bet · GK01LU12 · 1997-03-04 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet tio motioner som tar upp olikaimmaterialrättsliga spörsmål. I fyra motioner föreslås åtgärder för att delsunderlätta och initiera ansökningar om patent och varumärken, dels öka skyddetför immateriella rättigheter. Övriga motioner gäller patent som inteutnyttjas, patent på levande organismer, s.k. bruksmönster samt skydd avkommunvapen.Utskottet avstyrker samtliga motioner.Till betänkandet har fogats tre reservationer. Motion väckt under den allmänna motionstiden /951994/95:L805 av () vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om skärpt lagstiftning vidanvändande av vapenmärke/igenkänningsmärke utan innehavarens skriftligagodkännande/tillstånd.Motioner väckta under den allmänna motionstiden /971996/97:L801 av m.fl. (m) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behoven av att förbättra villkoren för uppfinnare och innovatörersom söker patent,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behoven av att höja patentets rättsliga skydd och status,3. att hos regeringen begär förslag till ändringar i patentlagen ienlighet med vad som anförts i motionen,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att internationellt verka för att konsekvensändringar kommer tillstånd i patenträttskonventioner.1996/97:L802 av () vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om skärpt lagstiftning när detgäller användning av vapenmärke/igenkänningsmärke i kommersiellt syfte utaninnehavarens godkännande.1996/97:L803 av m.fl. (s, m, c, fp, kd) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts ominförande av bruksmönsterskydd.1996/97:L804 av () vari yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av enparlamentarisk utredning syftande till att återge uppfinnaren patenträttentill outnyttjade uppfinningar efter ett visst antal år.1996/97:L805 av () vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om rådgivning vid Patent- ochregistreringsverket för att förbilliga patentansökningar utomlands.1996/97:Jo502 av m.fl. (kd) vari yrkas6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att patent på liv ej skall vara möjligt,7. att beslutar om sådan ändring av patentlagen att de patent somredan beviljats på genetiskt modifierade organismer återkallas.1996/97:Jo529 av m.fl. (mp) vari yrkas8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om internationell konvention som förbjuder patent på livsformer.1996/97:N256 av m.fl. (kd) vari yrkas15. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att immateriella rättigheter måste ges bättre skydd genom stärktlagstiftning och bättre möjligheter att försvara rätten till patent ochvarumärke.Motion väckt med anledning av proposition 1996/97:3 Kulturpolitik1996/97:Kr4 av m.fl. (mp) vari yrkas12. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att upphovsrättsfrågorna noggrant bör bevakas vad avser dentekniska utvecklingen. InledningI betänkandet behandlar utskottet tio motioner som tar upp olikaimmaterialrättsliga spörsmål. En av motionerna har väckts medanledning av proposition 1996/97:3 om kulturpolitik och har av kulturutskottetöverlämnats till lagutskottet. En motion har väckts och övriga under den allmänna motionstiden år 1996.I fyra motioner föreslås åtgärder i syfte att underlätta och initieraansökningar om patent och varumärken samt öka skyddet för immateriellarättigheter. Övriga motioner gäller patent som inte utnyttjas, patent pålevande organismer, s.k. bruksmönster samt skydd av kommunvapen.Immaterialrätt används som en sammanfattande beteckning för ett antal olikaregler som skyddar intellektuella prestationer mot obehörigt utnyttjande.Immaterialrätten brukar delas in i upphovsrätt och industriellt rättsskydd.Till det industriella rättsskyddet hör patenträtt, varumärkesrätt, mönsterrättoch växtförädlarrätt. Patenträtt gäller för nya uppfinningar som kan utnyttjasindustriellt. Föremål för varumärkesrätt är särskilda kännetecken i ord ellerbild som näringsidkare använder som beteckning på sina varor eller tjänster.Mönsterskydd gäller utseendet (design) på en produkt antingen den betingas avestetiska eller nyttobetingade skäl. Växtförädlarrätt skyddar nya växtsortersom skapas genom förädling eller på annat sätt.I utländsk rätt finns ytterligare en form för att skydda en varas tekniskaanvändbarhet. Den skyddsformen kallas bruksmönsterskydd, bruksmodellskyddeller skydd för nyttighetsmodeller.De svenska bestämmelserna på det immaterialrättsliga området finns i lagen(1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk, patentlagen(1967:837), varumärkeslagen (1960:644), mönsterskyddslagen (1970: 485) ochväxtförädlarrättslagen (1971:392). I huvudsak innebär de olikaimmaterialrättsliga reglerna - både i och i andra länder - att den somskapat en skyddad produkt eller utfört en skyddad prestation har principiellensamrätt att dra ekonomisk nytta av produkten eller prestationen. Utantillstånd får andra inte kopiera skyddsobjektet och utnyttja det på olikasätt, t.ex. genom att marknadsföra det. Rättighetshavaren kontrollerar alltsåi princip all användning av skyddsobjektet. Exempelvis kan en patenthavarehindra andra från att utnyttja uppfinningen i sin produktion, en författaremåste lämna tillstånd innan hans verk kan tryckas upp och distribueras påmarknaden och den som har rätt till ett varumärke kan hindra andra från attsätta varumärket på sina produkter.Ensamrätten kan vara inskränkt på olika sätt. Särskilt på detupphovsrättsliga området finns det åtskilliga regler som begränsarupphovsmannens rättigheter. Ett exempel på en sådan inskränkning är attprivatpersoner som huvudregel har rätt att kopiera skyddade verk för enskiltbruk.Mellan upphovsrätten och det industriella rättsskyddet finns tvågrundläggande skillnader. Den ena är att upphovsrätten skyddar det sätt påvilket en idé omsatts i verkligheten och inte själva idén. Patentskydd, skyddför varumärken, mönsterskydd och växtförädlarrätt skyddar däremot idén somsådan. Den andra skillnaden är att upphovsrätt uppkommer så fort den skyddadeprestationen utförts medan patent-, mönster- och växtförädlarrätt i principförutsätter ett registreringsförfarande. Patentskydd uppkommer således förstnär rättighetshavaren ansökt om och beviljats patent på sin uppfinning.Varumärken intar en särställning genom att skydd kan uppkomma både genomregistrering och genom faktisk användning.Den ensamrätt som följer med det immaterialrättsliga skyddet ärtidsbegränsad. Enligt reglerna i gäller upphovsrätten under 70 årräknat från upphovsmannens död eller beträffande vissa prestationer under 50år från det prestationen utfördes. Patentskyddet räknas från den dag ansökangörs om registrering. I sträcker sig skyddstiden framåt i tiden.Mönsterskyddet räknas också från ansökningsdagen och gäller , mentiden kan förlängas upp till . Växtförädlarskyddet gäller under 20 årfrån registreringsdagen. Varumärken har en i princip obegränsad skyddstid sålänge de används. En registrering gäller dock bara men kanförnyas ett obegränsat antal gånger.Det immaterialrättsliga skyddet representerar betydande ekonomiska värden.Såvitt känt finns det inte några aktuella sammanställningar av hur stora dessavärden är. Beräkningar som gjordes i visade attenbart den upphovsrättsligt relaterade delen av det svenska näringslivet dåsvarade för av BNP. Denna procentsats är med all sannolikhet betydligthögre med hänsyn till utvecklingen av informationssamhället ochdatatekniken.Skyddet för immateriella rättigheterRätten till en immateriell ensamrätt skyddas genom ett system av olikasanktioner av såväl straff- som civilrättslig karaktär. Den som begår intrångi ensamrätten exempelvis genom att utan rättighetshavarens samtycke tillverkaeller försälja en vara som rättighetshavaren har ensamrätt till kan därfördrabbas av påföljder i form av straff och skadestånd. En domstol kan vidareförordna om vissa åtgärder för att förebygga fortsatt intrång.I två motioner begärs åtgärder från sida i syfte att öka skyddetför immateriella rättigheter. m.fl. (kd) anför i motion 1996/97:N256 att kopiering av produkter och varumärken är ett allt större problem.Lagstiftningen på detta område bör, enligt motionärernas mening, stärkasvarvid ägare av immateriella rättigheter får bättre möjligheter att försvarasin rätt till patent och varumärke. I motionerna yrkas att som sinmening ger regeringen till känna att immateriella rättigheter måste ges bättreskydd genom stärkt lagstiftning och bättre möjligheter att försvara rättentill patent och varumärke (yrkande 4).I motion 1996/97:Kr4, som väckts med anledning av proposition1996/97:3 om kulturpolitik, yrkar m.fl. (mp) tillkännagivandeom att upphovsrättsfrågorna noggrant bör bevakas med hänsyn till den tekniskautvecklingen (yrkande 4). Motionärerna anför att den individuellaupphovsrätten till konstnärliga verk inte får ifrågasättas i av ökadinternationalisering och åtkomlighet av skyddade verk genom IT.Utskottet har ingen annan uppfattning än motionärerna om nödvändigheten avatt immateriella rättigheter skyddas mot intrång. Det är allmäntomvittnat att det förekommer en massiv professionell olovligkopieringsverksamhet som helt baserar sig på affärsmässiga överväganden. Ivissa sammanhang har uppgetts att pirathandeln omfattar avvärldshandeln. En av huvudorsakerna till den ökade kopieringsverksamheten harangetts vara den utveckling som skett inom teknologin för reproducering.Otillåten kopiering skadar självfallet producenten av den äkta varan. Billigtproducerade kopior orsakar förluster inte bara i form av förlorademarknadsandelar utan skadar också den goodwill som tillverkaren av den äktavaran har. Även för konsumenterna kan en olovlig kopieringsverksamhet varatill nackdel. Konsumenten får en vara som i kvalitetshänseendeunderstiger den kvalitet som märkesproduktionen har.På upphovsrättens område innebär IT-utvecklingen helt nya krav pårättsskyddet. Upphovsrätten och skyddet för intellektuella äganderätter kanutsättas för betydande påfrestningar genom digitaliseringen. Denna gör detmöjligt att, på sätt som inte varit möjligt tidigare, komprimera verk ochannan information i multimediaform, överföra och kopiera information med storhastighet och slutligen även manipulera informationen. Den nya tekniken kanmedföra att upphovsmännen och andra rättighetshavare i hög grad förlorarkontrollen över användningen av sina verk och prestationer. finnsdet risker att IT:s långtgående kontrollmöjligheter utnyttjas på ett sätt somäventyrar olika intressen i informationsfrihet och som måste stämmas av motensamrättsanspråken.Vid ett ställningstagande till de nu aktuella motionerna bör enligtutskottets mening beaktas att så sent som beslutat omväsentligt skärpta åtgärder mot intrång i de immateriella ensamrätterna (prop.1993/94:122, bet. Genom beslutet, som innebar ändringar ivarumärkeslagen, upphovsrättslagen, patentlagen, mönsterskyddslagen,växtförädlarrättslagen, firmalagen och lagen om kretsmönster ihalvledarprodukter, har domstolarna nu möjligheter att vid vite förbjudafortsatt intrång inom hela det immaterialrättsliga området. Genom ändringar avskadeståndsbestämmelserna på det industriella rättsskyddets område harrättighetshavarnas ställning vid intrång förstärkts. Genomgående har vidareinförts regler som innebär att ersättning skall betalas för utnyttjande avensamrätten och för den ytterligare skada som intrånget kan ha medfört.Skadeståndets storlek kan bestämmas med hänsyn till omständigheter av annat änrent ekonomisk betydelse. Också straffbestämmelserna ändrades så attintrång som begås av grov oaktsamhet är straffbara även på det industriellarättsskyddets område. Vidare höjdes maximistraffet för intrång i deindustriella ensamrätterna från fängelse till fängelse i två år.Därutöver infördes regler om straff för försök och förberedelse till intrång ide nämnda rättigheterna. De privaträttsliga säkerhetsåtgärderna på varumärkes-, växtförädlar- och firmarättens områden förstärktes i så måtto att ocksåapparater, redskap m.m. som använts vid olovlig tillverkning utan att självavara föremål för rättsskyddet kan bli föremål för säkerhetsåtgärder. Den nyalagstiftningen trädde i kraft den 1 juli 1994.Utskottet kan mot bakgrund av det redovisade konstatera att man på hela detimmaterialrättsliga området numera i har samma skydd för ensamrättersom i många andra europeiska länder. Vidare har man fått till stånd ett sågott som enhetligt sanktionssystem på hela det immaterialrättsliga området.Vidare bör framhållas att lagstiftningen bygger påinternationella konventioner och att IT-utvecklingen i en allt högre gradkräver att de nödvändiga rättsliga åtgärderna får största möjligainternationella acceptans. Genom en grönbok om upphovsrätt ochnärstående rättigheter i informationssamhället har inriktatdebatten inom EU på de utmaningar mot upphovsrätten och närstående rättighetersom den nya tekniken medfört. I en uppföljning av grönboken i slutet av år1996 uppger kommissionen att det beträffande rätten till mångfaldigande kommeratt föreslås harmoniserade åtgärder för att fastställa tillämpningsområdet förde verk som skyddas av rätten till mångfaldigande, inbegripet begränsningar avrätten i de fall den ännu inte införts i gemenskapslagstiftningen. Det kommerockså, enligt vad som anges i uppföljningsdokumentet, att behövas en vissdifferentiering mellan en obegränsad ensamrätt till mångfaldigande, rätt tillersättning (tvångslicens) och rätt till viss tillåten reproduktion utanersättning.Detta betyder, enligt utskottets mening, att tyngdpunkten i de svenskaaktiviteterna på området måste fokuseras på det arbete som bedrivsinom EU och på andra internationella plan. , senastvåren 1994, har utskottet också vid behandlingen av liknande motioner pekat pådet särskilda ansvar som lagstiftaren har att vaka över att det lagfästaupphovsrättsliga skyddet inte urholkas på grund av tekniska framsteg.Utskottet konstaterade därvid bl.a. att frågor om den tekniska utvecklingen iökande grad har uppmärksammats internationellt samt utgick från att regeringenskulle ta de initiativ som resultatet i olika internationella sammanhang kundege anledning till (bet. 1993/94:LU16).Utskottet utgår från att regeringen i det internationella samarbetet verkarför ett ökat immaterialrättsligt skydd i linje med vad som förespråkas i de nuaktuella motionerna. Några ytterligare åtgärder från sida är motdenna bakgrund inte påkallade.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionerna 1996/97:N256yrkande 15 och 1996/97:Kr4 yrkande 12.PatentGällande regler i patentlagen innebär, såsom ovan berörts, att den som gjorten ny uppfinning kan få ensamrätt att utnyttja uppfinningen yrkesmässigt genompatent. Patent kan meddelas på ett förfarande, t.ex. ett nytt produktionssätt,eller på en produkt som sådan, exempelvis ett nytt läkemedel. Som allmännaförutsättningar för patentbarhet gäller att uppfinningen, förutom att denskall vara ny, väsentligen skall skilja sig från vad tidigare är känt samt attden skall kunna utnyttjas industriellt och vara reproducerbar, dvs. attuppfinningen skall ha sådan karaktär att den avsedda effekten med säkerhet kanuppnås vid ett upprepat utövande av uppfinningen.Som tidigare redovisats ger patentskyddet innehavaren en tidsbegränsadensamrätt att utnyttja en uppfinning. En sådan ensamrätt är avsedd attstimulera forskning och utvecklingsarbete. Uppfinnare kan räkna med att underskyddstiden utan konkurrens kunna marknadsföra uppfinningen eller på annatsätt exploatera den ekonomiskt. Häri ligger också ett allmänt intresse. Mot deintressen som sålunda bär upp patentskyddet står samhällets intresse av attdet inte skapas ett alltför långtgående monopol när det gäller att dra nyttaav en uppfinning. Ensamrätten har därför begränsats i tiden. Vidare finnsmöjlighet att under vissa förutsättningar genom tvångslicens ge tredje manrätt att utan hinder av ett patent mot ersättning till patenthavaren utnyttjaden patentskyddade uppfinningen.Patent söks i hos . Varje ansökan somkommer in granskas av myndigheten. Vid granskningsförfarandet skall utrönashuruvida det föreligger hinder mot bifall till ansökningen med hänsyn tillpatentlagens bestämmelser. En väsentlig del av granskningen avser fråganhuruvida uppfinningen är ny och fyller kravet på uppfinningshöjd. Omförutsättningarna för patent är uppfyllda, dvs. om ansökningen är fullständigoch gör bedömningen att det inte finns någrahinder mot patent, skall sökanden underrättas om att ett patent kan meddelas.Sedan sökanden betalt en särskild avgift, meddelandeavgift, skallpatentmyndigheten bifalla ansökningen och kungöra beslutet. När beslutet harkungjorts är patent meddelat. Därefter vidtar det s.k. invändningsförfarandetdå allmänheten bereds tillfälle att inkomma med invändningar mot ett meddelatpatent. Framförda invändningar kan under vissa närmare angivna förutsättningarleda till att ett meddelat patent upphävs. Förfarandet vid ärtämligen tidskrävande, och enligt uppgift tar det i genomsnitt omkring tre årfrån det att en patentansökan ges in till dess patent meddelats. Antaletansökningar uppgår till omkring 4 500 , varav omkring 2000 bifalls.Av patentlagen framgår att det i patentärenden utgår avgifter av olika slag,bl.a. ansökningsavgifter och årsavgifter. Avgiftssystemet bygger på lågainitialkostnader och progressiva årsavgifter. Tanken är att den somupprätthåller sitt patent även har framgång med sin uppfinning och då kanbetala årsavgifter enligt en stigande skala. Avgifternas storlek fastställs avregeringen och framgår av en bilaga till patentkungörelsen (1967:838, ändradsenast 1997:42). Verksamheten vid är heltavgiftsfinansierad (se prop. 1996/97:1, utg.omr. 24, bet. NU1 s. 27).I praktiken företräds sökanden i patentärenden av ombud, omsökanden inte är ett större företag med egen patentavdelning. Ett patentombudbistår uppfinnaren bl.a. med att formulera ansökan och göra förberedandenyhetsundersökningar. När patent meddelats brukar patentombudet hålla patentetvid liv genom att betala in årsavgifterna och hjälpa till med upprättandet avlicensavtal m.m.Ett patent som meddelas av nationell patentmyndighet blir gällande endast iden staten. En uppfinnare som önskar få patentskydd i flera länder måstealltså i princip söka patent i varje land. Genom den europeiskapatentkonventionen har skapats en ordning som medger att en patentansökansamtidigt kan erhålla patentskydd i flera länder, s.k. europeiskt patent.Sådant patent meddelas av det europeiska patentverket som har sitt säte iMünchen. Konventionen trädde 1977 och har tillträtts av ochett flertal andra europeiska stater. I den svenska patentlagen har tagits inde särskilda regler som föranletts av tillträdet. En viss anpassning av desvenska patentreglerna till konventionens bestämmelser har också skett.Den europeiska patentkonventionen innehåller en fullständig reglering avförutsättningarna att få europeiskt patent och handläggningsordningen vid deteuropeiska patentverket. Regleringen i konventionen är fristående frånkonventionsstaternas lagstiftning. Konventionen innehåller också bestämmelserom bl.a. rättsverkningarna av ett europeiskt patent. I sistnämnda hänseendegäller att ett europeiskt patent skall ha samma rättsverkan i den stat förvilken patent beviljats som ett nationellt patent. Giltighetstiden för etteuropeiskt patent är enligt konventionen från ansökningensingivningsdag. Konventionen hindrar inte konventionsländerna att i sinnationella lagstiftning föreskriva en längre giltighetstid för ett patent.Europeiska patent kan dock inte genom nationella regler ges en längregiltighetstid än utom i vissa krissituationer såsom krig och krigsfara.År 1989 undertecknade EG:s medlemsstater en överenskommelse omgemenskapspatent. Avtalet innebär att det är möjligt för en uppfinnare attansöka centralt om patent som blir gällande i samtliga medlemsländer. Det äralltså i princip samma uppbyggnad av systemet som i den europeiskapatentkonventionen. Vissa skillnader finns dock. En skillnad är att frågor omogiltighet av ett gemenskapspatent skall prövas enligt reglerna iöverenskommelsen. Om patentet ogiltigförklaras får det verkningar inte bara iden stat där ogiltighetsmålet prövats utan patentet förfaller i sin helhet ialla länderna. Enligt den europeiska patentkonventionen däremot prövas frågorom ogiltighet i varje stat. En ogiltigförklaring får bara verkan i denaktuella staten.Överenskommelsen har ratificerats av sju medlemsländer. Omåterstående fem länder som undertecknat avtalet ratificerar kan frågan om etttillträde för bl.a. aktualiseras. Förhandlingar måste dock föras medde tre nya medlemsländerna , och om bl.a.fördelningen av inkomsterna från årsavgifter för patent.I motion 1996/97:L801 av m.fl. (m) yrkas tillkännagivande omatt villkoren för uppfinnare och innovatörer som söker patent bör förbättras(yrkande 1) samt att patentens rättsliga skydd och status bör höjas (yrkande2). Enligt motionärernas mening är patentansökningar och patentbevakning iSverige förenade med alltför höga kostnader. är det storföretagen somstår för ökningen av antalet nya svenska patent. För många enskilda uppfinnareär patentkostnaderna i form av ersättning till patentombud och avgifter tillPatent- och registreringsverket alltför höga. Motionärerna anser att ettsystem med differentiering av olika patentkostnader för olika sökarkategorierborde övervägas och hänvisar till vad som gäller i där enskilda uppfinnareoch företag med mindre än 500 anställda inte behöver betala lika höga avgiftersom stora företag. Vidare är det enligt motionärernas mening angeläget attfinna någon form av försäkringsskydd när det gäller patentintrång.Utskottet har ingen annan uppfattning än motionärerna när det gällerpatentens betydelse. För företag är patent ett av flera sätt att försäkra sigom att resultaten av satsningar på forskning och utveckling kan tillgodogörasoch vidmakthållas. Patenten utgör ett sätt att exploatera ny teknik och närföretag och samhället satsar allt större resurser på forskning och utvecklingblir det också mer betydelsefullt att kunna säkra avkastningen på gjordainvesteringar. Från organisationer som arbetar med patent- och uppfinnarfrågorhar i olika sammanhang gjorts gällande att framför allt mindre företag harsvårt att ta till vara sina rättigheter på patentområdet. Om patenthavare inteförmår hävda sina rättigheter leder detta till att respekten förpatentsystemet som sådant urholkas. Följden kan bli att systemet inte fyllersin funktion. Vidare uppstår rättsförluster för enskilda företag och i vissafall kan inte uteslutas att ett enskilt företags överlevnad äventyras vid ettpatentintrång. Enligt utskottets mening är det mot denna bakgrund befogat medåtgärder i syfte att förhindra en sådan utveckling.Utskottet konstaterar att åtgärder också vidtagits med detta syfte och villdärvid peka på att på uppdrag av regeringenunder senare tid mer aktivt informerat näringslivet om patentsystemetsmöjligheter. Verket har därvid gjort individuella företagsbesök, erbjuditutbildning och kontinuerligt stöd till organisationer och andra organ somarbetar med små och medelstora företag. I uppdraget har också ingått att deltai mässor och annan utåtriktad verksamhet. Under /96 tillfördesPatent- och registreringsverket särskilda medel för en delvis finansiering avarbetet med att utöka den externa tillgängligheten av verkets dokumentationinom patentområdet.I proposition 1995/96:25, den s.k. tillväxtpropositionen, som överlämnadestill , uttryckte regeringen sin avsikt att undersökamöjligheterna till en svensk patentintrångsförsäkring byggd på kommersiellagrunder. I proposition 1995/96:222, den s.k. sysselsättningspropositionen,aviserade regeringen åtgärder för att möjliggöra för svenskapatentinnehavare att teckna en patentintrångsförsäkring.