bet · GL01KU6 · 1997-11-18 00:00:00 — Ändringar i lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöteroch i lagen (1996:304) om arvode m.m. till företrädare iEuropaparlamentet I detta betänkande behandlas förvaltningskontors förslag1996/97:RFK2 om ändringar i lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor förriksdagens ledamöter och i lagen (1996:304) om arvode m.m. till Sverigesföreträdare i . Förslaget gäller reglerna kring den särskildapensionen för talmannen, reduceringen av ledamotsarvodet vid viss ledighet,kostnadsersättningen samt beräkningsreglerna för ålderspension m.m. förriksdagens ledamöter och företrädare i . Ibetänkandet behandlas också sex motionsyrkanden från den allmänna motionstidenår och , rörande ersättning till riksdagsledamöter.Utskottet har i huvudsak tillstyrkt Förvaltningskontorets förslag. När detgäller talmanspensionen föreslår utskottet dock att för rätt till sådan skallgälla sammanlagt uppdrag som talman och statsråd om uppdragen inteinnehafts i oavbruten följd i stället för de som Förvaltningskontoretföreslagit. föreslår utskottet att den av Förvaltningskontoretföreslagna möjligheten till dispens inte skall införas. Dessutom har vissaredaktionella ändringar gjorts i Förvaltningskontorets förslag, ochbestämmelserna om pensionsgrundande arvoden har kompletterats. Utskottetföreslår att de oklara reglerna om förmåner vid ledigheter ses över inomFörvaltningskontoret.Utskottet föreslår med anledning av två motionsyrkanden att den nuvarandeordningen för fastställande av riksdagsledamöternas arvoden ses över. Vidareföreslås en översyn i fråga om ersättningen till ersättare. Tre motionsyrkandenavstyrks.Utskottets lagförslag har fogats till detta betänkande som bilaga.FörslagetRiksdagens förvaltningsstyrelse föreslår i förslag 1996/97:RFK2 att riksdagenantar Förvaltningskontorets förslag till1. lag om ändring i lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för riksdagensledamöter,2. lag om ändring i lagen (1996:304) om arvode m.m. till företrädarei Europaparlamentet.Motioner från den allmänna motionstiden /971996/97:K303 av förste vice talmannen m.fl. (m) vari yrkas attriksdagen beslutar genomföra en översyn av riksdagsledamöternas arvoden ienlighet med vad som anförts i motionen.1996/97:K317 av () vari yrkas att beslutar om enöversyn av ersättningsreglerna för riksdagsledamöter i syfte att förlängaersättningstiden för ledamöter som tjänstgjort än tre år.1996/97:K325 av () och () vari yrkas1. att i enlighet med vad i motionen anförts beslutar om en sådanändring av intjänandereglerna för ålderspension att enbart antalet tjänsteåravgör pensionens storlek,2. att i enlighet med vad i motionen anförts beslutar om sådanändring av intjänandereglerna att enbart tjänsteår avgör efterlevandepensionensstorlek.Motioner från den allmänna motionstiden /981997/98:K243 av () vari yrkas att beslutar ändrareglerna för ålderspension i enlighet med vad som anförts i motionen.1997/98:A603 av Per () vari yrkas3. att beslutar om principer för fastställande avriksdagsledamöternas arvoden i enlighet med vad som anförts i motionen. TalmanspensionBakgrundEnligt 2 kap. 3 § lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för riksdagensledamöter skall de regler som gäller för statsråds pension gälla också förtalman. I paragrafen hänvisas därvid till förordningen (SAVFS 1987:6 B 4) omtjänstepensionsrätt för statsråd. Mot bakgrund av att denna förordning ersattsav en ny förordning (AgVFS 1996:1 B 1) och en ändring i den aktuella paragrafendärför bör göras, har det gjorts en översyn av regelsystemet för att undersökaeffekterna av en sådan ändring och även behovet av andra ändringar iregelsystemet.Talmanspension utgår till den som- har varit talman under sammanlagt eller- har varit talman och har haft en eller flera sådana tjänster som avses iförordningen (1991:1160) om förordnandepension m.m. (inkl. statsråd) undersammanlagt i oavbruten följd.Det har i fråga om sammanläggning av tiden som talman med tidigare uppdragsom statsråd ifrågasatts om det är berättigat att kräva att det skall varafråga i oavbruten följd, mot bakgrund av att somriksdagsledamot ofta torde infalla mellan de båda uppdragen.Gällande reglerLagen om ekonomiska villkor för ledamöter innehåller bl.a.bestämmelser om de ekonomiska villkoren för talmannen. När det gällertalmannens s.k. förordnandepension hänvisas i 2 kap. 3 § till bestämmelser iförordningen (SAVFS 1987:6 B 4) om tjänstepensionsrätt för statsråd.Denna förordning har emellertid ersatts av en ny förordningom tjänstepensionsrätt för statsråd (1996:1 B 1). Av 2 § i den nyaförordningen framgår att pensionsplan för arbetstagare hos staten m.fl. ochanslutande bestämmelser samt förordningen (1995:1038) om statligachefspensioner m.m. skall tillämpas med de tillägg och undantag som anges i dennya förordningen.Den äldre förordningen om tjänstepensionsrätt för statsråd skall dockfortfarande tillämpas på den som tillträtt ett uppdrag som statsråd före den 1oktober 1995 så länge uppdraget varar.Reglerna om pension för talman som tillträtt sitt uppdrag före den 1 oktober1995 kan i huvudsak sammanfattas på följande sätt.Rätt till talmanspension har den som antingen varit talman under sammanlagtminst , eller har varit talman och även har haft en eller flera sådanaanställningar som avses i förordningen (1991:1160) om förordnandepension m.m.(inklusive statsråd och statssekreterare) under sammanlagt ioavbruten följd. Krav på uppdrag i oavbruten följd finns alltså bara när det ärfråga om sammanläggning av olika slag av uppdrag.Hel pension utgår till den som varit talman i sammanlagt ellervarit talman och statsråd/chefsanställd i minst tolv år.Hel pension som betalas ut är av den del avpensionsunderlaget som inte överstiger 20 basbelopp samt av den del avpensionsunderlaget som överstiger 20 basbelopp men inte 30 basbelopp.Fr.o.m. är hel pension av pensionsunderlaget upp till högst7,5 basbelopp, av pensionsunderlaget till den del det överstiger 7,5 meninte 20 basbelopp samt av den del av pensionsunderlaget som överstiger20 men inte 30 basbelopp.Pensionen minskas för varje helt fjärdedels år som ifrågavarandetjänstetid understiger . Minskningen kan dock som mest vara 15 %.Om de nya förordningarna (AgVFS 1996:1 B1) om tjänstepensionsrätt till statsrådoch (1995:1038) om statliga chefspensioner m.m. skulle tillämpas i stället förförordningen (SAVFS 1987:6 B4) om tjänstepensionsrätt för statsråd ochförordningen (1991:1160) om förordnandepension m.m. torde detta i huvudsak inteinnebära några förändringar i förhållande till nuläget.FörslagetFörvaltningsstyrelsen föreslår att det beträffande rätten till talmanspensioninförs en kompletterande regel med innebörd att denna rätt också omfattar densom varit talman och statsråd i sammanlagt utan krav på attuppdragen innehafts i oavbruten följd.När det gäller tiden som talman som kvalificerande för talmanspensionfinns inte något krav på att uppdrag skall ha innehafts i oavbruten följd. Enperson som har varit talman och statsråd har däremot interätt till talmanspension om inte uppdragen innehafts i oavbruten följd. Detframstår enligt Förvaltningskontoret som tveksamt om det är berättigat att ifråga om sammanläggning av tiden som talman och statsråd kräva att den skall havarat i oavbruten följd, bl.a. mot bakgrund av att som riksdagsledamotkan infalla mellan de båda uppdragen.En möjlighet till förändring vore enligt Förvaltningskontoret att enbart tabort kravet på att uppdragen skall ha innehafts i oavbruten följd. Emellertidkan det då inte bortses från att det för chefspension krävs att en eller flerachefsanställningar har innehafts i oavbruten följd under ; attjämföras som gäller för talmän och statsråd. Förvaltningskontoretanser mot den bakgrunden att det är rimligt att kräva att uppdragen som talmanoch statsråd skall ha innehafts i sammanlagt i de fall uppdrageninte fullgjorts i oavbruten följd. Förvaltningskontoret föreslår att det införsbestämmelser om detta och också en möjlighet för förvaltningsstyrelsen att omdet finns särskilda skäl medge rätt till talmanspension . EnligtFörvaltningskontoret behövs sistnämnda dispensregel eftersom en regeringsperiodmellan två ordinarie val tidigare var endast tre år.Förvaltningskontoret föreslår vidare en viss uppjustering av procenttalen förberäkning av pensionen . Eftersom talmannen i motsats tillstatsråden och personer med chefsanställning inte omfattas av denkompletterande ålderspensionen, s.k. Kåpan, föreslås att procentsatsen förberäkning av pension på den del av pensionsunderlaget som inte överstiger 7,5basbelopp bestäms till i stället för gällande 10 %.Övriga föreslagna ändringar i lagbestämmelserna om pension till talmannen ärav redaktionell natur. De särskilda regler som rör talmanspension och som intefinns i pensionsplanen för arbetstagare hos staten m.fl. (PA91)föreslås tas in direkt i lagen om ekonomiska villkor för ledamöter.Lagen behöver då inte längre innehålla en hänvisning till de särskildabestämmelser som gäller för statsråd.Förvaltningskontoret har också berört det förhållandet att ett statsråd intekan tillgodoräkna sig tid som talman när det gäller statsrådspensionen. EnligtFörvaltningskontoret bör det övervägas om inte statsråden - i överensstämmelsemed vad som gäller för talmannen - bör kunna medräkna även somtalman. Förvaltningskontoret pekar också på det förhållandet att nuvaranderegelsystem missgynnar en önskvärd rörlighet mellan olikaoffentliga uppdrag och chefsanställningar men framhåller att detta närmast ärfrågor för regeringen.Utskottets bedömningUtskottet delar Förvaltningskontorets bedömning att de särskilda omständighetersom gäller för att erhålla uppdrag som statsråd och talman gör attuppdragsperioderna bör kunna ge rätt till talmanspension även om uppdragen inteinnehafts i sammanhängande följd. Som Förvaltningskontoret kommit bestämmas till längre än de som gäller om uppdragen somtalman och statsråd innehafts i oavbruten följd. Förvaltningskontoret harföreslagit att den kvalificerande tiden skall vara med en möjlighet förFörvaltningskontoret att i särskilda fall medge rätt till talmanspension . Förslaget har motiverats med att en regeringsperiod mellan två val före1994 endast var . Enligt utskottet är en tydligare ordning att denkvalificerande tiden i stället bestäms till utan dispensmöjlighet.Utskottet föreslår därför att ordet åtta i den tredje strecksatsen i denföreslagna 2 kap. 8 § lagen om ekonomiska villkor för ledamöterskall ersättas med ordet sju och att sista stycket i den föreslagna paragrafenutgår.Paragrafens andra stycke bör också få en annan lydelse. Enligt detta stycke iförslaget skall vid beräkningen av sexårsperioden en regeringsperiod mellan tvåval till anses vara . Avsikten med bestämmelsen synes vara attkomma till rätta med de situationer då det kan skilja mellan dentidpunkt på de olika åren då uppdragen tillträds och avslutas. Emellertid kanbestämmelsen också tolkas så att de tidigare treårsperioderna skalltillgodoräknas som . Bestämmelsen bör mot denna bakgrund och med hänsyntill utskottets ställningstagande ovan kompletteras så att det klart framgåratt en regeringsperiod respektive talmansperiod före valet skall ansesvara och därefter . I övrigt tillstyrker utskottet - med vissaredaktionella ändringar - Förvaltningskontorets lagförslag såvitt avsertalmanspensionen.InkomstgarantiGällande reglerEnligt 13 kap. 1 § lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för riksdagensledamöter har en ledamot som lämnar efter minst treårs sammanhängande tid rätt till inkomstgaranti fr.o.m. den tidpunkt arvodetupphör. Enligt 13 kap. 8 § betalas inkomstgarantin under det första garantiåretmed av garantiunderlaget, dvs. det ledamotsarvode, tilläggsarvode ochvissa uppdragsarvoden som betalats vid avgångstillfället. Inkomstgaranti utgårenligt 13 kap. 3 § för den som varit ledamot kortaresammanhängande tid än sex . För den ledamot som lämnat efteren sammanhängande tid av minst sex gäller inkomstgarantin under två årom ledamoten inte uppnått , om ledamoten uppnått 40 meninte och annars till dess ledamoten fyller . Efter ett årutgår inkomstgarantin med reducerat belopp, av garantiunderlagetberoende i riksdagen.I motsats till vad som gäller för bl.a. talmanspension kan inkomstgarantinberäknas på ett underlag som är hur stort som helst. Denna skillnad harhittills inte haft någon praktiskt betydelse. Reglerna om inkomstgarantitillkom nämligen när arvodena var betydligt lägre än vad de är . Särskiltgäller detta i fråga om talmannen. Emellertid har arvodet höjts under senareår, och i fråga om talman kan det uppkomma situationer där inkomstgarantin gerett bättre utfall än talmanspensionen.FörslagetFörvaltningsstyrelsen föreslår att underlaget för beräkningen avinkomstgarantin på årsbasis skall uppgå till högst 30 basbelopp med enavtrappande procentsats mellan 20 och 30 basbelopp. En sådan ändring skulleinnebära att inkomstgaranti inte kan ge ett bättre utfall än pension. Ändringenskulle i praktiken inte innebära en förändring för vanliga riksdagsledamötereftersom deras inkomstgarantiunderlag inte torde överstiga 20 basbelopp per åreller 1,67 basbelopp . För talman och vice talmän kan förslagetdäremot ha en viss betydelse.Utskottets bedömningUtskottet tillstyrker Förvaltningskontorets förslag.Ersättning vid korttidsledighetGällande reglerEnligt 1 kap. 8 § riksdagsordningen kan riksdagsledamot efter prövning erhållaledighet från sitt uppdrag. Beviljas ledamot ledighet för av minst enmånad skall hans uppdrag han är ledig utövas av ersättare. Enligt1 kap. 1 § lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöterutgår inte förmåner enligt lagen vid ledighet som beviljas för en månad ellermer i följd, såvida det inte är fråga om offentligt uppdrag,militärtjänstgöring, sjukdom eller vård av barn m.fl.Enligt 3 kap. 4 § första stycket lagen om ekonomiska villkor för riksdagensledamöter görs avdrag från arvodet med två tredjedelar fr.o.m. den 16:e dagenav ledighet som beviljats av annat skäl än offentligt uppdrag,militärtjänstgöring, sjukdom, vård av barn m.fl.Enligt riksdagsordningens tilläggsbestämmelse 1.8.1 prövar talmannen ansökanom ledighet än en månad från uppdrag som riksdagsledamot.Det finns i kammaren i praxis ett utvecklat kvittningsförfarande, som gerutrymme för viss frånvaro från riksdagsarbetet utan att ledighet formelltbeviljas av talmannen enligt reglerna i riksdagsordningen.FörslagetFörvaltningskontoret föreslår att bestämmelsen i 3 kap. 4 § första stycketlagen om ekonomiska villkor för ledamöter skall utgå för attåstadkomma en anpassning till gällande principer om beviljande av ledighet.Något avdrag skall således inte göras på arvodet om ledigheten understiger enmånad.Utskottets bedömningUtskottet tillstyrker Förvaltningskontorets förslag.Kostnadsersättning och viss teknisk utrustningFörslagetFörvaltningskontoret föreslår att rätten att erhålla kostnadsersättning underledig tid begränsas och att den tekniskautrustningen - om det finns särskilda skäl - skall återställas vid den tidpunktkostnadsersättningen upphör.Bakgrunden sägs vara de lagändringar som trädde i kraft ochsom innebär att ledamöterna på bekostnad erbjuds förutom pc-enhetockså telefax och tjänstetelefon i bostaden samt mobiltelefon och personsökare.Gällande reglerEnligt 6 kap. 1 § lagen om ekonomiska villkor för ledamöter är enledamot berättigad till kostnadsersättning med ett belopp motsvarande avbasbeloppet. Enligt 2 §, i dess lydelse fr.o.m. ,tillhandahåller ledamöterna sådan teknisk utrustning som är avväsentlig betydelse för utförande av uppdraget som ledamot i . Enligtförarbetena (1995/96:KU26 s.10 f.) avser detta persondator och telefax ibostaden samt anslutnings-, abonnemangs- och samtalsavgifter för ett därtillknutet telefonabonnemang. Vidare avses mobiltelefon och personsökare medabonnemangsavgift.Tidigare gällde en bestämmelse i 3 § om att rätten till kostnadsersättningupphörde efter ledighet i . Enligt 4 § skulle dentekniska utrustningen återställas när kostnadsersättningen upphörde om inteannat överenskoms mellan och den enskildeledamoten. Dessa bestämmelser kom dock att falla bort i samband med en ändringav reglerna för kostnadsersättning. I vissa fall gäller dock attkostnadsersättning ändå inte utgår vid ledigheter som varar under minst enmånad. Enligt 1 kap. 1 § första stycket lagen (1994:1065) om ekonomiska villkorför ledamöter utgår nämligen inte förmånerna enligt lagen för tid dåledamot är statsråd eller för tid då ledamoten av annat skäl än offentligtuppdrag, militärtjänstgöring, sjukdom, eller vård av barn m.fl. beviljatsledighet under minst en månad i följd.Utskottets bedömningUtskottet delar Förvaltningskontorets bedömning att en bestämmelse omkostnadsersättning under ledighet bör återinföras. Enligt utskottets mening bördock bestämmelserna i 6 kap. 3 § lagen om ekonomiska villkor knytas till vadsom gäller enligt lagens inledningsparagraf. Utskottet föreslår därför enbestämmelse med innebörd att den ledamot som är ledig under minst en månad iföljd för offentligt uppdrag, militärtjänstgöring, vård av barn m.fl. har rätttill kostnadsersättning under av ledigheten. I andra fall avledighet skall således inte kostnadsersättning utgå över huvud taget.Som Förvaltningskontoret föreslår skall huvudprincipen vara att den tekniskautrustningen skall kunna behållas under ledigheten och bara behöva återställasom det finns särskilda skäl. Utskottet delar denna bedömning men föreslår enviss omformulering av lagtexten.Utskottet har uppmärksammat att bestämmelserna om skilda förmåner vid ledigheti vissa fall kommit att bli motstridiga och otydliga. Det kan också finnasbestämmelser om förmåner som inte anpassats till förändringar i reglerna omförmåner i samhället i övrigt. Det finns enligt utskottets mening behov av enmer generell översyn av dessa regler i ersättningslagen. Detta bör enligtutskottets mening ges Förvaltningskontoret till känna.Förvaltningskontorets förslag i övrigt, m.m.FörslagetFörvaltningskontoret föreslår att reglerna om beräkning av ålderspension,sjukpension, egenlivränta och kompletterande efterlevandepension i såväl lagen(1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter som lagen (1966:304)om arvode m.m. till företrädare i anpassas till vadsom gäller enligt pensionsplanen för arbetstagare hos staten m.fl. i fråga omprocentsatser och beräkningsunderlag. Det innebär i huvudsak att förmånernainte beräknas på hur stort underlag som helst utan dels trappas av närunderlaget överstiger 20 basbelopp, dels begränsas till att utgå på ettunderlag upp t.o.m. 30 basbelopp.Vidare föreslås - i enlighet med vad som gäller för arbetstagare inom detstatliga avtalsområdet - ett förtydligande i 14 kap. respektive 10 kap. i frågaom de basbelopp som avses i det båda lagarna.Utskottets bedömningUtskottet tillstyrker Förvaltningskontorets förslag i fråga om begränsningen avpensionsförmånerna m.m. När det gäller hänvisningarna till basbeloppet bör dockenligt utskottets mening utgångspunkten vara att med ordet basbelopp normaltavses 1 kap. 6 § första och andra styckena lagen (1962:381) om allmänförsäkring. Utskottet föreslår därför en något annorlunda lydelse av de berördabestämmelserna.Utskottet har uppmärksammat att bestämmelserna i 7 kap. 3 § lagen omekonomiska villkor för ledamöter, som föreskriver vad som skall varapensionsgrundande arvode, inte omfattar arvodena till ordförande och viceordförande i . Utskottet föreslår att en hänvisning till 1 § 8 lagen(1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter ochorgan införs i 7 kap. 3 § 3 lagen om ekonomiska villkor för riksdagensledamöter för att också dessa arvoden skall vara pensionsgrundande.Utskottet föreslår vidare att lagarna skall träda i kraft den 1 januari 1998i stället för , som Förvaltningskontoret föreslagit.En översyn av riksdagsledamöternas arvodenMotionernaI motion 1996/97:K303 av m.fl. (m) begärs en översyn avriksdagsledamöternas löner. Motionärerna hänvisar till den koppling tilllönerna för vissa statliga tjänster som fanns . Motbakgrund av att det nuvarande systemet med arvodesnämnd kan uppfattas somgodtyckligt är det enligt motionen önskvärt med en återgång till ett bundetsystem med koppling till löneutvecklingen i samhället i övrigt, t.ex. genom attriksdagsarvodet knyts till någon eller några yrkesgrupper inom den privataeller offentliga sektorn.Per () begär i motion 1997/98:A603 yrkande 3 att riksdagsmännensarvoden inte skall öka mer än genomsnittet för de statsanställdas löner.BakgrundÅr 1866-1909 utgick ersättning endast till andra kammarens ledamöter. Dessafick för varje ordinär lagtima riksdag i ?arvode?.År 1909 infördes ersättningsrätt även för första kammarens ledamöter enligtsamma regler som gällde för andra kammarens ledamöter.År 1918 infördes en skillnad mellan ?stockholmare? slopades och ersattes av begreppet ?dagtraktamente?. Dessafastställdes till , dock högst per riksdag för?stockholmare? och för övriga till , dock högst perriksdag.År 1921 höjdes dagtraktamentena till, för ?stockholmare? , dockhögst per riksdag, och för övriga , dock högst per riksdag.År 1933 slopades begreppet dagtraktamente och ersattes av begreppet arvode.En sänkning genomfördes med hänsyn till den ekonomiska krisen. ?Stockholmare?fick , övriga för ordinär lagtima riksdag.År 1941 överfördes alla materiella regler från riksdagsordningen till den nyastadgan (1941:98) om ersättning för riksdagsmannauppdragets fullgörande. Medbibehållande av begreppet arvode övergick man till månadsbelopp, permånad för ?stockholmare? och för övriga.År 1949 övergick man till årsarvoden, som med hänsyn till gällande allmännalönestopp fastställdes till de belopp som utgått , för?stockholmare? och för övriga 8 866 kr.År 1951 höjdes arvodena till respektive 12 000 kr.År 1954 uppdelades arvodet på grundarvode, för alla ledamöter, samtkostnadsersättning, för ?stockholmare? och för övriga.År 1957 höjdes grundarvodet till 12 000 kr.År 1959 höjdes grundarvodet till . Kanslideputerade gavs rätt attjämte kamrarnas talmän besluta om tillägg och avdrag som svarade motförändringar i löner till befattningshavare i statens tjänst.Konstitutionsutskottet framhöll att det var naturligt att förändringar i denallmänna lönenivån borde få återverkningar även på riksdagsmannaarvodet. Medhänsyn till riksdagsmannauppdragets natur var det emellertid enligt utskottetmindre lämpligt att genom någon form av automatik anknyta arvodet till en vissgrupp löntagare. I första hand borde dock jämförelse göras med statstjänstemäni motsvarande inkomstläge.År 1962 höjdes grundarvodet till med hänvisning till att jämförelseborde göras med statstjänstemän i motsvarande inkomstläge.Konstitutionsutskottet framhöll att med en sådan höjning skulle årsarvodetkomma att utgöra omkring två tredjedelar av årslönen för statligbefattningshavare med lön enligt löneklass 1 å löneplan B (B 1).År 1966 höjdes grundarvodet till , motsvarande två tredjedelar avlönen i löneklass C 1. genomfördes vissa ändringar i 1941 årsersättningsstadga för att förtydliga att - somersatt Kanslideputerade - kunde besluta om de ändringar i grundarvodet somsvarade mot förändringar i löner till befattningshavare i statens tjänst.År 1972 ersattes stadga av Ersättningsstadga för riksdagensledamöter. Arvode skulle fortfarande utgå med belopp för månad som motsvaradetvå tredjedelar av lönen till statstjänstemän i löneklass 1 på löneplan C.År 1974 beslutades att arvode skulle utgå med belopp för månad som motsvaradetio tolftedelar av lönen till statstjänstemän i löneklass F 25, dvs. då 76 500kr , i enlighet med förslag från en opartisk kommitté.År 1983 beslutades att arvode skulle utgå med ett belopp för månad sommotsvarade den genomsnittliga lönen för tjänster som byråchefer vid statligamyndigheter och domare med befattningar som rådmän, hovrättsråd ochkammarrättsråd. Arvodet skulle således beräknas med utgångspunkt från åretsalla månader och inte som tidigare från endast tio månader.År 1988 beslutades lagen (1988:589) om ersättning m.m. till riksdagensledamöter.