motionärerna framhålleratt narkotikaproblemet inte varaktigt kan lösas utan en stark samverkan mellanvärldens länder, myndigheter, frivilliga organisationer och människor. Det ärviktigt att FN och WHO tillåts spela en aktivare roll i samordningen mellanolika länder. Det är också, enligt motionärerna, av största vikt att detendenser till legalisering som finns i vår omvärld motarbetas inne frånparlamenten. Frivilliga organisationer i som bekämpar ennarkotikaliberalisering bör ges ökade möjligheter att beskriva de svenskaerfarenheterna genom ekonomiskt stöd till organisationernas internationellaarbete. För att åtgärder mot narkotikamissbruk skall fungera måste de enligtmotionärerna vara förankrade hos majoriteten av befolkningen. Det opinions-och folkbildande arbetet måste därför förstärkas. Polisens och socialtjänstensarbete på gatunivå måste ha stor intensitet för att minska tillgången ochmöjligheterna att missbruka.I motion So656 av m.fl. (fp) yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts dels om värdet av enpolitisk enighet om narkotikabekämpningspolitiken i , dels om skärptnarkotikakontroll (yrkandena 14, 15 och 17). Enigheten bland riksdagenspartier om att den svenska narkotikapolitiken skall vara restriktiv hartraditionellt varit stor. Det har, enligt motionärerna, varit av mycket stortvärde att arbetet för ett narkotikafritt samhälle har kunnat ske överpartigränserna. beklagar därför att valt attdemonstrativt inta en från samtliga övriga partier annorlunda ståndpunkt ifrågan om hur och förekomsten av knark på rejvfester skall hanteras.Denna splittring av en tidigare enad front kan enbart gagna, och har redangagnat, de oseriösa arrangörer som utnyttjar rejv för att saluföra sinideologi om ett frisläppande av knarket.Legaliseringsivrarna hävdar att problemen skulle minska om det blev lagligtatt knarka och att försörja sig på att sälja narkotika. De har givetvis fel.Ingen kraft får sparas för att bekämpa legaliseringsivrarna, oavsett om debefinner sig i eller i övriga . Det internationella samarbetetger resultat. har stängt den park i där droger fick säljas ochanvändas fritt. har något skärpt tillämpningen av sinnarkotikalagstiftning. och bedriver en allt tuffarelinje.Den svenska lagstiftningen har successivt skärpts. återstår detdock en del luckor i lagstiftningen eller brister i tillämpningen avlagstiftningen. Ett exempel är att svensk narkotikalagstiftning tillåterimport och innehav av marijuanafrön. Enligt förordningen (1992:1554) omkontroll av narkotika förstås med cannabis de ovanjordiska delarna av varjeväxt av släktet cannabis med undantag av ?frön?. Att sätta fröna i jorden ochodla marijuana är däremot förbjudet. Denna lucka i lagstiftningen gör det dockrelativt enkelt att själv odla.Även i motion So657 av m.fl. (kd) begärs ett tillkännagivandeom att ett aktivt arbete skall föras mot de knarkliberala krafterna i (yrkande 6). Motionärerna framhåller att narkotika är ett globalt problem sominte känner några gränser och att organiserad brottslighet nästan alltidförekommer i dessa sammanhang. Motionärerna framhåller vidare att förespråkareför legalisering av narkotika trätt fram och att några länder iEuropa anammat ett nytt angreppssätt där narkotikan till viss del släpps fri.De svenska erfarenheterna och den inriktning som präglat den svenskanarkotikapolitiken kan vi dela med oss av i detinternationella arbetet. Det finns möjlighet att påverka utvecklingen inteenbart indirekt i andra länder utan även direkt i vårt eget land genom ettstarkt engagemang. En resignation på detta område kan aldrig godkännas; måletär i stället ett narkotikafritt samhälle där allt icke-medicinskt bruk avnarkotika elimineras. Narkotikapolitiken såväl nationellt som internationelltmåste vara aktivt restriktiv.NarkotikautvecklingenI Alkohol och narkotikautvecklingen i , Rapport 96 frånFolkhälsoinstitutet och () sägs sammanfattningsvis följande om narkotikautvecklingen.NarkotikautvecklingenNarkotikamissbruk innefattar mycket skiftande former av narkotikaanvändning,alltifrån bruk vid enstaka tillfällen till regelbunden, långvarig och dagliganvändning. Våra kunskaper om olika missbruksformer bygger på uppgifter somsamlas in på olika sätt. Därtill kommer att olika missbruksformer har olikakonsekvenser för individen och för samhället. Vid en redovisning ochdiskussion av utvecklingen bör därför olika missbruksformer särredovisas. IRapport 96 har det därför gjorts en uppdelning i tillfälligt-experimentelltmissbruk och i tungt missbruk. Med det förstnämnda avses ett missbruk sominnebär att man använt narkotika någon eller . Omfattningen av detmissbruk som inte bara är tillfälligt men som inte kan betecknas som tungtsaknas det nästan helt uppgifter om.Liksom fallet är för uppgifterna om alkoholutvecklingen återspeglarförändringar i statistik och undersökningar om narkotikasituationen inte baraförändringar i den faktiska situationen utan också andra förhållanden. Dessautgörs bl.a. av förändrad lagstiftning och förändrad tillämpning av lagarna,förändrade resurser för narkotikabekämpning och förändrade attityder tillnarkotika och narkotikamissbruk.Tillfälligt experimentellt missbrukUppgifter om det tillfälliga-experimentella narkotikamissbruket erhålls iförsta hand genom frågeundersökningar bland skolungdom i årskurs 9 och blandmönstrande 18-åringar. Trots de metodproblem som finns vid frågeundersökningarbedöms de återspegla utvecklingen i nämnda grupper relativt väl.Resultaten från skolundersökningarna visar att det varca av eleverna i årskurs 9 som uppgav att de hade prövatnarkotika. Denna andel sjönk därefter och omfattade 1975. Med vissafluktuationer var denna andel relativt oförändrad till i början av 1980-taletför att omkring 1983 minska till . Andelen har fram till legatkvar på en låg nivå. har med något undantag 3 %-4 % perår svarat att de prövat narkotika. 1992, 1993 och 1994 var det 5 %och 1995 bland pojkarna och bland flickorna som angav att de prövat.Även i årskurs 6 skedde en uppgång mellan undersökningen 1993 ochundersökningen 1995: Flickorna från till och pojkarna från till 2%.Andelen mönstrande som uppgett att de prövat narkotika låg underåren 1971-1982 på mellan och , med toppar 1973 och 1980. Mellan 1982och 1988 sjönk andelen från till . 1992 låg andelen fortfarande påomkring , medan andelen ökade till och 1995 till ca 12 %.Andelen mönstrande som angett att de tagit narkotika under den 1992 till 1995 , , och 1,9 %.Resultaten från undersökningarna visar således att det tillfälliga-experimentella narkotikamissbruket bland skolungdom och mönstrande var meromfattande än vad det var , och att detskett en minskning under den senare . En viss uppgång harskett under de senaste åren.CAN har låtit (eller ) ställa frågor också till denvuxna befolkningen om deras erfarenhet av narkotika. Mellan och harunder senare år svarat att de prövat narkotika. Andelen män som prövat ärnästan dubbelt så stor som andelen kvinnor. Den högsta andelen, , finnsi åldersgruppen 30-49 år.Tungt narkotikamissbruk1992 genomfördes en ny landsomfattande undersökning av det tunganarkotikamissbrukets omfattning. Totalt uppskattades det då finnas mellan 14000 och 20 000 personer med tungt narkotikamissbruk. Blandmissbruk är denvanligaste missbruksformen: har missbrukat två eller fler narkotiskapreparat, medan och också missbrukar alkohol respektive sömnmedeloch lugnande medel. Centralstimulantia är det vanligast förekommandenarkotiska preparatet (), följt av cannabis () och heroin ().Omkring hälften av gruppen har missbrukat . Nyrekryteringenbland yngre personer har minskat kraftigt. undersökning var 6 %under och under . Motsvarande andelar 1992 är respektive10 %.Vissa indikatorer - dvs. statistik och andra data som på olika sätt ärrelaterade till missbruksutvecklingen - antyder att det tunganarkotikamissbruket ökade , att det minskade mellan 1982och 1986 och att utvecklingen därefter inte är helt entydig, eftersom vissadata indikerar en ökning och andra en relativt oförändrad situation. I vilkenutsträckning dessa förändringar återspeglar ändrade förhållanden när detgäller resurser till narkotikabekämpning, praxis och annat som påverkarstatistiken är svårt att bedöma. Det tunga narkotikamissbruket ligger -trots den nedgång som förefaller ha skett - på en någothögre nivå än vad det gjorde enligt kartläggningen år 1979.Det dominerande missbruksmedlet bland injektionsmissbrukare har varit centralstimulantia, främst amfetamin. Från och med mitten av1970-talet fick också heroin en ökande betydelse. hardock nyrekryteringen av heroinmissbrukare bedömts vara liten. Från de senasteåren finns emellertid uppgifter om ett ökat missbruk av rökheroin, främst ivissa invandrargrupper och i andra socialt utsatta grupper.Utvecklingen av antalet misstänkta för narkotikabrott i olika åldrar tyder påatt det skett en förskjutning från yngre till äldre åldersgrupper och att deti dag finns ett relativt omfattande missbruk bland vuxna, främst av cannabis,som varken kan betecknas som tillfälligt eller tungt. Hur omfattande ettsådant missbruk är har vi inga kunskaper om. Det är vanligt dels att flera narkotiska medel används (inklusivesömnmedel och lugnande medel), dels att alkoholmissbruk förekommer vid sidanav narkotikamissbruket.Redovisade data pekar således på att nyrekryteringen av unga tillnarkotikamissbruk har minskat . Förutom den långsiktigaminskningen av andelen skolungdomar och mönstrande, som prövat narkotika, harsåväl andelen som antalet yngre personer som misstänkts och lagförts förnarkotikabrott minskat. har situationen dock förändrats.Under 1993, 1994 och 1995 har en viss ökning skett när det gäller ungdomar somprövat narkotika. Även vissa indikatorer, särskilt från rättssystemet, talarför att en förändring också när det gäller det tunga missbruket, håller på attske. Ser man detta i kombination med rapporter om ett ökat missbruk av framförallt rökheroin bland olika socialt utsatta grupper och att en påtaglignedrustning har skett av samhällets resurser till vård och behandling finnsdet anledning att känna oro.Vid utskottets utfrågning lämnades vissa kompletterandeuppgifter från CAN om utvecklingen enligt gjorda undersökningar.Andelen skolungdomar i årskurs 9 som säger sig ha haft lust att prövanarkotika har inte ökat . av dem som inte har prövatnarkotika säger att de skulle kunna tänka sig att göra det eller att de någongång har haft lust att göra det. Siffrorna över antalet ungdomar som säger attde verkligen har haft möjlighet att pröva narkotika visar också en minskningfram till mitten av och sedan en ökning. Det är dock ingen ökningmellan de två senaste undersökningarna. Det är en likartad utveckling när detgäller hur många som säger att de vet någon som kan ge eller sälja narkotikatill dem. Undersökningar av mönstrande värnpliktiga visar en likartad trend.Numera uppger av pojkarna att de har prövat narkotikamot tidigare . Det är en fördubbling . En ökning har ocksåskett när det gäller den ?subjektiva? Andelen som säger attde haft möjlighet att pröva narkotika har ökat . Siffrorna harnästan fördubblats. säger att de haft möjlighet att prövanarkotika. Det finns en viss geografisk skillnad. , ochMalmö ligger högre än övriga landet. Cannabispreparaten ligger i en klass försig. Amfetamin, LSD och ecstasy ligger betydligt lägre.Om man i stället studerar hur många som inte använt narkotika så är det över90 % i årskurs 9 som aldrig använt narkotika, bland de mönstrande är det 80 %.Bland gymnasieeleverna i årskurs 2 är det som aldrig prövat. Enligt BjörnHibell, CAN är det viktigt att inte glömma bort det perspektivet isammanhanget.Det s.k. regionala rapporteringssystemet omfattar två undersökningar omåret, den senaste . Uppgifter inhämtas från ett hundratalpersoner i ett tjugotal kommuner, som anger hur de bedömermissbruksutvecklingen . I undersökningen hösten 1996nämns ökning främst beträffande ecstasy, LSD och rökheroin men i viss mån ävenför cannabis.Två undersökningar från presenteras av och drogprevention, , vid den offentligautfrågningen. Den ena undersökningen gjordes och omfattade ca 1000 skolungdomar. Av dem uppger att de använt narkotika. Andelen pojkarär högre än flickor. Ungdomar med olika kroppsliga eller psykiska problem, meddålig framtidstro, som skolkar eller har hög alkoholkonsumtion har i betydligtstörre utsträckning använt narkotika. Det finns ett starkt samband mellan högkonsumtion av alkohol och narkotika.Den andra undersökningen som utfördes ochomfattade 5 000 personer i åldern . Ungefär var fjärde man och avkvinnorna hade använt narkotika. De som använt narkotika vardock betydligt färre. Cannabis dominerade helt som missbruksmedel.En annan bild av ungdomsmissbruket presenterades av vidMaria Ungdom i . Den grupp ungdomar som använder framför allt ecstasyoch LSD ser annorlunda ut än den grupp som arbetat med.Det är svenska medelklassungdomar som tidigare aldrig varit i kontakt medsocial myndigheter och inte har något kriminellt förflutet. De är i övrigtskötsamma och går i skolan. De aktualiseras inte av utan avanhöriga eller vänner. Den andra gruppen ungdomar använder rökheroin ochtabletter, framför allt Rohypnol. Drygt hälften av dessa ungdomar harinvandrarbakgrund.