bet · GK01LU7 · 1997-01-28 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottetproposition /97:46 Skadeståndsansvarvid dammhaveri jämte tre motioner. Ipropositionen föreslås en ny bestämmelsei vattenlagen om att den som är skyldigatt underhålla en dammanläggning förvattenreglering skall vara striktansvarig för skador som orsakas av ettdammhaveri. Den nya bestämmelsenföreslås träda i kraft den 1 juli 1997.I en av motionerna yrkas att detstrikta ansvaret skall utvidgas till attomfatta även skador orsakade av annat ändirekta haverier. De två andramotionerna gäller försäkringsskyddet förskadelidande till följd av dammhaverier.Svenska kraftverksföreningen harinkommit med skrivelser och har införutskottet framfört synpunkter i ärendet.Utskottet tillstyrker bifall tillpropositionen. Motionsyrkandenaavstyrks.Till betänkandet har fogats tvåreservationer. I proposition 1996/97:46 föreslårregeringen () -efter hörande av Lagrådet - attriksdagen antar det i propositionenframlagda förslaget till lag om ändringi vattenlagen (1983:291).Lagförslaget har intagits som bilagatill betänkandet. 1996/97:L7 av Tom () vari yrkasatt hos regeringen begärförslag om ersättning för skador viddammbrott i enlighet med vad som anförtsi motionen.1996/97:L8 av () variyrkas att beslutar om utökatstrikt ansvar för dammägaren enligt vadsom anförts i motionen.1996/97:L9 av m.fl. (mp)vari yrkas att hos regeringenbegär förslag till lagstiftning medinnebörd att vattenkraftsproduktionensexterna riskkostnader till fullo bärs avvattenkraftsproducenterna själva. InledningEnligt uppgift finns det i Sverigenärmare 6 000 dammar av olika storlekarsom anlagts för skilda ändamål. Förutomkraftverks- och regleringsdammar finnssågverksdammar och kvarndammar,invallningsdammar samt dammar anlagdavid gruvor och anrikningsverk föravfallssedimentering. Dammar som ärhögre än brukar benämnas högadammar . Antalet sådana dammar uppgårtill 140, varav tre är högre än 100meter. De vanligaste typerna av dammarär jordfyllningsdammar, somhar en kärna av packad morän. En annantyp är betongdammar, som normaltgrundläggs på berg.I vattenlagen (1983:291) finnsbestämmelser som reglerar dammar ochderas säkerhet. Uppförande, ändring ochlagning av dammar utgör vattenföretagoch kräver tillstånd av vattendomstol.Vid sin bedömning skall domstolen beaktasäkerhetsaspekterna. En vattenanläggningskall också underhållas så att det inteuppkommer skada för allmänna ellerenskilda intressen genom ändringar ivattenförhållanden. Vattenföretag sominverkar på vattenförhållandena skalldrivas så att de inte i onödan skadarallmänna eller enskilda intressen. Ivattenlagen finns också särskilda reglerom tillsyn och besiktning.Brott på en fylld kraftverks- ellerregleringsdamm kan frigöra mycket storavattenmassor och medföra omfattandeskador. När det gäller höga dammar har iSverige endast ett dammbrott inträffat,nämligen , varvid utströmmandevatten orsakade skador på skog. På grundav ett tekniskt fel kunde inte dammenöppnas tillräckligt för att släppa framett extremt stort flöde. rasadeen mindre damm i med ettdödsfall som följd. Dammsäkerheten iSverige har emellertid i olikasammanhang bedömts som god och riskenför dammbrott anses vara låg (se bl.a.SOU 1995:40, Älvsäkerhet).Några särskilda lagbestämmelser somdirekt reglerar skadeståndsansvaret vidett dammhaveri finns inte.Utgångspunkten är skadeståndslagensregler om att var och en som uppsåtligeneller av vårdslöshet vållar person-eller sakskada skall ersätta skadan (2kap. 1 §). Försummat underhåll kanutgöra sådan vårdslöshet som medförskadeståndsskyldighet enligtskadeståndslagen för den ansvarigeägaren på grund av vållande hosföretagets ledning eller dess personal(2 kap. 1 § och 3 kap. 1 §). Oaktsamhetvid anläggningens konstruktion ochutförande kan också medföra rätt tillersättning för uppkomna skador.Vattenlagens bestämmelser medför intenågon skadeståndsskyldighet fördammhaverier som går längre änskadeståndslagens regler om ansvar förvållande. De stränga krav som ställs påvattenföretag när det gäller åtgärdermot skaderisker gör emellertid att manmånga gånger när en översvämningsolyckaberor på anläggningens bristfälligaskick kan konstatera att det föreliggeroaktsamhet. Det har ansetts som tänkbartatt en domstol vid ett dammhaveri medstöd av allmänna, icke lagfästarättsgrundsatser skulle ålägga ettskärpt ansvar för översvämningsskador,dvs. ett ansvar som går längre än uppsåteller vårdslöshet. Rättsläget kanemellertid inte anses vara klart.I en skrivelse fäste regeringensuppmärksamhet på det oklara rättslägetnär det gäller ansvaret fördammhaverier. lätdärefter utreda frågan omskadeståndsansvaret för skador tillföljd av dammbrott. Arbetet redovisadesi slutet av i promemorian (Ds1996:6) Ersättning vid dammbrott.Promemorian har remissbehandlats ochligger till grund för förslagen iförevarande proposition. Promemorianinnehåller också vissa förslag rörandeförsäkringsskyddet för de skadelidande.Dessa förslag behandlas dock inte ipropositionen.I propositionen föreslås en nybestämmelse i vattenlagen om att den somär skyldig att underhålla endammanläggning för vattenreglering skallvara strikt ansvarig för skador somorsakas av dammhaveri. Den nyabestämmelsen är avsedd att träda i kraftden 1 juli 1997.Med anledning av propositionen harväckts tre motioner. En av motionernagäller ansvaret vid andra skador än viddirekta haverier. I de två andramotionerna tas upp frågor som gällerförsäkringsskyddet för de skadelidande.Utskottet kommer nedan att under skildarubriker ta upp dels frågor omskadeståndsansvaret, dels de genommotionerna aktualiseradeförsäkringsfrågorna.SkadeståndsansvaretI propositionen föreslås att ett striktansvar, dvs. ansvar oavsett om någon harvarit vårdlös eller inte, för skadortill följd av dammhaveri införs i 17kap. Ansvaret skall liggapå den som är skyldig att underhålladammanläggningen. Denne är i allmänhetägaren men kan också vara den som annarsbrukar anläggningen eller den tillvilken underhållsskyldighet haröverförts. Det strikta ansvaret -inskränkt endast genom vissa bestämdaundantag - skall gälla för skada tillföljd av att dammanläggningen inte geravsett skydd mot utströmmande vatten,dvs. Från det striktaansvaret skall undantag gälla endast ide fall där den ansvarige visar attorsaken till dammhaveriet är enkrigshandling eller liknande. Detstrikta ansvaret skall omfatta alladammanläggningar för vattenreglering.Med uttrycket vattenreglering avsesändring av vattenföringen i ettvattendrag till förmån för ett annatvattenföretag. Det innebär attkraftverksdammar för strömdrift kanomfattas. Sådana dammar som annars avseratt skydda mot vatten, t.ex. i händelseav översvämning, eller tidigare sattsupp för att underlätta flottning fallerdäremot inte under bestämmelsen.Som skäl för förslaget anför regeringenatt det är otillfredsställande atträttsläget inte är klart när detgäller ansvarsfrågan. Osäkerheten gördet svårt för vattenföretagen ochförsäkringsbolagen att bedöma hur storaansvarsriskerna är och vilka åtgärdersom bör vidtas. Enligt regeringensmening bör rättsläget klarläggas, ochdet ligger då nära till hands attföreskriva ett strikt ansvar viddammhaveri. Regeringen anser att det ärrimligt att den som bedriver verksamhetav ifrågavarande slag som kostnader iverksamheten bär risken för de skadorsom kan orsakas. Ett ytterligare skälför strikt ansvar vid dammbrott, somregeringen för fram, är attskadekostnaderna bäst reduceras, om deläggs på den som har största möjlighetenatt kontrollera risken. Det är företagensom kan göra något åt risken medan deskadelidande har högst begränsademöjligheter att skydda sig mot den.Regeringen anser att det är angelägetatt de skadelidande ges ett tillräckligtskydd och att de inte behöver visa attvållande föreligger. Härutöver anförregeringen skäl av mer rättsteknisknatur till stöd för förslaget. Enligtregeringens mening är det beträffandefarliga verksamheter enklare atttillämpa ett strikt skadeståndsansvar änatt göra en aktsamhetsbedömning som i deallra flesta fall leder till attföretaget anses ha försummat att vidtade åtgärder som kan krävas på grund avden betydande skaderisken.Utskottet delar regeringens bedömningoch anser att det finns goda skäl föratt lagfästa en regel om strikt ansvarför skador till följd av dammhaveri.Mycket talar visserligen för att denföreslagna lagregeln inte innebär någonegentlig förändring i förhållande tillvad som enligt allmännaskadeståndsrättsliga principer redan kanantas gälla. Ett undanröjande avosäkerheten om rättsläget ger emellertidså många positiva effekter att detta isig är skäl nog för att den föreslagnalagstiftningen genomförs. Som framgår avpropositionen är en regel om striktansvar ägnad bl.a. att underlättaskadeståndsregleringen och geskadelidande möjligheter att snabbare fåersättning. Utskottet ansluter sigsåledes till propositionens förslag.Olle () anför i motion1996/97:L8 att ansvarsfrågan måsteklarläggas även i andra fall än viddirekta haverier. I motionen redovisasnågra fall dådammägare tvingats att öppnadammluckorna helt för att undvikadammhaverier. Åtgärderna var i huvudsakbetingade av att redan fylldavattenmagasin inte kunde ta emotytterligare vattenmassor orsakade avriklig nederbörd samt kvarvarande is ochsnö i fjällområdena. De utströmmandevattenmassorna orsakade skador förfastighetsägare som ännu inte fullt utblivit ersatta. Erfarenheterna av dessahändelser visar enligt motionärensmening att ansvarsfrågan måsteklarläggas även när dammägaren tvingastill åtgärder för att undvika enkatastrof. Motionären anför vidare attdet endast är dammägaren som har rättoch möjlighet att reglera vattenflödet,varför han också bör ha ansvaret. Imotionen yrkas att skallbesluta om utökat strikt ansvar fördammägaren enligt vad som sålundaanförts.Utskottet konstaterar att den ipropositionen föreslagna bestämmelseninte kommer att omfatta den situationsom beskrivs i motionen. Enligt vad somredovisats i propositionen förutsätteransvar enligt den föreslagna regeln attdammen inte ger ett avsett skydd motutströmmande vatten. En sådan situationföreligger endast om dammen hastigthavererar eller om den så småningomeroderas och skador uppkommer nedströms.Även när dammen på grund avfelmanövrering inte skyddar på avsettsätt föreligger dammhaveri i denföreslagna bestämmelsens mening -däremot inte när den fullgör sinfunktion men ändå vatten strömmar överden och orsakar skada. I dettasistnämnda fall blir dammägaren inteansvarig enligt den nya paragrafen menkan naturligtvis ändå varaersättningsskyldig på annan grund,exempelvis enligt skadeståndslagen.Något närmare underlag för riksdagenatt inom ramen för detta ärende taställning till frågan om ytterligarelagstiftning rörande dammägaresskadeståndsansvar finns inte. Isammanhanget bör dock påpekas attKammarkollegiet i sitt remissvar överpromemorian (Ds 1996:6) Ersättning viddammbrott välkomnat om en ytterligareutvidgning av gränserna för det striktaansvaret övervägdes i syfte att uppnå ennärmare överensstämmelse med vad som somgäller enligt bl.a. miljöskadelagen(1986:225). Utskottet vill också erinraom att Utredningen om dammsäkerhet ochhöga flöden i sitt betänkande (SOU1995:40) Älvsäkerhet lagt fram en mängdförslag i syfte att begränsa storaöversvämningar vid höga flöden.Utredningen har bl.a. föreslagit etttillägg i vattenlagen som gör detmöjligt för att besluta omökning och begränsning av tappning omdet är nödvändigt för att avvärja faraför liv eller hälsa eller räddavärdefull egendom eller av annan sådanorsak. Avsikten är att ingripanden skallkunna göras på ett tidigare stadium änsom nu är möjligt. Vidare harutredningen föreslagit ett centraltorgan på området med uppgift att följautvecklingen och föreslå de åtgärder denfinner motiverade och i övrigtrapportera till regeringen omutvecklingen beträffande dammsäkerhetoch åtgärder mot översvämningar.Utskottet utgår från att regeringen isamband med den fortsatta beredningen avförslagen i betänkandet om älvsäkerhetöverväger om några ytterligarelagändringar eller klargöranden när detgäller skadeståndsansvaret för dammägarekan vara påkallade och, om så ärerforderligt, återkommer till riksdagenmed erforderliga lagförslag.Med det anförda tillstyrker utskottetbifall till regeringens förslag ochavstyrker bifall till motion 1996/97:L8.FörsäkringsfrågorFörsäkringar som täcker denskadeståndsskyldiges ansvar,ansvarsförsäkringar, utgör i många fallett nödvändigt komplement tillskadeståndsregler. Ansvarsförsäkringentecknas av den som kan bliskadeståndsskyldig och primärt fungerarden till försäkringstagarens skydd. Enansvarsförsäkring förbättrar också denskadelidandes utsikter att fåskadestånd. Möjligheterna att täckaskadeståndsansvaret genom enansvarsförsäkring beror dels påförsäkringsgivarnas principer förbeviljande av sådan försäkring, dels avvillkoren för de försäkringar som stårtill buds i olika fall.Ansvarsförsäkring kan tecknas antingenseparat eller som en del i en kombineradförsäkring, exempelvis i enföretagsförsäkring. En ansvarsförsäkringtäcker, där inte annat sägs,skadeståndsansvar enligt gällanderättsregler, såväl ansvar för egen ochannans vållande som för rent striktansvar. Försäkringsskyddet omfattarregelmässigt att försäkringsgivarenbetalar det skadestånd som denförsäkrade är skyldig att utge, att hanutreder om skadeståndsskyldighetföreligger när skadeståndskrav riktasmot den försäkrade, att han förhandlarmed den som kräver skadestånd samt atthan för rättegång för den försäkrade ochdärvid betalar kostnaderna förrättegången. Många ansvarsförsäkringartäcker skada på person och skada på sak,t.ex. byggnader och lösa föremål. Omsådan skada inträffar sträcker sigförsäkringsgivarens ansvar lika långtsom skadeståndsansvaret. Villkoren föransvarsförsäkringar innehållerregelmässigt ett stort antal undantagför vissa särskilda typer av skador somav olika anledningar ansetts börauteslutas ur försäkringen. Undantagenmotiveras vanligen av attförsäkringsbolagen anser att en täckningav skadorna är alltför vansklig eller avatt premien skulle bli alltför hög. Vidansvarsförsäkring för företag brukarexempelvis skador på grund avöversvämningar i samband med nederbördvara undantagna. Ansvarsförsäkringar harockså begränsade ansvarsbelopp och förvad som överstiger dessa belopp ansvararden skadeståndsskyldige ensam.Av promemorian (Ds 1996:6) Ersättningvid dammbrott framgår att de störrevattenkraftsproducerande företagen hartecknat särskilda ansvarsförsäkringarmed maximibelopp om 2 miljarder norskakronor, begränsat till två olyckor perår, och en självrisk på 1 miljon kronor.Försäkringsbeloppet är högre än vidatomskador och lär även internationelltsett vara ett av de högsta somförekommer vid ansvarsförsäkring medvisst undantag. Vissa mindre svenskakraftverk har dock i stället tecknat enansvarsförsäkring av mera ordinär typoch med ett lägre försäkringsbelopp.Som tidigare redovisats behandlades ipromemorian (Ds 1996:6) Ersättning viddammbrott också frågan omskadeståndsansvaret behöver kompletterasmed regler om försäkringsskydd för deskadelidande. I promemorian föreslogsatt skadelidande skulle ges sammaförsäkringsskydd som det som genommiljöförsäkringen gäller förmiljöskadornas del.Bestämmelser om obligatoriskmiljöskadeförsäkring finns imiljöskyddslagen (1969:387).Försäkringen meddelas av ett s.k.miljöskadekonsortium och finansierasgenom bidrag från miljöfarligaverksamheter som kräver tillstånd elleranmälan. Bidragens storlek beräknasefter försäkringsmässiga grunder.Försäkringen täcker personskada ochsakskada för vilken fysisk person skulleha ägt rätt till skadestånd enligtmiljöskadelagen, under förutsättning attskadevållaren är insolvent och inte kanförmås att betala skadan utan dröjsmål,skadevållaren inte kan identifieraseller rätten till ersättning enligtmiljöskadelagen är preskriberad.Ersättning till näringsidkare försakskada kan utgå endast under vissaförutsättningar. Ansvaret enligtkonsortiets åtagande är begränsat till 5miljoner kronor för varje skadad personoch 50 miljoner för varje sakskada samttill för sammaförsäkringsår.Promemorians förslag innebär attvattenföretagen skulle bidra tillförsäkring för personskador och vissasakskador som orsakas av dammbrott mensom de skadelidande inte får ersattagenom skadestånd eller genom annanförsäkring. Förslaget medför dock inteatt man kan räkna med attmiljöförsäkring skulle ge fullersättning vid de största tänkbaradammkatastroferna.De flesta remissinstanserna avstyrktepromemorians förslag tillförsäkringslösning. Fleraremissinstanser pekade på andra möjligaförsäkringslösningar och menade attfrågan behövde utredas ytterligare. Ipropositionen upplyses att regeringendärför avvaktar med försäkringsfråganför att - om det visar sig nödvändigt -återkomma till den i ett senaresammanhang.I motion 1996/97:L7 anför Tom () att en stor del av Sverigesbefolkning, som lever i potentiellariksområden, saknar ett lämpligtförsäkringsskydd vid stora dammhaverier.Även om strikt ansvar för dammägareninförs blir följden av ett dammhaveriatt varje enskild drabbad måste sökaersättning från dammägaren. Med tanke påbeloppens storlek kan man förmoda attersättningen kommer att bestämmas förstefter en lång civilprocess. Det striktaansvaret i förening med de omfattandeskadebeloppen innebär att dammägarensrisk är obegränsad, vilket i sin turinnebär att risken inte går attförsäkra. Motionären menar attdammföretagen inte förmår täcka ensmindre haverier, varför det striktaansvaret kommer att bli utan betydelse.De drabbade kommer ändå, anförmotionären, att bli utan ersättning förskadan. Frågan bör enligt motionärensmening få en skyndsam lösning. Imotionen yrkas att hosregeringen skall begära förslag omersättning för skador vid dammbrott ienlighet med vad som sålunda anförts.Yvonne Ruwaida m.fl. (mp) kritiserar imotion 1996/97:L9 att propositionen inteinnehåller några förslag när det gällerförsäkringsfrågan. Eftersom denna frågalämnats utanför anser motionärerna attnågon lösning på ersättningsproblemenvid dammhaverier inte åstadkommits.Frågan om ersättning till tredje man viden större dammkatastrof måste enligtmotionärernas mening få en snar lösning.I motionen yrkas att hosregeringen skall begära förslag tilllagstiftning med innebörd attvattenkraftsproduktionens externariskkostnader till fullo bärs avvattenkraftsproducenterna själva.Utskottet anser i likhet medmotionärerna att det är ett väsentligttrygghetskrav för skadelidande att ha enverklig möjlighet att få ut denersättning som de är berättigade till.Vid katastrofskador är det emellertidförenat med särskilda svårigheter attgenom försäkringar, vare sig de ärfrivilliga eller obligatoriska,tillskapa system som innebär att fullersättning kan utgå vid de störstatänkbara katastroferna. Sådana skador ärmycket speciella. De kännetecknas av attde inträffar mycket sällan men då kanuppgå till avsevärda belopp. En stordammolycka har beräknats kunna medföraskador i storleksordningen tiotalsmiljarder kronor. Gränser för ansvaretmåste sättas upp på grund av att detinte ens på den internationellaförsäkringsmarknaden går att få täckningför en obegränsad skadeståndsskyldighet.Med hänsyn till att kapaciteten iförsäkringssystemen har vissabegränsningar måste också vidobligatoriska försäkringssystem medförsäkringsbolag som försäkringsgivareansvarsbeloppen hållas på begränsadenivåer. I sammanhanget kan nämnas attexempelvis atomansvarighetslagen(1968:45) och sjölagen (1994:1009), variföreskrivs obligatorisk försäkring,innehåller särskilda regler ombeloppsmässiga ansvarsbegränsningar vidatomskador respektive oljeskador medkatastrofala verkningar.När det gäller frågan om ett lagstadgatförsäkringsskydd vid dammhaverier börman enligt utskottets mening, såsomockså regeringen är inne på, avvakta medett slutligt ställningstagande till dessman sett vilka frivilligaförsäkringslösningar som kan komma tillstånd med den nya skadeståndsregeln. Somtidigare framhållits har den nuvarandeosäkerheten medfört svårigheter förvattenföretagen och försäkringsbolagenatt bedöma hur stora ansvarsriskerna äroch vilka åtgärder som bör vidtas. Attdammägarnas skadeståndsansvar nupreciseras i lag bör rimligtvis ledatill att möjligheten till frivilligaförsäkringslösningar underlättas. Devattenföretag som det nu är fråga omtorde i regel redan nu ha enansvarsförsäkring, och där de störstariskerna finns ger denna ett ovanligtomfattande skydd. Såvitt utskottet kanbedöma kan inte uteslutas att det finnsmöjligheter att nu bygga ut dettaförsäkringsskydd ytterligare. Isammanhanget måste också beaktas att dennya skadeståndsregeln innebär vissaförbättringar för skadelidande. Med dennya ordningen behöver de inte visa attvållande föreligger och kan därmedsnabbare än komma iåtnjutande av ersättning. Vidare tordeöversvämningsskador i allmänhet, i vartfall i viss utsträckning, ocksåfortsättningsvis kunna täckas genomvanliga egendomsförsäkringar såsomfastighetsförsäkring, villaförsäkring,hemförsäkring och företagsförsäkring.Mot bakgrund av vad som anförts ipropositionen anser sig sig utskottet pågoda grunder kunna utgå från attregeringen noga följer den fortsattautvecklingen och, om så skulle sig visasig erforderligt, återkommer tillriksdagen med erforderliga lagförslag.Med det anförda avstyrker utskottetbifall till motionerna 1996/97:L7 och1996/97:L9. beträffande skadeståndsansvarvid dammhaveri m.m.att med avslag på motion1996/97:L8 antar regeringens förslagtill lag om ändring i vattenlagen(1983:291),2. beträffandeförsäkringsfrågoratt avslår motionerna1996/97:L7 och 1996/97:L9.res. 1 (m)res. 2 (mp)den 28 januari 1997På lagutskottets vägnarAgne HanssonI beslutet har deltagit: (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), TomasHögström (m), (),(), KerstinKristiansson (s), (),de () och (). Försäkringsfrågor (mom. 2), , och de (alla m) anserdels att den del av utskottets yttrandesom på s. 7 börjar med Utskottet anser och på s. 8 slutar med och 1996/97:L9 bort ha följande lydelse:Enligt utskottets mening borderegeringen i förevarande propositionockså ha behandlat och redovisat sinaståndpunkter när det gäller frågan ommöjligheterna till ersättning till demsom kan komma att drabbas av skador tillföljd av ett dammhaveri. Med hänsyn tillomfattningen av de skador som kanuppkomma vid dammbrott hade det varitbetydligt angelägnare att ha fåttförsäkrings- och ersättningsfrågornaklarlagda än själva ansvarsfrågan. Dettagäller särskilt mot bakgrund av att detframlagda lagförslaget inte ansettsinnebära någon ändring i förhållandetill vad som kan antas gälla . Införandet av ett strikt ansvar fördammägarna kommer, såsom ocksåframhållits i motion 1996/97:L7, inteatt innebära några förbättringar för deskadelidande i en katastrofsituation.Som anförtoch som också påpekats i motion1996/97:L7 är en lösning av försäkrings-och ersättningsfrågorna förenad medbetydande svårigheter på grund av attdet inte är möjligt för dammägare atterhålla försäkringar som helt kan täckaskadeståndsansvaret vid ett dammhaveri.Vid remissbehandlingen av promemorian(Ds 1996:6) Ersättning vid dammbrottframhöll också flera remissinstanser attandra möjliga försäkringslösningar änden som lades fram i promemorian behövdeutredas. Såvitt framgår av propositionensynes det från regeringens sida intefinnas några som helst planer på att gåremissinstanserna till mötes.Mot denna bakgrund finner utskottet attdet är påkallat med ett tillkännagivandei frågan från sida. Utskottetanser att regeringen omgående bör tainitiativ till en lösning. En lämpligordning kan därvid vara, såsom ocksåSvenska kraftverksföreningen varit innepå, att samordna erforderligtutredningsarbete med det som bedrivsrörande atomansvarighetslagen.