bet · GL01SoU2 · 1997-09-02 00:00:00 — Motionärerna pekar också på att det går attutnyttja de resurser som redan finns på ett betydligt bättre sätt än ,exempelvis genom samordning. Eldsjälarna i folkhälsoarbetet, bland ideellaföreningar och anställda, skall kunna få ekonomiskt stöd för goda projekt.Även det lokala näringslivet kan vara intresserat av att bidra finansielltgenom t.ex. sponsring. Motionärerna begär vidare ett tillkännagivande av vad imotionen anförts om riskgrupper och folkhälsoarbetet (yrkande 7). Motionärernaanser att mest resurser och engagemang bör satsas i områden med hög ohälsa. Ivissa delar av landet är sjukfrånvaron hög samt antalet förtidspensioneradeoch arbetslösa mycket stort. Även barnen har sämre hälsa. Motionärerna menaratt det utifrån tillgänglig kunskap är mer effektivt att inrikta detförebyggande arbetet på kända riskgrupper än på en i huvudsak frisk allmänhet.Vidare begärs i motionen ett tillkännagivande av vad som anförts omförebyggande arbete inom sjukvården (yrkande 8). Motionärerna anför atthusläkaren har en viktig funktion i det förebyggande arbetet, särskilt genomden individuella rådgivningen. Primärvården har emellertid också ett ansvarför att arbeta förebyggande gentemot olika befolknings- eller riskgrupper inärområdet, i vilket arbete distriktssköterskan har en mycket betydelsefulluppgift, anförs det. Även ungdomsmottagningarna utgör enligt motionärerna enviktig resurs. I yrkande 9 begärs ett tillkännagivande av vad i motionenanförts om förebyggande arbete på apoteken. Motionärerna påpekar att människormånga gånger går till apoteken innan de söker sin husläkare. FHI lät spridainformation via apoteken under astma-allergiåret. Motionärerna anser attapoteken också i fortsättningen bör användas som kunskapsspridare ifolkhälsoarbetet. Vidare begärs ett tillkännagivande av vad som anförts ommiljöarbete och hälsorisker (yrkande 13). Motionärerna påpekar attmiljöproblem och hälsoproblem ofta hänger nära samman. Det är enligt dem enviktig uppgift att spåra upp och ta itu med hälsorisker i den yttreoch den inre miljön, t.ex. avgaser och andra luftföroreningar, utsläpp,buller, radon och mögel. Vidare bör det engagemang och den uppmärksamhet somfinns bland allmänheten när det gäller att förebygga olycksfall tas till vara.Varje kommun/kommundel bör enligt motionärerna ha ett särskilt telefonnummerdit allmänheten kan ringa och påtala risker och faror i miljön, t.ex. halkriskpå grund av dålig snöröjning. I yrkande 15 begärs ett tillkännagivande av vadi motionen anförts om skadeprevention. Motionärerna anser det viktigt attforskning initieras om farliga produkter, personskadornas omfattning ochorsaksmönster och om metoder för skadeförebyggande program. En skadegrupp somsärskilt framhålls i motionen är cykelolyckorna. Motionärerna anser attregeringen bör ta initiativ till åtgärder för att öka användningen avcykelhjälm genom att skapa positiva attityder till att använda hjälm, attstudera faktorer som påverkar hjälmanvändningen samt följa utvecklingen avanvändningen av cykelhjälm liksom skadeutvecklingen. Slutligen begärs etttillkännagivande av vad i motionen anförts om självmordsprevention (yrkande16). lade Nationella rådet för självmordsprevention tillsammans en rapport där man formulerade mål,riktlinjer och strategier för det självmordspreventiva arbetet. Motionärernaanger som sin mening att det är viktigt att denna rapport sprids ut i landetoch att de konkreta råd som presenterats kommer att användas ute i vården.Motionärerna menar vidare att forskning bör initieras, t.ex. genom detläkemedelsepidemiologiska nätverket, NEPI, om huruvida de nya så kalladeantidepressiva medlen bidrar till att förebygga självmord.I motion 1996/97:So294 av m.fl. (v) begärs ett tillkännagivandeav vad i motionen anförts om det förebyggande arbetet i vården (yrkande 3).Motionärerna anser att folkhälsoarbetet bör prioriteras. Man bör därvid följahälsotillståndet inom olika grupper av befolkningen och slå larm om detförekommer en ökning av sjukdomar och skador som har samband med yttrefaktorer. Vidare bör arbetet i syfte att kartlägga riskmiljöer som exempelvishälsofarliga arbetsplatser och lokaler utvecklas. Motionärerna hävdar atttobaken, alkoholen och trafiken skall ta ett större ansvar för att täckasjukvårdens kostnader. Även målinriktade insatser i syfte att förebygga storafolksjukdomar såsom cancer, allergier, diabetes, m.m. bör utvecklas.Motionärerna vill vidare prioritera en aktiv hälsoupplysning med pedagogiskametoder vilken når även socialt utsatta grupper, exempelvis grupper medspråksvårigheter. Politiska åtgärder bör vidtas för att garantera allas rätttill hälsa, arbete och försörjning. Motionärerna anser det viktigt attundanröja arbetslösheten för att få en bättre folkhälsa. Man bör ävenåteruppta arbetet med nationella folkhälsorapporter. En ny låginkomst- ochlevnadsnivåutredning vore enligt motionärerna också ett stöd för att kunnagöra relevanta analyser och hälsokonsekvensbeskrivningar på området.I motion 1996/97:So230 av m.fl. (c) yrkas att gerregeringen till känna vad som anförts om ökad information till kommunerna omderas ansvar för folkhälsan (yrkande 3). Agenda 21-arbetet innebär enligtmotionärerna också ett lokalt ansvar för att folkhälsofrågor tas upp i delokala handlingsprogram som alla lokala myndigheter rekommenderats att tafram. Människors hälsa måste skyddas och främjas. Beslut gällande hälsovård,miljövård och samhällsekonomiska förhållanden måste samordnas. Detta kommer påsikt att kunna motverka de socialekonomiska skillnader som finns när detgäller kvinnors hälsa. Detta arbete måste bedrivas i alla våra kommuner omdenna effekt skall uppnås. Därför krävs, enligt motionärerna, ökad informationtill kommunerna om det ansvar som ligger på deras agerande för att förbättrafolkhälsan.I motion 1996/97:So224 av och () yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts delsom att hälsoupplysningspersonal skall rekryteras bland människor med olikaetnisk bakgrund (yrkande 3), dels om att program för hälsoförebyggande arbetetas fram i offentliga myndigheter och verksamheter (yrkande 4), dels om attinvandrarna själva engageras i folkhälsoarbetet (yrkande 5). Hälsotillståndetbland invandrare i är generellt sett sämre än hos svenskar.Invandrarnas speciella utsatthet arbetsmarknadsmässigt, ekonomiskt och socialtinverkar enligt motionärerna med all sannolikhet negativt på hälsan. En viktigdel av arbetet med att integrera invandrarna i det svenska samhället är attförbättra deras hälsosituation. Motionärerna anser att invandrare, flyktingaroch asylsökande skall erbjudas information och upplysningar om hälsorisker ochhälsofrämjande faktorer samt att hälsoupplysningspersonal med olika etniskbakgrund skall rekryteras. Det är vidare motionärernas åsikt att särskildahälsoförebyggande program riktade till olika etniska grupper skall inrättashos statliga myndigheter och hos landstingen. Invandrargrupperna skall självages möjlighet att formulera sina behov beträffande hälsan, anförs det.BakgrundI budgetbetänkandet (1996/97:SoU1) behandlade utskottet en mängdmotionsyrkanden om bl.a. allmän hälsoförsäkring, patientens ställning,utvecklingen av primärvården m.m. (s. 17-24). Utskottet avslog samtligayrkanden (s. 82-85) under hänvisning till pågående arbete framför allt inomHSU 2000 men även inom Socialstyrelsen.Riksdagen följde utskottet (rskr. 48).I betänkande 1995/96:SoU17 behandlade utskottet en stor mängd motions-yrkandenfrån den allmänna motionstiden om sjukvårdens finansiering, organisationoch inriktning m.m. Under rubriken och tidigare behandling (s. 15-19)ges en fyllig redogörelse, vartill hänvisas. Samtliga motionsyrkandenavstyrktes under hänvisning till pågående arbete.I proposition 1994/95:195 och utskottets betänkande 1994/95:SoU24 omPrimärvård, privata vårdgivare m.m. behandlades bl.a. frågor om primärvårdensroll som basen i hälso- och sjukvården, fast läkarkontakt, samverkan mellanyrkesgrupper, regionala samverkansorgan för samverkan om verksamhet sombedrivs av privata vårdgivare och finansieras av sjukvårdshuvudmännen,sjukhusstruktur m.m.Sedan den 1 januari 1997 gäller enligt 31 § hälso- och sjukvårdslagen attkvaliteten i verksamheten systematiskt och fortlöpande skall utvecklas ochsäkras (prop. 1995/96:176, 1995/96:SoU18). gav under år 1996ut föreskrifter (SOSFS 1996:24) om kvalitetssystem i hälso- och sjukvården.Föreskrifterna gäller fr.o.m. den 1 januari 1997.I proposition 1996/97:63 Samverkan, socialförsäkringens ersättningsnivåer ochadministration m.m. behandlas rehabiliterings- och samverkansfrågor (s. 35f.). Regeringen föreslår att godkänner den föreslagna inriktningenpå området. Regeringen betonar behovet av att mer effektivt utnyttjasamhällets resurser för att bättre kunna tillgodose enskilda människors behovav olika stödåtgärder. Det finns enligt regeringen starka skäl att utvecklabra och ändamålsenliga samverkansmodeller som ger bättre förutsättningar förrehabiliteringsarbete. Möjligheten till frivillig samverkan mellan berördamyndigheter förespråkas. Propositionen har godkänts av (SfU12, skr.273).I ett Interpellationssvar , IP 1996/97:260, harsocialministern anfört bl.a. följande i sitt svar till () på en fråga om optimering av resurserna för att få en långsiktigt hållbarfinansiering av sjukvården.Till att börja med vill jag säga att ett av de främsta och viktigastesamhälls-åtagandena framöver är att klara resursbehoven inom hälso- ochsjukvården. HSU 2000 har gjort bedömningen att vård- och omsorgsbehovenframöver kommer att vara större än tillgängliga resurser. Enligt kommitténsmening är det inte realistiskt att förlita sig på att resursproblemen skallkunna lösas enbart genom organisatoriska förändringar ochverksamhetsutveckling.Bl.a. mot bakgrund av de bedömningar som gjorts av HSU 2000 har regeringen iden ekonomiska vårpropositionen föreslagit ökade resurser till kommuner ochlandsting. Genom ökade statsbidrag undviks sysselsättningsminskningar, ochkvaliteten i vården och omsorgen kan vidareutvecklas.Regeringen föreslår således att landstingen under innevarande år tillförsett generellt statsbidrag på utöver fastställdstatsbudget. Regeringen föreslår vidare att det generella statsbidraget tilllandstingen ökar med ca . Trots dettamåste arbetet med att omstrukturera och effektivisera hälso- och sjukvårdensverksamhet fortsätta för att vi skall kunna klara av finansieringen avsjukvården på . skapas möjlighet till ett mer långsiktigtomstruktureringsarbete.Regeringen har betonat att det är ytterst angeläget att landstingen, inomramen för den frihet som det generella statsbidraget ger, prioriterar åtgärdersom främjar sysselsättningen och kvaliteten i kärnverksamheterna. Inriktningenär bl.a. att väntetiderna i sjukvården skall kortas, de psykiskt störda ges enbättre vård och omsorg och att vården i livets slutskede förbättras.Regeringen kommer också mycket noggrant att följa upp effekterna av dennasatsning. Landstingen skall bl.a. redovisa vilka åtgärder de avser att vidtamed anledning av tillskottet.Vad görs då för att optimera resurserna i vården? Till följd av attbehoven och den medicinska teknologin förändrats har landstingen under desenaste åren påbörjat genomgripande förändringar av sjukvårdsstrukturen. Ettstarkt reducerat behov av vårdplatser inom akutsjukhusen har bl.a. medfört attsjukhus slagits samman och att samarbetet över länsgränserna ökat. Enförskjutning mot öppenvård har också skett. En fortsatt strukturomvandling ärav stor betydelse för möjligheterna att använda de samlade resursernaeffektivare i hälso- och sjukvården inför 2000-talet. Strukturomvandlingen isjukvården ställer stora krav på investeringar i personal- ochkompetensutveckling. Särskilda Dagmarmedel har avsatts såväl på nationell nivåsom på regional nivå för att bryta hierarkier och revirtänkande och för attutveckla arbetsorganisationen så att medarbetarnas kompetens tas till vara.Det är också viktigt att själva hälso- och sjukvården systematisktutvecklas. Det kan ske genom att man bättre tar till vara nykostnadsreducerande teknologi, förbättrade behandlingsmetoder och utvecklarinformationsförsörjningen. Det är även viktigt att samverkan mellanlandstingsfinansierad och hälso- och sjukvård blir bättre.Ökade satsningar på utvärdering kan också ge en bättre och effektivarehälso- och sjukvård. När det gäller utvärdering av medicinsk metodik spelarStatens beredning för utvärdering av medicinsk metodik (SBU) en mycket aktivroll. SBU har fått mer resurser för att omsätta sina slutsatseri praktiken. Inom pågår arbetet med att utvecklainformationssystemen för kostnader och kvalitet, liksom arbetet med attutforma nationella riktlinjer för god medicinsk praxis. Även landstingenutvecklar system för att förbättra verksamhetsbeskrivningen,kostnadsredovisningen och kvalitetsuppföljningen. I landstingenskvalitetsutvecklingsarbete utgör de nationella kvalitetsregistren viktigakunskapskällor.Avslutningsvis vill jag påminna om att HSU 2000 enligt sina direktiv (dir.1994:152) har i uppgift att utreda formerna för den statliga styrningen inomhälso- och sjukvården. I detta uppdrag ingår bl.a. att bedöma vilkaavvägningar som bör göras mellan generella och riktade finansiellastyrinstrument i relation till de nationella hälso- och sjukvårdspolitiskamålen. Detta uppdrag skall redovisas under år 1997.I 1995:25 Sjukvården i berörs underrubriken det medicinska omhändertagandet av bl.a.trafikskadade. Det refereras bl.a. till att SBU har föreslagit enkoncentration till särskilda centra såvitt gäller trafikskadade (s. 87).Folkhälsoinstitutet () har till uppgift att förebygga sjukdom och annanohälsa. Institutets övergripande mål är att främja likvärdiga förutsättningarför en god hälsa för hela befolkningen. För att skapa likvärdigaförutsättningar skall institutet särskilt inrikta verksamheten på de faktorersom påverkar hälsoutvecklingen hos de grupper som är mest utsatta förhälsorisker. Institutets verksamhet skall bygga på vetenskaplig grund ochdokumenterade erfarenheter. FHI skall vara ett stöd för lokalt och regionaltfolkhälsoarbete i kommuner, landsting, företag, organisationer,utbildningsväsende m.m. På nationell nivå skall institutet främja samarbetemellan olika organ för att påverka förhållanden av betydelse för folkhälsan.Verksamheten indelas i tre verksamhetsgrenar: nationellt folkhälsoarbete,lokalt folkhälsoarbete samt forskning och utveckling. Verksamhetsgrenarna är isin tur indelade i program och funktioner. Samma indelning gäller för samtligaverksamhetsgrenar. Arbete bedrivs inom följande områden:Alkohol och narkotika, Allergier, Mat och motion, Skador, Sexuellt överförbarasjukdomar/hiv och reproduktiv hälsa, Tobak, Barn och ungdomars hälsa samtKvinnors hälsa.Vad gäller det nationella folkhälsoarbetet skall FHI bl.a. prioritera sådanverksamhet som bygger på samverkan mellan olika myndigheter och organ pånationell nivå. Verksamheten skall ha till syfte att öka olikasamhällssektorers engagemang och direkta insatser i folkhälsoarbetet. Detgäller såväl offentliga, privata som frivilliga organisationer. Institutetskall samarbeta med och ge riktat ekonomiskt stöd till nationellaverksamheter, exempelvis organisationer, nätverk och projekt som bedöms kunnaföra utvecklingen av folkhälsoarbetet i landet framåt. Beträffande FHI:slokala folkhälsoarbete skall institutet bl.a. prioritera sådan verksamhet somsyftar till att utveckla folkhälsoarbetet på regional och lokal nivå genombl.a. strategiskt stöd, dvs. bistå med att utveckla lokala folkhälsoprogram.Institutet skall stödja och initiera lokalt förebyggande arbete. FHI skall geriktat ekonomiskt stöd till regionala och lokala verksamheter, exempelvisorganisationer, nätverk och projekt, som bedöms kunna föra utvecklingen avfolkhälsoarbetet i landet framåt.Folkhälsoinstitutet samarbetar med en rad frivilliga organisationer samtbeviljar projektbidrag till såväl nationella och regionala som framför alltlokala verksamheter. Härtill utgår i vissa fall s.k. organisationsstöd. Deflesta av FHI:s program har väl utvecklad samverkan med organisationer pånationell nivå.Enligt en enkätundersökning, genomförd avFolkhälsoinstitutet i samråd med , hade mer än hälftenav de av kommunerna som svarade någon form av folkhälsoråd ellermotsvarande organ som arbetar tvärsektoriellt med folkhälsofrågor. Ytterligaredrygt 30 kommuner planerade att bilda ett hälsoråd . Enövergripande handlingsplan för folkhälsoarbetet fanns i drygt en fjärdedel avkommunerna. I två tredjedelar av kommunerna var en eller flerahälsoplanerare/hälsoupplysare verksamma. I de flesta kommuner fanns det någoteller några samarbetsorgan som arbetade med särskilda folkhälsofrågor,vanligen inom områdena , allergi och droger. En fjärdedel avkommunerna hade eller planerade särskilda insatser för att utjämnahälsoskillnader mellan olika grupper i samhället. De vanligaste målgruppernaför detta arbete var invandrare, kvinnor och boende i vissa områden.Försöksverksamhet med särskilda telefonnummer (?Risklinjen?) dit allmänhetendygnet runt kan ringa och anmäla farliga miljöer, situationer eller produkterpågår i ett 40-tal kommuner i fyra län. Verksamheten ärresultatet av ett samarbete mellan FHI, SOS Alarm och berörda landsting ochkommuner. En utvärdering av projektet pågår.Inom skadeprogram genomförs epidemiologiskakartläggningar av skador och analyser av skadedata med avseende på sjukgrupperoch riskmiljöer. Metoder för intervention utvecklas och skadornas kostnaderoch åtgärdernas kostnadseffektivitet utreds. Epidemiologiska kartläggningargörs i första hand beträffande produktrelaterade skador och skador blandoskyddade trafikanter. Interventionsstudier görs när det gällerhjälmanvändning och dess effekter. Studier genomförs vidare inom skol-olycksfallsområdet.FHI har i samarbete med bl.a. , , och olikaforskningsinstitutioner bildat en nationell s.k. hjälpinitiativgrupp.Verksamhet i syfte att öka användningen av cykelhjälm pågår enligt FHI på bredfront även i övrigt, bl.a. ute i kommunerna.Socialstyrelsen m.fl. myndigheter har stor betydelse för att främja, följa uppoch utvärdera folkhälsoarbetet. har bl.a. till uppgift attåterkommande följa upp folkhälsoarbetet på regional och lokal nivå.Socialstyrelsen har avlämnat såväl en Social rapport (SoS-rapport1997:14) som en folkhälsorapport (1997:18) till regeringen. IFolkhälsorapporten anförs bl.a. följande:En av rapportens slutsatser är att de grupper som redan i slutet av 80-talethade det besvärligt fått det ännu svårare . Det gäller framförallt ungdomar, ensamstående föräldrar, långvarigt sjuka och vissainvandrargrupper. har andelen fattiga ökat något, men kanskeinte så mycket som kunde förväntas utifrån den höga arbetslösheten. Däremothar de redan fattiga blivit fattigare. Ungdomar har fått det betydligt svårareatt etablera sig på arbetsmarknaden, vilket kortsiktigt innebär ekonomiskaproblem. Enligt rapporten kan allvarligare problem tillkomma i form av socialtutanförskap etc. om dessa svårigheter består på . Vidare harinvandrare, vare sig de är ungdomar eller ej, större svårigheter än svenskaratt få arbete. Arbetslösheten påverkar inte bara den arbetslöse utan ävendennes familj. Enligt rapporten är effekterna på hälsan av dagens arbetslöshetinte helt självklara. Eftersom haft en ganska kort erfarenhet av högstrukturell arbetslöshet har det heller inte funnits tillräckligt långauppföljningstider för forskningen att belysa konsekvenserna. Det kvarstår dockstora skillnader i hälsa enligt rapporten. Enligt den samlade bedömningen (s.20) i rapporten är resultatet av den översiktliga analysen av svenska folketshälsa att hälsan, vare sig den mäts som dödlighet, sjuklighet ellersjälvrapporterad hälsa, har förbättrats i stort. Det finns dock tecken påökande problem och utvecklingen har inte varit lika positiv för alla grupper isamhället. Anledning finns att särskilt uppmärksamma barn och ungdomarssituation bl.a. när det gäller deras problem med att komma in påarbetsmarknaden.Inga enskilda åtgärder kan enligt rapporten skapa jämlikhet i hälsa. Det krävsen mängd insatser under olika perioder av livscykeln, vilket också enligt densamlade bedömningen kan förklara varför man inte nämnvärt lyckats utjämna desociala skillnaderna i hälsa under de senaste tio åren.Statens institut för psykosocial miljömedicin () skall utveckla, värderaoch förmedla kunskaper om psykosociala risksituationer, riskgrupper ochriskreaktioner. Verksamheten omfattar målinriktad forskning samt utbildning,dokumentation och information. Resultaten av forskningsverksamheten skall varapraktiskt tillämpbara inom det sociala området, inom hälso- ochsjukvårdsområdet och inom arbetsmarknadsområdet. Verksamheten vid IPM äruppdelad i olika enheter, bl.a. prevention.Kunskapsspridningen är helt central i institutets verksamhet, varför ettfortsatt utvecklingsarbete bör bedrivas dels för att bättre nå ut medkunskapen, dels för att bättre kunna redovisa och utvärdera effekterna avdenna del av verksamheten. har anslagits särskilt för att bl.a.kunskapsspridningen vid myndigheten skall kunna öka.Vid NEPI () pågår studier, bl.a. i samarbetemed Spri, av huruvida antidepressiva läkemedel kan förebygga självmord.Regeringen beslutade att tillkalla en parlamentarisk kommitté(S 1995:14) med uppgift att utarbeta förslag till nationella mål förhälsoutvecklingen. Målen skall vara vägledande för samhällets insatser för attfrämja folkhälsan, förebygga ohälsa, minska hälsorisker samt förhindra förtidaoch undvikbar funktionsnedsättning, sjuklighet och död. Kommittén skall somövergripande mål ha en god hälsa för alla, med särskild betoning på att minskaskillnader i hälsa mellan grupper i befolkningen. Enligt direktiven behövsnationella folkhälsomål för att särskilt uppmärksamma och minska skillnadernai hälsa mellan olika socioekonomiska grupper, etniska grupper, geografiskaområden och mellan könen. Utredningsarbetet skall vara slutfört den 31december 1998.Regeringen har beslutat tilläggsdirektiv till kommittén(dir. 1997:89). , , hälsopolitiska mål ochstrategier revideras . Kommittén har fått i uppdrag att lämnasynpunkter på dessa till och, efter det att mål ochstrategier antagits av WHO:s medlemsländer, bidra till att det sprids kännedomom i första hand Hälsa-för-alla-strategin till aktörerna inom berördasamhällssektorer.En särskild statsrådsgrupp har tillsatts med uppdrag att främja arbetet medfolkhälsofrågor. Statsrådsgruppen skall tillvarata den kunskap som finns omklasskillnadernas, samhällsförhållandenas, miljöns och levnadsvanornasbetydelse för hälsan och om hälsans betydelse för samhällsutvecklingen.Gruppen skall främja folkhälsan genom att säkerställa att folkhälsoaspekter, isynnerhet åtgärder för att avhjälpa skillnader i ohälsa mellan olika grupper,vägs in i regeringens arbete samt att förväntade konsekvenser för folkhälsantill följd av regeringens beslut redovisas och följs upp och säkerställastörsta möjliga samverkan i folkhälsoarbetet mellan myndigheter, landsting,kommuner, organisationer och näringsliv.I tilläggsdirektiven till Kommittén om hälso- och sjukvårdens finansiering ochorganisation, HSU 2000, anförs bl.a. att sociala och ekonomiska villkor,arbetsmiljö och levnadsvanor har avgörande betydelse för den framtidahälsoutvecklingen. Hälso- och sjukvårdens kunskaper och erfarenheter har betydelse för det förebyggande arbetet. Dess roll på folkhälsoområdetbehöver förtydligas och förstärkas, sägs det. Kommittén skall enligtdirektiven analysera uppgifts- och ansvarsfördelningen mellan stat, landstingoch kommuner när det gäller folkhälsoarbete samt hur samverkan mellan de olikaaktörerna kan förbättras. Vidare bör kommittén belysa hur de olikaorganisations- och styrsystem som sjukvårdshuvudmännen utvecklar påverkarförutsättningarna för folkhälsoarbetet.