bet · GL01KU11 · 1997-11-04 00:00:00 — I detta betänkande behandlar utskottet ett antal motioner från allmännamotionstiden och 1997 som rör minoritetsfrågor. Motionerna rör bl.a.frågor om de samiska och finska språken, minoritetsspråkens behov av IT-standard, konvention nr 169 om ursprungsfolk och stamfolk i självstyrandeländer och Sametinget.Utskottet avstyrker samtliga motioner. En reservation har fogats tillbetänkandet.Motioner från allmänna motionstiden 19961996/97:K427 av m.fl. (fp) vari yrkas3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ett svensk-finskt folkting,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en skrivelse för att bekräfta finska språkets ställning som inhemsktspråk i ,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att höja finska språkets status i det svenska samhället.6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om erkännande av samerna som urbefolkning,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en samisk språklag,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om status.1996/97:K911 av () vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en utredning omsamernas situation.1996/97:K918 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att status bör stärkas genom att kompetensområden ochbefogenheter successivt utökas,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att stärka de samiska språken genom tillkomsten av en samiskspråklag,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att underteckna om ursprungsbefolkningar,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att i verkar för att samerna i de nordiskaländerna erkänns som ursprungsbefolkning och ges fullt medlemskap i rådet.1996/97:Sf625 av m.fl. (kd) vari yrkas6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om de samiska och sverigefinska minoriteternas särställning i detsvenska samhället,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ett sverigefinskt folkting.Motioner från allmänna motionstiden 19971997/98:K322 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att underteckna konvention om regionala språk ochminoritetsspråk,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att ge finska språket status som minoritetsspråk.1997/98:K336 av och () vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen sagts om behovet av IT-standard för minoritetsspråk.1997/98:K344 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att ratificera konvention om regionala språk ochminoritetsspråk, tillsammans med ramkonventionen för skydd av nationellaminoriteter,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att ratificera 169 om ursprungsbefolkningar samtbehovet av en särskild samisk språklag,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om komplettering av representationen i ,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behoven av tilläggsdirektiv till Minoritetsspråkskommittén.1997/98:K524 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om status,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att stärka de samiska språken,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att underteckna om ursprungsbefolkningar,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att i verkar för att samerna i de nordiskaländerna erkänns som ursprungsbefolkning och ges fullt medlemskap i rådet.1997/98:U412 av m.fl. (mp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att bör ratificera nr 169, MinoritetsspråkEuroparådskonventioner om minoritetsspråk m.m.MotionernaI motion 1997/98:K322 av () hemställs att regeringen ges tillkänna vad som i motionen anförts om att underteckna konvention omregionala språk och minoritetsspråk (yrkande 1).I motion 1997/98:K344 av () anförs att bör ratificeraEuroparådets konvention om regionala språk och minoritetsspråk tillsammans medramkonventionen för skydd av nationella minoriteter. Genom en sådan handlingvisar enligt motionären på ett tydligt sätt sin vilja att respekteraoch säkra dessa historiska minoriteters ställning i . Detta bör gesregeringen till känna (yrkande 1).Enligt motionären bör vidare behovet av tilläggsdirektiv tillMinoritetsspråkskommittén övervägas. Motionären anser att en komplettering avrepresentationen i kommittén bör göras. I kommitténs sektion 2) bör alla femminoritetsgrupperna, dvs. samerna, tornedalsfinnarna, finnarna, judarna ochromerna, representeras av egna ledamöter med röst- och voteringsrätt. Försektion 1) bör de sakkunniga i jiddisch och utses till ledamöter och gessamma status som de övriga folkgrupperna i kommittén. Detta bör ges regeringentill känna (yrkande 3).Motionären anför också att jiddisch skall tillerkännas status som icketerritoriellt minoritetsspråk och garanteras likvärdig behandling som övriga iutredningsarbetet ingående språk. Därutöver bör regeringen ges till känna attkommitténs sektion 2) bör få tilläggsdirektiv att göra en grundläggandekartläggning av respektive minoritets kulturella egenverksamhet (yrkande 4).BakgrundEuroparådets konvention om regionala språk och minoritetsspråkInom har en konvention om regionala språk och minoritetsspråkutarbetats. öppnades konventionen för undertecknande.Konventionen, som är att anse som en kulturkonvention, är ägnad att skyddaoch utveckla ?historiska? regionala språk och minoritetsspråk. Konventioneninnehåller inte bara bestämmelser som förbjuder diskriminering vad gälleranvändandet av sådana språk utan förutsätter också aktivt stöd för att bevaraoch utveckla språken. Enligt konventionen skall parterna - så långt det ärpraktiskt möjligt - medge och/eller tillförsäkra att minoritetsspråk fåranvändas i utbildning och medier samt i offentliga sammanhang, exempelvis viddomstolar och administrativa myndigheter.Konventionen är ägnad att skydda och utveckla minoritetsspråk, inte språkligaminoriteter.Europarådets ramkonvention för skydd av nationella minoriteterEn ramkonvention för skydd av nationella minoriteter har utarbetats inomEuroparådet. Konventionen, som är det första juridiskt bindande multilateralaavtal som handlar om minoritetsfrågor i allmänhet, öppnades för underteckandeav medlemsstater . undertecknadekonventionen samma dag.Syftet med konventionen är att tillförsäkra ett effektivt skydd förnationella minoriteter och för de rättigheter och friheter som tillkommerpersoner som tillhör dessa grupper. Konventionen inbegriper inte någoterkännande av kollektiva rättigheter utan minoritetsskyddet är huvudsakligeninriktat på den enskilda individen. I konventionen definieras särskildaprinciper rörande minoritetsskydd och skyldigheter för avtalsslutande somhärrör från dessa principer. Bland annat innehåller konventionen bestämmelserom minoritetsspråk. Parterna skall vidta de rättsliga och politiska åtgärdersom följer av konventionen.Konventionen saknar avsiktligt en definition av begreppet nationellaminoriteter. Det har i stället överlämnats till de avtalsslutande staterna atti varje enskilt fall bedöma för vem eller vilka de enskilda artiklarna skallvara tillämpliga.MinoritetsspråkskommitténRegeringen beslutade att tillsätta en kommitté med uppdrag attutreda frågan om, och i så fall på vilket sätt, som bör ansluta sigtill hela eller delar av konvention om regionala språk ochminoritetsspråk (dir. 1995:84). Kommittén skall redovisa vilka språk som utgörminoritetsspråk i vårt land och vilka stycken eller punkter under avdelning IIIi konventionen som kan anta för minoritetsspråken i fråga. Om kommitténfinner att inte kan anta minst 35 stycken eller punkter för respektivespråk, skall kommittén redovisa vilka författningsändringar eller andraåtgärder som krävs för att skall kunna ansluta sig till konventionenliksom konsekvenserna för detta.I direktiven anges vidare att om kommittén finner att inte kan ellerbör ratificera konventionen, skall kommittén redovisa hur konventionensinnehåll och syfte ändå kan läggas till grund för att stärka minoritetsspråkensställning i Sverige.Därutöver skall kommittén utreda om en svensk anslutning till konventionenockså kan omfatta det finska språket samt vilka ekonomiska konsekvenser ensådan åtgärd skulle medföra.Den 17 oktober 1996 beslutade regeringen att ge Minoritetsspråkskommitténtilläggsdirektiv. Dessa direktiv (dir. 1996:77) innebär att kommittén skallutreda frågan om bör ratificera ramkonvention för skydd avnationella minoriteter och, i sådant fall, i vilken omfattning anslutning börske.Kommittén skall vidare lämna förslag till kritierier beträffandeminoritetsbegreppet och föreslå vilka nationella minoriteter som bestämmelsernai konventionen bör vara tillämpliga på i . Därutöver skall kommitténredovisa de eventuella lagstiftningsåtgärder eller andra åtgärder som krävs föratt skall kunna följa bestämmelserna i konventionen. Kommittén skallinhämta synpunkter från företrädare för berörda minoriteter. För det fallkommittén kommer fram till att inte kan eller bör ratificeraramkonventionen, skall den redovisa hur konventionens innehåll och syfte ändåkan läggas till grund för arbetet med att stärka skyddet för nationellaminoriteter i skall enligt sina direktiv arbeta på två sektioner,en för det ursprungliga uppdraget och en för det nu aktuella uppdraget.Kommittén skall ha slutfört sitt uppdrag före utgången av december 1997.Konstitutionsutskottet har inhämtat att det i kommitténs sektion 1) finnsrepresentation av samer, tornedalsfinnar och i form av ledamöter samt avromer och judar i form av sakkunniga. I sektion 2) finns ingaintresseledamöter från de nämnda grupperna.Tidigare riksdagsbehandlingUnder föregående behandlade utrikesutskottet ett antal motioner frånallmänna motionstiden med yrkanden om att borde ansluta sig tillEuroparådets konvention om regionala språk och minoritetsspråk (bet.1996/97:UU7). Vidare behandlades en motion med yrkande om att borderatificera ramkonvention om skydd för nationella minoriteter.Utskottet konstaterade att frågor av betydelse för tillträde tilldessa konventioner behandlades inom och ansåg attresultatet av kommitténs arbete borde avvaktas innan något ställningstagande isakfrågorna gjordes.Riksdagen följde utskottet (rskr. 1996/97:233).Utskottets bedömningSom framgår av redogörelsen ovan utreder förnärvarande frågan om, och i så fall på vilket sätt, bör ansluta sigtill hela eller delar av konvention om regionala språk ochminoritetsspråk samt rådets ramkonvention för skydd av nationella minoriteter.Enligt utskottets mening bör resultatet av detta utredningsarbete avvaktas.Motionerna 1997/98:K322 yrkande 1 och 1997/98:K344 yrkande 1 avstyrks därför.I motion K344 yrkas därutöver att en komplettering av representationen iMinoritetsspråkskommittén bör göras (yrkande 3). Utskottet konstaterar attsamerna, tornedalsfinnarna, finnarna, romerna och judarna är representerade ikommitténs sektion 1) antingen som ledamöter eller sakkunniga. I kommitténssektion 2) har dessa grupper inga intresseledamöter. Av direktiven för dennadel av kommitténs arbete (dir. 1996:77) framgår att kommittén dock skallinhämta synpunkter från företrädare för berörda minoriteter. Utskottet harinhämtat att ett fortlöpande samråd med dessa företrädare också har ägt rumunder utredningsarbetet. Enligt utskottets mening saknas anledning att förordaatt kommittén, som skall avsluta sitt arbete senast ,skall ha en annan sammansättning än den nuvarande. Motionen avstyrks således idenna del.I motion K344 anförs vidare att jiddisch bör tillerkännas status som icke-territoriellt minoritetsspråk och garanteras likvärdig behandling med övriga iutredningsarbetet ingående språk. Därutöver bör kommitténs sektion 2) fåtilläggsdirektiv innebärande en grundlig kartläggning av respektive minoritetskulturella egenverksamhet (yrkande 4).Utskottet konstaterar att enligt sina direktivskall utreda frågan om bör ratificera konvention omregionala språk och minoritetsspråk samt rådets ramkonvention för skydd avnationella minoriteter. I kommitténs arbete ingår också att lämna förslag tillkriterier beträffande minoritetsbegreppet och att föreslå vilka nationellaminoriteter som dessa konventioner bör vara tillämpliga på i . mening bör i avvaktan på kommitténs arbete inte vidtanågon åtgärd med anledning av vad som anförs i motionen. Motionen avstyrksdärför även i denna del.Samisk språklagMotionernaI motion 1996/97:K427 av m.fl. (fp) hemställs att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en samiskspråklag (yrkande 7). Enligt motionärerna borde det gamla förslaget om ensamisk språklag föras framåt. Motionärerna påpekar att en sådan lagstiftningfinns i och , såvitt bekant enbart med positivaresultat för den samiska befolkningen.I motion 1996/97:K918 av () anförs att det är angeläget attstärka de samiska språken och att ge samiskan officiell status genom ensärskild samisk språklag i likhet med och . Detta bör gesregeringen till känna (yrkande 2).Ett liknande yrkande framförs av i motion 1997/98:K524 frånallmänna motionstiden (yrkande 3).Även i motion 1997/98:K344 av från allmänna motionstiden 1997hemställs att regeringen ges till känna att de samiska språken bör ges enofficiell status genom en särskild språklag (yrkande 2, delvis).BakgrundSamerättsutredningen föreslog en samisk språklagstiftning som skulle göra detmöjligt att använda samiska i vissa officiella sammanhang (SOU 1989:41).Förslaget innebar att samiska skulle få användas vid kontakt med vissa statligamyndigheter som arbetar med samefrågor. Vidare föreslog utredningen attstatliga myndigheters föreskrifter, allmänna råd och information i övrigt somhuvudsakligen riktade sig till samer skulle översättas till samiska. För attundersöka om det var lämpligt att lagstifta om rätt att använda samiska vidkontakt även med de kommunala myndigheterna inom det samiska kärnområdetföreslogs en femårig försöksverksamhet. Utredningen föreslog också en i lagföreskriven rätt för samer att erhålla en grundläggande undervisning i sittspråk, varvid avsågs de samer som inte erhållit en sådan undervisning isameskola eller genom hemspråksundervisning.I propositionen om samerna och samisk kultur m.m. (prop. 1992/93:32 bilaga 1)anförde föredragande departementschefen att även om han delade utredningensuppfattning om det önskvärda i att på olika områden åstadkomma en så storharmonisering som möjligt mellan de nordiska länderna när det gäller olikasamiska frågor, var han inte beredd att lägga fram ett förslagom en särskild samisk språklagstiftning. Departementschefen ville dockframhålla att förhållandena var något annorlunda i än i ochNorge. Han påpekade att i det samiska kärnområdet i och finns enstörre andel samisktalande bland befolkningen än i motsvarande område iSverige. I båda grannländerna finns också kommuner där de samisktalande är imajoritet. I , som visserligen har större kommuner, torde det enligtdepartementschefen inte finnas någon kommun där andelen samisktalandeöverstiger av befolkningen.Departementschefen var inte övertygad om att en lagstiftning av den karaktärsom utredningen föreslagit utgör det bästa alternativet för att främja detsamiska språket. Han ansåg att en sådan lagstiftning också innebär en låsningav resurserna som kan lägga hinder för att pröva andra lösningar och alternativom utvecklingen så skulle visa. Mot bakgrund av vad departementschefen anförttidigare i propositionen om det samiska språkets betydelse för den samiskakulturen i vid bemärkelse och samernas eget ansvar för att värna om det samiskaspråkets fortbestånd och utveckling föreslog han att gavs ettuttalat ansvar för att leda det samiska språkarbetet. Departementschefen ansågdet också befogat att föreslå att , utöver de resurser som tinget komatt förfoga över bl.a. för samisk kultur, skulle tilldelas ytterligare medelför att på det sätt tinget fann mest ändamålsenligt stödja det samiskaspråkarbetet. Han framhöll vidare att det borde stå fritt att prövaolika vägar för att stärka och utveckla det samiska språket.Inte heller när det gällde frågan om en lagstadgad rätt till undervisning isamiska var departementschefen beredd att lägga fram någotlagstiftningsförslag. De möjligheter som visade på i frågaom nordiskt språksamarbete liksom olika sätt att stödja en samiskläromedelsproduktion förstärktes enligt departmentschefen genom inrättandet avett Sameting och genom att tinget gavs en ledande roll i det samiskaspråkarbetet.Vid sin behandling av proposition 1992/93:32 ansåg (bet.1992/93:KU17) att förslaget om att gavs ett ansvar för att leda detsamiska språkarbetet och tilldelades särskilda resurser för detta ändamål kundegodkännas.Vidare delade propositionens bedömning att någonlagstadgad rätt att använda samiska i officiella sammanhang inte borde införas.Inte heller borde det införas någon lagstadgad rätt för äldre samer att fåundervisning i samiska. Utskottet utgick från att regeringen följerutvecklingen inom detta område och beaktar behovet av de lagstiftningsåtgärdersom kan komma att föreligga. Härvid framhöll utskottet att det i dettasammanhang var av vikt att fick tillfälle att ge uttryck för sinuppfattning i frågan. Med det anförda avstyrkte utskottet dels en motion medyrkande om en språklag i enlighet med förslag, dels enmotion som behandlade frågan om formerna för hur det samiska språket skallbevaras, utvecklas och kunna användas i officiella sammanhang.Riksdagen följde utskottet (rskr. 1992/93:114).Konstitutionsutskottet behandlade också under /95 motioner somtog upp frågor om det samiska språket (bet. 1994/95:KU37). I motionernaframställdes yrkanden om en samisk språklag och om att det samiska språketborde ges en jämbördig status med det svenska språket. Utskottet anförde attfrågan om en eventuell anslutning till om regionalaspråk och minoritetsspråk och det arbete som därvid skulle komma att utförasav den av regeringen aviserade utredningen kunde vara av betydelse för fråganom det samiska språkets ställning. I avvaktan på resultatet av utredningensarbete borde enligt utskottets mening motionerna inte föranleda någon åtgärdfrån sida.Riksdagen beslutade i enlighet med utskottets förslag (rskr. 1994/95:244).Utskottets bedömningSom redovisats i det föregående behandlar förnärvarande frågan om bör ratificera konvention omregionala språk och minoritetsspråk. Utskottet utgår liksom tidigare från attdetta utredningsarbete kan vara av betydelse för frågan om samiska språketsställning i och anser att resultatet av arbetet därför bör avvaktas.Motionerna 1996/97:K427 yrkande 7, 1996/97:K918 yrkande 2, 1997/98: K344yrkande 2, delvis, och 1997/98:K524 yrkande 3 avstyrks därmed.Finska språkets ställningMotionernaI motion 1996/97:K427 av m.fl. (fp) yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en skrivelse för attbekräfta finska språkets ställning som inhemskt språk i (yrkande 4).Motionärerna hänvisar till en arbetsgrupp inom somnyligen utrett finska språkets ställning i . Enligt motionärerna voredet, såsom arbetsgruppen framhåller, av stort värde att ficktillfälle att ta ställning till en formell skrivelse från regeringen med tydligmarkering av finska språkets ställning som inhemskt språk.I samma motion hemställs också att som sin mening skall geregeringen till känna vad i motionen anförts om att höja det finska språketsstatus i det svenska samhället (yrkande 5). Enligt motionärerna är deöverväganden som görs i den nämnda arbetsgruppens rapport om åtgärder inomutbildningen, radioprogram m.m. för att höja det finska språkets status iSverige välmotiverade och kan förhoppningsvis leda fram till konkreta resultatframöver.I motion 1997/98:K322 av () hemställs att regeringen ges tillkänna vad som i motionen anförts om att ge finska språket status somminoritetsspråk (yrkande 2). Motionären konstaterar att det i finnsminst 250 000 invånare som är finskspråkiga. De kräver enligt motionären attfinskan skall bli ett minoritetsspråk. Motionären framhåller att det är viktigtför att trygga den finskspråkiga servicen att finskan får status somminoritetsspråk. Enligt motionären är det vidare viktigt med tanke på dennordiska samhörigheten och vår nordiska identitet att vi ser påminoritetsspråken som ett uttryck för vår gemensamma kultur.BakgrundDen gav regeringen utbildningsministern i uppdrag att utse enarbetgrupp för stärkande av det finska språkets ställning i . Bakgrundentill uppdraget var behovet att tydligare klargöra det finska språketssärställning.I juli 1994 överlämnade arbetsgruppen sin - ettinhemskt språk (Ds 1994:97). I rapporten föreslogs att regeringen, i ensärskild skrivelse till , anmäler och därmed bekräftar densärställning som det finska språket åtnjuter i det svenska samhället. Enligtarbetsgruppen var det mycket viktigt att behandlingen av frågor som rör densverigefinska gruppen och det finska språket därmed ges en mer likvärdigbehandling inom olika områden av landet. Därutöver lämnade gruppen ett antalförslag som rörde utbildningsområdet samt finskspråkiga radio- och TV-kanaler.Mot bakgrund av arbetsgruppens rapport lämnade regeringen enskrivelse till om finska språkets ställning i (regeringensskrivelse /95:1). I skrivelsen gjorde regeringen ställningstagandet attfinska språket har en särställning i det svenska samhället. Denna särställningborde enligt regeringen beaktas på olika nivåer och sektorer i det svenskasamhället.I skälen för sitt ställningtagande konstaterade regeringen att frågan om attge finskan status som minoritetsspråk hade aktualiserats,bl.a. genom framställningar till regeringen om att borde undertecknaEuroparådets konvention om regional- och minoritetsspråk. Regeringen anfördeatt det var viktigt att ett slutligt ställningstagande till ett svensktundertecknande av den aktuella konventionen föregicks av en noggrann prövningså att syftet, att stärka regional- och minoritetsspråk, verkligen uppnåddes.Regeringen hade därför för avsikt att tillsätta en parlamentarisk beredning meduppgift att bedöma om, och i så fall på vilket sätt, som borde anslutasig till om regional- och minoritetsspråk. Oavsettslutsatserna i en sådan beredning kunde konventionens innehåll och syfte liggatill grund för det fortsatta arbetet med att stärka såväl det finska som detsamiska språkets ställning.Regeringen konstaterade vidare att, såsom framgick av arbetsgruppens rapport,det fanns ett stort antal områden inom vilka det fattats beslut om särskildaanordningar till stöd för det finska språket i . fanns detenligt regeringen flera områden där ett utökat stöd skulle ha betydelse. Dettagällde särskilt inom skolan.Därutöver var det, enligt regeringens bedömning, angeläget att få en merlikvärdig behandling av frågor som rör det finska språket i hela landet.Myndigheterna på alla nivåer måste vara medvetna om och beakta finskansspeciella ställning då beslut som rör finsktalande skall fattas.Vid sin behandling av regeringens skrivelse anförde utbildningsutskottet attfrågan om finskans eventuella status som minoritetsspråk var angelägen (bet.1994/95:UbU4). Utskottet delade regeringens bedömning att ett slutligtställningstagande till frågan om bör ansluta sig till den aktuellakonventionen måste beredas grundligt. Utskottet utgick från att regeringenskulle se till att arbetet med att stärka finska språkets ställning i Sverigefortgick på det sätt som regeringen redogjort för i skrivelsen och att dettaarbete inte avstannade i avvaktan på resultatet från den parlamentariskaberedningen.Riksdagen följde utskottet (rskr.