bet · GK01SfU12 · 1997-05-27 00:00:00 — Vi är mycket stolta över vårt låga sjuktal, som liggerungefär på riksgenomsnittet, men vi är ängsliga för att de långa sjukfallenkommer att öka . Om vi ökar vårt sjuktal i kostardet . Om vi ökar ohälsotalet med kostar det 49miljoner kronor. Det tycker vi är väldigt stora och dyra pengar, jämfört meden besparing på Västerbottenskassan på ca 10 miljoner kronor.Det här var bilden av som jag ville ge er. Jag har träffat många Marieunder . Jag har nämligen varit runt på alla kontor iVästerbotten och pratat med personalen. De är stolta över att jobba iförsäkringskassan, och de känner att de gör ett bra jobb. Än så länge tyckerde att de kan möta allmänheten på ett värdigt sätt. Men de har litet svårt attförsvara försäkringens alla förändringar. De känner sig inte på samma sätt somtidigare integrerade med socialförsäkringen, och skjuter kanske just därföroftare i väg frågeställningarna till er som politiker. De tycker att det är nisom får svara, och inte de.Jag minns när jag kom till Lyckselekontoret. Det var närförtidspensionerna skulle sänkas för dem som var gifta med någon som inte hadepension. Detta drabbade ofta dem som hade arbetslösa makar som just fått sänktarbetslöshetskassa. Då sade man på Lyckselekontoret: måste jagintala mig att jag inte heter eller . Jag måstekomma ihåg att det inte är jag som har bestämt det här. Men jag måste ändåvara vänlig, och svara på frågorna.Personalen, och , i vill till slut ge några råd och kommamed en vädjan till socialförsäkringsutskottet. Råden är: Se på helheten isocialförsäkringen! Se hela försäkringen när ni funderar på förändringar! Krävkonsekvensanalyser, för allmänheten men också för administrationen, i förväg!Personalens vädjan, som jag hör , är: Låt försäkringen vara i fred nuett tag, så vi hinner skaffa oss system att hantera den med. Personalen vädjarockså om en annan sak. Man säger att man har klarat och allaförändringar hyggligt. har säkert några synpunkterpå det, men personalen tycker i alla fall att man klarat det hyggligt under deförutsättningar som funnits. Personalen är stolt över sitt jobb, och villkunna fortsätta att utföra ett bra arbete och kunna vara stolt även ifortsättningen. Man vill arbeta effektivt och kunna ta vara på allaförändringsmöjligheter. Man vill också förbättra kvaliteten och följa uppresultaten. Vad personalen vädjar om är rimliga förutsättningar för alltdetta.Ordföranden: så mycket, . Detta var mycket intressant, ochjag tror att det kan föranleda en del frågor. Ordet är fritt.Gullan (): Herr ordförande! Jag har fått ordförandens konstaterandeatt jag var med i . Jag åker ofta ut till försäkringskassorna ochfår värdefulla uppgifter.Birgit talar om svårigheterna. Jag kan i alla fall trösta dig medatt vi får många samtal - oerhört många samtal. Jag har ett par frågor. Vi harfått en del när det gäller bemötandet från försäkringskassornas sida.Du antyder själv att det kan vara svårt att vara den där trevligatjänstemannen när man har mycket om sig och inte ser någon väg ut. Kan jag fånågra synpunkter på detta?En av mina stora intressefrågor är rehabiliteringen. Har ni lyckats lösarehabiliteringsfrågorna någorlunda, tycker du?Birgit : Beträffande bemötandet kan jag säga att jag får andra samtalfrån allmänheten än jag fick förut. var folk ledsna när dehörde av sig, därför att de hade blivit illa bemötta. tycker jag att jagfår fler telefonsamtal därför att människor förstår att personalen inte kanklara utbetalningstider osv., och inte för att de har blivit dåligt bemötta.Ibland säger man: jag förstår att hon är stressad, hon lät som om hon intehade tid att prata med mig så länge osv. I likhet med de flesta kassor jobbarvi i med kundservice. Vi kommer att ta fram en kundpolicy och enservicestrategi för att i det arbetet kunna diskutera igenom hur vi egentligenskall ha det med vårt öppethållande, vårt bemötande osv.Gullan frågade också om rehabiliteringen. varuppe hos oss . När vi fick beskeden om bostadsbidragets ochunderhållsstödets förändringar bestämde vi i vår ledningsgrupp, där allacheferna är med, att vi inte längre skulle kunna freda rehabarbetet helt ochhållet. I jobbar vi integrerat med rehabiliteringen, dvs. Det betyder att vissa av dem som jobbar med detta också ärspecialister på sjukpenningen, och just de har fått jobba med andra saker. Förförsta gången sedan jag började jobba med rehabilitering känner jag att vi harbörjat nagga detta arbete i kanten. Det är ju också ett jättesvårt arbete . Vad har hänt med de sju stegen? Allmänna rådet har inte kommit ut,beslutet fattades i , vi skulle komma i gång den 1januari, läkarna är mycket tveksamma till vad vi säger, vi måste föra endiskussion med arbetsförmedlingen om när man är arbetsför enligtarbetslivets krav osv. Det här är en lång och svår process.Jag skulle vilja redovisa några besökssiffror. 1992 gjorde vi enbesöksstatistik på de här kontoren i . Totalt hade vi 2 438 besökunder veckorna 47-50 1992. Samma veckor 1996 gjorde vi statistik igen, och dåhade vi 10 000 besök. när jag på verket har sagt att folk besökerkassorna säger de att det behöver de väl inte göra . Nej, det kanske de intebehöver, men de kommer. Och de kommer faktiskt för att de behöver det. Vi harunder de här åren jämförelsevis fått mindre resurser. Folk har i de härförändringstiderna ett väldigt stort behov av att komma till kassorna, och vivill naturligtvis ta emot dem på ett värdigt sätt.Anita (): Anledningen till att vi sitter här är ju, precis somBirgit sade, att vi har fått många signaler om hur man känner det ute påförsäkringskassorna. Med utgångspunkt från vad vi i socialförsäkringsutskottethar att hantera, inte bara vad gäller den här frågan utan vad gäller densvenska ekonomin över huvud taget, känns det bra att vi kan genomföra den härutfrågningen.Jag har ett par frågor som jag riktar både till och till RFV, om mandärifrån vill ge några kommentarer.Du nämnde ADB-stödet, att ni hade vackra burkar men att innehållet varbegränsat. Vad menar ni är möjligt att göra, både på kort och på lång sikt,för att få ett ordentligt ADB-stöd, som verkligen skulle fungera för dem somjobbar på ?Min andra fråga handlar om hur ni både på och ute påkassorna möter de nya förändringarna från . Jag tänker då på denkunskap och insikt som personalen behöver för att klara sina nya uppgifter.Vilken möjlighet har man att utvecklas så att man klarar de här uppgifterna,och vilken utbildning får man?Jag har också en tredje fråga, som dök upp under ditt anförande, . Dupratade om utbildningsvikariat. Tycker ni att det är en braarbetsmarknadspolitisk åtgärd för att få in nya människor, som nikan ge dem som jobbar på en utbildning så att de klarar sittarbete bättre?Birgit : vill vanligtvis inte godkännautbildningsvikariat om vi säger upp folk, eftersom utbildningsvikariateninnebär samma anställningsskydd som andra anställningsformer. Det är också dyrt med utbildningsvikariat. Vi har dragit nytta av dem så länge de harvarit billiga, men kostar de pengar, så nu klarar vi det inte. Men de harvarit bra. Vi har fått in mycket duktigt folk som vi har använtoss av dem.Beträffande kunskapsdelen har vi kraftigt ökat vårtuttag - rör det sig om över per anställd. Det mesta ärnyhetsutbildning och ADB-utbildning, och det handlar väldigt litet omkompetensutveckling i övrigt. Lagutveckling, egenutveckling och sådant är detväldigt litet av. Vi har fått lov att koncentrera oss. Det handlar mycket omstegutbildningar. Jag begriper faktiskt inte hur man har klarat de härförändringarna. Jag är stolt över att man har gjort det. Vårkompetensutveckling är till nyhetsutbildning och ADB-stöd.Beträffande förändringarna av ADB-stödet kan man nog frånRiksförsäkringsverket ge besked om det.Vi lever i ett oerhört gammalt, eller i varje fall i ett gammalt, system,som alla är medvetna om måste göras om. Just nu har vi väldigt ofta datastopp,och det beror naturligtvis på att det är en sådan väldig konkurrens omtillgången till stödet. Det är naturligtvis oerhört irriterande och stressigtnär man inte kommer fram, när det är stopp, när man inte kan ladda. Det finnsheller inga vänteregister. När vi skall betala ut föräldrapenning kan vi intesäga att den skall ut . Antingen går den ut på en gång, eller såmåste vi vänta med att stoppa in den i apparaterna. Att sådanthänder 1997 gör naturligtvis folk galna, det är givet. Det finns alltsåväldigt mycket vinster att göra, inte minst för att man skall kunna nyttja sintid väl och hinna med sitt jobb bättre. Vi har gemensamma stora planer på attändra detta. Däremot är väl inte tilltron hos kassapersonalen till snabbaförbättringar inom ADB-stödet alltför gott efter kapsejsandet av FAS 90 ochannat. Allt drar ju väldigt ut och kostar kassorna oerhörda pengar.Bara ADB-kostnaden har ju ökat kraftigt, och det är klart att ibland undrarnog medarbetarna om de har fått ut det i rationaliseringar. Det är heller intebara de som undrar - vi har inte det.Kerstin : Den sista frågan som ställde är stor ochoerhört viktig, så mitt svar kommer att bli ganska långt. Jag hoppas att detär okej.Birgit sade först att systemen är oerhört gamla och ändrade sig sedan tillatt säga att de är gamla. Jag skulle ändå vilja säga att systemen är oerhörtgamla. När man talar om ADB och IT får nog system som har byggts upp på 70-och 80-talet betecknas som oerhört gamla. Man behöver inte fördjupa sig ihistorien och varför det ser ut som det gör . Vi kan bara konstatera attför den nya ledningen på verket, för hela verket och också för kassorna ärdenna fråga av otroligt stor betydelse för hur vi skall klara framtiden.Jag skulle vilja säga att tekniken och de politiskt beslutade förändringarnaär de två faktorer som gör administrationen mycket tungarbetad och som liggerbakom den situation vi har i kassorna just . Tekniken måste underordna sigde politiska besluten. Det går också att anpassa tekniken. Jag tror att detfinns stor anledning att vara väldigt förhoppningsfull. Den moderna teknikenskulle mycket väl kunna klara alla de förändringar, det handläggarstöd, osv.som vi behöver. Problemet är: Hur skall vi då komma dit?I dag finns flera olika faktorer som kämpar om resursutrymmet när det gällerteknikstödet. Det gäller själva förvaltningen. Vi gör 300 000 utbetalningaroch över en miljon transaktioner i ADB-systemen . Här får det intebli några fel. De här pengarna svarar för en stor del av den privatakonsumtionen, och de måste betalas ut den dag de skall ut. - deterkännandet måste man ge administrationen - har det inte heller blivit justnågra fel, utan det fungerar som ett urverk. Precis som sade finns dettecken på att systemen inte räcker och att det framöver kan uppstå flera felom belastningen blir för stor.En annan sak är de förändringar i regelsystemet som måste genomföras. Underden senaste sexårsperioden har det, som nämnde, rört sig om 340stycken, varav 60 och ytterligare 20 . Attanpassa systemen till förändringarna är oerhört resurskrävande, och detta ionödan, därför att systemen är gamla. Det kan beskrivas som ett garnnystan därdet ena systemet går in i det andra. Vi har ungefär 7 500 system, och vi harinte total koll på hur det ena systemet påverkar det andra. Även enklaförändringar, t.ex. att ändra en nivå från , tar attgenomföra. Så skulle det inte alls behöva vara med en annan teknisk plattform.Förutom förvaltningen och förändringar vill jag nämna betydelsen avrationaliseringar. Det finns många idéer och projekt och stora möjligheter attrationalisera, men då måste vi få tids- och resurs utrymme för det, och vimåste få en ny teknisk plattform. Jag är inte tekniker, så jag kan inteförklara detta något vidare bra, men en ny teknisk plattform skulle kunnainnebära att systemen inte längre behöver vara så invecklade i varandra, utanman skall kunna göra förändringar i ett förmånsslag utan att det påverkarandra på något komplicerat sätt.Vi startade ett utvecklingsprogram på ADB-området.Syftet är att, utifrån en uppfattning om hur skall se ut somarbetsplats , skapa en ny teknisk plattform där man dels kan hanteraförsäkringarna säkrare, dels på ett enkelt sätt kan genomföra förändringar,dels också kan genomföra rationaliseringar. Försäkringkassan skall vara enarbetsplats där man tillämpar moderna metoder och modern teknik iförsäkringstagarnas och arbetsmiljöns intresse. Att vi har samlat detta i ettprogram beror på att vi vill kunna göra mycket medvetna prioriteringar, så attvi verkligen satsar på de stora och fundamentalt viktiga projekten och inteslösar bort vår tid och våra resurser på projekt som inte är långsiktigtintressanta. De utvecklingsprojekt vi genomför skall också stämma med denlångsiktiga förändringen av den tekniska plattformen.Till detta har också sekelskiftesproblematiken kommit. Vi beräknar att dennakommer att kräva insatser från ungefär 100 årsarbetare under de två närmasteåren och kosta ungefär 260 miljoner. I går läste vi också att ett gasmoln frånsolen kanske skulle störa tekniken - fast det kanske vi slipper.Som vi ser det - och det har vi också lyft fram i vårt budgetunderlag för1998 och framåt - måste man investera för att kunna åstadkommarationaliseringar . Vi kan egentligen inte se några godamöjligheter över huvud taget att förena förvaltandet av det nuvarande, sommåste fungera , med framtagandet av den nya tekniska plattformen föratt få en bättre och modernare ADB-teknik. Vi har i budgetunderlaget, i samrådmed försäkringskassorna och , önskat ossinvesteringsmedel på drygt 2 miljarder , och vi hargoda skäl att tro att vi kommer att kunna dra in detta i rationaliseringarunder de fem åren närmast . Utan sådana investeringar trorjag att kassornas svåra situation kommer att fortsätta och att felen kommeratt bli fler.Sigge Godin (fp): Jag skall hålla mig till det som pratade om. SomBirgit sade ligger i ett glesbygdslän. Det innebär att det handlarom en befolkningsminskning, och när medel fördelas över landet blirsituationen besvärande för de här glesbygdslänen, genom att de förlorarpengar. Jag kommer själv från ett glesbygdslän och vet därför att det inte ärde sjuka och de som behöver kassans medverkan som flyttar, utan det är defriska och människorna som hittar nya, fräscha jobb på annat håll ilandet. Det är jättebra att ungdomar får bra jobb - det är mest de somflyttar.Jag skulle vilja fråga , och kanske också någonfrån hur ni ser på att man skall spara det somregeringen har kommit fram till som befolkningsutvecklingen slår såilla att man får ännu mer besparingar. Har ni funderat över hur man skallkunna lägga ut i varje fall den besparing som har att göra medbefolkningsminskningen så att det går att komma över det, så att det inte slårså drastiskt?Birgit gav också rådet: Kräv konsekvensanalyser! Det gör vi. Min fråga ärsnarast: Hur mycket kostar det kassorna , arbete och kanske pengar attdet går så fort , att besluten fattas så snabbt och skall sättas i sjönså snabbt att det inte görs några konsekvensanalyser av värde? På kassornamåste man ju också ta sig att förklara för människor att det blev litetfel. Jag tänker på änkepensionen, underhållsstödet och bostadsbidraget. Jaginbillar mig att detta kostar mycket tid och kraft. Är det någon på verket somfunderar på det här? Har ni kvantifierat det på något sätt?Birgit : Vad gäller de snabba besluten kan jag hänvisa tillbesöksstatistiken. Den visar ju på 10 000 besök i stället för 3 000. Det trorjag är resultatet av att det fattas snabba beslut utan att det ges informationsom är begriplig eller att folk har fått tid att tänka efter. Det är det mestkvantifierade svar jag har, förutom att vår utbildning /96 kostadeungefär 5 miljoner . Det här är som jag sade mycket nyhetsutbildningaroch ADB-utbildningar, och här ligger självfallet stora kostnader för kassorna.Vi begriper förstås att det skall bli ändringar. Det skall självfallet ske enanpassning av systemet, det förstår vi också.Beträffande medelssystemet är jag part i målet, så jag överlämnar den frågantill RFV. Vi har bråkat länge om detta.Karin (): Jag har fått svar på en fråga jag hade om fortbildningav personalstaben, men det finns i det sammanhanget också en liten praktiskfråga. Om man är ett par stycken på ett kontor och skall åka på fortbildningrätt ofta får man ju ett ännu tajtare program för service till människor ute ibygden. Jag är också tacksam över att det är som ni rekommenderar närni rekommenderar politiker uppe i - jag har ändå tillräckligt medsådana här samtal.Också vi träffar väldigt många människor, och ibland förvånas man över attde beslut vi har fattat här i får den utformning de får i denpraktiska tillämpningen. Det händer faktiskt att det inte blev som vi hadetänkt oss, och ibland undrar man då var felet ligger, om vi har varit oklara ivåra beslut eller om tillämpningen har utformats på ett sätt som inte var iden anda som utskottet hade tänkt. Det är möjligt att vi inte förstårvarandras språk. Detta är en av de saker jag undrar över.Man diskuterar ju nu möjligheten till litet mer gynnsamma förtida uttag avålderspensionen och möjligtvis också litet mer av förtidspensioneringar avpersoner som är och som kanske har en sjukdom som inte ärrehabiliterbar, men som man med den lagstiftning vi har har tvingatsrehabilitera. Skulle det medföra en avlastning av arbete omman fick bort en s.k. tung grupp från handläggningsärendena? Det rör sig ju omtunga rehabiliteringsärenden när det gäller personer . Jag vet intehur mycket kraft kassorna lägger ner på dessa ärenden, med dessa personerskall enligt den lagstiftning som vi har rehabiliteras. De förslag som nudiskuteras skulle då kunna medföra en viss avlastning.Jan-Åke : Alla förändringar innebär som sagt mycket avnyhetsutbildning. Folk måste då lämna kontoren för att få utbildningen, ochdet är klart att det sätter en ökad press på de små kontoren. Det ärotvetydigt att detta får den effekten.Sedan till frågan om intentionerna i riksdagsbesluten och hur besluten serut när de kommer ut till medborgarna. Det har förts endebatt som har varit litet olycklig. Vissa riksdagsledamöter har uppfattat detsom att tillämpningen inte överensstämmer med intentionerna. Då får ni funderaöver hur ni skriver utskottsbetänkanden och hur utformarriktlinjer till kassorna utifrån utskottsbetänkandena. Det finns anledning attfundera igenom detta, om man nu upplever att sådana här förändringar uppstår.Det här hänger också samman med vad det är för typ av förändringar. I och medatt det handlar om negativa förändringar tror jag att detta är av betydelse,men det skulle inte behöva vara på samma sätt om det var fråga om positivasaker.Birgit : Jag vill säga något om frågan om 60-åringarna. Du förstår vaddet betydde för oss när de möjligheterna försvann. Jag anser att det för oss iVästerbotten borde vara rimligt att få pension av arbetsmarknadsskäl, dvs. attden som har varit arbetslös, är sjuk och skall rehabiliteras kan få enmöjlighet till förtidspension. De sju stegen passar inte in på enskogsarbetare, en småbrukare eller en diversearbetare uppe i inland.Marie (): Det var intressant att få höra från verket att det ärtekniken och de gamla systemen tillsammans med mängden av politiska beslut somligger bakom situationen på kassorna . Jag har några frågor kring detta.Vi fick förut se siffror på att besöken på kassorna tenderar attöka. Det faktum att det är ganska mellan det att vi fattar beslut iriksdagen och besluten skall verkställas, kan inte det vara orsaken till attbesöken ökar i antal och att det blir väldigt många frågor? Vid de kontakterjag själv har haft med personal på kassorna har jag fått vittnesbörd om där helt enkelt inte har hunnit utbilda sig, att man på den ena kassankanske inte ger samma svar som ges på en annan kassa. Jag tror att vi på dethär sättet kanske medverkar till att ge kassornas personal en ganska orimligarbetssituation.Birgit : Ja, det är precis så. Det är just det här som personalen villvädja till er om, att de skall få rimliga arbetsförhållanden. Många människori lever väldigt bra, har det bra ställt. Jag antar attmajoriteten i det här rummet inte har det så dåligt ställt som en del andra ilandet. Men många människor är beroende av de ersättningar som kassantransfererar, de är faktiskt beroende av vartenda öre. För dem innebärförändringar oro. De blir dödsförskräckta. Skall pengarna inte räcka tillhyran nu? Vad händer med pensionen? Skall de ta 10 000 eller 2 000? Skall jagdrabbas eller bara min granne? Den här oron finns hos allmänheten, och de somväl kan artikulera allmänhetens oro är naturligtvis de som i sin professionmöter dessa människor, nämligen kassans personal.Jag ser därför kassans personals redovisning av människorna som de möterinte som något slags gnäll över hur man har det på kassorna, utan i väldigthög grad som en spegling av hur människorna i eller andra orterfaktiskt upplever situationen. Den som är frisk tiger still. Den som inte harnågra bekymmer tiger still. Men när många blir oroliga är det många somkommer.Kerstin : Också jag vill kommentera det som sagts om hastigheten.Birgit nämnde att det ännu inte har kommit allmänna råd om förändringarna närdet gäller förtidspensionen. De här snabba besluten med ettsnabbt ikraftträdande påverkar också jobbet för oss på RFV, till förfång förkassorna. De allmänna råden används mycket, det vet vi. Det ärRiksförsäkringsverkets sätt att verka för likformighet, vilket är en av våratyngsta uppgifter. Det vi säger i de allmänna råden används, och det stöderlikformigheten. I de allmänna råden skall vi gå några steg längre än vad mangör i själva lagstiftningen, genom att bl.a. studera tidigare domslut medbetydelse också för tolkningen av bestämmelserna. Detta tar tid. Det är intebara så att våra jurister skall fundera, utan vi vill också kolla medförsäkringskassor hur de läser råden och även ha samråd medhandikapporganisationer och andra berörda. Sådant samråd och sådanadiskussioner tar tid.Då kan man säga att vi skall förarbeta detta, och det gör vi också i väldigtstor utsträckning. Jag vill dock ta som exempel på svårigheter som kanuppstå. Vad gäller de ändringar som kom visste vi att de var pågång och att det skulle bli ett väldigt snabbt ikraftträdande bara någon månadefter det att fattat sitt beslut. Eftersom är en ganska svårlagstiftning att tillämpa hade vi information och utbildning för kassornainnan hade fattat sitt beslut. Vi delade också ut litet material,naturligtvis fullt med reservationer för att ärendet inte var färdigbehandlat.Sedan blev det ändringar i , och vi kan konstatera att detta inteträngde fram riktigt överallt. har det gjort det. Det har alltså sinaproblem att föregå behandlingen i riksdagen.Ragnhild Pohanka (mp): Först ett konstaterande. Ute på arbetsplatser somskolor, sjukvård och försäkringskassor, i detta land med hundratusentalsarbetslösa, som bevisligen ofta kostar lika mycket som de som arbetar församhället, har människor problem med att hinna med. Det är märkligt.Sedan vill jag tala om en sak som kanske är litet svår, nämligen den tystnadsom man talar om sprider sig på arbetsplatserna. När jag är ute påförsäkringskassor och talar litet mer officiellt får jag höra helt andra sakerän då jag har besök av personer som arbetar på kassorna. Dessa människor vågaralltså inte kritisera det som händer, eftersom man skall vara lojal mot sinarbetsgivare, även om det inte är kassorna som beslutar om nedskärningar. Detär möjligt att man är rädd för att man själv får gå nästa gång det blir ennedskärning om man har kritiserat för mycket. Jag har belägg för det här, mendet är klart att jag inte kan lägga fram dem. Jag undrar om ni som sitter ännunärmare har någon uppfattning om detta.Börje : Det stämmer att när det blir trångt om resurserna blir ocksåinflytandet och medbestämmandet mindre på arbetsplatsen. Jag vill gärna kopplaihop detta med en del frågor som har ställts tidigare.