bet · GK01SoU13 · 1997-03-04 00:00:00 — Vidare underströks att det för många äldre är angelägnare attfå den service och hjälp de behöver utformad på det sätt de själva önskar ochmed personal som känner dem väl än att kunna gå ut på en marknad och väljavårdgivare för denna service.Utskottets bedömningUtskottet vill än en gång understryka att äldreomsorgen är en gemensamangelägenhet som skall finansieras solidariskt och styras offentligt.Kommunerna har ansvar för omsorgen och skall fördela resurserna efter behov.Samtidigt vill utskottet betona att det är angeläget att den enskilde gesmöjlighet att själv bestämma över sin livssituation och det sätt på vilketomsorgen ges. Äldres kunskap och kompetens skall tas till vara. För mångaäldre är det dock angelägnare att få den service och hjälp de behöver,utformad på det sätt de själva önskar och med personer som känner dem väl, änatt kunna gå ut på en marknad och välja vårdgivare för denna service.Socialstyrelsens undersökning ger heller inget stöd för attkonkurrensutsättning i sig leder till ökade möjligheter för den enskilde attvälja mellan kommunala och privata utförare. Varje kommun kan erbjuda vård ochomsorg i olika former. Det finns inga hinder för entreprenadupphandlingar inomäldreomsorgen. Utskottet avstyrker därmed motionerna So277 (fp) yrkande 36(delvis), So403 (m) yrkandena 1, 7, 8, 10, 14 och 17, So415 (m), So420 (c)yrkande 3 och So423 (fp) yrkande 11. Även motion So417 (m) avstyrks.Utskottet konstaterar att de s.k. , utvecklingsmedlen, använts bl.a.för projekt inriktade mot bevarad eller förbättrad näringsstatus hos äldreliksom att det förekommer projekt med inriktning mot tandhälsa och munhygienför boende inom särskilda boendeformer. Projekten kan ge värdefull kunskap sombör spridas till andra kommuner. Dessa frågor är dock i först hand ett ansvarför kommunerna. Motion So423 (fp) yrkandena 9 och 12 avstyrks därmed.Bättre vårdkedjor och rehabiliteringsinsatserI motion So403 av m.fl. (m) yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om ett samlat kommunalt ansvarför äldrevården (yrkande 5). Motionärerna anser att huvudmannaskaps- ochrevirgränser inom vård och omsorg måste rivas ner och samarbetet inomvårdkedjan förbättras så att den äldres behov och medbestämmande sätts icentrum. Huvudmannaskapet för äldrevården är överfört på kommunerna mengränsdragningarna är svåra i fråga om vad som är sjukvård respektiveäldreomsorg, anför de. Många människor far illa medan kommuner och landstingdiskuterar vem som har ansvaret för vad, t.ex. rehabiliteringen av de äldre.Huvudmannaskapet borde i stället ses som ett yttersta ansvar för att alla hartillgång till nödvändig vård eller omsorg, men verksamheten skall kunnabedrivas av många olika vårdgivare på lika villkor.I samma motion yrkas att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om sjukhusvård (yrkande 12). Motionärerna anför att denslutna somatiska akutsjukvården är ett av samhällets viktigaste stöd för attäldre skall kunna fortsätta att bo hemma . Antaletakutsjukvårdsplatser får inte minska om detta går ut över de äldres behov avsjukvård. Utskrivning från akutsjukvården sker ibland efter mycket kortavårdtider. Antalet personer som avlider efter utskrivning frånsjukhus har ökat starkt. Eftersom dödsfallen inträffar så snart efterutskrivningen kan det inte vara fråga om utskrivning av humanitära skäl så attden gamle skall beredas möjlighet att dö i lugn och ro i hemmet. I stället ärdet fråga om oro, förflyttningar, transporter och personalbyten de sistatimmarna i en människas liv. En sådan sjukvård är varken human ellerkostnadseffektiv och inte värdig ett civiliserat samhälle, anför motionärerna.I motion So423 av m.fl. (fp) yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att förbättravårdkedjorna för de äldre (yrkande 15). ädelutvärdering visaratt vårdkedjan för äldre människor alltför ofta består av enstaka, ensammalänkar i stället för en hel kedja, anför motionärerna. Vårdtiderna påsjukhusen har kortats kraftigt , vilket i sin tur har inneburitsvårigheter för vårdplaneringen. Ofta framförs kritik om att elleräldreboendet inte får tillräcklig information från akutsjukvården om den äldrepatient som skrivits ut som medicinskt färdigbehandlad från akutsjukvården.Motionärerna anför att för att äldreomsorgen skall kunna vara ett bra stödmåste personalen i äldreomsorgen få snabbare och tydligare information frånsjukhusen. Informationen bör vara i skriftlig form. För de patienter som haromfattande vårdbehov är det nödvändigt att ha en gemensam vårdplanering. Detär vidare viktigt att göra en ny bedömning och planering efter det attden äldre har flyttat tillbaka till sin bostad, oavsett om han eller hon borhemma eller i särskilt boende.I samma motion yrkas också att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om bättre rehabilitering (yrkande 16).Motionärerna anför att rehabiliteringen av äldre har fått kritik för sinabrister sedan ädelreformen genomfördes. De särskilda medel som avsatts för attutveckla rehabiliteringen i gemensamma projekt mellan kommuner och landstingkommer sannolikt att leda till förbättringar. Motionärerna anser att det ärviktigt att de geriatriska klinikerna kan fungera som stöd för den kommunalaäldreomsorgen i rehabiliteringsarbetet. Det kan fungera bra med gemensamtuppbyggda arbetslag mellan kommuner och landsting. Lika bra kan det fungeramed samarbete mellan kommunen och den primärvårdsanknutna hemsjukvården. Detär, enligt motionärernas uppfattning, viktigt att alltid försäkra sig om attsåväl ålderdomshem och gruppboende som sjukhem har tillgång tillrehabiliteringspersonal, antingen dessa personer arbetar i boendet eller harsin arbetsplats på annat håll.I motion So424 av m.fl. (v) yrkas att hos regeringenbegär förslag till sådan ändring i regelsystemet att ?medicinsktfärdigbehandlad? tas bort ur lagstiftningen (yrkande 2). Motionärerna anseratt äldreomsorgen befinner sig i kris med ojämn kvalitet i vården, neddragningav läkarvården på sjukhemmen och lägre nivå på rehabiliteringsinsatserna. Degamla är sjukare när de lämnar sjukhusen än före reformen. Trots att deanses vara medicinskt färdigbehandlade kan deras behov av kvalificerad vårdvara lika stort som . Men kommunerna har varken råd att låtade äldre vara kvar på sjukhusen eller ge dem den vård de behöver hemma. Därföranser motionärerna att begreppen ?färdigvårdad? måstemönstras ut ur sjukvårdens språkbruk.I motion So206 av och (båda m) yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om reglerna vadgäller betalningsansvar vid vård av dödssjuka patienter. Motionärerna anföratt en negativ effekt av ädelreformen har blivit frågan om betalningsansvareti livets slutskede beträffande patienter som ur strikt medicinsk mening ansesvara färdigbehandlade. Vid åtskilliga tillfällen har dödssjuka patienterflyttats från landstingssjukhus till primärkommunala inrättningar. Inte sällanhar patienten avlidit inom loppet av någon eller . har såvälpatienten som dennes anhöriga protesterat mot förflyttningen, men principen omdet formella ansvaret har slutligen vägt tyngre än humanitära bedömningar.Motionärerna anför att en finaniseringsmodell som bygger på en allmänobligatorisk försäkring som förordats från moderat håll helt skulle elimineradessa konflikter mellan huvudmännen. Med nuvarande regler vad gällerbetalningsansvaret anser de att patientens vilja måste få väga tyngre änfrågan om huvudmännens betalningsansvar.I motion So212 av () begärs tillkännagivande till regeringenom vad i motionen anförts om integrerade vårdformer inom vård och omsorg.Motionären vill lyfta fram rehabiliteringsinsatser som bedrivs isegregerade former. Som exempel nämner hon en rehabiliteringsavdelning medenbart äldre personer som har i stort sett likartade problem och behov avstöd. På denna avdelning tröttas personal, anhöriga och den enskilde patientenav denna ensidiga problematik. Någon form av naturlig stimulans blir intemöjlig på en sådan avdelning, anför motionären. Hon vill i stället införavårdformer där olika åldersgrupper möts. Detta skulle innebära en friskaremiljö för alla berörda människor. Det skulle bli livaktigare och personalenskulle inte få en så ensidig arbetsbelastning som det innebär att enbart vårdaen ålderskategori, anför hon.För att stimulera samverkan mellan kommuner och landsting för att åstadkommaen ändamålsenlig utveckling av rehabiliteringen för äldre anvisade riksdagen150 för /96 (prop. 1994/95:100 bil. 6, bet.1994/95:SoU15, rskr. redovisade regeringen att staten ochLandstingsförbundet i överenskommelsen om vissa ersättningar tillsjukvårdshuvudmännen m.m. för avsatt ett lika stort belopp för attanvändas av kommuner och landsting för att gemensamt utveckla rehabiliteringenför äldre.Socialstyrelsen gör i slutrapporten om ädelreformen (följerupp och utvärderar 1996:2) den samlade bedömningen att reformen skapatmöjligheter att lösa många av de problem som tidigare kännetecknat vården ochomsorgen om de äldre. I många fall har dessa möjligheter tagits till vara ochambitionen att gå längre är uppenbar hos båda huvudmännen. En viktig framgånghar, enligt , varit en minskning av medicinskt färdigbehandladeinom sjukvården.Samtidigt anser att erfarenheterna från ädelutvärderingentalar för att staten tillsammans med huvudmännen bör utreda konsekvenserna avatt kommunalisera hemsjukvården särskilt med tanke på primärvårdens framtidaroll och funktion. Ädelreformens konstruktion innebar ingen enhetlig lösningav huvudmannaskapet för hemsjukvården. I drygt hälften av landets kommunerkvarstår en tudelad hemsjukvård. Detta innebär att problemet med parallellaorganisationer för vård och omsorg kvarstår i många kommuner. Av utvärderingenframgår att två omständigheter talar för ett samlat ansvar för hemsjukvården;dels medför det en ökad kontinuitet och en mer utvecklad samverkan i vården avden enskilde vårdtagaren, dels innebär en kommunaliserad hemsjukvård en bättrebas för en integration av sjukvård och socialtjänst. Styrelsen anser attproblemen med att tillgodose de äldres rehabiliteringsbehov är särskiltpåtagliga i kommuner med en delad hemsjukvård. Svårigheterna består i attkunna samordna rehabiliteringsinsatserna i hemvården, närrehabiliteringsresurserna finns inom primärvården. Detta innebär risk för attenskilda kan ?ramla? mellan stolarna som det försvårar ett effektivtresursutnyttjande. När allt fler vårduppgifter förs ut från sjukhusen till denkommunala nivån krävs en samlad organisation för vård och omsorg om äldre ochhandikappade, anför styrelsen.Socialstyrelsen har utarbetat ett Allmänt råd ominformationsöverföring och samordnad vårdplanering (SOSFS 1996:32 (M och S)).Rådet ger vägledning för den gemensamma planeringen då en patient bedöms habehov av insatser från den kommunala eller annan vårdgivareefter sjukhusvistelse.I rådet anförs bl.a. vad gäller patienter som befinner sig i livetsslutskede att även om patienten bedöms som medicinskt färdigbehandlad bör haneller hon kunna få stanna kvar på sjukhuset, om detta är patientens önskemåloch det kan ge en ökad livskvalitet för den enskilde. Om patienten önskar attfå vårdas i det egna hemmet eller i det särskilda boendet, bör hälso- ochsjukvården och kunna bistå denna önskan.I proposition 1996/97:60 Prioriteringar inom hälso- och sjukvården(propositionen behandlas av utskottet i betänkande 1996/97:SoU14) redovisasvissa allmänna riktlinjer för prioriteringar inom hälso- och sjukvårdenexemplifierade med breda prioriteringsgrupper. I prioriteringsgrupp IIföreslås bl.a. ingå den habiliterings/rehabiliteringsverksamhet som kommunernai egenskap av sjukvårdshuvudmän genom ädelreformen är skyldiga att bedriva,dvs. främst rehabilitering av äldre. Åtgärderna syftar till att tillgodoselivskvalitetsrelaterade behov genom att möjliggöra för patienten att i störstamöjliga utsträckning sköta sig själv och vara oberoende.Utskottet behandlade äldrefrågorna i betänkande 1996/97:SoU7.Utskottet uttalade då att ädelreformen har haft många positiva effekter ochhar skapat möjlighet att lösa många av de problem som harkännetecknat vården och omsorgen om de äldre. Det tidigare problemet medmedicinskt färdigbehandlade patienter inom akutsjukvården, vilka bara låg ochväntade på vård i andra former, har minskat radikalt. Utvecklingen är stabil.De medicinskt färdigbehandlade får nu vänta i betydligt färre dagar äntidigare på vård i andra former. En annan positiv utveckling är att antaletäldrebostäder har ökat betydligt, inte minst gruppboende för dementa.Utskottet konstaterade att det inom främst hemsjukvården och påhjälpmedelsområdet fortfarande finns brister i samverkan, samarbete ochgemensamt ansvarstagande mellan huvudmännen. Även inom rehabiliteringenbrister det i samverkan mellan huvudmännen med negativa konsekvenser för deäldre. Vidare har vårdtyngden i de särskilda boendeformerna successivt ökat.Utskottet redovisade att det erfarit att socialministern planerat attinbjuda huvudmännen för äldreomsorgen till samtal om samverkansformerna mellanhuvudmännen och om de bristområden som uppmärksammats i ädeluppföljningen.Utskottet ansåg för sin del att en förändring av huvudmannaskapet inte ärlösningen på de problem som framkommit. Lösningen ligger i en utveckling avsamverkan och samarbete enligt utskottets mening.Utskottet ansåg det angeläget att de åtgärder regeringen aviserat för attavhjälpa bristerna inom äldreomsorgen snabbt kommer till stånd. mening borde detta ges regeringen till känna. följdeutskottet (rskr. 1996/97:4).Utskottets bedömningÄdelreformen har skapat möjlighet att lösa många av de problem som tidigarekännetecknat vården och omsorgen om de äldre. Utskottet konstaterar dock attdet fortfarande finns brister i samverkan och det gemensamma ansvarstagandetmellan huvudmännen framför allt vad gäller hemsjukvården, rehabiliteringen ochhjälpmedelsverksamheten. Utskottet utgår från att de särskilda resurser somavsatts för att stimulera samverkan mellan kommuner och landsting för attåstadkomma en god rehabilitering av äldre kommer att bidra till att förbättrasamverkan. Vidare har gett ut nya allmänna råd ominformationsöverföring och samordnad vårdplanering. Här betonas särskilt attpatienter som befinner sig i livets slutskede och som bedöms sommedicinskt färdigbehandlade skall få stanna på sjukhuset om detta ärpatientens önskemål och det kan ge ökad livskvalitet.Utskottet vidhåller sin uppfattning att det är angeläget att de åtgärder somregeringen aviserat för att avhjälpa bristerna inom äldreomsorgen nu snabbtkommer till stånd. har som sin mening gett regeringen dettatill känna. Motionerna So206 (m), So403 (m) yrkandena 5 och 12, So423 (fp)yrkandena 15 och 16 och So424 (v) yrkande 2 avstyrks.I motion So212 (c) tas frågan om integrerade vårdformer inom vård och omsorgupp. Det är viktigt att verksamheten organiseras på ett sådant sätt att såvälpersonalens som de äldres och anhörigas engagemang tas till vara. Formerna förrehabiliteringen är dock en fråga. Motion So212 (c) avstyrks.Kontroll av vårdkvalitet m.m.I motion So277 av m.fl. (fp) yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av att ökakonkurrensen inom vården (yrkande 36, delvis) och om behovet avkvalitetsrevisorer inom vården (yrkande 37). Äldreomsorgen har under några årutsatts för konkurrens. Konkurrensutsättningen i sig har, enligt motionärerna,lett till att tjänstemän och politiker tränats i att sätta upp mål för såvälekonomi som för kvaliteten inom omsorgen. Att beskriva kvalitet, oavsett vemsom sedan utför insatserna, har möjliggjort en bättre uppföljning totalt settav den äldreomsorg som kommunen eller annan bedriver. I vissa landsting harkvalitetsrevisioner genomförts. Enligt motionärerna skulle samma sak kunnagenomföras i kommunerna. Utomstående personers bild av verksamheterna kan geidéer och visa på brister som den som befinner sig i verksamheteninte ser. Politiker och anställda i kommunerna måste söka olika metoder föratt följa upp och förbättra kvaliteten i äldreomsorgen.I motion So423 av m.fl. (fp) yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om äldreombudsmän(yrkande 23). Motionärerna anför att det inom och inom omsorgen idet goda boendet behövs en kontinuerlig uppföljning av verksamheten.Uppföljningen kan ske på olika sätt. Enligt motionärernas uppfattning är detdock en trygghet för enskilda, personal och politiker om det är oberoendepersoner som ständigt bevakar och följer det som sker inom verksamheterna. skulle kunna vara den instans dit personer vänder sig som villklaga över misskötsel eller annat. Kommunerna kan välja att inrätta enäldreombudsman, sluta avtal med landstingens förtroendenämnd eller organiseraen egen förtroendenämnd. Hur organisationen ser ut är inte detviktiga, anförs det, utan det viktiga är skyddet och tryggheten för den somfår omsorg.I motion So410 av m.fl. (kd) yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts dels om enäldreombudsman (yrkande 5), dels om kontroll av vårdkvalitet (yrkande 8).Motionärerna anför att har en ungdomsminister och en barnombudsman mensaknar någon för de äldre. En äldreombudsman skulle kunna bevaka de äldressituation. Ombudsmannen skulle kunna initiera egna utredningar och föreslååtgärder för att förbättra för de äldre. Vidare anförs att det måste finnaskontrollsystem som ser till att invånarna får en god vård på lika villkor.Privata alternativ är bra, främst för en jämförelse med och stimulans för denlandstingsdrivna och kommunalt drivna vården. Enligt motionärerna behövs deten nationell strategi för att följa upp och utvärdera kvaliteten.I motion So404 av My () yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om att utreda behovet ochinrättandet av en statlig äldreombudsman. I slututvärderingav ädelreformen påtalas brister i bl.a. sjukhemsvården, sådana som påpekatsredan i den första utvärderingen. Brister i rehabilitering, tillgång tillansvarig läkare på varje sjukhem liksom den palliativa vården har alltså inte,anför motionären, kunnat avhjälpas på ett tillfredsställande sätt under de femår som den nya organisationen . Kanske kan detta bl.a. bero på att demänniskor som är drabbade, våra mycket gamla, jämfört med andra utsattagrupper i samhället, exempelvis barnen, inte har det stora utbud avorganisationer och enskilda som för deras talan och som därmed kan få enändring till stånd, anför motionären. Våra gamla och sjuka har i likhet medbarnen och de handikappade behov av en statlig myndighet som kraftfullt kanbevaka och driva deras frågor. En äldreombudsman skall vara talesman för degamla i höga åldrar som, ofta bokstavligen talat, inte själva kan göra sighörda. En äldreombudsman skall påverka samhällets utveckling och uppbyggnadoch ta initiativ i övergripande äldrefrågor.Socialstyrelsen har haft i uppdrag att under en femårsperiodfölja och utvärdera ädelreformen. En samlad redovisning avlämnades under våren1996. fick styrelsen i uppdrag att under aktivtoch samlat bedriva uppföljnings- och utvärderingsarbete inom äldreområdet.I ädelreformen ingick en ny funktion i kommunen - den medicinskt ansvarigasjuksköterskan (). Den medicinskt ansvariga sjuksköterskan har ettövergripande ansvar beträffande de frågor som gäller kvaliteten och säkerheteni den hälso- och sjukvård som åligger en kommun. Ansvaret avser den vård ochbehandling som erbjuds samt de krav som ställs på läkemedelshantering,dokumentation, anmälan av skador m.m. Den medicinskt ansvariga sjuksköterskansuppgifter framgår av 24 § hälso- och sjukvårdslagen och 6 §åliggandeförordningen.I om reformen anfördes beträffandekvalitetsutvecklingen följande:Utan tvekan har denna nya funktion inneburit en skärpning av kvaliteten ochsäkerheten i vården. innebär den nya funktionen att flera brister ivården blir uppmärksammade. Eftersom motsvarande funktion inte har funnitstidigare inom kommunen (då detta ansvar åvilat ), kan man få ettskenbart intryck av att problemen skulle ha ökat i den kommunala äldreomsorgenefter . Det ökade antalet som redovisats i tidigareårsrapporter måste i huvudsak tolkas som en konsekvens av ökad uppmärksamhetoch ökade kvalitetskrav. registrerades dock färre från kommunerna.Som tidigare nämnts anslog hösten förutveckling av kvaliteten i de mer hälso- och sjukvårdsinriktade delarna aväldrevården samt i samspelet mellan de sociala och medicinska insatserna,. Medlen har fördelats till mer än 100 projekt och uppdrag, t.ex.rehabiliteringsinsatser för äldre, rutiner och former för vårdplanering,dokumentation och informationsöverföring samt rutiner för samverkan mellanolika personalkategorier och vårdgivare. Av ädelutvärderingens slutrapportframgår att anser att medlen har haft en betydelsefull roll iatt stödja framväxten av både medvetenhet och handlande beträffande kvalitetoch säkerhet i den kommunala vården.I december 1995 tillkallade regeringen en särskild utredare med uppgift attkartlägga och analysera frågan om bemötande av äldre (dir. 1995:159).Utredaren har i uppgift att kartlägga och analysera brister i bemötandet aväldre inom omsorg och vård och i annan offentlig verksamhet. Iutredningsuppdraget ingår att föreslå åtgärder som kan bidra till att avhjälpabrister och missförhållanden i bemötandet av äldre. I direktiven anförs attSocialstyrelsen i olika sammanhang redovisat brister i information,dokumentation, behovsbedömning och i övrigt i handläggning av ärenden -brister som direkt eller indirekt handlar om bemötandet av äldre. I direktivenanförs vidare att formerna för omsorg och vård stått iförgrunden och att det nu är dags att särskilt belysa innehållet iäldreomsorgsarbetet samt frågor som rör bemötandet och respekten för äldressjälvbestämmande, integritet, trygghet och värdighet. Utredningen skallavslutas senast den 31 maj 1997.Den 1 januari 1997 trädde den nya lagen (1996:786) om tillsyn över hälso- ochsjukvården samt ändringar i bl.a. hälso- och sjukvådslagen (1982:763) i kraft.Lagstiftningen innebär bl.a. att enhetliga bestämmelser om tillsyn över hälso-och sjukvården införs. skall med undantag för den sjukvård somges inom Försvarsmakten utöva tillsyn över all hälso- och sjukvård oavsettdriftsform. Lagstiftningen innebär vidare att det införs ett krav på atthälso- och sjukvården skall utveckla och säkra kvaliteten i sin verksamhet.Socialstyrelsen har med anledning av lagändringarna utarbetat Allmänna råd omkvalitetssystem i hälso- och sjukvården, SOSFS 1996:24 (M) samt Allmänna rådom anmälningsskydlighet enligt 5 § lagen (1996:786) om tillsyn över hälso- ochsjukvården () samt lokal avvikelsehantering, SOSFS 1996:23 (M).Enligt lagen (1992:563) om förtroendenämndsverksamhet inom hälso- ochsjukvården, m.m. skall det inom ett landsting eller en kommun med ansvar förhälso- och sjukvård finnas en eller flera förtroendenämnder med uppgift attfrämja kontakterna mellan patienterna och hälso- och sjukvårdspersonal samtatt åt patienterna förmedla den hjälp som förhållandena kräver. I förarbetenatill lagen betonas att nämnderna skall arbeta obyråkratiskt, i storutsträckning genom personliga kontakter. Problem som har uppkommit bör iförsta hand lösas så nära den vårdande verksamheten som möjligt. Nämnderna bördärför vid klagomål undersöka vilka kontakter som har tagits och om det ärmöjligt med direktkontakt mellan patienten och berörd hälso- ochsjukvårdspersonal. I kontakterna bör nämnderna framhålla att det i första handär personalen som har ansvaret för att lösa uppkomna problem tillsammans medpatienterna. Framställer patienten uttryckliga önskemål om att göra en anmälantill bör nämnden bistå patienten.Ett antal kommuner har tecknat avtal med förtroendenämnden i omatt den skall ansvara även för kommunala vård- och omsorgsfrågor.Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd () har till uppgift att pröva frågorom disciplinansvar och behörighet för hälso- och sjukvårdspersonal m.m. enligtlagen (1994:954) om disciplinpåföljd m.m. på hälso och sjukvårdens område.