bet · GK01JuU11 · 1997-03-20 00:00:00 — Utskottetfinner emellertid inte anledning för att göra något uttalande ifrågan och avstyrker bifall till motion Ju302.Behandling av gärningsmänI motion So671 (kd, m, c, fp, v, mp) begärs att psykoterapeutisk behandlingskall vara obligatorisk i samband med frihetsberövande straff för den som dömsför sexualbrott mot eller misshandel av barn.Den som är intagen i anstalt skall enligt bestämmelserna i lagen (1974:203)om kriminalvård i anstalt beredas lämpligt arbete. Har han behov avundervisning, utbildning, arbetsträning eller någon annan sysselsättning ellermedicinsk-psykologisk behandling eller någon annan särskild behandling skallsådan beredas honom under arbetstid, om det kan ske med hänsyn tillanstaltstidens längd och den intagnes förutsättningar.En intagen är skyldig att utföra det arbete, delta i den undervisning,utbildning eller arbetsträning eller ha den sysselsättning som i övrigtanvisas honom. Däremot föreligger inte någon skyldighet för en intagen ikriminalvårdsanstalt att genomgå vård eller behandling av mera medicinskkaraktär. Liksom i övrigt i samhället gäller i enlighet med hälso- ochsjukvårdslagen (1982:763) att sådan vård och behandling skall bygga påfrivillighet. För att tvångsvård skall vara aktuell krävs t.ex. att denintagne lider av så allvarlig psykisk störning att vård enligt lagen(1991:1129) om rättspsykiatrisk vård är påkallad.Utskottet har vid ett flertal tillfällen tagit ställning till frågan omobligatorisk vård för intagna i kriminalvårdsanstalt, bl.a. försexualbrottsdömda (se t.ex. JuU 1987/88:31 med där gjorda hänvisningar, prop.1989/90:154, 1990/91:JuU2 och prop. 1993/94:44, JuU11). I samtliga fall harutskottet av principiella skäl tagit avstånd från tanken på införande avobligatorisk vård för intagna i kriminalvårdsanstalt. Utskottet har dock iolika sammanhang understrukit vikten av att behandling för sexualbrottsdömdafinns att tillgå i anstalt.Inom kriminalvården finns ett för sexualbrottsdömda obligatoriskt påverkans-och motivationsprogram. Enligt årets regleringsbrev skall kriminalvården ocksåse till att intagna som är dömda för sexualbrott och som vill och har behovdärav erhåller behandling som är inriktad på att förhindra återfall i sådanabrott.Utskottet ser med tillfredsställelse att åtgärder vidtagits för atttillgodose behovet av behandling för sexualbrottsdömda. Utskottet vidhålleremellertid sin tidigare uppfattning avseende obligatorisk vård för intagna ikriminalvårdsanstalt och avstyrker bifall till motion So671 i nu behandladdel.Internationellt samarbeteI motion U802 (c) begärs att det skall tillsättas en aktionsgrupp inomÖstersjörådet mot prostitution, könshandel och sexhandel med barn.Efter beslut av regeringscheferna vid toppmötet i i maj 1996tillsattes en aktionsgrupp mot organiserad brottslighet i Östersjöområdet.Samtliga länder i samt kommissionen och ordförandelandet i EUdeltar i denna grupp, där är ordförande. Gruppen arbetar särskilt medfrågor om bl.a. människosmuggling och illegal migration. Länderna ärrepresenterade på hög nivå och arbetet är praktiskt, konkret och operativtinriktat.Som nämnts ovan under avsnittet Sexturism har frågan om sexuell exploateringav barn uppmärksammats på olika sätt inom ramen för det internationellasamarbetet. Som där nämns är Världskongressen i ettexempel, den gemensamma åtgärden inom EU mot människohandel och sexuelltutnyttjande av barn ett annat. Frågan är också aktuell inom för demänskliga rättigheterna som antagit en rekommendation R (91) 11 concerningsexual exploitation, pornography and prostitution of, and trafficking in,children and young adults.Utskottet utgår från att regeringen även kommer att ta upp frågor omprostitution, könshandel och sexhandel med barn inom ramen för ,och utskottet utgår också från att dessa frågor naturligen faller in under denredan inrättade aktionsgruppens ansvarsområde. Utskottet vill också erinra omdet arbete inom EU som görs på detta område. Utskottet kan inte se att det vidsidan av dessa åtgärder finns behov av en särskild grupp för de frågor som tasupp i motionen. Utskottet avstyrker bifall till motion U802 i nu behandladdel.BrottsofferfrågorInledningI detta avsnitt behandlar utskottet ett antal motioner rörande olikabrottsofferfrågor. Flertalet av motionsyrkandena knyter an till det arbete sompågår inom ramen för (dir. 1995:94).BrottsofferutredningenAllmäntUtskottet behandlade i betänkandet Anslag till , m.m.(1994/95:JuU13, rskr. 261) ett antal motioner rörande olika former av hjälpoch stöd till brottsoffer. Utskottet uttalade med anledning av motionerna attdet var tid att med ett samlat grepp utvärdera det lagstiftningsarbete m.m.som den senaste tioårsperioden pågått på brottsofferområdet och att ett arbetemed en utvärdering av de åtgärder som vidtagits borde inledas.Riksdagen beslutade att som sin mening ge regeringen till känna vad utskottetanfört.Regeringen beslutade därefter om direktiv till en särskild utredare meduppdrag att utvärdera de åtgärder som den senaste tioårsperioden gjorts påbrottsofferområdet (dir. 1995:94). Utredningen har i enlighet med riksdagensuttalanden i uppgift att ge en bred redovisning av vad som har gjorts ochkartlägga vilka rättigheter och vilka möjligheter till hjälp ett brottsofferhar. De samlade effekterna av dessa rättigheter skall analyseras. Medutgångspunkt i den samlade kunskapen och analysen skall utredaren föreslå deförändringar som kan vara befogade. Detta gäller inte enbart förändringar ilagstiftning utan också förändringar t.ex. av handläggningsrutiner och rutinerför samarbete myndigheter emellan och förbättrad utbildning.Som en allmän utgångspunkt anges i direktiven att det är av stor betydelseatt åtgärder för brottsoffer sätts in där de verkligen behövs. En viktiguppgift för utredaren är alltså att undersöka om de resurser som finns användspå bästa sätt. En annan betydelsefull fråga för utredaren är hur regelsystemettillämpas på myndighetsnivå, dvs. hur lagändringar och andra insatser fallitut i praktiken.Till utredningen är en referensgrupp knuten, med företrädare för bl.a.ideella organisationer. arbete påbörjades i januari1996 och skall vara avslutat . Med hänvisning tillatt arbetet med en utvärdering kunde väntas bli tämligen omfattande ansågutskottet att det kunde bli nödvändigt med en avrapportering till riksdagen,t.ex. i den då kommande budgetpropositionen, innan en slutlig rapport ocheventuella förslag läggs fram för riksdagen.Utredningen lämnade en översiktlig redovisning tillregeringen av det utförda arbetet, avsedd att ligga till grund förden avrapportering begärt. I budgetpropositionen, 1996/97:1utgiftsområde 4, återfinns denna rapport.Information till målsäganden om stöd och hjälp m.m.I motion Ju719 (fp) yrkas att det bör vara en plikt för polisen att meddela enkvinna, som anmäler att hon utsatts för sexualbrott eller misshandel, att honhar rätt till målsägandebiträde och att hon kan begära att den man somtrakasserar henne kan åläggas besöksförbud.Enligt 13 a § förundersökningskungörelsen (1947:948) gäller att måls-ägandenså snart som möjligt skall underrättas om de regler som gäller för förordnandeav målsägandebiträde och/eller meddelande av besöksförbud, om brottet ärsådant att det kan komma i fråga att förordna målsägandebiträde eller attförordna om besöksförbud.Utskottet behandlade i betänkandet 1994/95:JuU13 en motion med likalydandeinnehåll. Den då aktuella motionen låg, tillsammans med en rad andramotionsyrkanden, till grund för tillkännagivande om den översyn avvidtagna åtgärder på brottsofferområdet som pågår.I uppdrag ingår att se över hur lagen om måls-ägandebiträde fungerat i praktiken sett ur målsägandenas synvinkel. avrapportering till (prop. 1996/97:1, utgiftsområde 4)framgår att utredningen fått tillstånd av att anlitasociologiska institutionen vid för ett forskningsprojekt medsikte på att undersöka erfarenheterna av besöksförbud och hur stödet i form avmålsägandebiträde har fungerat ur brottsoffrens perspektiv. Undersökningen,som skall göras i form av djupintervjuer, kommer också att innefatta detbemötande brottsoffer får i kontakter med myndigheter inom bl.a. rättsväsende.Domstolsverket har också haft regeringens uppdrag att undersöka hur lagen ommålsägandebiträde tillämpas, hur den har fungerat i praktiken och vilkakonsekvenser lagen haft för kvaliteten på förfarandet vid förundersökning ochi domstol samt vilka konsekvenser den haft ur organisatorisk och ekonomisksynpunkt. Uppdraget till har i första hand tagit sikte på hurlagen om målsägandebiträde har fungerat i ett tillämparperspektiv, med andraord hur advokater, domare och åklagare ser på lagstiftningen. Domstolsverkethar redovisat sitt uppdrag i rapporten - en utvärdering avtillämpningen av lagen om målsägandebiträde m.m. (Dv rapport 1996:2). Genombeslut av regeringen har rapporten, förutom såvitt avser frågor om ersättningtill målsägandebiträde, överlämnats till Brottsofferutredningen.Målsägandebiträde vid tredjemansskadaI motionerna Ju903 (c) och Ju917 (c) begärs att målsägandebiträde skall kunnaförordnas även vid s.k. tredjemansskada, t.ex. då efterlevande till någon sombragts om livet åsamkats personskada som givit medicinska effekter.Utskottet behandlade i betänkandet 1994/95:JuU13 (s. 11 f) motionsyrkandenrörande möjligheterna att förordna målsägandebiträde, bl.a. vid s.k.tredjemansskada. För en utförlig redogörelse av begreppet målsägande, måls-ägandens ställning under förundersökning och i rättegång samt förmöjligheterna att förordna målsägandebiträde hänvisas dit. uppdrag ingår som framgått att utvärdera lagen ommålsägandebiträde.Information till målsäganden om det egna ärendetI motion Ju903 (c) betonas samarbetet mellan brottsoffer, polis och åklagare.Som exempel nämns att målsäganden och åklagaren bör sammanträffa innanhuvudförhandlingen så att målsäganden kan få information om den kommanderättegången m.m. I motion Ju904 (m) begärs en översyn av bestämmelsernarörande information till brottsoffret om hur utredningen fortskrider samtinformation om hur man kan begära överprövning av åklagares beslut att inteväcka åtal.Frågor om förbättrad information till målsäganden om det egna ärendet hartidigare behandlats i , senast i betänkandet 1994/95:JuU13 (s. 13 f).För en utförlig redogörelse av bl.a. Riksåklagarens allmänna råd angåendefrågan om personliga kontakter mellan åklagare och målsäganden införhuvudförhandling hänvisas dit. En av de frågor som nämns i direktiven tillBrottsofferutredningen är information m.m. till målsägande om det egnaärendet.BesöksförbudI motion Ju716 (v) begärs en utredning med uppgift att föreslå en ändring ilagen om besöksförbud så att förövarens och inte offrets rörelsefrihetbegränsas, och i motion A806 (mp) begärs att möjligheterna att utfärdabesöksförbud skall utvärderas. I motion Ju917 (c) begärs en utredning av detbesöksförbudssystem som finns på för att se om detta skulle kunnainföras i . På kan enligt motionären mannen meddelasbesöksförbud i sitt eget hem; i avvaktan på beslut om vem av makarna som skallha rätt att bo kvar i hemmet bör den misshandlade kvinnan ha denna rätt.Lagen (1988:688) om besöksförbud trädde i kraft (prop.1987/88:137, bet. JuU42, rskr. Lagen tillkom i syfte att ge bättre skyddför dem som förföljs och trakasseras och utgör ett led i strävandena attförbättra skyddet för framför allt kvinnor som utsätts för misshandel ochandra övergrepp.Besöksförbud kan utfärdas om det på grund av särskilda omständigheter finnsrisk för att någon kommer att begå brott mot, förfölja eller på annat sättallvarligt trakassera en annan person. Vid bedömningen skall särskilt beaktasom den mot vilken förbudet är avsett att gälla har begått brott -särskilt våldsbrott - mot den andra personen. Besöksförbud skall i första handavse förbud att besöka eller på annat sätt ta kontakt med en annan personeller följa efter denne. Om ett sådant förbud inte är tillräckligt skall ettutvidgat besöksförbud kunna meddelas. Ett utvidgat besöksförbud kan innebäraett förbud att uppehålla sig i närheten av den andra personens bostad ellerarbetsplats.Besöksförbud kan meddelas för högst , men kan förlängas med itaget. Besöksförbud meddelas av åklagaren. Åklagarens beslut kan på begäran avden som har ålagts ett besöksförbud prövas av allmän domstol.Straffet för överträdelse av ett besöksförbud var enligt lagens ursprungligalydelse böter eller fängelse . Straffmaximum höjdes fr.o.m.den 1 april 1990 till fängelse på grundval av ett inom utskottetutarbetat lagförslag (bet. 1989/90:JuU5, rskr. 65, SFS 1989:1075). Samtidigtlades överträdelser av besöksförbud under allmänt åtal.Brottsförebyggande rådet () gjorde på regeringens uppdrag i slutet av år1988 en första uppföljning av lagens tillämpning. Uppdraget redovisades den 5juni 1989 (BRÅ PM 1989:2). Regeringen beslutade att ge BRÅ iuppdrag att göra en studie av tillämpningen av besöksförbudslagen, som bl.a.skulle innehålla en utvärdering av de ändringar som trädde i kraft den 1 april1990.Studien redovisades . Några mer vittgående slutsatser ombesöksförbudslagens effektivitet har inte kunnat dras. Det konstateras att meringående studier av de olika beslut som fattas behövs, liksom intervjuer meddem som skyddas av besöksförbud och dem som meddelas besöksförbud. I studienanges också bl.a. att de som ansöker om besöksförbud och de som är föremål försådant förbud bör registreras.Det ingår nu i uppdrag att undersöka erfarenheternaav lagen ur brottsoffersynpunkt, eventuellt genom intervjuer med dem somskyddas av besöksförbud och med dem som meddelas förbud. BRÅ:s studie börenligt direktiven vid det arbetet kunna utgöra ett underlag.Utskottets övervägandenFrågan om att på olika sätt förbättra situationen för dem som utsätts förbrott har vid upprepade tillfällen varit föremål fördiskussion i utskottet. Genom utskottets initiativ har ocksåBrottsofferutredningen nu tillsatts. Utskottet anser att resultatet avutredningens arbete skall avvaktas och avstyrker bifall till motionerna Ju716,Ju719, Ju903, Ju904, Ju917 och A806 i nu behandlade delar.Förskottering av skadeståndI motion Ju903 (c) begärs en utredning av om staten skall gå in ochförskottera utdömda lagakraftvunna skadestånd på grund av brott.Utskottet tog i betänkandet 1994/95:JuU13 (s. 20 f) ställning till motions-yrkanden motsvarande det nu aktuella. För en redovisning av bestämmelserna omskadestånd och brottsskadeersättning hänvisas dit.Utskottet framhöll i det ovan nämnda betänkandet att systemet med statligersättning för skador på grund av brott i vissa avseenden kan sägas vara enform av förskottering av skadestånd. Att det allmänna skulle åta sig attgenerellt förskottera utdömda skadestånd var enligt utskottets uppfattningemellertid tveksamt ur såväl principiell som ekonomisk synvinkel. Utskottetansåg att den gällande ordningen i aktuellt avseende tillgodosåg de krav sombör ställas och avstyrkte bifall till motionerna.Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning i frågan och avstyrker bifalltill motion Ju903 i nu behandlad del.Terapikostnader för brottsofferI motion Ju903 (c) begärs att möjligheten för brottsoffer att få ersättningför terapikostnader bör ses över. I motionen anförs att möjlighet tillersättning förvisso finns, men först i efterhand, vilket gör att många avekonomiska skäl drar sig för att söka behandling.Frågan om möjligheten för brottsoffer - främst incestoffer - att fåterapikostnader ersatta har tidigare behandlats av utskottet. I betänkandet1993/94:JuU3 (s. 17) fann utskottet att det inte fanns något behov av ettuttalande i frågan från sida och avstyrkte bifall till den dåaktuella motionen. Skälet härför var att frågan om ersättning ur detoffentliga sjukförsäkringssystemet för kostnader för psykoterapi varuppmärksammad och att det för incestoffer fanns särskilda möjligheter att fåkostnaden för psykoterapi ersatt av statliga medel genom (numera ). Utskottet ansåg vidare att det föll signaturligt att informationen till brottsoffer i olika sammanhang ocksåomfattade möjligheten till psykoterapi i krisbearbetande eller rehabiliterandesyfte.I sammanhanget bör också nämnas att i sittbetänkande Kvinnofrid (SOU 1995:60) uttalat att psykoterapi för kvinnor somutsatts för våld och sexuella övergrepp måste kunna erbjudas inom rimlig tidoch till rimlig kostnad för kvinnorna. Kommissionen utesluter inte att det fördenna grupp kan behöva införas någon form av - åtminstone begränsad -vårdgaranti. Mot bakgrund av de stora förändringar som pågår inom hälso- ochsjukvården har kommissionen emellertid avstått från att försöka utforma denärmare förutsättningarna för en sådan garanti.Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning i frågan och avstyrker bifalltill motion Ju903 i nu behandlad del. beträffande en våldskommissionatt avslår motionerna 1996/97:Ju906, 1996/97:Ju910, 1996/97:Ju919och 1996/97:Ju921,res. 1 (c, fp)2. beträffande förslagatt avslår motionerna 1996/97:Ju210, 1996/97:Ju719 yrkandena 1, 2,4, 6 och 7, 1996/97:Ju903 yrkande 27, 1996/97:Ju913, 1996/97:Ju916,1996/97:Ju917 yrkandena 1-4, 6 och 9, 1996/97: Ju920, 1996/97:A7 yrkande7, 1996/97:A806 yrkande 15 och 1996/97:A820 yrkande 14,res. 2 (m) - motiv.res. 3 (c, kd)res. 4 (fp)3. beträffande strafföreläggande vid misshandel mot kvinnoratt avslår motion 1996/97:A7 yrkande 6,res. 5 (v)4. beträffande prostitutionatt avslår motionerna 1996/97:Ju714, 1996/97:Ju718, 1996/97:Ju917yrkande 12 (delvis) och 1996/97:A806 yrkande 16,res. 6 (c, fp, v, mp)5. beträffande oetisk kontaktförmedling m.m.att avslår motion 1996/97:Ju917 yrkande 12 (delvis),res. 7 (c)6. beträffande sexturismatt avslår motion 1996/97:Ju723,res. 8 (kd)7. beträffande begreppet barn i barnpornografibrottetatt avslår motion 1996/97:Ju917 yrkande 16,8. beträffande handläggning inom polisen av barnpornografisktmaterialatt avslår motion 1996/97:Ju917 yrkande 15,9. beträffande handläggningsrutiner hos myndigheteratt avslår motion 1996/97:Ju302,10. beträffande behandling av gärningsmänatt avslår motion 1996/97:So671 yrkande 2,11. beträffande internationellt samarbeteatt avslår motion 1996/97:U802 yrkande 7,res. 9 (c)12. beträffande brottsofferfrågoratt avslår motionerna 1996/97:Ju716, 1996/97:Ju719 yrkande 5,1996/97:Ju903 yrkandena 28 och 31, 1996/97:Ju904 yrkande 3, 1996/97:Ju917yrkandena 8 och 10 samt 1996/97:A806 yrkande 14,res. 10 (m)res. 11 (c)res. 12 (fp)res. 13 (v)res. 14 (mp)13. beträffande förskottering av skadeståndatt avslår motion 1996/97:Ju903 yrkande 30,res. 15 (c)14. beträffande terapikostnader för brottsofferatt avslår motion 1996/97:Ju903 yrkande 26.res. 16 (m, c, kd)den 20 mars 1997På justitieutskottets vägnarGun HellsvikI beslutet har deltagit: (), (), BirtheSörestedt (s)1, (), (), ()1,(), ()1, (), SiwPersson (fp), (), (), ()1,(), ()1, (), (), (), ()1 och ()1.1 delvis En våldskommission (mom. 1)() och () anför:Våldet i vårt samhälle ökar och tar sig nya uttryck; det breder ut sig, gårlängre ner i åldrarna och blir alltmer brutalt. Det finns inte någotentydigt svar på varför denna utveckling skett. Förklaringen söks oftast ienskilda faktorer som t.ex. arbetslöshet, segregation, bristande normer ochvuxen-ansvar, ökat utbud av alkohol och narkotika samt underhållningsvåldet imassmedierna. Det saknas emellertid en samlad kunskap som kan få oss attförstå varför våldsbrotten förändras och berör så många fler grupper isamhället . Vi anser därför att regeringen bör tillsätta enkommission med uppgift att diskutera det spektrum av åtgärder som behövervidtas för att på bred front bekämpa de tilltagande våldstendenserna isamhället. Arbetet måste i hög grad handla om mannen och mansrollen i vårtsamhälle; det är männen som står för huvuddelen av våldet. Vidare måstekommissionen vara mobiliserande till sin natur och samarbeta med olikafolkrörelser. Den bör också få i uppdrag att svara för att åtgärdsförslag ochdiskussioner förs vidare och utvecklas på ett lokalt plan. På så sätt kommerarbetet att inriktas på att bli ett rådslag med hela svenska folket motvåldet.Vad vi nu uttalat med anledning av motionerna Ju906, Ju910, Ju919 och Ju921bör som sin mening ge regeringen till känna.Vi anser att utskottets hemställan under moment 1 bort ha följande lydelse:1. beträffande en våldskommissionatt med anledning av motionerna 1996/97:Ju906, 1996/97: Ju910,1996/97:Ju919 och 1996/97:Ju921 som sin mening ger regeringen till kännavad som anförts i reservation 1.2. förslag (mom. 2, motiveringen)(), (), () och ()anser att den del av utskottets yttrande som på s. 13 börjar med ?I och med?och slutar med ?behandlade delar? bort ha följande lydelse:I och med kommissionens betänkande finns ett utförligt beredningsunderlagrörande de frågor som tagits upp i de ovan behandlade motionerna. Resultatetav beredningen i bör därför avvaktas. I fråga om motionernaJu210, Ju719 yrkande 4 och Ju917 yrkande 9 om snabbare handläggning villutskottet särskilt tillägga att den långa tid som förflyter mellan anmälan ochförhör i ärenden om våld inom familjen ofta leder till mer misshandel liksomtill påtryckningar och hot för att kvinnan skall ändra eller återtapolisanmälan. Enligt utskottets mening är snabbheten i utredningen därför avstor betydelse. För att polisen skall kunna möta dessa krav måstepolisväsendet emellertid tillföras tillräckligt med ekonomiska resurser,vilket inte är fallet. Med hänvisning härtill anser sig utskottet inte hellerböra tillstyrka bifall till nu nämnda yrkanden.Utskottet avstyrker bifall till motionerna Ju210, Ju719, Ju903, Ju913,Ju916, Ju917, Ju920, A7, A806 och A820 i nu behandlade delar.3. förslag (mom. 2)() och () anför:Våld mot kvinnor har förekommit och är dess värre fortfarandevanligt förekommande i vårt samhälle. En stor del av de kvinnor som blirmisshandlade lever tillsammans med den man som misshandlar. Det faktum attvåldet utövas inom familjen gör att dessa brott inte kommer tillmyndigheternas kännedom i samma utsträckning som annan våldsbrottslighet.Motionsvägen har år krävts ytterligare insatser för att motverkavåldet mot kvinnor. Flera sådana insatser berörs också iKvinnovåldskommissionens betänkande. Vi anser därför att det nu är viktigt attde förslag till åtgärder som kommissionen lagt fram övervägs och att riksdagensnarast ges möjlighet att ta ställning till dessa förslag. Vi vill här peka pånågra av de frågor som vi anser vara särskilt angelägna att ta upp tillbehandling.För att kunna avgöra vilka åtgärder som bör vidtas mot våldet mot kvinnorkrävs kunskap om brottslighetens nivå, struktur och utveckling. Statistikenöver anmälda brott och uppgifter om hur brott mot kvinnor hanteras inomrättsväsendet utgör här viktiga källor till sådan kunskap. Avkriminalstatistiken går det emellertid inte att utläsa om det anmälda våldetägt rum mellan två män eller om t.ex. det våld mot kvinnor som anmäls tillpolisen utövas av män mot kvinnor de lever eller har levt tillsammans med. Detgår därför inte att utifrån statistiken uttala sig om nivå ellerutveckling vad gäller våld mot kvinnor i nära relationer utan att göraspecialundersökningar. Enligt vår mening bör kriminalstatistikens utformningdärför ändras; en ökad köns-uppdelning av statistiken krävs liksom informationom skadestånd och frihetsberövanden vid brott som avser våld mot kvinnor. Enbrottsofferundersökning avseende våld mot kvinnor bör enligt vår mening ocksågenomföras för att öka kunskaperna ytterligare.Kvinnojourerna och kvinnoforskningen, såväl i som utomlands, harockså bidragit till ökade kunskaper om våld mot kvinnor. Det gäller inte minstfrågor om makt och inflytande som konfliktorsak mellan män och kvinnor. Enligtvår mening bör även en kartläggning göras av sambandet mellan förekomsten avvåldspornografi och våldsbrott mot kvinnor.Frågan om hur kvinnor som utsatts för våld bemöts av myndigheterna inombl.a. rättsväsendet är av central betydelse. Bättre rutiner och kortarehandläggningstider krävs, liksom att riktlinjer för domstolarnas handläggningav ärenden om våld och andra övergrepp mot kvinnor utvecklas närmare ipolicydokumentet.