bet · GK01FiU20 · 1997-05-29 00:00:00 — Med tanke på den osäkerhet som råder beträffandeeffekterna av en arbetstidsförkortning, och att olika branscher troligtvispåverkas på högst olika sätt, är utskottets mening att arbetstidsförkortningari första hand skall avgöras av arbetsmarknadens parter.Med anledning av vad utskottet anfört ovan avstyrks motion Fi44 (v)yrkandena 1 i denna del, 17-20 och 22.Enligt de grönas motion Fi45 måste näringspolitiken i högre gradinriktas på skattelättnader för de små och medelstora företagen (yrkande 25).Regeringens prognos över sysselsättningsutvecklingen kritiseras för att varaalltför optimistisk, och enligt motionärerna är ekonomisk tillväxt inte längreen garanti för ökad sysselsättning (yrkande 26).En bidragande orsak till den höga arbetslösheten är enligt motionen detfaktum att arbetstiden inte sänkts i takt medproduktiviteten, utan tvärtom ökat. I motionen föreslås en generellarbetstidsförkortning ned till (yrkande 18, delvis).Samtidigt skall skatten på arbete sänkas.Utskottet hänvisar med anledning av vad som i motion Fi45 (mp) anförs omnäringspolitiken till redogörelsen i anslutning till behandlingen av motionFi42 (m), och beträffande arbetstidsförkortningen hänvisas till vad utskottetsäger i anslutning till motion Fi44 (v).Med hänsyn till vad utskottet tidigare anfört avstyrks motion Fi45 (mp)yrkandena 1 i denna del, 18 i denna del, 25 och 26.I motion Fi46 kritiseras propositionen för att övergearbetslinjen och generationsväxla bort människor med livserfarenhet. Tillstora delar i överensstämmelse med vad som framförs i motion Fi42 (m) och Fi43(fp) ställs krav på strukturella åtgärder som förbättrar ekonominsfunktionssätt (yrkande 6). Arbetsmarknadspolitiken måste reformeras.Samhällets insatser skall vara stödjande när så krävs - dock utan att skadaordinarie arbetsmarknad (yrkande 9).I motionen förordas vidare en aktiv och generell regionalpolitik som ocksåintegreras med arbetsmarknadspolitiken och den ekonomiska politiken. Eneffektiv regionalpolitik verkar enligt motionärerna utjämnande påkonjunktursvängningarna och skapar goda förutsättningar för hela Sverigesutveckling (yrkande 11).Utskottet hänvisar med anledning av vad som i motion Fi46 (kd) sägs omstrukturella åtgärder för att förbättra ekonomins funktionssätt till vad somanförs under behandlingen av motionerna Fi42 (m) respektive Fi43 (fp).I likhet med vad motionärerna säger om arbetsmarknadspolitiken anserutskottet att arbetslöshetsförsäkringen skall bidra till trygghet vidomställning från ett arbete till ett annat, inte utgöra ett permanentförsörjningssystem. Försäkringen bygger på en arbets- och kompetenslinje däraktiva insatser skall komma i första hand. Arbetslöshetsförsäkringen utgör ettömsesidigt kontrakt mellan den arbetslöse och samhället. Om den arbetslöse görallt vad han eller hon kan för att åter få ett jobb ställer staten upp med atterbjuda utbildning och kompetenshöjning. Regeringen har föreslagit en höjningav ersättningsnivån från från . Höjningen ärfullt ut finansierad bl.a. genom en höjning av arbetslöshetskassornas bidragtill försäkringen.Enligt utskottets mening innebär propositionens förslag att godaförutsättningar skapas för en regionalt väl fördelad utveckling. På detregionalpolitiska området föreslås att ytterligare skallsatsas på regional näringspolitik utöver de satsningar som under 1997genomförs inom ramen för det s.k. landshövdingeuppdraget. Det lokalaperspektivet i arbetet för en ekologiskt hållbar utveckling är också avcentral betydelse. Genom förslaget om medel till lokala investeringsprogramges alla kommuner möjlighet att i samverkan med olika lokala investerareutforma och föreslå program för insatser som ökar den ekologiska hållbarheten.Målet är att hela skall delta i omställningsarbetet. Även de resursersom enligt regeringens förslag tillförs kommuner och landsting kommer attbidra till en jämnare regional utveckling. Beträffande ytterligare insatser påregionalpolitikens område vill finansutskottet åberopa ett yttrande frånarbetsmarknadsutskottet (AU7y). hänvisar tillbetänkande (SOU 1997:13) Regionpolitik för hela . I detta betänkandegörs en analys av de regionala konsekvenserna av förändringar i den statligasektorn. Dessa konsekvenser beskrivs i termer av grundläggande välfärd,sysselsättning, servicetillgänglighet för hushållen, tillväxtbetingelser förföretagen samt graden av mobilisering av regionala resurser. Då dessa resultatkommer att tas under övervägande i den aviserade regionalpolitiskapropositionen anser arbetsmarknadsutskottet att det är motiverat att riksdagenavvaktar nämnda proposition.Med det ovan anförda avstyrker utskottet motion Fi46 (kd) yrkandena 1 idenna del, 6, 9 och 11.Utskottet tillstyrker den inriktning av den ekonomiska politiken som förordasi propositionen.Penning- och valutapolitikenMotionernaI motion Fi44 anför att man är starkt kritisk till deninriktning som penningpolitiken fått . misslyckadebedömningar av den svenska ekonomins inflationsbenägenhet och dess starktrestriktiva räntepolitik har försvagat den svenska ekonomin och ökatarbetslösheten. Det senaste årets deflation talar för att det finns ettansenligt utrymme för ytterligare räntesänkningar. Den nivå som gällt sedandecember 1996 bidrar till en hög realräntenivå.Penningpolitiken måste underställas sysselsättningsmålet, inte styras avabstrakta normer om prisökningstakt och penningmängd som saknar real-ekonomiskrelevans. Mot denna bakgrund stöder förslaget att regeringenskall ta över ansvaret för valutapolitiken. Det bör vara regeringen somutifrån principiellt inriktade riksdagsbeslut tar besluten om fast ellerrörlig växelkurs inklusive önskvärd bandbredd gentemot strategiska valutor.Vänsterpartiet avvisar alla förslag att i EMU-anpassningens namn genomföragrundlagsändringar och minska makt över . Detta börriksdagen ge regeringen till känna (yrkande 7).Vidare anser motionärerna att regeringen i enlighet med EU:s krav bakbunditfinanspolitiken genom bland annat inflationsmålets överhöghet och genomutgiftstaken. bör som sin mening ge regeringen till känna att denskall verka för förändring av EU:s riktlinjer för den ekonomiska politiken(yrkande 8).I motion Fi45 anför de gröna att i högre grad änhittills skall stödja den långsiktiga ekonomiska politik som riksdagenbeslutat. Övergripande krav att minska miljöskulden och arbetslösheten skallvara centrala. Motionärerna anser att i lag ska fastställa attRiksbankens mål skall vara att stödja den långsiktiga ekonomiska politiken.Avgörande förändringar i den valutapolitiska regimen bör beslutas avregeringen i stället för . , eller riksdagspartierna, måsteges inflytande över sådana beslutÄven det penningpolitiska målet för bör fastställas av riksdagen.Målet bör vara att bibehålla en prisstabilitet på god europeisk nivå.Prisstabilitet har en avgörande betydelse för möjligheterna att uppnå enekologiskt hållbar ekonomisk utveckling. En varaktigt låg och stabilinflationstakt medför bättre förutsättningar för ökad självtillit ochlivskvalitet i vårt land (yrkandena 11 och 12).Finansutskottets ställningstagandeFinansutskottet vill understryka att prisstabilitet förbättrarförutsättningarna för en framgångsrik ekonomisk politik och ger en god grundför att en sysselsättningsökning skall bli varaktig.Beträffande motionsyrkandet om förändring av EU:s riktlinjer för denekonomiska politiken vill utskottet erinra om att det avstyrkt ett sågott som identiskt yrkande i yttrandet till utrikesutskottet över regeringensskrivelse om verksamheten i Europeiska unionen (1996/97: FiU3y).Utskottet framhöll då bl.a. att de krav på sunda statsfinanser som ställs inomramen för samarbetet inom EU ligger i linje med de mål som gäller för densvenska ekonomiska politiken. Utskottet har inte ändrat uppfattning i dennafråga.När det gäller ställning vill utskottet hänvisa till denöverenskommelse som slutits mellan fem av riksdagspartierna.Överenskommelsen innebär följande avseende ställning.Riksbanken ges ett överordnat mål för sin verksamhet som läggs fast i lag.Målet för penningpolitiken skall vara att upprätthålla ett fast penningvärde.Härutöver gäller att mål för den ekonomiska politiken som formuleras avriksdagen måste anses vara vägledande för myndigheter underställda ,däribland . Detta behöver emellertid inte regleras i lag. Riksbankenskall därför, utan att målet om fast penningvärde åsidosätts, stödja denallmänna ekonomiska politiken, bland annat i syfte att främja en hållbartillväxt och en hög sysselsättning.I regeringsformen tas in ett förbud för varje myndighet att ge instruktionertill i frågor som rör penningpolitik. Detta förbud kompletteras medatt det i riksbankslagen förs in ett förbud för högre tjänstemän inomRiksbanken att söka eller ta emot instruktioner.Riksbankschefen får en stärkt ställning genom att det i regeringsformenanges att denne får avsättas endast om han inte längre uppfyller de krav somställs för att han skall kunna utföra sina uppgifter eller om han gjort sigskyldig till allvarlig försummelse.Den nuvarande bestämmelsen om samråd i 42 § riksbankslagen ändras till attRiksbanken skall informera finansministern inför alla viktiga penning- ochvalutapolitiska beslut.Beträffande beslutanderätten över valutapolitiken skall enligtöverenskommelsen regeringen bestämma växelkurssystem. Denna ändring innebär enordning som överensstämmer med vad som gäller i flertalet övriga EU-länder.Riksbanken skall bestämma om centralkurs och bandbredd i ett system med fastväxelkurs och om den praktiska tillämpningen av ett system med flytandeväxelkurs.Utskottet vill för sin del uttrycka sin tillfredsställelse över att enöverenskommelse med detta innehåll nåtts. Den breda uppslutningen kringförslagen stärker tilltron till överenskommelsens hållbarhet och ökarförtroendet för penning- och valutapolitiken.Utskottet avstyrker med hänvisning till det anförda motionerna Fi44 (v)yrkandena 7 och 8 samt Fi45 (mp) yrkandena 11 och 12.Den ekonomiska och monetära unionen (EMU)MotionernaMiljöpartiet de gröna berör i motion Fi45 nackdelar och risker med etteventuellt svenskt deltagande i valutaunionen. Enligt motionärerna kommer detatt finnas mycket starka skäl att centralisera den ekonomiska politiken. Medhänsyn till geografiska läge, befolkningstal och ekonomiskaförutsättningar skulle det vara en negativ utveckling. Vidare hävdas att EU-länderna är alltför olika för att kunna bilda en framgångsrik valutaunion.Sverige har oftast haft låg- eller högkonjunktur vidandra tidpunkter än t.ex. . Den förda politiken kommer att passa endel länder bra, men andra sämre. Motionärerna menar också att den nyaeuropeiska får ensamrätt på penning- och valutapolitiken ochkommer att styras av i praktiken oavsättliga tjänstemän. får alltsåinget ökat inflytande i utbyte mot den förlorade självständigheten inompenning- och valutapolitiken (yrkande 36).I samma motion reses vidare krav på att beslutar att frågan omsvenskt deltagande i valutaunionen skall avgöras i en beslutandefolkomröstning. Det kan inte vara rimligt att i ett land med långtgåendedemokratiska ambitioner avstå från en folkomröstning i en sådan fråga (yrkande37).Vänsterpartiet tar i motion Fi44 upp deltagande i den s.k.stabilitets- och tillväxtpakten. Deltagandet i pakten innebär att vidbeslut att stå utanför valutaunionen också fortsättningsvis skall levereraårliga konvergensprogram. Enligt motionärerna är konvergensprogrammen enförberedelse för inträde i valutaunionen, och därmed kan ett beslut avriksdagen om att stå utanför valutaunionen ifrågasättas. Stabilitets- ochtillväxtpakten har dessutom ingåtts utan vare sig riksdagsdebatt ellerriksdagsbeslut. I motionen anförs att inträdet i ett samarbete med såvittgående följder borde ha hanterats på annat sätt än bara genom vissinformation till finansutskottet och samråd i . Regeringenshantering av inträdet i stabilitets- och tillväxtpakten är oacceptabelt. Dettabör ge regeringen till känna (yrkande 9).Finansutskottets ställningstagandeFinansutskottet har tidigare behandlat frågor om EMU och desstredje etapp (se t.ex. 1995/96:FiU1, 1995/96:FiU10, 1996/97:FiU1,1996/97:FiU3y). Utskottet vill erinra om att skall ta ställning tillett svenskt deltagande i valutaunionen . Utskottet ser inteheller någon anledning att förorda en annan beslutsordning.Beträffande regeringens hantering av inträdet i stabilitets- ochtillväxtpakten har utskottet , med anledning av ett snarliktmotionsyrkande, konstaterat att regeringen i denna fråga har uppfyllt sinaåtaganden enligt riksdagsordningen (1996/97:FiU3y). Utskottet har inte hellernu funnit någon anledning att ha några invändningar mot regeringens kontaktermed i denna fråga. Utskottet vill vidare erinra om att regeringen ivårpropositionen (bilaga 2) lämnar den fjärde avstämningen avkonvergensprogrammet.Med hänvisning till det anförda avstyrks motionerna Fi44 (v) yrkande 9 samtFi45 (mp) yrkandena 36 och 37.Redovisning av miljöskuldenMotionenI motion Fi45 (mp) efterfrågas en redovisning av miljöskuldens utveckling(yrkande 4). I det konvergensprogram som regeringen lämnade till ingick ett miljömål och ett sysselsättningsmål vidsidan av de i specificerade konvergenskraven. Miljömåletspecificerades som att miljöskulden inte skulle tillåtas växa i samband medatt konvergensprogrammet genomfördes. I programmet utlovas att tvågånger skall få en redovisning av utvecklingen.Finansutskottets ställningstagandeFinansutskottet vill med anledning härav anföra att det i enlighet medprogrammet varje halvår görs en avstämning vad avser den svenska ekonominsutveckling i förhållande till konvergenskriterierna. Vad gäller utvecklingenpå miljöområdet har regeringen i stället valt att redovisa och följa upp denlöpande. Regeringens miljöpolitik redovisas t.ex. i samband med propositioner.Nyligen, i regeringens miljöskrivelse till (skr. 1996/97:50), gavsen fyllig redogörelse av det aktuella miljöarbetet inom olika samhällssektorerför att skapa en hållbar utveckling. Skillnaden i förhållande till de övrigamålsättningarna är snarare redovisningsteknisk än reell, och regeringen stårnaturligtvis till fullo fast vid miljömålet liksom vid de övriga mål som sattsupp i konvergensprogrammet.I vårpropositionen (bilaga 5) anger regeringen att man skall utvecklaindikatorer för en hållbar ekologisk utveckling; vidare att propositioner ochutredningar av betydelse skall redovisa effekterna på miljö ochresursförbrukning.Med anledning av vad som ovan anförts avstyrker utskottet motion Fi45 (mp)yrkande 4.UtgiftstaketBudgetpolitiska målBudgetpolitiken har varit inriktad på att återställa balanseni de offentliga finanserna. Fyra mål har väglett detta arbete. Statsskuldenmätt som andel av BNP stabiliseras , underskottet i de offentligafinanserna överstiger inte av BNP 1997, de offentliga finanserna är ibalans 1998 och uppvisar under de efterföljande åren ett överskott.Det första målet har uppnåtts i och med att statsskulden stabiliseradesredan 1995. Eftersom underskottet i de offentliga finanserna väntasmotsvara av BNP kommer även det andra målet att nås. De prognoser somredovisas i propositionen anger att de offentliga finanserna åter kommer attvara i balans , och därmed skulle även det tredje målet varauppfyllt.Budgetpolitiken styrs dessutom av ett nytt utgiftsrelaterat mål i form avutgiftstaket, som tillämpas på innevarande års utgifter.PropositionenI vårpropositionen (avsnitt 4.3) föreslår regeringen att det fjärde målet -målet om varaktiga överskott i de offentliga finanserna - nu skall preciserasoch formuleras som ett långsiktigt mål om överskott i de offentliga finansernapå i genomsnitt av BNP över en konjunkturcykel (yrkande 2). Dessutomföreslås att man gradvis skall anpassa sig mot detta mål. Med deprognosförutsättningar som anges i propositionen skall sålunda överskottetmotsvara av BNP , av BNP och av BNP (yrkande 3).MotionernaModerata samlingspartiet motsätter sig i motion Fi42 den föreslagnamålpreciseringen, vilken enligt partiets uppfattning leder till en onödigtstram finanspolitik som håller tillbaka tillväxten. En sådan politik är enligtmotionärerna kontraproduktiv, eftersom tillväxt är det enklaste sättet att fåtill stånd en minskning av skulden, mätt som andel av BNP. Motionärernaföreslår i stället att man skall eftersträva att uppnå balans i de offentligafinanserna sett över en konjunkturcykel (yrkande 4). Moderata samlingspartiethar i sitt budgetalternativ inriktat budgetpolitiken på att minska utgifteroch sänka skatter för att på så sätt öka den privata och minska den offentligasektorn. Därmed sänks också känsligheten i de offentliga finanserna, påpekarmotionärerna (yrkande 2).Folkpartiet godtar i motion Fi43 regeringens förslag till preciseringen avmålet, men bara så länge statsskulden mätt som andel av BNP överstiger (yrkande 2).Vänsterpartiet avvisar i motion Fi44 regeringens förslag till mål förbudgetpolitiken. Partiet föreslår i stället en offentlig utgiftsnivå för 1998som överstiger regeringens förslag med . För 1999 och 2000föreslår nivåer som överstiger regeringens förslag med 10respektive (yrkande 2).Miljöpartiet de gröna anser i motion Fi45 att det långsiktiga målet förbudgetpolitiken bör begränsas till ett överskott motsvarande av BNP(yrkande 8). Partiet godtar de av regeringen föreslagna målen och2000 (yrkande 9). Målet bör dock enligt partiets uppfattningfastställas först i anslutning till vårproposition (yrkande 10).Kristdemokraterna avvisar i motion Fi46 regeringens förslag till mål ochanser man i ett medelfristigt perspektiv bör eftersträva balans i deoffentliga finanserna, sett över en konjunkturcykel (yrkande 2).Finansutskottets ställningstagandeFinansutskottet vill med anledning härav framhålla följande. Budgetarbetet harunder senare år vägletts av ett antal mål, som har det gemensamt att de ärtydliga och lätta att i efterhand avläsa. föreslås att det senast tillkomnamålet - målet om ett överskott - skall förtydligas och kompletteras. Därmedhar vid sidan av utgiftstaket sex budgetpolitiska mål ställts upp för perioden1996-2001. skall ett av dessa mål hauppnåtts.År 1996 skulle statsskulden mätt som andel av BNP ha stabiliserats. Statsskulden mätt som andel av BNP nådde då sin kulmenpå 84,3 %.År 1997 får underskottet i de offentliga finanserna inte överstiga avBNP. Underskottet detta år beräknas i propositionen bli . Även med deninom EU tillämpade definitionen av underskott i offentlig sektor beräknasutfallet bli 1997. är därmed ett av de länder som klarar EMU-kriteriet för underskott i de offentliga finanserna.År 1998 skall de offentliga finanserna vara i balans. Trots den mycketomfattande satsning som ligger i fempunktsprogrammet för arbete och utbildningräknar regeringen med att det skall vara möjligt att nå detta mål.Satsningarna i fempunktsprogrammet uppgår detta år till sammanlagt 16,3miljarder kronor.År 1999 skall överskottet i de offentliga finanserna motsvara av BNP.År 2000 skall samma överskott uppgå till av BNP.År 2001 och därefter skall det motsvara av BNP.Målen gäller vid de prognosförutsättningar som anges ipropositionen. Om tillväxten av konjunkturmässiga skäl skulle bli väsentligtlägre kommer, enligt vad regeringen uppger, den offentliga sektorns sparandeatt tillåtas utvecklas sämre. Om tillväxten av konjunkturmässiga skäl skullebli väsentligt högre kommer kraven på överskott att skärpas, detta för attfinanspolitiken skall kunna utjämna konjunktursvängningarna.Den förda politiken har enligt finansutskottets mening varit framgångsrik.Regeringen räknar nu med att balansen i statsfinanserna skall ha återställtspå bara . Framgångarna har nåtts, mycket tack vare det nära samarbetetmellan Socialdemokraterna och . Statens lånebehov uppgick 1993till , vilket då motsvarade av BNP. kommerlånebehovet att helt ha eliminerats, men förutses deoffentliga finanserna vara i balans.Regeringen väljer nu att gå vidare och inrikta politiken på att uppnå ettöverskott i de offentliga finanserna på i genomsnitt av BNP sett över enkonjunkturcykel. Enligt utskottets mening är detta ett ambitiöst mål, somutgår från vad som krävs för att stabila statsfinanser skall kunnaupprätthållas även i ett längre tidsperspektiv.En stor offentlig sektor kräver i sig starka offentliga finanser. SkallSverige kunna behålla en trygg och stabil välfärd krävs ett gemensamtsparande. Detta garanterar ett demokratiskt inflytande över vård, omsorg ochskola.Med ett överskott i de offentliga finanserna på föreslagen nivå finns detdessutom en marginal som kan användas för att aktivt motverka konjunktur-avmattningar.Med ett högt offentligt finansiellt sparande skapas utrymme för högainvesteringar i utan att vår internationella skuldsättning behöveröka.Vid regeringskonferensen i antog EU-ländernas stats-och regeringschefer en . Pakten syftar till attvaraktigt åstadkomma sunda offentliga finanser i hela EU. Alla medlemsstater -således även de som inte går in i vid bildandet - har åtagit sig att påmedellång sikt sträva mot offentliga finanser nära balans eller med överskott.Den ekonomiska krisen medförde att den offentliga sektornsnettoförmögenhet helt raderades ut. beräknas den offentliga sektornsskulder överstiga tillgångarna med drygt 500 miljarder kronor.En bit in på nästa sekel kommer med stor sannolikhet de offentligaåtagandena att utsättas för en större belastning genom ett växande antaläldre. Skall välfärden kunna värnas även i ett sådant läge måste denoffentliga sektorn stå finansiellt för att kunna möta denna utveckling.Det är därför enligt utskottets mening angeläget att politiken ges en sådaninriktning att den offentliga nettoskulden kan amorteras av. Detta kräveröverskott i de offentliga finanserna.Den ekonomiska politiken är inriktad på att öka sysselsättningen och minskaarbetslösheten. Målet är att den öppna arbetslösheten skall halveras från till 4 % . statsfinanser och stabila priser är nödvändigaförutsättningar för att sysselsättningen skall kunna öka uthålligt. Nyabudgetunderskott liksom ökat inflationstryck skulle allvarligt och långvarigtförsämra den svenska ekonomiska utvecklingen och därigenom göraarbetslöshetsmålet omöjligt att nå. kan med hänsyn härtillinte ställa sig bakom den enligt utskottets mening alltför kortsiktigainställning som kommer till uttryck i motion i synen påbudgetpolitiken.Mot denna bakgrund anser finansutskottet att regeringens förslag tilllångsiktigt budgetpolitiskt mål framstår som väl avvägt. Budgetpolitiken börsåledes inriktas på att uppnå ett överskott i de offentliga finansernamotsvarande i genomsnitt av BNP sett över en konjunkturcykel. Politikenbör gradvis anpassas mot detta mål. Med de i propositionen redovisadeprognosförutsättningarna bör alltså överskottet motsvara av BNP ,1,av BNP och av BNP år 2001.Den budgetpolitik som Moderata samlingspartiet förespråkar är inte förenligmed dessa krav.Folkpartiet godtar regeringens förslag om överskott i de offentligafinanserna men bara så länge skuldkvoten överstiger av BNP, dvs. nivånför skuldkriteriet enligt . Utskottet kan inte godta en sådanbegränsning. Såsom tidigare nämnts bör den långsiktiga inriktningen i ställetvara att den offentliga nettoskulden skall amorteras av.Av vad utskottet sagt framgår att utskottet inte biträder det förslagVänsterpartiet fört fram i detta sammanhang.Miljöpartiet godtar det av regeringen föreslagna målet menredovisar i övrigt andra alternativ. Eftersom yrkande 9 i motionen således ärtillgodosett genom regeringens förslag behöver detta förslag inte föranledanågon åtgärd.Kristdemokraterna har i synen på det långsiktiga målet för budgetpolitikensamma uppfattning som Moderata samlingspartiet.Med hänvisning till det anförda tillstyrker finansutskottet regeringensförslag till budgetpolitiska mål, dvs.