bet · GL01BoU2 · 1997-11-06 00:00:00 — I detta betänkande behandlar bostadsutskottet motioner väckta under denallmänna motionstiden gällande bl.a. jordförvärvslagen, förköpslagen,expropriationslagen och fastighetsbildningslagen.Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden.Till betänkandet har fogats nio reservationer och två särskilda yttranden. I betänkandet behandlas de under den allmänna motionstiden väcktamotionerna1997/98:Bo202 av m.fl. (m) vari yrkas11. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om expropriation,12. att beslutar avskaffa presumtionsregeln i enlighet med vad somanförts i motionen,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om tomträtten,20. att beslutar avskaffa den kommunala förköpsrätten i enlighetmed vad som anförts i motionen.1997/98:Bo401 av m.fl. (c) vari yrkas att hos regeringenbegär förslag till sådana ändringar i förvärvslagstiftningen som anförts imotionen.1997/98:Bo402 av () vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om jordförvärvslagen och desstillämpning.1997/98:Bo405 av m.fl. (s) vari yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om en översyn avfastighetsbildningslagen.1997/98:Bo406 av m.fl. (c) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om boplikt,2. att hos regeringen begär förslag till ändring i 5 §jordförvärvslagen i enlighet med vad som anförts i motionen.1997/98:A459 av m.fl. (kd) vari yrkas5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om nödvändigheten av att stärka boende- och sysselsättningsintressetvid fastighetsöverlåtelse i skärgårdarna.1997/98:Jo305 av m.fl. (v) vari yrkas5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en översyn av jordförvärvslagen för att skärpa bostadsplikten.1997/98:Jo309 av m.fl. (mp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att förvärvstillstånd blir obligatoriskt.1997/98:Jo310 av m.fl. (s) vari yrkas2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om översyn av jordförvärvslagen. Jordförvärvslagen m.m.Jordförvärvslagens (1979:230) syfte var tidigare att medverka till attjordbruket rationaliserades och effektiviserades. Fram till halvårsskiftet 1991gällde som huvudregel att lantbruksegendom inte kunde förvärvas utan tillstånd.Förvärvsprövningen slopades därefter i stor utsträckning men enförvärvsreglering ansågs emellertid inte helt kunna avvaras. De nu gällandereglerna innebär en långtgående avreglering och uppbärs huvudsakligen avregionalpolitiska motiv. Lagen ansågs ha varit effektiv när det gällerjuridiska personers förvärv, förvärv i glesbygd och förvärv i särskiltägosplittrade områden. I dessa fall behölls en reglering. Kortfattat kan dennareglering beskrivas i följande ordalag.Fysiska personers förvärv prövas endast inom glesbygd elleromarronderingsområde.Inom glesbygd krävs förvärvstillstånd såvida inte förvärvaren varit bosatt iglesbygd inom den aktuella kommunen minst innan förvärvet elleråtagit sig att bo på den förvärvade egendomen. I sådana fall skall i stället enanmälan om förvärvet göras. Tillstånd får vägras om egendomen behövs för attfrämja sysselsättningen eller bosättningen på orten.Inom omarronderingsområde krävs alltid tillstånd. Tillstånd får vägras omförvärvet skulle göra det svårare att genomföra en rationalisering avägostrukturen.För juridiska personers förvärv krävs alltid tillstånd. De begränsadeförutsättningarna för att ge sådana personer tillstånd behandlas nedan.Staten har möjligheter att lösa in egendom om förvärvaren inte uppfyller ettåtagande att bosätta sig på fastigheten. Staten är i vissa fall skyldig attlösa in fastighet för vilken förvärvstillstånd vägrats.Jordbruksverket har relativt genomfört en utvärdering avjordförvärvslagstiftningen (rapport 1995:3). Verket anser att de ändradeförutsättningarna för jordbruket i sig inte bör föranleda några omfattandeändringar av jordförvärvslagen. Lagen hävdar fortfarande angelägnasamhällsintressen. Verket anser dock att lagens effekter för sysselsättning ochbosättning varit små i förhållande till de resurser som lagtillämpningen krävt.Jordbruksverkets slutsats är att lagen bör förändras. Det anses inte självklartatt den bör innehålla regionalpolitiskt betingade bestämmelser, men om lagenskall ha ett sådant syfte är det enligt verket nödvändigt att skärpabestämmelserna. Verket berör också vissa andra frågeställningar. Bl.a. ansesatt reglerna om juridiska personers förvärv i huvudsak bör kvarstå oförändrade.I anledning av den gjorda utvärderingen gav regeringen den 25 januari 1996verket ett uppdrag att komplettera och precisera sina slutsatser. I uppdragetingick bl.a. att verket närmare skall belysa i vad mån och på vilket sättjordförvärvslagen kan skärpas för att motverka att lagens regler om bosättningkringgås. har avlämnat en kompletterande rapporttill regeringen i anledning av uppdraget. Jordförvärvsfrågorna har däreftervarit föremål för överväganden inom . Representanter för tiokommuner i har i en skrivelse till Jordbruksdepartementetbegärt att regeringen skall vidta omedelbara åtgärder för att bestämmelserna ijordförvärvslagen och skogsvårdslagen bättre skall harmonisera med strävandenaatt bevara och utveckla en levande landsbygd. Som grund för sin begäran har deanfört bl.a. de problem som råder kring fastighetsförvärv i glesbygd.Regeringen har i anledning av skrivelsen beslutat att intevidta någon åtgärd. som regeringsbeslutet fattades sändejordbruksministern ett brev till representanterna för den s.k. tiogruppen. Ibrevet sade ministern att hon inte har några planer på att läggafram något förslag till ändring av jordförvärvslagen. Ställningstagandetmotiverades med de administrativa och ekonomiska konsekvenser en utvidgning avlagen skulle få. Det angavs också som skäl att det faktum att man medlagstiftning försöker nå vissa målsättningar inte innebär att lagbrott kanförhindras och inte heller utgör någon garanti för att alla möjliga fall attkringgå lagstiftningen undanröjs. När det gällde jordförvärvslagstiftningenansågs emellertid att utvärdering visat att dess tillämpningger en möjlighet att stoppa de mest uppenbara fallen att försöka kringgå deavslagsgrunder lagen innehåller. Beträffande de fall där förvärvsprövninggjorts och där bosättning ingått som villkor för förvärv har måluppfyllelsenvarit mycket hög. /96 gjordes i hela landet totalt 234 åtagandenom bosättning. I 215 av dessa fall flyttade förvärvarna till den förvärvadeegendomen. Av jordbruksministerns brev framgår att av 19 fall där ingenbosättning kom till stånd det i fyra fall berodde på orsaker som dödsfall,sjukdom, äktenskapsskillnad och konkurs. 15 av fallen betecknades som förvärvav ?klippare och rufflare?. I dessa fall hade förvärvaren trots åtaganden inteflyttat till förvärvsegendomen och inte heller haft för avsikt att flytta tillegendomen.I motion 1997/98:Bo401 (c) i motsvarande del föreslås att förvärvstillståndskall fordras för alla förvärv av fast egendom som taxeras som lantbruksenhet.Förslaget avser bl.a. att främja sambandet mellan brukande och ägande,sysselsättningen i glesbygd liksom familjejordbruken. Vidare lämnas i motionenförslag om en generell vitesbelagd boplikt vid alla sådana förvärv. För renaskogsbruksfastigheter skall dock ett boende i bygden räcka för att bo-pliktenskall anses uppfylld. Motsvarande förslag om boplikt återfinns i motion1997/98:Bo406 (c) yrkande 1 som också omfattar att boplikten måste kunnavillkoras av en myndighet för att den skall kunna få någon verkan. I motion1997/98:Jo310 (s) yrkande 2 föreslås en översyn av jordförvärvs-lagen eftersombo- och brukarplikten inte har fått avsedd verkan vilket inte sällan har letttill rovdrift, bl.a. så att all avverkningsbar skog tagits ut. Också i motion1997/98:Jo305 (v) yrkande 5 önskas en översyn med syfte att skärpa boplikten.Motionärerna bakom motion 1997/98:Jo309 (mp) anser - yrkande 1 - attjordförvärvslagstiftningen bör vara ett kraftfullt instrument mot förvärv ispekulationssyfte. Lagstiftningen bör enligt motionärerna utformas så attglesbygdsinnevånarna får full kontroll över sina naturtillgångar och böromfatta krav på full lagfart innan skog får avverkas.Enligt 5 § jordförvärvslagen får juridisk person lämnas förvärvstillståndendast om kompensationsmark avstås, om förvärvet medför att egendom som redantillhör förvärvaren blir mer ändamålsenlig, om egendomen är avsedd för annatändamål än jordbruk och skogsbruk, eller om annat särskilt skäl föreligger.Enligt samma paragrafs andra stycke kan tillstånd lämnas även om de nu nämndaförutsättningarna inte är uppfyllda. Avser ett förvärv huvudsakligen skogsmarkoch bedriver förvärvaren skogsindustriell verksamhet i vilken egendomensvirkesavkastning behövs, får tillstånd lämnas under förutsättning att egendomeninte bör ägas eller brukas av någon annan juridisk person som redan bedriverskogsindustriell verksamhet på orten av betydelse för sysselsättningen där.Frågan om juridiska personers förvärv behandlas särskilt i tre motioner ochavser samtliga skärpningar av lagstiftningen. I motion 1997/98:Bo401 (c) imotsvarande del föreslås ett generellt förbud för juridiska personer attförvärva lantbruksenheter. Motionärerna bakom motion 1997/98:Bo406 (c) yrkande2 anser att ett ovillkorligt förbud för juridiska personer inte bör införas. Delämnar i stället förslag om att som villkor för en juridisk persons förvärvskall gälla att den juridiska personen avstår kompensationsmark. Enligtmotionärerna skall regeln i 5 kap. 2 § andra stycket jordförvärvslagen omundantag från kompensationskravet för juridiska personer tas bort. Dock skallkompensationsmark inte krävas när förvärv sker från annan juridisk person ochegendomens beskaffenhet inte är sådan att den bör ägas eller brukas av fysiskperson. Motionärerna anser att de nuvarande möjligheterna i övrigt till förvärvutan att kompensationsmark avstås bör kvarstå oförändrade. Också motionärernabakom motion 1997/98:Bo402 (s) önskar en förändring av reglerna omkompensationsmark. Som grundprincip bör enligt dem gälla att en juridisk personendast skall tillåtas förvärv när det inte finns någon fysisk person somköpare. De anser vidare att kompensationsmark i princip alltid skall lämnas nären juridisk person köper upp mark som ägs av fysisk person. Lagen skall vidareinnehålla ett krav på att den förvärvade marken och kompensationsmarken skallvara belägen inom samma geografiska område. De föreslår vidare vissaadministrativa åtgärder för att göra myndigheternas kontroll effektivare.Utskottet har inledningsvis berört den utvärdering som gäller frågor om hurjordförvärvslagen bör vara utformad. Lagstiftningen ger i allt väsentligtuttryck för de målsättningar som bör gälla för markförvärv av lantbruksegendommed hänsyn till de förhållanden som råder . Det stora flertaletspekulanter och förvärvare rättar sig utan vidare efter lagstiftningen. Ettmycket litet antal, ofta förslagna individer är beredda att genom bulvaner,lögner och annat skjuta det allmännas strävanden i sank, vilket det finnsexempel på bland förvärvare av sådan egendom som regleras i jordförvärvslagen.Det är enligt utskottets mening svårt att med lagstiftning nå en totalmåluppfyllelse utan att lagstiftningen blir oacceptabelt tung och ingripandesamt att dess tillämpning innebär höga kostnader. En sådan totaltkontrollerande lagstiftning kan dessutom befaras bli hämmande för omsättningen.Den lilla grupp som är beredd till åtgärder i strid med lagstiftningens syftenkan befaras gå än längre i sin verksamhet för att kringgå ytterligare skärptakrav och kontroller från det allmännas sida. Av de nu anförda skälen bör enligtutskottets mening inte några förändringar göras avjordförvärvslagen vad gäller tillstånds-, bo- eller brukarplikt. Utskottetnoterar att jordbruksministern i sitt ovan nämnda brev till den s.k. tiogruppenformulerat att hon inte har för avsikt att föreslå förändringari jordförvärvslagen. Med hänsyn till den valda formuleringen finns anledningatt anta att man inom har för avsikt att kontinuerligtfölja upp lagtillämpningen och behovet av lagförändringar. Utskottet som menaratt det finns behov av en sådan uppföljning anser sig kunna utgå från att ensådan görs utan något särskilt tillkännagivande till regeringen om detta. Ifråga om de juridiska personernas förvärvsmöjligheter anser utskottet attlagens regler är väl avvägda och att det därför inte finns något behov attändra dem.Med hänvisning till anförda föreslår utskottet att avslårmotionerna 1997/98:Bo401 (c) i motsvarande del, 1997/98:Bo402 (s), 1997/98:Bo406 (c) yrkandena 1 och 2, 1997/98:Jo305 (v) yrkande 5, 1997/98:Jo309 (mp)yrkande 1 och 1997/98:Jo310 (s) yrkande 2 om förändringar i jordförvärvslagen.Utskottet vill i detta sammanhang erinra om att rätten till skogsavverkningregleras i skogsvårdslagen (1979:429) vilken lag tillhör jordbruksutskottetsberedningsområde. Av intresse i detta sammanhang är de den 1 november 1995införda begränsningarna i avverkningsrätten för mindre brukningsenheter som pågrund av sin areal annars skulle vara undantagna från en avverkningsreglering(12 § skogsvårdsförordningen). Från kommer genom enförändring av denna bestämmelse (SFS 1997:712) begränsningarna i skogsägarenshandlingsfrihet vad gäller slutavverkning att gälla för alla fastigheter störreän 50 ha mot tidigare gällande 100 ha. Även de mindre brukningsenheter somgenom fastighetsbildning bildats av mark från större brukningsenheter ärunderkastade begränsningar av från fastighetsbildningen.Det kan också finnas skäl att erinra om att nu gör enutvärdering av skogspolitiska beslut vilken utredning kommer attredovisas . Utvärderingen kommer även att omfattaskogsvårdslagens ransoneringsregler. har med förturgranskat frågan om reglerna om begränsningar av slutavverkning kringgås genomklyvning av fastigheter med större arealer än 100 ha. Granskningen visade attde s.k. skogsklipparnas verksamhet hade mycket liten och geografiskt begränsadomfattning.Fastighetsförvärvslagstiftning m.m.I anledning av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES)förändrades lagstiftningen om utländska medborgares rätt att förvärva fastegendom i . Lagen (1982:618) om utländska förvärv av fast egendomupphävdes . infördes lagstiftning som innebar enviss kontroll av utlänningars förvärv av fastigheter för fritidsändamål. Dennuvarande regleringen torde innebära att möjligheterna för utomlands bosattapersoner att förvärva fritidsfastigheter i praktiskt taget äroförändrade jämfört med vad som gällde tidigare. I anslutningsfördraget genomvilket blev medlem i EU regleras giltigheten av den svenskalagstiftningen på detta område. har enligt detta rätt att bibehålla sinnuvarande lagstiftning fram till den 1 januari 2000.I motion 1997/98:Bo401 (c) i motsvarande del föreslås i anledning bl.a. av denu behandlade förvärvsreglernas innehåll och tillämpning att det i fråga omfastighet som taxeras som småhusenhet bör införas regler som förhindrar att enpermanentbostad inom samlad bebyggelse övergår till fritidsbostad i samband medett förvärv. Förslaget syftar till att förhindra att stora delar av mångasamhällen blir avfolkade under delar av året och att garantera bygdernasutveckling och det sociala livet där. Enligt motionärerna bakom motion1997/98:A459 (kd) yrkande 5 bör regeringen presentera åtgärdsförslag för attstärka boende- och sysselsättningsintresset vid fastighetsöverlåtelse iskärgården.De problem som sätts i samband med att bevara och stödja permanentboendet harmånga gånger förknippats med skärgården. Liknande problem finns även på andrahåll i glesbygden. De återfinns också i vissa delar av storstäderna. Åtskilligautredningsinsatser för att lösa dem har gjorts . För närvarandearbetar inom en arbetsgrupp som kommer att behandla frågorom uttag av och underlag för fastighetsskatten och andra regler om denna skatt.Av viss betydelse är också det uppdrag regeringen förväntas getill berörda centrala myndigheter och länsstyrelser att, med utgångspunkt i delänsvisa strategiprogrammen för regional miljö och i samarbete med berördakommuner och lokala organisationer m.m., utveckla, fördjupa och förankraarbetet i regionala och lokala miljö- och utvecklingsprogram för några av destörre skärgårdsområdena. Regeringen kommer i samband med detta uppdrag att geMiljövårdsberedningen tilläggsdirektiv bl.a. om att följa och stimulera arbetetmed skärgårdsprogrammen (prop. 1997/98:1 utgiftsområde 20avsnitt 3.2). Regeringen har uttalat att en hållbar utveckling i Sverigesskärgårdsområden måste bygga på förutsättningarna för de bofasta att leva kvaroch arbeta i skärgården. Ett arbete med de regionala miljö- ochhushållningsprogrammen bör initieras på länsnivå för att, med utgångspunkt i deregionala miljöstrategierna, rationella miljömål och riksintressen, ta tillvara de utvecklingsmöjligheter och den potential för sysselsättning ochtillväxt som ligger i resurshushållning och miljöanpassning inom sådanaområden. Enligt regeringen bör de programmen omfatta konkreta steg för attåtgärda områdets miljö- och hushållningsproblem på ett sätt som ärtillfredsställande från miljösynpunkt som de går att förena medintresset av sysselsättning och tillväxt jämte ett samlat program förbehandling av områdets miljö- och hushållningsfrågor i regional och lokalplanering med sikte på ekologiskt hållbar utveckling. Programmen bör ocksåomfatta en analys av de ekonomiska förutsättningarna och villkor förutvecklingsstöd, bl.a. EU-stöd, till ekologiskt hållbara lösningar (rskr.1997/98:13 s. 87 f.).Den s.k. skärgårdsproblematiken har visat sig svårlöst. Flerautredningsinsatser har gjorts och görs. Det är angeläget att hitta verksammalösningar. Utskottet anser att , innan vidare ställningstaganden görs,bör avvakta de överväganden regeringen kommer att göra med anledning avresultatet av den inom verksamma arbetsgruppen. Arbetet medde regionala och lokala miljö- och utvecklingsprogram som snart kommer attpåbörjas inom några av de större skärgårdsområdena kan antas öppna möjligheterför vidare åtgärder i linje med motionärernas krav. Frågorna har också ettsamband med de överväganden som regeringen förväntas göra i anledning av dens.k. bostadspolitiska utredningens förslag, vilka också bör avvaktas innanvidare ställningstaganden görs om ytterligare utredningsinsatser eller andraåtgärder. Utskottet avstyrker med hänvisning till det anförda motionerna1997/98:Bo401 (c) i motsvarande del och 1997/98:A459 (kd) yrkande 5 om åtgärderför att hävda lokala intressen vid fastighetsöverlåtelser m.m.FastighetsbildningslagenOmarronderingI motion 1997/98:Bo405 (s) föreslås att en översyn skall göras avfastighetsbildningslagens regler som gäller omarrondering. Med omarronderingmenas en fastighetsreglering som avser mer omfattande ändringar ifastighetsindelningen. Vid en omarrondering har opinionen hos de berördafastighetsägarna betydelse för genomförandet av förrättningen. Olika vikt kantillmätas viljeinriktningen hos fastighetsägarna bl.a. beroende på deras antalrespektive storleken på de arealer de representerar. Man brukar i dessasammanhang tala om antalsmajoriteter och arealmajoriteter. Motionärerna anseratt en utredning behövs för att säkerställa en utveckling i rättspraxis enligtvilken antalet fastighetsägare skulle tillmätas en större betydelse än dearealer dessa äger i enlighet med ett mer demokratiskt synsätt efter principenen man en röst. Motionärerna anser också att omarronderingar bör ske förstsedan en analys av aktuella kultur- och naturvärden gjorts, i syfte att dessavärden bättre skall bevaras när avgränsningarna görs samt att de iomarronderingen inblandade fastighetsägarna skall kunna åläggas en plikt attvårda kulturlandskapet och att hålla det tillgängligt. Målet är en lagstiftningsom står i samklang med de strävanden mot en helhetssyn som präglar övrigtplaneringsarbete.Under förra behandlade utskottet en motion (bet. 1996/97: BoU11)där motionärerna hade en liknande uppfattning om den nu behandladeopinionsaspekten på omarrondering. I den motionen hänvisades å ena sidan tillav i utfärdade riktlinjer och till uttalanden avbostadsutskottet (bet. 1994/95:BoU1) som uttryck för motionärernas uppfattningoch å andra sidan till ett avgörande av två mål vid som skullegå emot den utveckling som ansågs önskvärd. Enligt av utskottet inhämtaduppgift är det avgörande vid till vilket hänvisades i förraårets motion fortfarande föremål för prövning. Genom denförestående prövningen kan rättsläget vad gäller de frågor motionärerna tar uppbeträffande opinionsvillkoret på ett belysande sätt komma att klarläggas.Frågan om lagreglerna kan behöva ändras bör enligt utskottets mening anstå tilldess att det nämnda avgörandet har vunnit laga kraft.Beträffande de i motionen väckta frågorna om kultur- och naturvärden kanerinras om att det, vad gäller jordbruks- och skogsbruksfastigheter ifastighetsbildningslagens kapitel om allmänna villkor för fastighetsbildning,finns en särskild bestämmelse om att hänsyn skall tas till betydelsen av attvården av kultur- och naturmiljön främjas (3 kap. 5 § FBL). Utskottet kännertveksamhet till att ställa sig bakom motionärernas krav på att det i denna lagskall införas regler som starkare tar ställning för dessa intressen.Tveksamheten omfattar också att det vid den typ av fastighetsbildning sommotionärerna avser skall kunna tillskapas någon särskild plikt att vårdakulturlandskapet och att hålla det tillgängligt. Frågorna om sådanahänsynstaganden jämte de om vårdplikt och tillgänglighet bör enligt utskottetsnarare lösas genom andra lagar vilka till sin karaktär är mer avbevarandelagstiftning och som tillämpas oberoende av om fastighetsbildningsker. Utskottet vill i detta sammanhang erinra om att den kommande miljöbalkenoch till denna hörande följdlagstiftning kan förväntas innehålla förslag delsom kulturreservat vilka bl.a. kan ge skydd åt äldre odlingslandskap, dels omnaturvårdsavtal vilka kan främja möjligheterna för det allmänna att lösa deaktuella frågorna. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet såledesmotion 1997/98:Bo405 (s) beträffande omarrondering.TomträttI motion 1997/98:Bo202 (m) yrkande 14 föreslås att tomträttsinstitutet börbegränsas så att inga nya tomträtter får upplåtas. Därutöver anser motionärernaatt kommunerna skall påbörja en avveckling av upprättade tomträttsavtal genom,såsom utskottet förstår motionärerna, försäljning till tomträttsinnehavarna.Utskottet har behandlat begränsningar av tomträttsinstitutet flera gångertidigare, senast i utskottets betänkande 1996/97:BoU8. Tomträttsinstitutetinfördes som ett komplement till äganderätten. Byggnadsverk-samhetenskulle uppmuntras genom att man gjorde det möjligt för kommunerna atttillhandahålla mark för bostäder till ett lägre pris än om den skulle säljas.Införandet av tomträttsinstitutet hade följaktligen en tydlig bostadssocialprägel. Dessutom eftersträvades möjligheter att förhindra en kapitalisering avmarkvärdesstegringen hos enskilda fastighetsägare.Utskottet finner att ovan angivna motiv har fortsatt relevans, varför ingaåtgärder bör vidtas som syftar till en begränsning av upplåtelserätten avseendetomträtter. Utskottet anser mot denna bakgrund det inte heller vara motiveratatt genom lagstiftning framtvinga en utförsäljning av de fastighetersom upplåts med tomträtt. Således bör det, enligt utskottets uppfattning, äveni fortsättningen vara kommunernas eget val att avgöra omfattningen avtomträttsinstitutets användning. Utskottet avstyrker med hänvisning till dettamotion 1997/98:Bo202 (m) yrkande 14 om inskränkningar av tomträttsinstitutet.ExpropriationMotion 1997/98:Bo202 (m) yrkandena 11 och 12 berör ändamål ochersättningsregler vid expropriation. I yrkande 11 i motsvarande del föreslås eninskränkning av de ändamål för vilka expropriation skall vara möjlig.Motionärerna anser att expropriation endast skall tillåtas då syftet är attskydda människors liv, hälsa och säkerhet eller miljön och naturen.