bet · GK01SoU10 · 1997-04-08 00:00:00 — Men enbart böter som påföljd vid upprepade ringa narkotikabrott ärknappast heller ett bra val av samhällsreaktion. De växelverkandesocialrättsliga och straffrättsliga reaktioner som lagstiftaren utvecklar medkontaktpersoner, drogtester, föreskrifter, övervakning och kontraktsvård måstei större utsträckning uppmärksammas av rättvisan och socialvården.Ändamålsenliga reaktioner saknas inte.Slutligen: Alla som jobbar med förebyggande verksamhet måste ha störrekunskap om ungdomskulturer. Varför satsar man inte i större utsträckning på engemensam kompetensutveckling inom myndigheter och organisationer, så att manbättre än kan verka bland ungdomarna? Man kan helt enkelt utarbetanågon gemensam strategi eller policy för att förhindra att våra ungdomar drasin i narkotikamissbruk. Vi från polisens sida hoppas att vi med våranärpoliser skall ha goda möjligheter att aktivt medverka i det arbetet.Leif : När föreningslivet, kyrkan, polisen, kommunala nämnder ochstatliga sektorsmyndigheter gick ihop i samverkansgruppen i byggdedet mycket på en förvissning om att det var utanförskap bland ungdomar somledde till missbruk. Detta emanerade i sin tur ur mobbning, kriminalitet ochproblem på hemmafronten. Kommuner som , och harmed sitt arbete över gränserna inom den kommunala organisationen i närasamverkan med föreningslivet visat att det behövs ett helhetsgrepp för att manskall kunna jobba med det förebyggande; i fallet var det ju ocksåen samverkan med de statliga sektorsmyndigheterna. Det är också detförebyggande som är viktigaste uppgift.Vi har till uppgift att understödja pilotprojekt som släpper fram ungdomar,så att de får vara med och bestämma. De får utforma egna miljöer utan att förden skull bli isolerade ifrån vuxenvärlden. De får också se till att de godaexempel som spirar ur detta sprids på olika sätt över landet. Det är en avUngdomsstyrelsens viktigaste uppgifter.Vad kan man då se i dessa kommuner? Jag nämner bara några. Det finns mångagoda exempel på kommunpolitiker, föreningsaktiva och andra som verkligen tardetta på allvar. Vad gör de då i detta arbete? De låter naturligtvisungdomarna själva vara med och påverka fritidsmiljön. Det kan handla om attföräldrar och ungdomar, tillsammans med föreningslivet eller med kommunalpersonal, håller gårdar öppna och ser till att skolan inte stänger efter dennormala ?arbetstiden?. De släpper systematiskt fram ungdomar, så att de kanpåverka de kommunala besluten, och de letar efter nya vägar iarbetsmarknadspolitiken. De försöker över huvud taget att värdera ungdomarutifrån att de har något viktigt att komma med. Det handlar alltså om attbryta utanförskapet genom att göra ungdomar synliga, ta dem på blodigt allvaroch se till att man inte bara lyssnar utan att ungdomarna själva får vara medoch fatta beslut. Det handlar naturligtvis om skolan. Det handlar också om attkunna påverka större saker.Sammantaget tror jag att det är oerhört viktigt att man så tidigt sommöjligt i det förebyggande arbetet lokaliserar ungdomar som resurser. Detbetyder naturligtvis att detta också är viktigt litet längre upp i åldrarna;tidigare nämndes ungdomsarbetslösheten. Vi ser väldigt goda exempel: Urkraft iSkellefteå, Idéknuten i , Klippan i , Teater X som jobbari i och aktiviteterna i eller i . Det görsväldigt mycket. Ungdomar får vara med och påverka, men vuxna finns med somförebilder och naturligtvis också för att understödja.För att det här skall kunna fortsätta att utvecklas tror jag att det ärviktigt att vi inte i och med de larmrapporter som vi nu ser grips av paniksom leder till kortsiktiga kampanjer. Det visar vår erfarenhet av de projektsom har jobbat med . Det långsiktiga gedignaarbetet när det gäller levnadsvillkoren och när det gäller att understödjaungdomars egna initiativ skall fortsätta och snarare förstärkas med tanke påde larmrapporter som flera av er har beskrivit.Man skall fortsätta att uppmuntra sektorsövergripande arbete i kommunerna.Om det finns hinder som är lokaliserade i samtal med kommunerna bör riksdagenta bort dem, så att det här kan fortsätta att utvecklas; jag tänker på sådantsom kan hindra att ungdomar är med och bestämmer. försvinner ju ett hinderpå skolans område i och med att ungdomarna släpps fram som möjligamajoritetsdeltagare i nya förvaltningsstyrelser i gymnasieskolan, och tidigaresläpptes föräldrar och elever in i . Om det finns ytterligaresådana hinder är det viktigt att de tas bort. Det är viktigt att det gesfortsatta möjligheter till utveckling av pilotprojekt som sedan kan spridasitt ljus till andra kommuner och till föreningslivet. Förväntningarna frånsamhällets sida när det gäller en förnyelse och en utveckling avungdomsverksamheten är väldigt stora. Den verksamheten skall också lyftas framsom väldigt viktig. Vi skall inte bara se på de offentliga insatserna utanockså lyfta fram och understödja de religiösa ungdomsorganisationerna,invandrarnas ungdomsorganisationer, de handikappades ungdomsorganisationer ochhela det fält som finns av ideellt aktiva i föreningslivet. Föreningslivet ärfaktiskt fortfarande, trots att det ibland ifrågasätts, mycket stort ochlevande.Parallellt med detta är det viktigt att får möjligheten attunderstödja ungdomar som gått samman i nya konstellationer och att vi ocksåvågar lyssna på dem. Vi skall t.o.m. våga lyssna på SVERO - rejvarnasungdomsorganisation eller SVEROK, rollspelsorganisationen. De skall ocksåkunna komma till tals.Jag tror också på en fortsättning av samtal mellan socialutskottet och sådanasom har kunskap och tycker på området. Man kan direkt konfrontera dessaungdomsgrupper som har mycket att säga.Lars Strid: Ordföranden! Jag arbetar på med attbistå kommunerna med att ta fram alkohol- och drogpolitiska program. Tidigarehar jag arbetat inom den kommunala ungdomsvården, framför allt medmissbrukande ungdomar men även med kriminella ungdomar.När det gäller utvecklingen av narkotikamissbruket och bedömningen avdagsläget tror jag att det är nödvändigt att man tittar något i backspegeln.Det är lätt att vi blir historielösa och att allt blir en ständigt nedåtgåendespiral: det blir värre och värre. Det är inte korrekt. Vi har haft tider avförbättring. Med risk för en upprepning skall jag försöka ägna några minuteråt en tillbakablick som kan ses som en bakgrund till vad vi måste göra iframtiden.På 60- och 70-talet såg man i på sina håll narkotikan - framför alltcannabis - bland våra ungdomar som något som tillhörde puberteten. Det varnågot som skulle gå över i vuxen ålder. Resultatet av denna liberala hållningtill narkotika blev att narkotikamissbruket på allvar etablerade sig blandvåra ungdomar. hade vi här i ett flertal ungdomsgängi åldrarna som injicerade narkotika, främst amfetamin men ävenheroin. Det fanns dessutom ett flertal ställen - parker, lokaler ochinarbetade torg - där ungdomar debuterade med sitt missbruk.Vi kan även i detta sammanhang - det tror jag är viktigt - konstatera attalkoholkonsumtionen bland våra ungdomar var mycket hög,högre än den är i dag.Under 80-talet växte sig avståndstagandet mot narkotika sig allt starkare.Denna attitydförändring fick en bred folklig förankring. Föräldrar, föreningaroch speciellt ungdomar omfattades av denna attitydförändring. Hela dennaomsvängning fick tydliga positiva fördelar också. Narkotikamissbruketbromsades och minskades bland våra ungdomar. Vi som arbetade inom denkommunala ungdomsvården såg att debutåldern höjdes när det gällde cannabis ochockså när det gällde injektionsmissbruket. De injicerande gängen av 16-19-åringar som fanns försvann . Noteras skall även attalkoholkonsumtionen bland ungdomar minskades, vilket vi harsett flera exempel på här i dag.Om vi ser till den kommunala sidan skedde ett trendbrott inomsocialtjänstens ungdomsvård. Man avsatte i en hel del kommuner specialiseradeungdomshandläggare på socialbyråerna, vilket var en nödvändig förutsättningför ett kvalitativt arbete. Något annat som var nytt var att man utveckladedirekt lokala samverkansformer, framför allt mellan polis, socialtjänst, skolaoch fritid. Ofta var syftet med detta samarbete att man så tidigt som möjligtskulle upptäcka ungdomar som experimenterade med narkotika. Och i mångakommuner etablerades även ett gott samarbete med olika föräldragrupper ochföreningar.Det lokala arbetet blev drivmotorn och den viktigaste faktorn i bromsandetav nytillströmningen av ungdomar till narkotikamarknaden. Tydliga tecken harvisat att denna positiva utveckling början haravstannat. Vi har nåtts av rapporter om att ungdomar har en mer positiv syn påatt experimentera med olika former av narkotika. Jag tänker närmast på CAN:sattitydundersökningar men även på den undersökning som för här.Vi måste ta dessa tecken på mycket stort allvar. Den positiva trenden harhelt enkelt brutits. är det viktigt att notera att denna utvecklinghar följts av en klar konsumtionsökning av alkohol bland våra ungdomar. Det ären ökning som har pågått . Det är främst en storökning av ölkonsumtionen, men det är även en ökning av konsumtionen avhembränd sprit, eller det som vi kallar för svartsprit.Den här ökningen av alkoholkonsumtionen har och kommer att få en mycket storbetydelse för utvecklingen av narkotikamissbruket. Ju mer ungdomar ökar sinalkoholkonsumtion desto mer tillåtande attityd kommer de att ha till ettexperimenterande av olika narkotiska preparat. Vi vet av erfarenhet attalkohol inte är ett alternativ som exkluderar andra droger bland ungdomar.Tvärtom är kombinationen regel. Använder man narkotika har man ofta en mycketstor alkoholkonsumtion. Vi måste därför ta utvecklingen av alkoholdrickandebland våra ungdomar på ett mycket stort allvar. En ökning avalkoholkonsumtionen ger en grund och banar väg för en mer tillåtande attitydtill narkotika och därmed ett ökat missbruk. Jag vill instämma i den farhågasom framförde här: Det finns ett direkt samband.Mot bakgrund av detta är det viktigt att vi håller fast vid den restriktivanarkotikapolitik som vi har lagt grunden för här i landet. EU-medlemskapet ochden ökade internationaliseringen har knappast underlättat det här arbetet. Denrestriktiva narkotikapolitiken måste i praktiken innehålla och bygga på enfortsatt satsning på det lokala arbetet ute i kommunerna. Det är i kommunernasom såväl det förebyggande arbetet som det behandlande arbetet utförs. Utandet dagliga, praktiska arbetet bland våra ungdomar blir narkotikapolitiken etttomt skal. Jag vill därför som avslutning framhålla några punkter som kan varaviktiga för hur man skall få en förbättring av det pågående arbetet när detgäller narkotikan.För det första bör det ske en fortsatt och ökad satsning på ett kommunaltstöd till uppbyggande av de alkohol- och drogpolitiska programmen. pågårett omfattande arbete i kommunerna kring detta arbete. Programmen har ofta enkonkret inriktning och bygger på en direkt samverkan mellan socialtjänst,polis, skola och fritid men även hälso- och sjukvården, tullen, föreningslivetoch föräldra- och ungdomsorganisationerna.För att den här investeringen skall kunna ge resultat krävs det att statenstöder kommunerna i det fortsatta arbetet resursmässigt. Det gäller även sprider goda exempel runt om i landet. Speciellt vill jag understrykabehovet av att man systematiskt tar fram lokala, goda exempel som eninspirationskälla för andra kommuner. Ett bra drogförebyggande arbete ärtroligen den viktigaste ingrediensen när det gäller att vända utvecklingentill det positiva.För det andra är det viktigt att man fortsätter utbyggnaden av den nyaöppenvårdsformen, som har skett och sker inom den kommunala ungdomsvårdeneller det som vi kallar vård på hemmaplan. Det här arbetet har pågåttunder och har haft en mycket stor betydelse för de kommuner som harpåbörjat detta svåra arbete. Behovet är dock fortfarande stort avatt det kommer fram alternativa vårdformer till institutionsvården. Ett störreutbud innebär en kvalitetshöjning av vården och att ungdomar som behöver denhär vården kommer in på rätt plats.För det tredje vill jag framhålla betydelsen av att man inte i första handlägger resurser på att bygga upp nya statliga verksamheter som skall handläggadessa frågor . Vad som behövs är att resurserna läggs där de mestbehövs: ute i våra kommuner. Där kan personal, föräldrar och ungdomar utföraett konkret och verkningsfullt arbete. Vi kan inte slå oss till ro, utan vimåste ytterligare anstränga oss för att förbättra det lokala arbetet. Vi måstegöra det i samverkan med alla inblandade parter; vi kan inte exkludera någondel. Först då tror jag att vi kan nå en attitydförändring hos våra ungdomar,vilket är grunden för en förbättring.Kristina : Jag kommer från stadskansli och arbetar där mednarkotikafrågor och dokumentation, uppföljning och utvärdering påmissbruksområdet.Göteborg är indelat i 21 stadsdelsnämnder. Ansvaret för detdrogförebyggande arbetet bland ungdomar ligger på varje stadsdelsnämnd. Det ärockså där som man lägger upp och utformar samverkan i det lokaladrogförebyggande arbetet. De 21 stadsdelsnämnderna i utmärks av enstark segregation och stora sociala skillnader. I de norra stadsdelarna finnsdet flera stora nämnder som har en hög arbetslöshet, låga inkomster och en höginvandrartäthet. I framför allt de centrala och västra delarna av Göteborgråder motsatta förhållanden. Detta har betydelse när man ser hurnarkotikaproblemen slår i Göteborg.I december skrev kommunstyrelsens SDN-delegation ett brev till stads-delsnämnderna i . Man vill rikta uppmärksamheten på den allvarliganarkotikasituation som råder i , och man ger en rad olika fakta. Meddessa fakta som underlag uppmanar man alla stadsdelsnämnder att uppmärksammaden allvarliga utveckling som skett av narkotikamissbruket, särskilt blandyngre. Och man vill uppmana varje nämnd att mobilisera alla tillgängligakrafter för att motverka en fortsatt negativ utveckling.Vad är det då för fakta som ligger i botten på dessa uppmaningar och på denallvarliga narkotikasituation som politiker och vi i förvaltningar ochorganisationer gemensamt bedömer att vi har i ? Ni har fåttheltäckande redovisningar från CAN t.ex. Men vi vet också på Göteborgsnivå attalkoholkonsumtionen är alarmerande bland ungdomar.I gjordes 1995 en totalundersökning i årskurs nio som just visadeatt alkoholkonsumtionen låg på en väldigt hög nivå. Många ungdomar i årskursnio dricker tidigt, ofta och mycket. När det gäller narkotikan ser vi den bildsom har förmedlats av bl.a. CAN. I har vi en stark social skiktningnär det gäller narkotikaanvändningen. Den finns inte på motsvarande sätt närdet gäller alkoholkonsumtionen. Alkoholkonsumtionen är jämnt fördelad överalla typer av stadsdelar i . Men narkotikan förekommer mer i deområden som i vår drogvaneundersökning har betecknats som lågstatusområden.Där finns den största andelen pojkar som använder narkotika - detta gällerinte flickorna. Sedan kan vi i drogvaneundersökningen se att hasch fortfarandeär den stora ungdomsdrogen. Även om andra preparat har trängt in dominerarhasch stort.När det gäller mönstrande göteborgare - 18-åriga pojkar - ligger som nitidigare hörde och andelsmässigt dubbelt så högt som övrigariket, och ligger ännu högre. av de mönstrande göteborgskillarna -som är - har alltså använt narkotika. Det uppfattar vi som en väldigtstor andel.Vad finns det för andra fakta och signaler än dessa totalundersökningar? Jo,enligt Göteborgspolisen finns cannabis och amfetamin i obegränsad mängd. Detär också ständigt god tillgång på ecstasy och LSD, och hartillgången på heroin stadigt ökat. Det är för ett nytt fenomeneftersom det fram till ungefär 1990 knappast fanns heroin i kommunen. ärdet rökheroinet som ökar, och det används i ökande utsträckning av unga, endel mycket unga. Invandrarungdomar är överrepresenterade. Rökheroinet dykerockså mer och mer upp som ett inslag i blandmissbruket hos litet äldremissbrukare, i 20-30-årsåldern.Under de senaste åren - särskilt - har det gjorts flera storapolisrazzior i med mängder av ingripanden. gjordenarkotikaroteln vid 1 200 frihetsberövanden. Merparten avpersonerna var . Dessa razzior har gjorts både inne i centralastaden - i köpcentrat i - och i förorterna. Man griper alltså fleroch fler yngre. Detta har ökat behovet av bra länkar mellan polisen ochsocialtjänsten. Och vi har ökat antalet socialsekreterare igatulangningsgruppen, som särskilt fångar upp de riktigt unga och familjer medbarn.Inom den öppna specialiserade narkotikavården för vuxna har antalet yngreökat. Vuxenvården har fått en förändrad klientgrupp. Tidigarevar majoriteten klienter och däröver, nu är de flesta i åldern 20-30.SDN-delegationen i , som samordnar stadsdelarnas arbete, haråterkommande överläggningar med samverkansgruppen Drogförebyggarna i ,som består av företrädare för olika myndigheter, stadsdelnämndernasmissbruksvård, folkhälsoarbete, polis, tull och kriminalvård. Vid dessaöverläggningar, som tog sin början 1994 och sedan har skett återkommande, hardet utformats ett årgärdsprogram mot narkotika. Kommunen har avsatt medel, 9miljoner för vardera , 1996 och 1997, för att förstärka åtgärdernamot narkotika både när det gäller prevention och vård.Orsaken till detta är till stora delar den bakgrund som tecknades avFolhälsoinstitutet. Det beskrivs i budgetskrivningar.Det handlar om att man är oroad över de tendenser och de mer europeiskaattityder som kan få fäste i och på , där vi har nära tillDanmark. Det handlar om mindre avståndstagande bland ungdomar, den högaarbetslösheten, särskilt bland ungdomar, att kommunen har gjort kraftigabesparingar inom vård- och omsorgssektorn och att nya droger har etablerats iGöteborg. Det är själva bakgrunden till åtgärdsprogrammet (bild 25).Det innehåller olika delar. En viktig punkt är att information om skallingå i skolornas timplan. Vi håller på att bygga upp ett system där varjeskola har en ansvarig hälsopedagog. Undervisningen om alkohol, narkotika ochtobak skall ingå som en del i skolans hälsoundervisning. Det skall ske ettökat samarbete med de frivilliga organisationer som arbetar ideellt medprevention. Jag har redan nämnt ökad samverkan mellan socialtjänst och polis.Det har blivit nödvändigt. Det skall också ske ett samarbete med krog-ägarna iGöteborg. Vi har vid razziorna sett att det förekommer drogspridning på en delkrogar, framför allt av amfetamin (bild 26).När det gäller vård och behandling är det viktigt att det finns öppnavårdalternativ ute i stadsdelarna på olika nivåer som vänder sig till olikagrupper av människor. De specialiserade narkomanvårdsenheterna skall också ifortsättningen få kommunbidrag. De skall inte intäktsfinansieras med egnaintäkter. Vi har byggt upp en särskild öppenvårdsmottagning ochrådgivningsenhet för ungdomar . Den jobbar med ungdomar,deras föräldrar och anhöriga. Det har fattats beslut om en specialiseradavgiftningsenhet för narkotika- och blandmissbrukare som skall komma tillstånd . Det har vi saknat . Det skall startas ettbehandlingshem för missbrukare med allvarliga psykiska problem (bild 27).Jag sätter punkt där. Det var något om hur vi bedömer situationen och vadsom görs.Ordföranden: så mycket. Sista talare före vår paus är : Jag representerar och är anställdsom länssamordnare för alkohol- och drogfrågor i . Jag har arbetatmed missbruksfrågor främst inom iLuleå men även på regional nivå med narkotikafrågor.För att erhålla en aktuell bild av narkotikasituationen och trender iNorrland har jag kontaktat personal inom olika verksamhetsområden som arbetarfrämst med ungdomar och missbruk. Följande har framkommit vid dessa kontakter.I hela finns en relativt stabil och god tillgång på narkotika tilllåga priser. Priset på amfetamin har nästan halverats de senaste två tre åren.Amfetamin är den dominerande drogen, tillsammans med cannabisprodukter, och dåfrämst hasch. Drogerna har spridit sig över hela från tillKiruna såväl i glesbygd som i tätort, även om lokala avvikelser förekommer.Missbruket av opiater, främst rökheroin, tenderar också att öka, framförallt inom invandrargrupper och i tätorter utefter . Missbruketav kokain, ecstasy och LSD förekommer än så länge i begränsad omfattning.Rejvkulturen har inte slagit igenom i norra delen av . Däremottenderar bruket av ecstasy tillsammans med rejvkulturen att öka i populariteti södra delen av . Polisen i har avslöjat ecstasyhärvordär socialt etablerade gymnasieungdomar är inblandade.Dessutom finns det indikationer på ett ökat missbruk av droger även påfjällhotellen från Åre till Riksgränsen.Nordkalotten är också intressant ur smugglingssynpunkt. Enligt tullenfungerar som ett transitoland för smuggling av narkotika både tillNorge och . Erfarenhetsmässigt vet vi att länder som används somtransitoländer även drabbas av ett visst spill av narkotika som egentligen äravsedd för annan marknad. Vi vet också att narkotikamissbruket är etablerat påNordkalotten. I förekommer förutom missbruk av amfetamin ochcannabis även heroin och ecstasy. I norra har LSD och odling av?skunk? Skunk är en förädlad form avcannabis med upp till högre halt av THC än traditionell cannabis.Ungdomarna som lever i gränsland är ofta i en utsatt situation. För attförhindra en destruktiv utveckling inom gränskommunerna i planerasnu för ett gemensamt projekt som syftar till att ta fram metoder att arbetagränsöverskridande med primärprevention och att öka samarbetet mellanmyndigheter i angränsande länder.Hur ser då narkotikasituationen ut bland ungdomar i ? Bland yngreungdomar i dominerar fortfarande missbruket av alkohol, dvs.hembränt och folköl, tyvärr ofta i kombination med narkotikaklassadetabletter, t.ex. bensodiazepiner. Däremot noteras via lokaladrogvaneundersökningar att det experimentella bruket av hasch, amfetamin ochanabola steroider blivit något vanligare. Haschet ökar åter i popularitet, somtidigare har framkommit här . Missbruket tenderar att krypa ner iåldrarna, men framför allt har attityderna till alkohol, droger och tobakförändrats.Fler ungdomar uppger att de vet var de kan få tag på narkotika. Det gäller ihela , såväl i glesbygd, t.ex. och , som på andraställen. Lusten att prova har ökat. Skillnaderna mellan pojkar och flickorminskar år för år. Trenden liknar därmed den i riket i övrigt, även om det ärviktigt att framhålla att alkoholkulturen är den förhärskande. Detgår inte att säga om det finns en skillnad mellan olika socialgrupper,eftersom man saknar kunskap om det.Socialtjänsten i flera kommuner konstaterar däremot att fler ungdomar äraktuella för missbruk än . Det handlar i första hand omblandmissbruk. Man upplever att skolan inte längre har resurser att ta hand omelever med sociala problem utan i allt större utsträckning remitterar tillsocialtjänsten.Det finns också anledning att uppmärksamma en ökad tendens tillgängbildning, framför allt i tätorterna utefter . I vissa gängdär invandrarungdomar är inblandade förekommer droger och vapen. Dessaungdomar kommer från krigshärdar.När det gäller gymnasieungdomar och ungdomar upp till är bilden någotannorlunda. Här ökar det experimentella bruket av narkotika, och det är flersocialt etablerade ungdomar som går direkt in i ett narkotikamissbruk. De mestförekommande drogerna är också här amfetamin och hasch. Hembränt är intelängre lika inne. Ungdomarna upplever ofta att det inte är ett missbruk attexempelvis dricka eller sniffa amfetamin. En bidragande faktor är naturligtvisdet låga priset och den ökade tillgängligheten.I genomfördes en lokal drogvaneundersökning bland gymnasieelever iårskurs 2 och 3 . Undersökningen visade att av pojkarnanågon gång hade provat narkotika, och motsvarande siffra för flickorna var8 %. Den grupp som personal ute i kommunerna uttrycker störst oro för ärungdomar i . Många av dessa ungdomar saknar framtidstro.Möjligheterna att erhålla arbete eller utbildning är små, och apatin breder utsig.Från denna åldersgrupp sker det en stadig nyrekrytering tillmissbrukarleden. Fler unga flickor etablerar förhållanden med missbrukare, ochandelen ensamstående mammor med eget narkotikamissbruk och/eller som har ettförhållande med en aktiv narkotikamissbrukare ökar.