bet · GL01UU8 · 1997-11-06 00:00:00 — 1994/95:UU5) att ettobservatörskap i VEU är förenligt med alliansfrihet och att ett sådantockså skulle ge nödvändig insyn i och tillgång till de europeiskasäkerhetspolitiska diskussioner som pågår i den utvidgade VEU-kretsen. Ocksåsom observatör i VEU verkar för att stärka den europeiska förmågan attgenomföra fredsfrämjande och fredsbevarande insatser. Vad gäller WEAG,behandlades detta samarbete av senast i det sammansatta utrikes- ochförsvarsutskottets betänkande 1996/97:UFöU1. Det sammansatta utskottetkonstaterade där sammanfattningsvis att samarbetet inom WEAG inte medför någranegativa begränsningar i svenskt utrikespolitiskt agerande, och att samarbetetär väl förenligt med militära alliansfrihet.Utskottet gör ingen annan bedömning i dessa frågor.Allt deltagande i det internationella fredsfrämjande arbetet sker påden militära alliansfrihetens grund. Det dynamiska momentet i svensksäkerhetspolitik, våra aktiva bidrag till en ny alleuropeisk säkerhetsstruktur,har vunnit respekt. Det finns ingen grund för att tala om en misstro mot svensksäkerhetspolitik. Några åtgärder syftande till att återupprätta förtroendet förSveriges säkerhetspolitik, vilket motionärerna efterlyser, är inteerforderliga. Utskottet vill betona att strävan efter en ökadeuropeisk krishanteringsförmåga tydligt kommer till uttryck i agerandetgentemot de här nämnda organisationerna. Det råder därvidlag ingamotsättningar, ingen konkurrens, mellan olika forum. Utskottet förutsättertvärtom att regeringen på ett riktigt och genomtänkt sätt utnyttjar respektiveorganisations komparativa fördelar. Ett mått av internationell arbetsfördelningförefaller utskottet både önskvärt och nödvändigt. Betydelsen härav haraccentuerats inte minst sedan det breda säkerhetsbegreppet vunnit allmänacceptans.Därmed avstyrker utskottet motion U407 (mp) yrkandena 1, 4 och 5. Med detanförda anser utskottet motionerna U8 (mp) yrkande 2 samt U10 (v) yrkande 2besvarade.Natos nya uppgifterNato utgör både ett instrument för kollektivt försvar mot yttre hot och ettinstrument för samfälld säkerhet byggd på nära politiskt och militärt samarbetemellan medlemsstaterna. Den kollektiva försvarsdimensionen har kompletteratsmed uppgiften att såväl främja stabilitet och fred i som medverkan iinternationell krishantering. Det fredsfrämjande arbetet betonas alltmer.Alliansen är f.n. en viktig del av säkerhetsstruktur. Organisationenbidrar, inte minst som instrument för närvaro och engagemang,till stabilitet och säkerhet i Europa.IFOR- och SFOR-operationerna har placerat Nato i centrum när det gäller attunder FN-mandat genomföra större fredsfrämjande militära insatser. PFF-samarbetet, säkerhetsfrämjande och krishantering synes bli allt viktigarefunktioner för Nato.Organisationen är stadd i snabb förändring. Alliansen har kommitatt bli en samlande kraft för genomförandet av större fredsfrämjande militärainsatser. Organisationen har utvecklats till att få för som helhetviktiga säkerhetsfrämjande uppgifter, dock kvarstår de ömsesidiga militärasäkerhetsgarantierna, tillsammans med det kollektiva försvaret, som kärnan isamarbetet.Utskottet har på annan plats i detta betänkande framhållit det bredasäkerhetsbegreppet som utgångspunkt för det fredsfrämjande arbetet. Ett mått avinternationell arbetsfördelning på detta område förefaller utskottet bådeönskvärt och nödvändigt. Natos delvis nya uppgifter skall bedömas mot bakgrundav dessa utskottets överväganden.Enligt utskottets uppfattning är det kontinuerliga civila Europasamarbetetöverlägset i det ständigt pågående arbetet för en alleuropeisksäkerhetsstruktur. Ett effektivt genomförande av fredsfrämjande militärainsatser är dock viktigt för en ökad europeisk krishanteringsförmåga. Där tordeNatos komparativa fördel vara tydligast.Alliansens fortsatta anpassning till de förändrade uppgifterna kompletterasav en tydligare europeisk inriktning. I denna utveckling ingår bl.a. engenomgripande reformering av Natos militära ledningsstruktur, en strävan attåterinförliva i det militära samarbetet och en breddning ochfördjupning av samarbetet inom PFF. Den överenskommelse beträffande CJTF, somslöts i var avsedd att ge Nato en mer flexibelledningsstruktur och att skapa möjligheter för VEU-ledda fredsfrämjandeinsatser med utnyttjande av Natoresurser. Natos egen utvidgningsstudie från1994 stipulerade att organisationens utvidgning skall ta hänsyn till denpolitiska och säkerhetspolitiska utvecklingen i hela , vara del av enbredare europeisk säkerhetsarkitektur grundad på verkligt samarbete i helaEuropa, tjäna syftet att bevara ett odelat och undvika nya skiljelinjersamt kompletteras av en parallell utveckling av förhållandet till Ryssland.Enligt Nato skall organisationen vara öppen för alla demokratiska stater iEuropa.Utskottet vill i detta sammanhang framhålla bildandet av Nato-Rysslandsrådetoch EAPR som ytterligare exponenter för denna Natos strävan att undvika att nyaskiljelinjer dras upp i , och överbrygga gamla. Det särskildapartnerskapet mellan och tjänar samma övergripande syfte.PFF-samarbetets säkerhetsskapande roll i förtjänar också attframhållas.Med det anförda anser utskottet motionerna Fö228 (fp) yrkande 1 (delvis) samtU11 (fp) yrkande 1 (delvis) besvarade. Utskottet avstyrker motion Fö211 (m)yrkande 2.Sveriges hittillsvarande deltagande i PFF-samarbetet:Vid Natostaternas toppmöte i inbjöd Natomedlemmarna i (North CooperationCouncil, NACC) samt andra intresserade ESK-stater att samverka inom ramen förinitiativet Partnerskap för Fred (PFF).Utgångspunkten för icke Natomedlemmars deltagande har varit att varje statsjälv definierar de områden inom vilka den är beredd att samarbeta. PFF-samarbetets totala omfattning definierades i det ramdokument som var fogat tillNatostaternas inbjudan. PFF-programmet har syftat till att:- underlätta öppenheten i nationella försvars-, planerings-, ochbudgeteringsprocesser;- säkerställa demokratisk kontroll av försvarsmakter;- upprätthålla förmågan och beredskapen att bidra till operationer under FN:sbemyndigande och/eller ansvar;- genom samverkan med Nato uppnå gemensam planering, utbildning och övning föratt förstärka förmågan att genomföra operationer på det fredsbevarandeområdet, räddningsinsatser, insatser på det humanitära området och på andraområden som parterna kan enas om;- på utveckla förmågan att samarbeta med militära enheter frånAtlantpaktens medlemsstater.Inriktningen av ett enskilt deltagarlands medverkan i PFF har definierats avlandet självt, i ett s.k. presentationsdokument. För vidkommande skerallt samarbete inom ramen för PFF på den militära alliansfrihetens grund.Samarbetet innefattar sålunda inga försvarsförpliktelser. Utgångspunkten förSveriges deltagande i PFF-samarbetet är viljan att medverka till enalleuropeisk säkerhetsordning. Förutom att stärka den svenska förmågan tillmedverkan i internationell krishantering syftar PFF-deltagande äventill att sätta in det militära säkerhetssamarbetet i i ettbrett, alleuropeiskt perspektiv med engagemang från Nato, och andrapartnerländer.Också säkerhetsfrämjande stöd till de baltiska staterna är ettuttryck för strävan att bidra till ökad säkerhet i . Detsvenska säkerhetsfrämjande samarbetet med de baltiska staterna har fått alltstörre bredd. Från den första tidens befästande av de baltiska ländernassjälvständighet på basnivå - upprättande av strukturer och organ/myndigheter -har stödet inriktats på att konsolidera och utveckla igångsatta projekt ochverksamheter. De största insatserna har gällt stödet till de tre ländernaskust- och gränsbevakning, till räddningstjänst samt till skapandet av denbaltiska fredsbevarande bataljonen, BALTBAT. I detta projekt har Sverigetillsammans med främst övriga nordiska länder och bistått debaltiska länderna med att upprätta och utbilda moderna militära enheter. Dettager , och möjlighet att på gängse villkor delta ifredsfrämjande operationer och därmed på ett konkret, men även symboliskt ochpolitiskt betydelsefullt, sätt medverka i det europeiska samarbetet ochsärskilt i den framväxande alleuropeiska säkerhetsordningen. stöderupprättandet av BALTBAT:s motsvarighet på den sidan, BALTRON.Vad motionärerna anför i motion Fö211 (m) yrkande 3 leder tanken till ettsamarbete innefattande även försvarsgarantier. Utskottet vill därför i dettasammanhang understryka att , i enlighet med den militäraalliansfriheten, inte åtar sig försvarsförpliktelser beträffande andra länder.Utskottet avstyrker motion Fö211 (m) yrkande 3.Efter samråd mellan respektive partnerland och Nato har slutits en bilateralöverenskommelse om ett individuellt partnerskapsprogram för respektive land. Avdetta partnerskapsprogram har framgått vad landet utfäst sig att deltaga i, ochvilka resurser man ställt till förfogande.Inför deltagande i PFF (tidigare benämnt PFP) konstateradeutrikesutskottet i sitt betänkande 1993/94:UU18 bl.a.:Den stora betydelsen av förslaget ligger i att det nu mellan stateröppnar sig möjligheter för gemensamma insatser till gagn för en alleuropeisksamarbetsordning men också för nya konkreta insatser på det fredsbevarandeområdet. - - -Utskottet menar att PFP har förutsättningar för att tillförasamarbetssträvandena i något nytt och väsentligt genom sin pragmatiskaoch konkreta inriktning. PFP är inte en allians med förpliktigande inslag, utandet är en säkerhets- och förtroendeskapande process. PFP är således, enligtutskottets uppfattning, väl förenlig med militära alliansfrihet. - - -Denna utskottets bedömning av PFF-samarbetets allmänna karaktär gälleralltjämt.Frågan huruvida partnerskapsprogrammet, IPP, bör föreläggas , hartidigare varit föremål för prövning.Försvarsutskottet anförde vid riksdagsbehandlingen bl.a. (yttrande1993/94:FöU7y):Partnerskapsprogrammet gäller , och ingen automatik finnsför att åtaganden skall kunna utsträckas utan ömsesidig överenskommelse. mening föreligger således tillräckliga garantier för en svenskhandlingsfrihet.Det sammansatta utrikes- och försvarsutskottet instämde i försvarsutskottetsbedömning i betänkande 1996/97:UFöU1, och fann, föranlett av motionsyrkanden avdenna innebörd, att partnerskapsprogrammet IPP inte är av en sådan karaktär attdet behöver föreläggas riksdagen.Denna utskottets uppfattning gäller alltjämt. Utskottet vill dock understrykavikten av den samsyn som rått rörande utformningen av Sverigesdeltagande i PFF. Utskottet skulle sätta stort värde på ett ökat samråd mellanregering och riksdag i dessa frågor, i lämpliga former. När nu samarbetetutvecklas inom ramen för EAPR blir det än viktigare med en kontinuerlig sådandialog.Med det anförda anser utskottet motionerna U8 (mp) yrkande 6 och U407 (mp)yrkande 3 besvarade.Regeringen har med den nu föreliggande skrivelsen till utförligtredovisat det svenska deltagandet i det fördjupade PFF-samarbetet och EAPR.Utskottet vill också framhålla att utrikesministern redan i ett anförande avden lämnade information till kammaren om den allmänna innebörden avEAPR-samarbetet. Regeringen har också samrått med om det svenskadeltagandet i PFF-samarbetet. Utskottet förutsätter att regeringen liksomhittills varit fallet återkommer till i händelse av väsentligaförändringar i PFF- och EAPR-samarbetet, men ser inte skäl att nu förorda enårlig redogörelse för det löpande arbetet. I enlighet med vad ovan anförtsskulle utskottet dock uppskatta om nya former för samråd kunde skapas.Med det anförda anser utskottet motion U9 (kd) yrkande 3 besvarad.Det fördjupade PFF-samarbetetAv regeringens skrivelse framgår att en högnivågrupp under det senaste åretutarbetat olika förslag syftande till en fördjupning av det praktiska PFF-samarbetet. Dessa förslag har sedermera av Natos utrikesministrar antagits somen rekommendation för det fortsatta arbetet, och på några punkter redan avsattresultat i form av konkreta erbjudanden till partnerländerna.De inledda reformerna har bäring, dels på PFF:s övningsprogram, som avsesutvidgas till att omfatta alla typer av krishanteringsoperationer utanför dekollektiva försvarsförpliktelserna, dels på partnerländernas insyn i ochinflytande över framtida Natoledda krishanteringsoperationer till vilka debidrar med trupp. Som ett led i det fördjupade PFF-samarbetet kommer ocksåplanerings- och översynsprocessen att utvecklas. Detta är delvis en följd avdet utvidgade övningsprogrammet, som kommer att avse styrkor och resurseravsedda för hela det fredsfrämjande området, med utgångspunkt både i kapitel VIoch VII i FN-stadgan.Utskottet kommenterar inledningsvis det utvidgade övningsprogrammet ochplanerings- och översynsprocessen, för att därefter behandla formerna förpartnerländernas inflytande i beslutsprocessen.PFF:s breddade övningsinnehållPFF:s övningsprogram har omfattat tre områden: fredsbevarande,räddningstjänst och humanitära insatser. Övningsprogrammet kommer attbreddas till att omfatta alla typer av uppgifter som inte berörterritorialförsvar och säkerhetsgarantier. Regeringen betonar i skrivelsen atttyngdpunkten framgent kommer att ligga på fredsfrämjande verksamhet.Försvarsutskottet, som har beretts möjlighet att yttra sig över regeringensskrivelse och dithörande motioner, anför i denna fråga i yttrande1997/98:FöU3y:Utskottet delar regeringens bedömning att även fortsättningsvis bördelta i PFF-övningar med enheter från samtliga försvarsgrenar för att stärkaförmågan att kunna genomföra internationella fredsfrämjande insatser på ettsäkert och effektivt sätt. PFF-övningar i med en breddeltagarkrets fyller en viktig förtroendeskapande funktion. Vi bör i förstahand sträva efter att förbättra samverkansförmågan för sådana typer av enhetersom kan förväntas efterfrågas för internationella fredsfrämjande insatser ochdär svenska resurser enligt vår bedömning är särskilt väl lämpade.Utskottet ansluter sig till vad försvarsutskottet anfört, och konstaterar attstöd åt internationell fredsfrämjande och humanitär verksamhet är en avtotalförsvarsmyndigheternas huvuduppgifter. Dessa internationella uppgifterställer höga krav på vår förmåga att samarbeta med andra länder och kräveranpassning till internationell standard vad gäller såväl materiel som metoder.Sveriges deltagande i FN-insatser och inte minst i IFOR och SFOR harunderstrukit PFF-samarbetets stora betydelse vad gäller förberedelser för dessainsatser. Samarbetet bidrar till att öka vår samverkansförmåga, och i dettaavseende har de gemensamma PFF-övningarna varit särskilt värdefulla.Det sammansatta utrikes- och försvarsutskottet konstaterade i betänkande1996/97:UFöU1 (i arbetet med det nu gällande försvarsbeslutet) att Sverigeaktivt bör verka för att, tillsammans med andra PFF-länder, vidareutveckla ochfördjupa PFF-samarbetet inklusive interoperabiliteten vid internationellafredsfrämjande insatser.Utskottet delar det sammansatta utskottets principiella inställning till detpraktiska PFF-samarbetet.Vad gäller den nu aktuella breddningen av övningarna, till att omfatta ävenfredsskapande verksamhet enligt kapitel VII, vill utskottet erinraom sitt tidigare ställningstagande i betänkande 1996/97:UU5, som behandladeSveriges fortsatta deltagande i de internationella insatserna i det fornaJugoslavien. Både IFOR- och SFOR-insatserna grundade sig på en resolutionantagen av med stöd av kapitel VII i . I korthetinnebär detta att de internationella styrkorna, i syfte att genomföra sittmandat, haft befogenhet att vid behov tillgripa militära tvångsmedel ocksåutöver strikt självförsvar. Breddningen av övningsinnehållet skall ses i ljusetav dessa svenska truppinsatser.Regeringen gör i skrivelsen bedömningen att deltagande i PFF:s breddadeövningsprogram stärker förmåga att medverka med militära och civilaresurser i fredsfrämjande och humanitär verksamhet på ett säkert och effektivtsätt. Genom att PFF:s övningsprogram breddas till att omfatta alla typer avfredsfrämjande uppgifter ges övningarna mer realistiska förutsättningar ochutbytet av dessa kan öka, heter det i skrivelsen.Utskottet delar detta synsätt, och vill i detta sammanhang särskilt framhållasäkerhetsaspekterna. Utskottet finner det angeläget att fredsfrämjande insatserkan förberedas på ett sådant sätt att svenska styrkor redan inom ramen för PFF-samarbetets övningsverksamhet kan erhålla konkreta kunskaper om de uppgiftersom kan bli aktuella i anledning av deltagande i en internationell insats. Ettdeltagande i operationer med grund i kapitel VII bör enligtutskottets uppfattning rimligen föregås av en utbildning utifrån dennaförutsättning. Övningsinnehållet i det fördjupade PFF-samarbetet avspeglar denökade komplexiteten i krishanteringsoperationer. Utskottet ställer sig därförbakom regeringens ambitioner på detta område.Utskottet avstyrker motion U8 (mp) yrkande 1 och motion U407 (mp) yrkande 2.Planerings- och översynsprocessenSveriges deltagande i de internationella insatserna i det harunderstrukit värdet av planerings- och översynsprocessen som ett instrument förfortsatt utveckling av vår samverkansförmåga beträffande fredsbevarande ochhumanitära insatser. Som ett led i det fördjupade PFF-samarbetet kommer nudenna process att utvecklas och fördjupas. Liksom fallet är medövningsprogrammet, kommer planerings- och översynsprocessen (PARP) framgent attomfatta även resurser avsedda för insatser med utgångspunkt också i FN:stadganskapitel VII.Målen för samverkan avses utvecklas till att även beröra sammansättning ochkapacitet hos olika förband, s.k. partnerskapsmål. Ambitionen är att ökasäkerheten i planeringen, genom att på förhand utröna tillgängligheten ochberedskapen hos olika länders resurser. Den politiska styrningen av planerings-och översynsprocessen skall stärkas genom att de deltagande partnerländernatillsammans med Nato utarbetar och kommer överens om vilka riktlinjer som skallligga till grund för kommande arbetsperiod. Partnerskapsmålen kommer inte attinnebära några bindande åtaganden för partnerländerna. Beslut om att ställastyrkor till förfogande kommer även framgent att fattas från fall till fall.Beträffande planerings- och översynsprocessen, gör försvarsutskottet i yttrande1997/98:FöU3 följande bedömning:Utskottet påminner om att frågan om det svenska totalförsvarets förmåga attsamverka med andra länder mot bakgrund av den nya internationella verksamhetenbehandlades försvarsbeslut. Det är ett svenskt intresse attytterligare utveckla interoperabiliteten (samverkansförmågan) införinternationella fredsfrämjande och humanitära insatser, inte minst för attuppgiften att kunna genomföra sådana har blivit en av huvuduppgifterna förtotalförsvaret. medverkan blir effektivare och därmed mer trovärdig.Skyddet för svensk trupp bör rimligtvis öka.En förbättrad samverkansförmåga kräver anpassning till internationell standardsåväl inom det materiella området som när det gäller metoder och arbetssätt.Utskottet delar detta synsätt. De internationella uppgifterna ställer höga kravpå vår förmåga att samarbeta med andra länder och kräver anpassning tillinternationell standard vad gäller såväl materiel som metoder. Sverigesdeltagande i FN-insatser och inte minst IFOR och SFOR har understrukit PFF-samarbetets stora betydelse och värde härvidlag. De gemensamma PFF-övningarnahar varit särskilt värdefulla i detta samanhang.Utskottet delar regeringens bedömning att samtliga försvarsgrenar bör ha eninternationell grundförmåga. Vissa enheter bör även ha en förhöjd grundförmåga.Den förhöjda förmågan skall i första hand eftersträvas för sådana förband somkan förväntas efterfrågas i internationella fredsfrämjande och humanitärainsatser och där svenska resurser är särskilt lämpade.Regeringens strävan är att samtliga svenska officerare skall ha sådanakunskaper och färdigheter i internationella metoder och arbetssätt att de medviss kompletterande utbildning vid behov skall kunna samarbeta med personalfrån Natos medlemsländer och partnerländer. Särskild hänsyn skall tas tillSveriges förmåga att samverka med de nordiska länderna i fredsfrämjandeinsatser.Regeringen anser det också angeläget att stödja arbetet inom FN syftande tillatt förbättra den internationella samverkansförmågan vid civila insatser.Regeringen betonar den för grundläggande möjligheten att självt kunnaavgöra på vilka områden och i vilken utsträckning vi vill samarbeta och bedömersammanfattningsvis att det finns ett svenskt intresse av fortsatt deltagande iplanerings- och översynsprocessen inom PFF. Regeringen avser därför att idialog med Nato fastställa samverkansmål för en andra period, som kommer attlöpa t.o.m. år 1999.Utskottet ställer sig bakom vad regeringen i skrivelsen anfört om vikten avfortsatt deltagande i planerings- och översynsprocessen inom PFF. Nato kanockså framgent antas få i uppdrag av FN eller att leda störrefredsfrämjande och fredsbevarande insatser i . Enligt utskottets meningär det därför väsentligt att strävar efter att förbättra förmågan attsamverka med andra länder i sådana insatser.Med det anförda anser utskottet motion U11 (fp) yrkande 3 besvarad.Partnerländernas insyn och deltagande i beslutsprocessenI syfte att öka partnerländernas insyn och deltagande i beslutsfattande iframtida Natoledda krishanteringsoperationer planeras en rad reformer inomramen för det fördjupade PFF-samarbetet. Bland dessa reformförslag kan märkas:- Ett erbjudande från Nato till partnerländerna att upprätta en delegation vidNato under ledning av en ambassadör,- möjligheter till utökat deltagande i Natos civila och militära kommittéer ifrågor som rör PFF och krishantering,- en inbjudan att placera förbindelseofficerare vid Natohögkvarteret och olikaNatostaber för att hantera PFF-frågorsamt tillskapande av särskilda PFF-enheter med deltagande av officerare frånpartnerländerna.Vid i beslutades att inbjudapartnerländerna att utse ambassadör och upprätta delegation vid organisationen.Samrådet om den praktiska utformningen av PFF sker genom diplomatiska kontaktermed Natohögkvarteret i och vid Natos militära högkvarter i bedömer att de diplomatiska kontakterna kan förväntas öka, ianledning av bildandet av EAPR och fördjupningen av PFF-samarbetet. För attkontinuerligt kunna delta i denna process har regeringen utnämnt Sverigesambassadör i att även vara ombud vid Nato. Regeringen avserockså att stärka den militära representationen vid ambassaden i genomatt inom ramen för EAPR-samarbetet utse en svensk militär representant attdelta i möten mellan och partnerländerna i frågor som rörPFF och krishantering. Den totalförsvarsrådgivare som tillsatts vidambassaden utgör också en betydelsefull resurs för svenskt deltagande i detfördjupade behandlar i sitt yttrande 1997/98:FöU3y även denna fråga:Utskottet delar regeringens bedömning om behovet av att stärka vårrepresentation i eftersom både de diplomatiska och militära kontakternakommer att intensifieras i takt med att bereds tillfälle att medverka iett antal kommittéer. Svenska officerares samverkan i Natos staber och olikakommittéer kommer enligt utskottets mening att tillföra Försvarsmaktenkunskaper om Natos arbetsmetoder. Detta bör vara av stort värde för ,inte minst för att förbereda samverkan med andra nationer i internationellainsatser. - - -En effektiv och kraftfull utrikesrepresentation bör vara det primära - inte denorganisatoriska formen. Utskottet har sålunda inget att invända mot regeringensåtgärder. Något särskilt uttalande från sida om hur representationennärmare bör utformas bör inte göras . Erfarenheterna får utvisa omytterligare personalresurser behövs.Utskottet delar denna försvarsutskottets bedömning. Enligt utskottetsuppfattning är intresse av en effektiv och välfungerade representationi , för att följa och delta i PFF-samarbetet, uteslutande funktionellt.Utskottet delar regeringens bedömning rörande värdet av väl fungerandediplomatiska och militära kanaler för detta syfte. Det av regeringen beslutadearrangemanget förefaller ändamålsenligt och ger inte utskottet anledning att nuförorda ytterligare åtgärder vad gäller den diplomatiska och militärarepresentationen vid ambassaden i .