bet · GK01FiU18 · 1997-03-04 00:00:00 — I detta betänkande behandlas tio motioner från allmänna motionstiden avseendevissa bank- och försäkringsfrågor.Några motioner innehåller krav på förändringar i banklagstiftningen avseendebl.a. En motion behandlar konkurrensen inom banksektorn ochi en annan motion förespråkas bl.a. att en kommitté bör inrättas för attanalysera penning- och valutamarknaden. Flera motioner innehåller kritik motfackliga organisationers kollektiva hemförsäkringar för sina medlemmar. I enmotion framförs synpunkter på hur försäkringsmäklares ansvarsförsäkring börvara utformad.Utskottet avstyrker samtliga motioner.Till betänkandet har fogats sju reservationer och ett särskilt yttrande. Motionsyrkanden angående bankfrågor1996/97:Fi213 av m.fl. (mp) vari yrkas15. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om möjligheter att reglera den internationella finansmarknaden,16. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en parlamentarisk utredning om den internationella finansmarknadenspåverkan på svensk ekonomi, möjliga styrmedel m.m.,1996/97:Fi710 av m.fl. (s) vari yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av att stärkabanklagstiftningen.1996/97:Fi915 av () vari yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en vitbok om bank-och finanskrisens orsaker, konsekvenser och återvinning av lämnat bankstöd.1996/97:L206 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att större krav skall ställas på bankerna vid kreditgivning.1996/97:N270 av m.fl. (mp) vari yrkas10. att som sin mening ger regeringen til känna vad i motionenanförts om att förbättra bankkonkurrensen och öka bankservicen tillsmåföretagare.Motionsyrkanden angående försäkringsfrågor1996/97:Fi701 av () vari yrkas1. att hos regeringen begär förslag till lagändring i syfte attsäkerställa en sund konkurrens mellan olika försäkringsbolag vid tecknandet avkollektiva försäkringar,2. att hos regeringen begär förslag som innebär att kollektivsakförsäkring skall baseras på individuell anslutning.1996/97:Fi702 av och () vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kollektivahemförsäkringar.1996/97:Fi703 av och () vari yrkas attriksdagen beslutar att lagen (1927:77) om försäkringsavtal kompletteras ienlighet med vad som anförts i motionen.1996/97:Fi704 av () vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av ändringar ibestämmelserna rörande försäkringsmäklarverksamhet.1996/97:Fi707 av och () vari yrkas1. att beslutar att kollektiv sakförsäkring endast får tecknas medden individuelle försäkringstagarens aktiva samtycke i enlighet med vad somanförts i motionen,2. att beslutar att det inte skall vara tillåtet att direkt ellerindirekt ta ut avgifter eller kostnader för kollektiva sakförsäkringar frånpersoner som inte aktivt anslutit sig till försäkringen i enlighet med vad somanförts i motionen,3. att beslutar att kollektiv sakförsäkring skall upphandlas i frikonkurrens på lika villkor i enlighet med vad som anförts i motionen,4. att beslutar att avtal om kollektiv sakförsäkring inte får gällaför än , varefter ny upphandling skall ske i enlighet med vadsom anförts i motionen,5. att hos regeringen begär lagförslag om utvidgning av konkurrens-och marknadslagstiftningen i syfte att säkerställa att avtal om kollektivasakförsäkringar inte kan undandras konsumentskyddet och skyddet mot oskäligkonkurrens i enlighet med vad som anförts i motionen. BankfrågorUtredning om bankkrisens konsekvenserI motionerna Fi710 av m.fl. (s) och L206 av ()yrkande 1 ställs krav på vissa förändringar i banklagstiftningen. MotionärernaFi710 (s) anser att banklagstiftningen måste stärkas i flera avseenden. Deföreslår bl.a. att styrelseledamöters och den verkställande direktörensskadeståndsansvar skall utvidgas, att preskriptionstiden för talan motstyrelseledamöter respektive verkställande direktör skall förlängas, attbankernas ansvar gentemot kunderna måste stärkas samt att straffbestämmelser omvårdslös kreditgivning efter dansk förebild bör införas. I motion L206 (kd)förespråkas att större krav skall ställas på bankerna vid kreditgivning. Även idenna motion behandlas den danska bestämmelsen som kriminaliserar oförsvarligkreditgivning och riskhantering. Motionären understryker att Banklagskommitténbör beakta den danska lagstiftningen och de problem som uppkommit vidtillämpning av lagen då det är angeläget att en kommande svensk lag på områdetkan tillämpas i praktiken.I motion Fi915 av () anförs att det direkta ansvaret förbankkrisen i stor utsträckning faller på bankernas styrelser och ledningar. Föratt förankra den krispolitik som är nödvändig måste regering och riksdagförklara för svenska folket på vilket sätt de i bankerna insatta skattemedlenkommer att återvinnas. Regeringen bör i en s.k. vitbok på ett enkelt ochlättfattligt sätt förklara bankkrisens bakgrund samt klargöra hur ansvaretkommer att utkrävas från berörda institut.Utskottets bedömningRegeringen beslutade att tillsätta en kommitté, ,som skall utreda behovet av ändringar i det regelverk som styr framför alltbankers och andra kreditinstituts verksamhet. Av direktiven (dir. 1995:86)framgår att kommittén skall överväga behovet av ändrade regler förbeslutsdelegation och beslutsfattande inom instituten, innefattande arbetet inostyrelse och ledning. Vidare skall kommittén enligt direktiven göra en översynav de särskilda regler som finns om styrning och ansvarsfördelning inom banker.I samband härmed bör övervägas om det är motiverat att ha andra regler i dessaavseenden för - som är fallet - bankaktiebolag och försäkringsbolag än förallmänna aktiebolag. Av direktiven framgår vidare att banklagskommittén ocksåskall analysera det nuvarande straffrättsliga systemets sätt att verka påområdet och överväga reformer. En åtgärd som enligt direktiven därvid ärnaturlig att överväga är, inte minst med tanke på den centrala roll förbetalningssystemet som främst bankerna har, en kriminalisering även av vårdslösförfaranden vid kreditgivning och i samband med beslut om riskhantering,särskilt i sådana fall där vårdslösheten kan leda till så omfattande förlusteratt ett instituts solvens hotas. Kommittén skall redovisa sitt utredningsuppdraföre utgången av 1997.Bankkrisen visade på att regelverket och tillsynen inte fungerat på etttillfredsställande sätt. Som framgått ovan är detta föremål för utredning inomBanklagskommittén. Med hänvisning till den pågående beredningen av de häraktuella frågorna och i avvaktan på regeringens ställningstagande anserutskottet inte att det finns anledning att föreslå något tillkännagivande ianledning av motionerna Fi710 (s) och L206 (kd) yrkande 1. Motionerna avstyrks.Beskrivningar av den finansiella krisens bakgrund och orsaker samtansvarsförhållanden har lämnats i flera olika sammanhang. Den förutvaranderegeringen har i propositioner och i särskilda skrivelser till riksdagenredogjort för kreditmarknadens utveckling, för hur olika banker påverkats avkrisen och för de åtgärder som vidtagits för att stärka det finansiellasystemet, (prop. 1992/93:135, skr. 1992/93:251, skr. 1993/94:61, skr.1993/94:238). Statliga utredare samt fristående forskare och skribenter harockså publicerat rapporter om finanskrisen (t.ex. Finansbolagskrisen Ds 1991:47Avveckling av bankstödet Ds 1995:67, verksamhetsberättelser frånBankstödsnämnden, slutrapport från /,ett antal rapporter från , utredning omNordbanksstyrelsens ansvar, utredning om Nordbankenskreditgivning samt tre utredningar om kreditgivning).Finansdepartementet har gett ut . Avdenna framgår att regeringens politik är inriktad på att bankkonkurrensen skallstärkas, att skattebetalarna skall få tillbaka så mycket som möjligt av destödpengar som betalades ut under bankkrisen samt att lagstiftningen omrevisorernas och bankstyrelsernas ansvar skall preciseras och skärpas och atttillsynen skall förbättras. Vidare skall mot bakgrund avtidigare utredningar utreda behovet av ändringar i det regelverk som styrframför allt bankers och andra kreditinstituts verksamhet, men även andrainstitut på det finansiella området, t.ex. värdepappersbolag ochförsäkringsbolag.Den finansiella krisen har som ovan redogjorts för utretts och behandlats i enmängd olika publikationer och den har även belysts utifrån de utgångspunkter somotionären efterlyser. har på förslag av näringsutskottet avstyrkt enmotion med likartat innehåll som Fi915 (s), bet. 1994/95:NU17, rskr. 250.Finansutskottet finner inte anledning att föreslå någon ändring av riksdagenstidigare ställningstagande. Motion Fi915 (s) avstyrks.Konkurrensen inom banksektornI motion N270 av m.fl. (mp) yrkande 10 anförs att bankkrisenledde till att de mindre företagen hade svårt att få normala krediter till sinlöpande verksamhet. Staten måste se till att bankerna sköter sina uppgiftereller starta en egen småföretagarbank. Vidare anförs att ärpositivt till åtgärder som kan leda till en ökad bankkonkurrens och därmedbättre villkor för bankernas kunder - framför allt bankernas småföretagskunder.Det är också viktigt att följer upp utvecklingen av ettvidgat ägande av banker. Regeringen bör redovisa erfarenheterna av banksektornsägarexpansion till inom förslagsvis två år.Utskottets bedömningRiksdagen antog ett antal förslag som syftar till ökad konkurrens påbankmarknaden (prop. 1995/96:74, bet. NU9, rskr. 112 och 113). om vidgade möjligheter för icke-finansiella företag att äga banker. I sitbetänkande föreslog näringsutskottet med anledning av en liknande motion frånMiljöpartiet att skulle ålägga regeringen att lämna enredovisning till om erfarenheterna av re- geländringen. Riksdagenbeslutade i enlighet med näringsutskottets förslag. beslutade ocksånyligen om åtgärder för att förbättra de små och medelstora företagens tillgångtill riskkapital (prop. 1996/97:214, bet. NU3, rskr. 9).Av vad som ovan anförts framgår att ett antal åtgärder har vidtagits för attförbättra bankkonkurrensen och för att förbättra de små och medelstoraföretagens tillgång till riskkapital. har redan gett regeringen iuppdrag att följa utvecklingen av ett vidgat ägande av banker och att senastefter lämna en redovisning till om erfarenheterna avregeländringen. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motion N270 (mp) yrkande10.Kommitté för att analysera penning- och valutamarknadenI motion Fi213 av m.fl. (mp) yrkandena 15 och 16 anförs attspelregler som dämpar de allra värsta spekulativa svängningarna på deninternationella penning- och valutamarknaden bör införas. En tänkbar möjlighetär en avgift på större transaktioner, pengar som lämpligen kan gå som stöd tillutvecklingsländerna. Andra viktiga åtgärder är att förbättra insynen i deaktuella transaktionerna. Motionärerna anser att utformningen av spelregler ären komplicerad fråga som måste få sina svar i ett internationellt sammanhang.Sverige måste vara pådrivande i ett sådant arbete. Som ett första steg i ettsådant arbete bör regeringen tillkalla en parlamentarisk kommitté med uppgiftatt ta fram förslag till hur penning- och valutamarknaden kan genomlysas och gebättre informella eller formella spelregler. En sådan kommitté bör också iövrigt undersöka penning- och valutamarknadens nuvarande funktionssätt ocheffekter på samhällsekonomin.Utskottets bedömningFinansutskottet har vid ett flertal tillfällen behandlat motionsförslag medinnebörden att avgifter eller regler skall kunna styra och begränsainternationella valutatransaktioner (senast i bet. 1995/96:FiU10). hapå utskottets förslag avslagit dessa yrkanden med hänvisning till de svårighetesom finns att nå internationella överenskommelser som blir effektiva.Man kan emellertid inte bortse från att de stora kapitalflödena på definansiella marknaderna medför vissa risker för banker och andra finansiellainstitut på grund av fluktuationer i räntor, valutakurser m.m. Motionärernaskrav på att förhållandena på finansmarknaderna görs tydliga och synliga uppfyllbäst genom att det finns en nationell tillsynsmyndighet med goda resurser,internationella kontakter och samarbete. Tillsynen skall verka för, följa uppoch kontrollera att instituten följer lagar, regler och förordningar. Krav skalställas på att aktörerna utformar regler som skyddar kunder och andraintressenter för oskäliga risker. Det är också viktigt att tillsynsmyndighetenanalyserar och utvärderar utvecklingen på marknaderna. Ett internationelltutvecklingsarbete för genomlysning av sådana risker äger rum i ,ett internationellt samarbetsorgan för banktillsynsfrågor, och i IOSCO, som ärett samarbetsorgan för tillsynsmyndigheterna för värdepappersbolag världen överDe har gemensamt utatbetat ett ramverk för vilken information somtillsynsmyndigheter bör inhämta från banker och värdepappersbolag som är storaaktörer på derivatmarknaderna. Denna information skall tjäna som underlag föratt bedöma riskerna i derivathandeln och värdera institutens riskkontrollsystemMed det anförda avstyrker utskottet motionen Fi213 (mp) yrkandena 15 och 16.FörsäkringsfrågorKollektiva sakförsäkringarMotionsmotiveringSamtliga motionärer framför kritik mot det sätt på vilket kollektivagruppsakförsäkringar är utformade.I motion Fi701 av () förespråkas att varje individ självmåste få välja vilket försäkringsbolag han eller hon vill anlita. Individensvalfrihet är dessutom grunden för all sund konkurrens. För kollektivasakförsäkringar av typen hemförsäkringar som tecknas av fackliga eller andrastora organisationer i en omfattning som kan påverka försäkringsbranschens sundutvecklig bör det vara ett oavvisligt krav att den avtalsslutande organisationehar inhämtat anbud från flera konkurrerande försäkringsbolag. Det räcker inteheller med en eventuell reservationsrätt för den enskilde medlemmen vad gälleranslutningen till en kollektiv hemförsäkring. En sådan försäkring bör baseras pen individuell anslutning.I motion Fi702 av och () anförs att samtligafackförbund som tecknat kollektiva hemförsäkringar harvalt att teckna sina försäkringar hos . Detta har skett utananbudsförfarande. Andra bolag har inte givits tillfälle att vara med ochkonkurrera vare sig med pris eller med försäkringens innehåll. Motionärernaanför vidare att det är anmärkningsvärt att fackförbunden tecknar kollektivahemförsäkringar för sina medlemmar utan att de tillfrågas. Detta måste ansesvara ett grovt intrång i den enskildes privata sfär. Varje människa skallnaturligtvis själv avgöra var han eller hon vill teckna sina försäkringar.Slutligen påpekar motionärerna att många nu drabbas av betydligt fördyradeförsäkringspremier. De som har hemförsäkringar i andra bolag får antingen betaldubbelt, säga upp sina tidigare hemförsäkringar eller gå ur facket för att undgkostnadsökningar. De kollektiva hemförsäkringarna ger också orimliga effektereftersom de leder till minskad konkurrens, vilket är till men för helabranschen. Mot bakgrund av det anförda föreslår motionärerna att förbud motkollektiva hemförsäkringar bör införas.Ett förslag att föra in en ny bestämmelse i försäkringsavtalslagen (FAL) someliminerar möjligheten att teckna obligatorisk hemförsäkring förs fram i motionFi703 av och (). Motionärerna anser attstarka skäl talar för en sådan lösning. Konsumenträtten är mycket tydlig vadavser privatpersoners rätt att tacka nej till ett erbjudande om köp av en varaeller tjänst. Negativ avtalsbindning är förbjuden närdet gäller individuella avtal. Det är orimligt att denna rättsordning skullekunna förbigås genom att ett vilja tecknar bindandobligatorisk hemförsäkring.I motion Fi707 av och () anförs att kollektivhemförsäkring endast bör få tecknas med den individuelle försäkringstagarensaktiva samtycke. Vidare anförs att den form för de kollektiva hemförsäkringarnasom LO och valt inte kan uppfattas som någonting annat än ett uppenbartkringgående av reservationsrätten. Avsikten måste ha varit att en premie inteskulle kunna påtvingas någon. Enbart detta borde föranleda attingripa. Den enskildes situation är betänklig också av det skälet att detföreligger en betydande risk för att ett hushåll dubbelförsäkras eller till ochmed trippelförsäkras. Motionärerna anför vidare att när kollektiva försäkringarfår den omfattning som det här är fråga om - det handlar om 1,5-2 miljonermedlemmar enbart i LO - har upphandlingsförfarandet stor betydelse förkonkurrenssituationen för hela försäkringsmarknaden. Det är därför oroande attnågon upphandling över huvud taget inte brukar tillämpas inför denna typ avavtal. Avtal om kollektiv sakförsäkring bör inte få gälla än treår, varefter ny upphandling måste ske. I motionen påpekas vidare att medborgaresom konsument kan vända sig till NO eller KO för att få en juridisk prövning avförhållanden som han eller hon finner oriktiga eller orättfärdiga. Samma rättföreligger inte för medborgaren som fackföreningsmedlem. Det krävs därförlagstiftning som utvidgar konkurrens- och marknadslagstiftningen i syfte attsäkerställa att avtal om kollektiva sakförsäkringar inte undandraskonsumentskyddet och skyddet mot oskälig konkurrens.BakgrundSystemet med kollektiv gruppförsäkring innebär att avtal sluts om en mer ellermindre standardiserad försäkring att gälla för en avgränsad grupp avförsäkringstagare, t.ex. för medlemmar i en fackförening ellerbostadsrättsförening.Man skiljer mellan två olika typer av gruppförsäkringar, nämligen oäkta ochäkta gruppförsäkringar. Med oäkta gruppförsäkring avses en försäkring somkännetecknas av att ett ramavtal träffas med försäkringsbolaget, men där degruppmedlemmar som vill utnyttja den i ramavtalet avsedda försäkringen självatecknar försäkringsavtal med försäkringsbolaget. Vid äkta gruppförsäkringdäremot grundas medlemmarnas försäkringsskydd genom att ett försäkringsavtaltecknas för hela gruppen i ett försäkringsbolag. Något direkt avtalsmässigtförhållande mellan de enskilda medlemmarna och försäkringsbolaget finns sålundainte här. Premiekostnaden kan finansieras via avgiftsuttag från medlemmarna,avkastning från fonder eller på annat sätt. Vid äkta gruppförsäkringar finns tvolika anslutningsformer, dels automatisk anslutning med reservationsrätt sominnebär att varje medlem i gruppen omfattas av ett för denna gemensamtförsäkringsavtal ifall han inte förklarar att han vill stå utanför försäkringendels obligatorisk anslutning som innebär att en gruppmedlem inte har rätt attställa sig utanför försäkringen.Kollektiva gruppsakförsäkringar i olika fackförbunds regi började införas1982. De första två försäkringarna av denna typ innebar obligatorisk anslutningför medlemmarna i respektive fackförbund.Försäkringsverksamhetskommittén avgav betänkandet Gruppförsäkring, SOU1985:34. Kommittén föreslog att äkta gruppsakförsäkringar skulle få förekommaäven men att de måste vara förenade med rätt för den enskilde attstå utanför försäkringen. Enligt kommittén skulle det vara tillräckligt attavtalen innehöll en klausul om reservationsrätt. Kommittén utgick från att densom reserverade sig inte heller skulle belastas av kostnader förgruppförsäkringen, så att han inte skulle behöva betala någon försäkringsavgifteller att han, om försäkringskostnaderna betalades av den ordinarie avgiften,skulle få en motsvarande nedsättning av denna. Detta torde dock av praktiskaskäl inte bli aktuellt i den mån försäkringskostnaderna bestreds medianspråktagande av befintliga fonder. Enligt kommittén kunde det också finnasandra situationer då det av olika skäl var svårt att genomföra enavgiftsnedsättning. Kommittén ansåg att det ytterst fick ankomma påorganisationen att närmare utforma regler i fråga om avgiftsnedsättning.Kommittén underströk dock vikten av att försäkringsbolag som meddelargruppsakförsäkring med automatisk anslutning medverkar till att medlemmarnaerhåller en fullt tillfredsställande information om försäkringsvillkoren, deekonomiska konsekvenserna samt reservationsrätten.Regeringen uttalade att den delade utredningens uppfattning attdet inte fanns något generellt hinder mot gruppsakförsäkring medreservationsrätt. Regeringen utgick därvid från att framtida försäkringar avsådant slag skulle komma att hanteras på ett sätt som låg i linje med vadkommittén uttalat i kostnadsfrågan liksom i fråga om information ochvillkorsutformning. Regeringen fann det därför inte nödvändigt att föreslåsärskilda lagregler om framtida gruppsakförsäkringar. Regeringen ansåg vidareatt det saknades skäl för ingripande mot sådana obligatoriskagruppsakförsäkringar som redan hade introducerats på den svenska marknaden.Regeringen fann därför inte skäl att föreslå någon särskild lagstiftningbeträffande dessa. Regeringen förutsatte dock att berörda myndigheter skullekomma att bevaka utvecklingen på försäkringsmarknaden i konkurrenshänseende ochvid behov vidta de åtgärder som befanns lämpliga. Regeringen avsåg att senare tslutlig ställning i fråga om gruppsakförsäkringar.De kollektiva hemförsäkringar som har kommit till stånd efter regeringensställningstagande har visserligen gällt alla medlemmar i den avtalsslutandeorganisationen men har varit förenade med reservationsrätt för dessa.Tidigare riksdagsbehandlingMotionsyrkanden om kollektiva sakförsäkringar har behandlats av näringsutskottevid ett flertal tillfällen, senast i betänkande 1993/94:NU5. För en utförligredogörelse av tidigare riksdagsbehandling hänvisas till näringsutskottetstidigare betänkanden.Aktuella uttalanden från FinansinspektionenUnder 1995 har LO och preliminärt kommit överens om ett princip- avtasom ger de olika möjlighet att teckna kollektiva hemförsäkringarsom omfattar samtliga medlemmar.I en anmälan till begärdes attinspektionen skulle pröva om obligatorisk hemförsäkring enligt den modell sometablerats av och LO innebär en osund utveckling avförsäkringsverksamheten inom området privat sakförsäkring.I sitt yttrande över anmälan daterat uttalade Finans-inspektionen bl.a. följande. har tidigare uttalat att denkollektiva sakförsäkringen med reservationsrätt i flera avseenden har klarafördelar jämfört med individuell sakförsäkring och att den fyller en viktigfunktion. Den största nackdelen är emellertid risken för dubbelförsäkring. Desärskilda skyddsintressena inom försäkring innebär att krav bör ställas på attde bolag som driver sådan verksamhet vidtar åtgärder så att antaletdubbelförsäkrade blir så lågt som möjligt. Det är därför nödvändigt att entydlig information når ut till presumtiva försäkringshavare innan försäkringenträder i kraft och även till alla försäkringshavare under försäkringstiden.Inspektionen utgår från att kommer att beakta detta. Med dessauttalanden anses ärendet avslutat.Finansinspektionen har genom en skrivelse från LänsförsäkringsbolagensFörening det informationsmaterial om obligatoriskahemförsäkring som Service och kommunikation () tillställt sina medlemmar.I ett yttrande daterat uttalade bl.a.följande. Det informationsmaterial avseende obligatoriska hemförsäkrinsom inspektionen tagit del av motsvarar inte i alla delar de krav sominspektionen ställer enligt inspektionens beslut från . Avdet informationsmaterial som tillställt gruppmedlemmarna förefackförbundets beslut att teckna försäkring framgår inte konsekvenserna av attvara dubbelförsäkrad, vad gruppmedlemmen kan göra för att undvikadubbelförsäkring eller vad avtalet skulle innebära för den enskilde. Vad avserFolksams informationsmaterial till gruppmedlemmarna efter fackförbundets beslutkonstaterar inspektionen motsvarande brister i fråga om informationen omdubbelförsäkring. Inspektionen förutsätter att kommer att beaktainspektionens synpunkter och emotser en redogörelse för de åtgärder bolaget harför avsikt att vidta i detta syfte. Denna redogörelse skall vara inspektionentill handa senast den 24 mars 1997.Utskottets bedömningSom redovisats ovan har motionsyrkanden om kollektiva sakförsäkringar vid ettflertal tillfällen behandlats av näringsutskottet.