bet · GK01SfU12 · 1997-05-27 00:00:00 — föreslår en sänkning avförmånstaket till 6,5 basbelopp. menar att förmåns- ochavgiftstaket i den nya ohälsoförsäkringen skall vara detsamma som i detreformerade ålderspensionssy- stemet samt att avgifter inte skall tas ut påinkomstdelar som inte ger rätt till förmåner.Utskottet noterar att regeringen i propositionen har förklarat att frågan omförmåner och allmänna egenavgifter över 7,5 basbelopp skall beredas vidareinom i samband med löneindexering av taket inom det nyaålderspensionssystemet. Mot bakgrund härav anser utskottet att det förnärvarande inte är påkallat med något ställningstagande från sida ifråga om höjning och/eller anpassning av taket för förmåner och avgifter, ochutskottet avstyrker motionerna Sf242 (fp) yrkandena 1 (delvis) och 2 och Sf39(v) yrkandena 2 och 3.Vad gäller frågan om sänkning av taket anser utskottet att en sådan åtgärdinnebär att man skulle närma sig gränsen till ett system som bygger pågrundtrygghet. Som angetts ovan har utskottet motsatt sig ett sådant system.Utskottet avstyrker därför motionerna Sf225 (mp) yrkande 9 och Sf40 (mp)yrkande 3.Enhetlig ersättningsnivåModeraterna förordar att ersättningsnivån i den allmänna försäkringen bestämstill , medan föreslår en grundpenning för att täckagrundläggande behov och en inkomstrelaterad arbetslivspenning som skallersätta av lönen. å andra sidan förordar en modifieradinkomstbortfallsprincip för kortvariga omställningsförsäkringar och enersättning vid långvarig ohälsa och arbetslöshet som är oberoende av tidigareinkomst.Sänkningen av ersättningsnivån till av den förmånsgrundande inkomstenfr.o.m. ingick i det s.k. besparingsprogrammet, dvs. somett led i strävandena att sanera statens finanser. Utskottet anser attåtgärden när den genomfördes var nödvändig på grund av det svåra ekonomiskaläge som landet då befann sig i. Enligt utskottets mening bör emellertid enrimlig ersättningsnivå inte understiga av förmånsgrundande inkomst.Utskottet tillstyrker därför propositionens förslag om höjd ersättningsnivåför sjuk- och rehabiliteringspenningen. Mot bakgrund av att enhetligaersättningsnivåer bör eftersträvas tillstyrker utskottet förslaget att ävenandra socialförsäkringsersättningar anpassas till den ändrade nivån.Med det anförda avstyrker utskottet motionerna Sf35 (m) yrkandena 2 och 3,Sf254 (m) yrkandena 4 och 31 och motion Sf39 (v) yrkande 1. Mot bakgrund avdet anförda får motion Sf224 (c) yrkande 1 (delvis) anses tillgodosedd.Som redovisats har utskottet motsatt sig ett system som bygger påprincipen om ett s.k. brutet tak med dess begränsade ersättning påinkomstdelar över 4,2 basbelopp. Enligt utskottets mening börinkomstbortfallsprincipen vara utgångspunkten för försäkringsskyddet ävenframdeles. Frågan om brutet tak i socialförsäkringarna har även varit föremålför behandling i utskottets av godkända betänkande 1996/97:SfU1.Utskottet avstyrkte då ett motsvarande yrkande med hänvisning bl.a. till attutgångspunkten bör vara att sjukförsäkringen skall vara eninkomstbortfallsförsäkring och att införandet av ett brutet tak skulle brytamot denna princip.Utskottet vidhåller sin tidigare inställning i frågan och avstyrkermotionerna Sf40 (mp) yrkande 2 och Sf225 (mp) yrkande 8.I fråga om ersättningsnivåer vid långvarigt nedsatt arbetsförmåga har somtidigare redovisats en särskild utredare fått i uppdrag att utforma förslagtill ett system som skall ersätta dagens system för förtidspension ochsjukbidrag med utgångspunkt i Sjuk- och arbetsskadekommitténs förslag.Utskottet anser att resultatet av utredningens arbete bör avvaktas ochavstyrker därför motion Sf225 (mp) yrkande 13.KarensdagModeraterna anger att man vill ha . förordar att någon ersättning inte skallutges för insjuknandedagen och den första sjukdagen. I övrigt anger man attantalet karensdagar skall maximeras till tio. menar att en allmänförsäkring skall innehålla självrisker, medan anser attkarensdagen i sjukförsäkringen skall avskaffas.Frågan om att införa ytterligare en karensdag i sjukförsäkringen har vidflera tillfällen varit föremål för utskottets behandling. Senast frågan varaktuell var i samband med behandlingen av budgetproposition.Utskottet avstyrkte då (bet. 1996/97:SfU1) yrkanden om ytterligare enkarensdag med hänvisning till att ytterligare en karensdag skulle innebäraalltför stora påfrestningar för redan utsatta gruppers försörjningssituation.Utskottet vidhåller denna uppfattning. Vad beträffar kravet att avskaffakarensdagen i sjukersättningssystemen anser utskottet att viss självrisk ärmotiverad. Genom att behålla karensdagen och höja kompensationsnivån i övrigtkommer självrisken att vara högre vid korta sjukfall till förmån för delångvarigt sjuka.När det gäller frågan om insjuknandedag noterar utskottet att det före den 1december 1987 fanns bestämmelser om insjuknandedag. Dessa innebar attsjukpenning inte utgavs för den dag då sjukdomsfallet inträffade. Medinsjuknandedag avsågs den dag då anmälan om sjukdomsfallet gjordes hosförsäkringskassan. Regeln tillämpades så att insjuknandet kunde ha skett ochsjukanmälan kunde ha gjorts när som helst före , även om denförsäkrade hade varit i arbete och därför inte drabbats av någoninkomstförlust. Om en regel om insjuknandedag skulle införas jämsides mednuvarande regler om karensdag befarar utskottet att vissa personer i praktikenskulle komma att få vidkännas förlust av inkomst , medan andra -om sjukanmälan görs efter arbetstidens slut - skulle få vidkännasinkomstbortfall för . förekommer att anställda sjukanmälersig till arbetsgivaren strax före arbetsdagens slut. Eftersom rätten tillsjuklön inte är förenad med något krav på att sjukfrånvaron skall ha varat enviss minsta tid räknas den dagen som karensdag trots attinkomstbortfallet blir mycket begränsat. I denna situation skulle eninsjuknandedag garantera att arbetstagare fick vidkännas åtminstoneinkomstbortfall för en hel dag. En del personer skulle dock kunna drabbas avlönebortfall , och utskottet kan därför inte tillstyrkaförslaget.Med det anförda avstyrker utskottet motionerna Sf254 (m) yrkande 1 (delvis),Sf35 (m) yrkande 6, Sf224 (c) yrkande 1 (delvis), Sf242 (fp) yrkande 1(delvis), Sf39 (v) yrkande 4 och Sf37 (kd) yrkande 3.MedborgarkontonMed s.k. medborgarkonton brukar avses ett system som är tänkt att ersättaförsäkringsmoment i socialförsäkringarna med ett obligatoriskt sparande ikombination med en rätt att utnyttja sparat kapital i vissa situationer ellerför ett visst ändamål. I sin renodlade form torde ett system medmedborgarkonton innebära att risken för att drabbas av t.ex. sjukdom ellerarbetslöshet kommer att bäras fullt ut av de drabbade individerna själva ochinte som gemensamt av försäkringskollektivet.Mot bakgrund av att utskottet ovan har uttalat sig för att en allmänförsäkring vid sjukdom och rehabilitering skall ges på lika villkor till allaoch innehålla ett betydande mått av utjämning mellan grupper som löper olikarisk att drabbas av sjukdom och skada kan utskottet inte förorda ett systemmed medborgarkonton. Utskottet avstyrker därför motionerna Sf35 (m) yrkande 1och Sf254 (m) yrkande 2.Överförande av vissa kostnader till trafikförsäkringenVad därefter gäller frågan om överförande av sjukförsäkringskostnader somberor på trafikolycksfall till trafikförsäkringen kan utskottet konstatera atten betydande del av kostnaderna för personskador i trafiken bärs avsocialförsäkringssystemet. Det finns enligt utskottet både för- och nackdelarmed det nuvarande systemet. Det innebär att incitamenten tillskadeförebyggande åtgärder är begränsade. Men kanadministrationskostnaderna hållas låga. Utskottet anser dock att ett systemdär vissa skadetyper inte längre inryms i den allmänna försäkringen knappastär tänkbart med hänsyn till ansvar för samordning ochtillsyn av rehabiliteringsverksamheten. Utskottet kan främst av sistnämndaskäl inte förorda ett sådant överförande som föreslås i motionen. Med detanförda avstyrker utskottet motion Sf254 (m) yrkande 16.MinskningsregelnSom redovisats i det föregående finns särskilda regler i AFL om minskning avsjukpenning i vissa fall. Det gäller i de fall den försäkrade under sjukdomfår lön från arbetsgivaren eller ersättning från avtalsförsäkring eller attlönen/ersättningen överstiger en viss nivå.Enligt vad som anförs i propositionen är syftet med minskningsregeln attkompensationen för försäkrade vid sjukfrånvaro inte skall blihögre än av förvärvsinkomsten för de dagar som följer efter karensdagen ien sjukperiod och t.o.m. dag 90. Fr.o.m. den 91:a dagen är den högstakompensationen enligt nuvarande regler av förvärvsinkomsten.I propositionen framhålls att skälet till att lagstiftaren fr.o.m. den 1mars 1991 valde att begränsa möjligheten att komplettera sjukpenningen medkollektivavtalade ersättningar var att den på kollektivavtal grundade rättentill ersättning omfattar i stort sett hela arbetsmarknaden. Sedan marknadenför privat sjukförsäkring, främst i form av gruppsjukförsäkring, snabbt harexpanderat har enligt propositionen förhållandena förändrats. Regeringen anseratt det är svårt att finna bärande skäl för att låta en minskningsregelmissgynna den kollektivavtalade formen för kompletterande ersättningar.I propositionen föreslås därför att minskningsregeln fr.o.m. den 1 januari1998 ändras så att kompletterande ersättning får ges även efter den 90:e dageni en sjukperiod utan att sjukpenningen minskas. Därmed lämnas ett utrymme förarbetsmarknadens parter att komma överens om huruvida en förlängning skall skeav den tid under vilken komplettering via avtal skall utges.Möjligheten att komplettera ersättningen från den allmänna försäkringenskall dock enligt propositionen begränsas till en sammanlagd kompensationsnivåom av vad den försäkrade skulle haft i lön om han eller hon varit iarbete. Till den del lönen under sjukdom utges i förhållande till lön i arbetesom för år räknat överstiger den högsta sjukpenninggrundande inkomsten skallminskning endast ske med belopp som överstiger av lönen i arbete. Därmedmarkeras att det är rimligt att den ersättning som kan lämnas enligtöverenskommelser i kollektivavtal blir densamma som rekommenderas för privatförsäkring i maximitabeller.Vidare föreslås att ersättning från all kollektivavtaladgruppsjukförsäkring, och inte enbart sådan som fastställts mellanarbetsmarknadens huvudorganisationer, skall likställas med lön frånarbetsgivaren under sjukdom.MotionerI motion Sf35 av m.fl. (m) begärs i yrkande 4 avslag påförslaget att avskaffa minskningsregeln. Förslaget öppnar enligt motionärernaför ersättning efter dag 90. I samma motion yrkande 5 avvisarmotionärerna tanken på eventuella planer att lagstifta om kollektivavtaladersättning till . De begär ett tillkännagivandehärom.I motion A305 yrkande 17 av m.fl. (v) begärs etttillkännagivande om rätten att fritt sluta kollektivavtal och borttagande avminskningsregeln. Motionärerna anser att regeln är ett ingrepp i den friaförhandlingsrätten och ett brott mot Internationella arbetsorganisationens() konvention (nr 98) om organisationsrätten och den kollektivaförhandlingsrätten.I motion Sf40 yrkande 6 av och () begärs etttillkännagivande om att utreda möjligheterna att låta även privatasjukförsäkringar omfattas av minskningsregeln. Den totala ersättningen vidsjukdom riskerar annars att överstiga 100 %.UtskottetVad först gäller frågan om minskningsregelns förenlighet med konventionnr 98 har utskottet i sitt av godkända betänkande 1996/97:SfU4avstyrkt ett liknande yrkande. Utskottet hänvisade då till att (expertkommittén) - efter en anmälan av Tjänstemännens cen-tralorganisation (TCO) - hade funnit att inte gjort sig skyldig tillkränkning av konventionen genom minskningsregelns införande. Mot bakgrundhärav kunde utskottet inte finna att de ifrågavarande reglerna strider motILO:s konvention nr 98. Utskottet vidhåller sin inställning i frågan ochavstyrker motion A305 yrkande 17.Utskottet delar regeringens uppfattning att det inte finns skäl attmissgynna den kollektivavtalade formen för kompletterande sjukersättning. Denutveckling som skett vad gäller marknaden för privat sjukförsäkring gör detenligt utskottets mening befogat att söka likställa de olika alternativen närdet gäller möjlighet att lämna ersättning utöver den lagstadgade. Utskottettillstyrker därför propositionens förslag om att kompletterande ersättningskall kunna utges även efter den i en sjukperiod. Utskottetavstyrker därmed motion Sf35 yrkande 4.Utskottet tillstyrker även i övrigt förslaget om ändring avminskningsregeln.Vad gäller frågan om möjliga planer på lagstiftning för att höjaersättningsnivån till , konstaterar utskottet attden nu behandlade propositionen inte innehåller vare sig förslag elleruttalanden om kommande förslag i den frågan. Enligt utskottet är det därförinte påkallat med något tillkännagivande från sida i denna fråga.Motion Sf35 yrkande 5 avstyrks därmed.När det därefter gäller frågan om att utvidga minskningsregeln till attomfatta även privat sjukförsäkring vill utskottet erinra om att utskottet isitt av godkända betänkande 1993/94:SfU20 har uttalat att det börfinnas möjlighet för den enskilde att genom privata försäkringar i vissutsträckning kompensera sig för inkomstbortfallet under sjukdom. Utskottetframhöll dock att det är viktigt att man inom försäkringsbranschen tillämparsjälvrisker som motverkar att försäkringarna överutnyttjas. Utskottet noteraratt enligt vad som anges i propositionen är den ersättningsnivå somrekommenderas för privat försäkring i maximitabeller.Med det anförda avstyrker utskottet motion Sf40 yrkande 6.SjuklönefrågorSjuklöneperiodens längdI motion Sf35 av m.fl. (m) begärs i yrkande 9 beslut om ettomedelbart avskaffande av den förlängda sjuklöneperioden. (fp) begär i motion Sf38 yrkande 6 beslut om en halvering avsjuklöneperioden . Detsamma gäller och (mp), som i motion Sf40 yrkande 8 begär förslag till förkortning avsjuklöneperioden till 14 dagar.Utskottet konstaterar att på förslag av utskottet så sent somhösten 1996 beslöt att förlänga sjuklöneperioden från 14 fr.o.m.den 1 januari 1997. Frågan om att återgå till en sjuklöneperiod om två veckorhar därefter behandlats i utskottets av godkända betänkande1996/97:SfU1. Utskottet hänvisade då till fattade beslutoch avstyrkte motionsyrkanden därom.Utskottet anser inte att det finns skäl för att frångå tidigareställningstaganden i denna fråga. Utskottet avstyrker därför motionerna Sf35yrkande 9, Sf38 yrkande 6 och Sf40 yrkande 8.Utökat särskilt högriskskyddPropositionenSom tidigare nämnts kan enligt reglerna om s.k. särskilt högriskskydd enarbetstagare ansöka hos om att i stället för karensdag fåsjuklön redan från i varje sjuklöneperiod och attarbetsgivaren skall få sina kostnader för sjuklön ersatta av kassan. Ettsådant beslut kan fattas endast om arbetstagaren lider av sjukdom som kanantas medföra ett större antal sjukperioder med rätt till sjuklön under entolvmånadersperiod. Med ett ?större antal? avses att antalet avslutadesjukdomsfall bedöms överstiga tio. Även i AFLfinns motsvarande rätt att få sjukpenning i stället för karensdag.I samband med riksdagsbehandlingen av förslaget om en förlängdsjuklöneperiod framhöll utskottet i sitt av godkända betänkande1996/97:SfU4 - med anledning av motioner rörande det särskilda högriskskyddet- vikten av att en förlängd sjuklöneperiod inte medför att människor medomfattande sjukfrånvaro får svårigheter att göra sig gällande påarbetsmarknaden. Eftersom det särskilda högriskskyddet är förbehållet personermed många korta sjukfall ansåg utskottet att ett motsvarande skydd bordeinföras för personer med återkommande längre sjukperioder. Utskottet ansåg attregeringen borde återkomma till med lagförslag om ett utökatsärskilt högriskskydd. Enligt utskottet kunde det utökade skyddet utformasantingen så att bedömningsperioden förlängs eller att prognosen angående denframtida sjukfrånvaron avser färre men längre sjukperioder än det nuvarandeskyddet. Detta gav som sin mening regeringen till känna.I den nu behandlade propositionen (avsnitt 8.2) återkommer regeringen medlagförslag i frågan. Det föreslås att efter ansökan skallkunna besluta om ersättning från den allmänna sjukförsäkringen för kostnaderför sjuklön som utges till sökanden. Ett sådant beslut skall kunna meddelas omden sökande har en sådan sjukdom som medför risk för en eller flera längresjukperioder . Beslutet skall avse sökandenssamtliga anställningar. En arbetsgivare som har haft kostnader för sjuklön fören arbetstagare som omfattas av ett sådant beslut skall efter ansökan kunna fåersättning från försäkringskassan.I propositionen framhålls att den som har eller har haft en fastställdsjukdom, t.ex. reumatism eller cancer, där sjukfrånvaron inte är frekvent mensom enligt medicinsk vetenskap medför en uppenbar risk för en eller fleralängre sjukperioder alternativt återfall bör omfattas av ett utökathögriskskydd. Dessa personer bör ges möjlighet att ansöka hosförsäkringskassan om att ersättning skall kunna utges från sjukförsäkringenför kostnader för sjuklön som utges för dem. Mot bakgrund av attsjuklöneperioden har förlängts bör enligt vad som anförs ipropositionen med längre sjukperioder avses att sjukdomen medför en uppenbarrisk för fler än 28 dagars sjukfrånvaro i en följd under entolvmånadersperiod. En person som har flerasjukperioder vilka inte överstiger tio och ingen av perioderna riskerar attomfatta minst kommer därmed inte att omfattas av det särskildahögriskskyddet eller det utökade särskilda högriskskyddet. Detta gäller t.ex.en person som har tre sjukperioder om vardera tio dagar.Enligt propositionen bör i övrigt samma regler gälla som för nuvarandehögriskskydd, nämligen att bedömning måste grunda sig påsannolika effekter av den sjukdom den sökande lider av eller har lidit av. Avbetydelse för bedömningen bör då kunna vara hur den försäkrades sjukfrånvarosett ut i förfluten tid och vilken den angivna diagnosen är eller var. Detframhålls i propositionen att man bör vara restriktiv vid tillämpningen ochavgränsa den grupp som kan beviljas utökat särskilt högriskskydd så att endastpersoner med medicinskt väl dokumenterade sjukdomstillstånd kommer i fråga.Om någon uppfyller kraven såväl för det nuvarande särskilda högriskskyddetsom för det utökade särskilda högriskskyddet bör enligt propositionen det förden sökande mest förmånliga beslutet gälla, dvs. det nu gällandehögriskskyddet.Om har meddelat ett angivet beslut kan enligt förslagetarbetsgivaren ansöka hos om ersättning för kostnader förutgiven sjuklön. Ett beslut bör gälla till förmån för samtliga arbetstagarensarbetsgivare och avse alla sjukperioder under beslutets giltighetstid. Liksomenligt nuvarande regler bör det endast vara personen själv som kan ansöka omatt skall fatta ett dylikt beslut. För den som beviljasutökat särskilt högriskskydd bör ersättning dock inte utges för den förstadagen i en sjukperiod.Ändringen föreslås träda i kraft och innebär en utgifts-ökning på ca per år.MotionI motion Sf37 av m.fl. (kd) begärs i yrkande avvisar förslaget om utökat särskilt högriskskydd. Enligtmotionärerna är förslaget otillfredsställande då det inte ger skydd exempelvisom en person har nio sjukfall i varje sjukfall, medandäremot ett sjukfall räcker om det omfattar . I samma motion yrkande 8begärs att regeringen återkommer med ett bättre förslag.UtskottetGenom det nuvarande särskilda högriskskyddet tillförsäkras personer med enmedicinskt väl dokumenterad sjukdom som kan antas ge upphov till frekventasjukfall ett skydd. En sådan sjukdom kan t.ex. avse allergiska besvär ellerväl dokumenterade ryggbesvär. Ett av de stora problemen med denna typ avsjukdomar är att de kräver ideliga sjukskrivningar och därför från enarbetsgivares synpunkt kan upplevas som ekonomiskt betungande.Genom förslaget om ett utökat särskilt högriskskydd tillskapas ett skydd förpersoner med sjukdomar, t.ex. reumatism eller cancer, som enligt denmedicinska vetenskapen medför en uppenbar risk för en eller flera längresjukperioder. Med denna utformning av högriskskyddet bör enligt utskottetsmening en arbetsgivares eventuella tvekan att anställa en person med en sådansjukdom påtagligt minska.Som framhålls i motionen innebär propositionens förslag visserligen att detutökade särskilda högriskskyddet gäller vid ett sjukfall medandäremot nio sjukfall om vardera inte omfattas av skyddet.Enligt utskottets mening får dock ett sådant fall bedömas som extremt ochdärmed knappast realistiskt.Utskottet anser att förslaget utgör en rimlig avvägning när det gäller attbestämma den närmare avgränsningen av ett utökat särskilt högriskskydd.Utskottet vill särskilt framhålla det förhållandet att ett beslut om utökatsärskilt högriskskydd innebär att den anställdes alla sjukfall under den tidbeslutet gäller omfattas av skyddet och att detta gäller även om det iefterhand visar sig att antalet dagar inte i något av sjukfallen uppgår tillmer än . Med hänsyn härtill och då bedömningen skall grunda sig påsannolika effekter av sjukdomen i fråga samt endast personer med medicinsktväl dokumenterade sjukdomstillstånd skall komma i fråga tillstyrker utskottetregeringens förslag. Motion Sf37 yrkandena 7 och 8 avstyrks med det anförda.Försäkringen mot kostnader för sjuklönFöretag med en viss högsta lönekostnad har enligt 17 § SjLL möjlighet attförsäkra sig hos mot sjuklönekostnader avseende tid fr.o.m.den tredje ersättningsdagen. Rätt att teckna en sådan försäkring hararbetsgivare vars sammanlagda lönekostnader under ett kalenderår - exklusivesociala avgifter och särskild löneskatt - inte beräknas överstiga 130 gångerbasbeloppet. Försäkringen ersätter försäkringstagarens kostnader för sjuklönliksom kostnaderna för socialavgifter, allmän löneavgift och särskildlöneskatt. Avgiften är av de sammanlagda lönekostnaderna år 1997.I motion Sf35 yrkande 8 av m.fl. (m) begärs etttillkännagivande om återförsäkringen för sjuklönekostnader för småföretagen.Motionärerna anser att en utredning bör tillsättas för att utformaförsäkringen så att det inte är olönsamt för små företag att tecknaförsäkring.Enligt uppgift bereds frågan om en översyn av sjuklöneförsäkringen förnärvarande inom . Resultatet av en sådan översyn bör enligtutskottet avvaktas. Motion Sf35 yrkande 8 får anses tillgodosedd med detanförda.Sjukpenninggrundande inkomstGällande reglerI 3 kap. AFL regleras en försäkrads rätt till sjukpenning samt hur den inkomstsom grundar rätt till ersättning skall beräknas. En försäkrad skall fr.o.m.den månad han fyller skrivas in i om han är bosatt iSverige. För rätt till sjukpenning krävs att en inskriven försäkrad har ensjukpenninggrundande inkomst som uppgår till minst 6 000 kr.Enligt 3 kap. 2 § AFL är en försäkrads sjukpenninggrundande inkomst denårliga inkomst i pengar som en försäkrad kan antas komma att tills vidare fåför eget arbete på grund av antingen anställning eller annat förvärvsarbete.Vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst bortses från sådan inkomst avanställning och annat förvärvsarbete som överstiger 7,5 basbelopp.Enligt 3 kap. 3 § AFL gäller att den som uppbär hel förtidspension eller helsärskild efterlevandepension inte har rätt till sjukpenning.I 3 kap. 5 § AFL föreskrivs att i samband med inskrivningav en försäkrad skall besluta om den försäkrades tillhörighet tillsjukpenningförsäkringen och fastställa hans/hennessjukpenninggrundande inkomst. Sjukpenningförsäkringen skall enligt sammaparagraf omprövas i vissa situationer bl.a.- när kassan fått kännedom om att den försäkrades inkomstförhållanden ellerandra omständigheter undergått ändring av betydelse för rätten tillsjukpenning eller sjukpenningens storlek,- när förtidspension eller särskild efterlevandepension beviljas eller redanutgående sådan pension ändras med hänsyn till ändring i den försäkradesarbetsförmåga eller, vid särskild efterlevandepension, förmåga eller möjlighetatt bereda sig inkomst genom arbete.Ändring gäller fr.o.m. den dag då fått kännedom om deändrade omständigheterna.