bet · GL01UU4 · 1997-10-23 00:00:00 — Den amerikanska lagstiftningen, som förefaller föregripalösningen av vissa utestående frågor på detta område, torde knappast underlättade pågående försöken att åstadkomma globalt tillämpliga investeringsregler.Enligt utskottets uppfattning är en effektivt fungerande frihandel beroende avallmänt accepterade förutsättningar för internationella investeringar.Utskottet har tidigare haft anledning att uppehålla sig vid den principiellafrågan om frihandelns globala betydelse. Detta skedde senast i utskottetsyttrande över regeringens skrivelse 1996/97:71, , EU ochhandelspolitiken inför 2000-talet (yttr. 1996/97:UU5y). Utskottet anslöt sig iyttrandet i allt väsentligt till vad regeringen anförde i skrivelsen. Vadgäller frihandelns globala betydelse, gjorde utskottet följande bedömning:Utrikesutskottet har tidigare i många sammanhang konstaterat att det är ettgrundläggande svenskt intresse att värna om och utvidga frihandeln. Frihandelär en av de viktigaste förutsättningarna för ekonomisk utveckling, för tillväxtoch för sysselsättning. Detta gäller för och övriga EU-länder men ocksåför och för staterna i . Mot denna bakgrunddelar utskottet regeringens uppfattning att aktivt bör verka för atttillträdet till tredjelandsmarknader förbättras, att EU:s handelspolitikförblir öppen och att EU förändrar sin politik inom de områden där man hittillsvarit mindre öppen mot omvärlden.Denna utskottets bedömning kvarstår oförändrad. Utskottet menar att det nuföreliggande lagförslaget, med sanktioner i anslutning till EG:sskyddsförordning, skall ses som ett exempel på hur principiellamålsättningar på frihandelns område återspeglas i ett konkret fall.Utskottet har i tidigare betänkanden konstaterat att Förenta staternasgenerella syn på internationella sanktioner i grundläggande avseenden skiljersig från världssamfundets. Utskottet har också uttryckt oro över denextraterritorialitet med vilken har avsett att tillämpahandelsblockaden mot (senast i bet. 1993/94:UU26).Beträffande den folkrättsliga bakgrunden vill utskottet endast göra ett parallmänna anmärkningar till belysande av frågan.Utskottet konstaterar att den grundläggande jurisdiktionsprincipen -territorialitetsprincipen - ger en stat en exklusiv rätt att inom sittterritorium föreskriva och verkställa lagar. Vissa undantag från denna regel äraccepterade som allmän folkrätt.Den s.k. ?nationalitetsprincipen? tillåter ett land att föreskriva regler försina medborgare överallt i världen. Det är enligt utskottets uppfattninguppenbart att denna princip inte kan åberopas i detta fall, då den amerikanskaregleringen explicit tar sikte även på utländska rättsubjekt. Vad gällerjuridiska personer, vill utskottet framhålla att ett företags nationalitetavgörs av under vilket lands lagar det är bildat och var det är registrerat,snarare än av ägarnas nationalitet. (Utskottet har i annat sammanhangkonstaterat - bet. 1993/94:UU26 - att amerikanska dotterbolag i haftatt rätta sin verksamhet efter svensk lagstiftning. )Enligt den s.k. ?skyddsprincipen? har en stat rätt att förbjuda utlänningaratt utföra handlingar utanför statens territorium, om handlingarna är riktademot statens säkerhet, territoriella integritet eller dess politiska oberoende.Utskottet håller det inte för troligt att jurisdiktionsrätt kan grundas pådenna princip. I detta sammanhang kan nämnas att haransett skyddsprincipen otillräcklig för att berättiga extraterritorielljurisdiktion när endast ekonomisk skada hotat.Den aktuella amerikanska lagstiftningen får extraterritoriella effekter, sommotverkar den europeiska gemenskapens mål om fria kapitalrörelser mellan EU:smedlemsstater och tredje land och de fysiska och juridiska personers intressensom utövar sina rättigheter i enlighet med Fördraget om upprättande avEuropeiska gemenskapen. EU:s strävan att förverkliga målet om friakapitalrörelser omfattar också avlägsnandet av alla restriktioner i fråga omdirektinvesteringar. Den amerikanska lagstiftningen strider enligt utskottetsuppfattning mot internationell rätt när den tillämpas extraterritoriellt ochhindrar att ovannämnda mål nås. Det är därför en angelägen uppgift för EU ochdess medlemsstater att i största möjliga utsträckning motverka sådana effekter.Utskottet ställer sig bakom regeringens ambitioner härvidlag. Det förefallerutskottet sålunda rimligt att på gemenskapsnivå sträva efter att neutraliseraföljderna av den amerikanska lagstiftningen.Den svenska följdlagstiftningen till EG:s skyddsförordning skall ytterstsäkerställa effektiviteten av de av EU vidtagna åtgärderna. Enligt artikel 9 iskyddsförordningen skall varje medlemsstat fastställa påföljderna föreventuella överträdelser av relevanta bestämmelser i förordningen. Dessapåföljder måste vara effektiva, proportionella och avskräckande. Med uttrycket?relevanta bestämmeler? avses artiklarna 2 och 5 i förordningen. Dessainnefattar regler om den informationsplikt som åvilar den som omfattas avåtgärder med grund i den amerikanska lagstiftningen, och skyldigheten enligtartikel 5 att inte uppfylla de krav eller förbud som grundas på sammalagstiftning.Vid valet av sanktionsform har regeringen enligt vad som anförs ipropositionen stått inför tre alternativa möjligheter - vitesförelägganden,sanktionsavgifter eller kriminalisering. I motion U23 (c) yrkandena 1 och 2vill att avslår regeringens förslag till påföljd, och istället beslutar i enlighet med motionärernas förslag om vitesförelägganden,alternativt sanktionsavgifter.Vad gäller vitesföreläggande som sanktionsform ifrågasätter regeringenhuruvida denna sanktion skulle uppfylla kravet på effektivitet iskyddsförordningen. Ett vitesföreläggande skulle i praktiken endast kunnaanvändas för att motverka att någon upprepar en överträdelse av en bestämmelseoch sålunda knappast ha någon allmänt avhållande funktion. Utskottet delardetta synsätt. Fall skulle kunna uppstå, där en underlåtenhet att inledningsvislämna information inte skulle kunna bli föremål för sanktioner. Sammainvändning torde kunna resas också beträffande en underlåtenhet att lämnainformation på kommissionens uttryckliga begäran.Beträffande vitesförelägganden generellt, anser utskottet vidare att sådana iförekommande fall bör utfärdas av den myndighet som i övrigt har att verka föratt en viss lagstiftning iakttas. I det nu aktuella fallet noterar utskottetatt visserligen har utsetts att i förmedla och handhainformation enligt artikel 2 i förordningen, men endast kommissionen ges ensjälvständig rätt att efterfråga information från svenska rättssubjekt. Detförefaller sålunda utskottet opraktiskt att tillerkänna rättenatt förelägga viten i anledning av skyddsförordningens regler. Även dessaöverväganden talar enligt utskottets bedömning mot viten som sanktionsform.De bestämmelser i skyddsförordningen till vilka sanktioner skall knytas, ärsådana att överträdelser kan ske på många olika - oförutsägbara - sätt. Ettsystem med sanktionsavgifter skulle därför med sannolikhet, som regeringenockså anför i propositionen, bli relativt omfattande. Sannolikt skulle krävasatt en ny myndighetsfunktion inrättades för detta ändamål, för fastställande avavgifter för olika i förhand definierade överträdelser m.m. Inte heller ettsystem med sanktionsavgifter förefaller utskottet vara en ändamålsenliglösning.Utskottet delar regeringens bedömning att kriminalisering är den mestlämpliga påföljden för de överträdelser som här kan bli aktuella.Därmed avstyrks motion U23 (c) yrkandena 1 och 2.Beträffande påföljd för brott mot föreskrifterna om informationsskyldigheten iskyddsförordningens artikel 2 menar regeringen att straffansvaret börformuleras på sätt liknande vad som gäller i annan svensk lagstiftning somstipulerar en informationsplikt. Detta skulle innebära att straffansvaretkommer att omfatta såväl underlåtenhet att lämna uppgift som lämnande avoriktig uppgift. Ansvar bör vidare inträda både när gärningen ellerunderlåtenheten skett uppsåtligen och till följd av grov oaktsamhet. Utskottetdelar regeringens bedömning beträffande påföljd för överträdelser avskyddsförordningens artikel 2.Vad gäller skyddsförordningens artikel 5 menar regeringen att det är svårareatt i förväg fastställa vilka handlingar som kan komma att omfattas av dennaföreskrift. Även i detta fall anser man dock att kriminalisering är den mestlämpliga sanktionsformen. Straffansvaret bör dock inskränkas till uppsåtligaöverträdelser.Regeringen anför i propositionen att en straffskala som innehåller bötereller fängelse är motiverad, både för överträdelser avartikel 2 och artikel 5 i skyddsförordningen. fall bör undantas frånstraffansvar. Utskottet delar denna bedömning.Därmed avstyrks motion U23 (c) yrkande 3.Utskottet tillstyrker med det anförda regeringens förslag till lag om EG:sförordning om skydd mot extraterritoriell lagstiftning som antas av ett tredjeland. Utskottet hemställerbeträffande lag om EG:s förordning om skydd mot extraterritorielllagstiftning som antas av ett tredje landatt med avslag på motion 1997/98:U23 yrkandena 1, 2 och 3 bifallerpropositionens förslag.res. (c)den 23 oktober 1997På utrikesutskottets vägnarViola FurubjelkeI beslutet har deltagit: (), (), BerndtEkholm (s), (), (), (), (), (), (), (s), EvaZetterberg (v), (), (), () ochSonia ().ReservationLag om EG:s förordning om skydd mot extraterritoriell lagstiftning som antas avett tredje landHelena () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 12 börjar med ?Vad gällerVitesföreläggande som sanktionsform? och på s. 13 slutar med ?som antas av etttredje land.? bort ha följande lydelse:Utskottet ställer sig tveksamt till om den av regeringen föreslagna påföljdenär motiverad. Regeringens hänvisning till att förordningen i sin nionde artikelstadgar att påföljderna måste vara effektiva, proportionella och avskräckandeär i sig inte skäl nog att införa frihetsstraff som påföljd. Straffrättsligasanktioner synes olämpliga för överträdelser som snarare är av civilrättsligkaraktär. Utskottet menar att frihetsstraff inte bör kunna utdömas som påföljdför brott mot informationsskyldigheten i skyddsförordningens artikel 2 samt vadgäller skyddsförordningens artikel 5. Utskottet anser att vitesföreläggandeeller sanktionsavgifter är mer ändamålsenliga påföljder för överträdelse avartikel 2 och att endast böter bör kunna utdömas för överträdelse av artikel 5.Ansvar för överträdelse av skyddsförordningens artikel 2 bör inträda närgärningen eller underlåtenheten skett uppsåtligen och till följd av grovoaktsamhet. Straffansvaret vad gäller skyddsförordningens artikel 5 börinskränkas till uppsåtliga överträdelser. fall bör undantas frånstraffansvar. Regeringen bör till återkomma med förslag av dennainnnebörd. Detta bör ges regeringen till känna.Med vad som ovan anförts tillstyrks motion U23 (c) yrkandena 1, 2 och 3.Utskottet avstyrker propositionens yrkande.dels att utskottets hemställan bort ha följande lydelse:beträffande lag om EG:s förordning om skydd mot extraterritorielllagstiftning som antas av ett tredje landatt med avslag på propositionens yrkande och med anledning av motion1997/98:U23 yrkandena 1, 2 och 3 som sin mening ger regeringen till kännavad utskottet anfört.Särskilt yttrandeEva () anför:Föreliggande ärende behandlar den EG-förordning som är EU:s svar på denamerikanska lagstiftningen, Helms-Burtonlagen, som innebär sanktioner mothandel och investeringar i bland annat . Utskottet har ställt sig bakomregeringens förslag till lag. EU:s medlemsländer har här tagit ett viktigt stegför att motverka den destruktiva amerikanska blockaden mot . Men det ärockså viktigt att peka på att den amerikanska lagstiftningen inte bara medförnegativa konsekvenser för de europeiska ländernas handel med utan framförallt förorsakar stora problem. Blockaden innebär stora svårigheter för detkubanska folket på det vardagliga planet, vad gäller exempelvis tillgången tillteknisk och medicinsk utrustning. På det politiska planet blir isoleratoch en öppen diskussion om exempelvis flerpartisystem omöjliggörs. EU har idetta sammanhang en nyckelroll. Skyddsförordningen mot ensidigasanktioner bör i EU följas upp genom att anta ett handelsavtal med Kuba.Propositionens lagtext (Bilaga 1)Regeringen har följande förslag till lagtext.Förslag till lag om EG:s förordning om skydd mot extraterritoriell lagstiftningsom antas av ett tredje landHärigenom föreskrivs följande.1 § Denna lag kompletterar rådets förordning (EG) nr 2271/96 av den 22 november1996 om skydd mot följderna av tillämpning av extraterritoriell lagstiftningsom antas av ett tredje land, och åtgärder som grundar sig på eller är en följdav denna lagstiftning.2 § Till böter eller fängelse döms den som1. med uppsåt eller av grov oaktsamhet underlåter att lämna information iöverensstämmelse med artikel 2 första eller andra stycket rådets förordning(EG) nr 2271/96, eller i information som ges enligt samma bestämmelser lämnaroriktig uppgift, eller2. med uppsåt bryter mot artikel 5 första stycket rådets förordning (EG) nr2271/96.I ringa fall döms inte till ansvar.Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.EG:s skyddsförordning (Bilaga 2) Sammanfattning........................................1Propositionen.........................................1Motionen..............................................1Utskottet.............................................2Propositionens huvudsakliga innehåll 2EG:s skyddsförordning 4Den blockerade lagstiftningen 4Blockeringsåtgärderna 5Påföljder 6Ikraftträdande m.m. 6EU:s gemensamma åtgärd 6Svenska föreskrifter 6Sammanfattning av motionen 9Utskottets överväganden 10Hemställan 13Reservation..........................................131. Lag om EG:s förordning om skydd mot extraterritoriell lagstiftningsom antas av ett tredje land (mom. 1)14Särskilt yttrande....................................14Propositionens lagtext (Bilaga 1) 16EG:s skyddsförordning (Bilaga 2) 17