bet · GL01UU8 · 1997-11-06 00:00:00 — Regeringenanser det angeläget att stödja det arbete som pågår inom FN för att förbättraden internationella samverkansförmågan vid civila insatser. Regeringen hartillsatt en särskild utredare med uppgift att bl.a. ta initiativ tillcivil-militära utbildningsprojekt. Regeringen har också utsett en särskildinterdepartemental grupp för beredning av beslut om svenskt deltagande ifredsfrämjande insatser, där olika civila liksom militära aspekter påinsatserna samordnas.Regeringen bedömer sammanfattningsvis att det finns ett svenskt intresse avfortsatt deltagande i planerings- och översynsprocessen. Regeringen avserdärför att , i dialog med Nato, fastställa samverkansmål för enandra period som kommer att löpa t.o.m. år 1999.Sammanfattning av motionernaI Moderata samlingspartiets partimotion 1997/98:Fö211 (m) yrkande 1 betonasvikten av europeisk samverkan på det säkerhetspolitiska området. Det finns iEuropa starka sammanhållande krafter som verkar för frihet, demokrati ochvälstånd. Aldrig förr har de goda krafterna varit så välorganiserade och såsamspelta i strävan att säkra de goda värdena på hela vår kontinent.Förutsättningen är ett idogt arbete på den europeiska säkerhetsstrukturen. Allaeuropéer måste värna samarbetet och vårda dess utveckling även om samarbetemedför problem när olika kulturer, traditioner och attityder skall mötas.I motionens yrkande 2 anförs att Nato bildar ryggraden i den framväxande nyasäkerhetsstrukturen. Det sker i huvudsak på tre sätt: Genom projiceringen av entillräcklig och därmed trovärdig styrka, genom det utökade militära samarbetetoch genom genomförandet av fredsbevarande operationer i Natos regi. Nato är denenda organisation som kan genomföra fredsbevarande operationer i större skala.Organisationen framstår tydligt som ryggraden i den alleuropeiska freds- ochsäkerhetsordning som alla partier i menar är målet för svensk politik.Samarbetet med de baltiska staterna står i fokus i motionens yrkande 3. Underen övergångsperiod, i avvaktan på de baltiska ländernas Natomedlemskap, menarModeraterna att det är särskilt viktigt att det säkerhetspolitiska och militärasamarbetet mellan de baltiska länderna och Nato respektive byggs ut ochintensifieras. Militär samverkan med grannländerna är och blir i allt högregrad en självklarhet i . Även utan alliansförpliktelser bör försvaret avbåde och den skandinaviska halvön som helhet kunna bli långt mereffektivt genom ökat militärt samarbete mellan och grannländerna.I motionens yrkande 4 understryks vikten av att den svenska försvarsförmåganupprätthålls också i tider av fred och kris. Det militära försvaret harbetydelse långt innan det kommer till användning i en traditionellkrigssituation, ett hot som ter sig tämligen avlägset. Som ett politisktverktyg har militär styrka i modern tid förbehållits andra och då företrädesvisregionalt dominerande stormakter. I praktiken utgör den militära potentialen enkomponent också i politiska agerande på den internationella arenan.Vårt uppträdande i den gråzon av kriser och konflikter som kan bli aktuella inärområdet har stor betydelse för att förhindra att kris blir till krig.I partimotion 1997/98:Fö228 yrkande 1 och i kommittémotionen1997/98:U11 yrkande 1 framhålls att med fördraget mellan Nato och Rysslandförankras i det fortsatta säkerhetssamarbetet i . Det är mycketvälkommet. finns en risk att fördragets konstruktion befästerRysslands ställning som Natos motpart, vilket kan vara olyckligt för såvälsäkerhetssamarbetet i som för egen utveckling. Folkpartietanser att det skulle vara i svenskt intresse att Nato står öppet för allademokratier i , som önskar bli medlemmar utan begränsning ellerrum, och som därför inte utesluter . Beslutet i samband med Natostoppmöte i att inleda förhandlingar om en utvidgning till att omfattaPolen, och är välkommet. beklagar att varkenSlovenien eller någon av de baltiska staterna omfattades av beslutet. Om dettavisar sig ha långsiktig varaktighet kan det visa sig vara olyckligt inte minstför utvecklingen av den säkerhetspolitiska stabiliteten i . Densvenska regeringens oförmåga att i rent svenskt säkerhetspolitiskt egenintresseaktivt stödja de baltiska staternas önskemål om Natomedlemskap har inteunderlättat en för mer önskvärd utveckling i detta avseende.Att med all kraft stödja de baltiska staternas önskemål om medlemskap i äringet alternativ till Natomedlemskap, men blir i detta perspektiv än merangeläget för . Om de baltiska staterna för överskådlig tid utestängsfrån medlemskap i ökar det ytterligare ansvar för att medverkatill att stärka deras säkerhet. skall bidra till att skapa enalleuropeisk fredsordning. Nato bör utvecklas till en struktur för gemensamsäkerhet i vår världsdel med som medlem. Det finns inte anledning attnu ompröva den militära alliansfriheten, men full handlingsfrihet bör rådainför den fortsatta säkerhetspolitiska utvecklingen i . Skulle Natoexempelvis utvidgas med de baltiska staterna och är det uppenbart attfrågan kommer i ett nytt läge.I kommittémotion 1997/98:U7 (m) välkomnar det fördjupade samarbetemed Nato som den aktuella skrivelsen är uttryck för. Motionärerna vill dock attregeringen utser en särskild ambassadör vid Natohögkvarteret i . EAPRoch det fördjupade PFF-samarbetet är av så stor betydelse att den ökade resurs,och den positiva markering, som ett sådant beslut skulle innebära vore välmotiverad, heter det i motionen.I den enskilda motionen 1997/98:U8 (mp) motsätter sig i yrkande 1ett deltagande i PFF utöver övningar som har med strikt fredsbevarande ochhumanitär verksamhet, miljöskydd och räddningstjänst att göra. bör inomramen för PFF kraftigt markera mot en fördjupad militär samordning med Nato.I samma motions yrkande 2 säger sig motionärerna sakna en redogörelse förOSSE:s betydelse vad gäller fredsbevarande åtgärder och krishantering.Motionärerna menar att roll på det fredsbevarande området skall stödjasoch understrykas.Yrkande 3 behandlar representation vid Natostaber. Det är enligtMiljöpartiet inte förenligt med den svenska militära alliansfriheten att harepresentanter i Natostaber, varför motionärerna menar att ett sådant samarbeteför del skall vara uteslutet.Av samma skäl - att förtroendet för den militära alliansfriheten undergrävs -motsätter sig i yrkande 4 att har utnämnt Sverigesambassadör i att vara ombud vid i avvisar också - i yrkande 5 - svenskt deltagande i EAPR.Sveriges deltagande i detta samarbete påverkar trovärdigheten av vår militäraalliansfrihet. Att aktivt arbeta för att stärka den politiska dimensionen avPFF-samarbetet, vilket EAPR syftar till, är inte förenligt med Sverigessäkerhetspolitiska vägval.Eftersom PFF-samarbetet innebär att stegvis närmar sig Nato,som man hävdar att den militära alliansfriheten ligger fast, måstedet svenska partnerskapsprogrammet, IPP, bli föremål för prövning,heter det i motionens yrkande 6.Kristdemokraterna välkomnar deltagande i den nya samarbetsform somEAPR innebär, men motionärerna framför i kommittémotionen 1997/98:U9 (kd)yrkande 1 ett önskemål om att bör verka för ett fördjupat EAPR-samarbete också vad gäller civil beredskap. EAPR-stadgans artikel 11 nämneruttryckligen civil beredskap som ett område för samarbete, ochKristdemokraterna vill att verkar för och deltar i ett sådant fördjupatsamarbete.I samma motions yrkande 2 vill att upprättar entotalförsvarsdelegation vid i . Detta för att bättrekunna ta till vara de ökade möjligheterna till insyn och inflytande som nuerbjuds, både vad gäller samarbete inom området civil beredskap och i militäraPFF-frågor.Sveriges samarbete med Nato har utvecklats snabbt , och dennafördjupning antar motionärerna kommer att fortsätta. anserdet därför rimligt, yrkande 3, att regeringen i en årlig redogörelse tillriksdagen redogör för hur PFF- och EAPR-samarbetet utvecklas vidare.I partimotion 1997/98:U10 (v) vill partiet, yrkande 1, attSverige lämnar PFF-samarbetet. Den strävan efter ökad internationellsamverkansförmåga som präglar det svenska deltagandet i PFF, innebär en ensidiganpassning till, och beroende av, Natostandard, på alla militärt relevantaområden. Denna harmonisering mellan en alliansfri stat och en militäralliansinnebär att betydelsen av alliansfriheten i praktiken urholkas. De farhågor somVänsterpartiet därvidlag reste , vid inträde i PFF-samarbetet, har besannats, heter det i motionen. Det finns också en reell riskatt detta samarbete innebär ett första steg in i militäralliansen . Detfördjupade samarbetet har fått en alltför stark militär prägel.I yrkande 2 framhåller partiet FN:s och ställning som centralaorganisationer på det fredsfrämjande området. I operationer liknande IFOR- ochSFOR-insatserna, bör ledningen utövas direkt av FN eller . Det finnsuppenbara risker med att låta en militärallians med starkt beroende av USAdominera internationella fredsfrämjande operationer. Vad gäller , bordeorganisationen reformeras så att den blir det ledande säkerhetspolitiskaorganet i , med ansvar också för fredsfrämjande operationer. OSSEtillhandahåller ett politiskt ramverk för diplomatiskakonsultationer om kriser och konflikter. Dessa mekanismer borde utvecklasytterligare enligt Vänsterpartiet.I kommittémotion 1997/98:U11 (fp) yrkande 2 behandlas deltagande iEAPR-samarbetet. instämmer i regeringens bedömning att detta kanske på den militära alliansfrihetens grund, men erinrar om de skyldigheter tillmilitära ingripanden som redan med grund i har accepterat. Iövrigt betonas att deltagandet i EAPR skall ses dels som ett bidrag till enalleuropeisk säkerhetsstruktur, dels som ett sätt att bidra till ökad säkerheti närområde.Av störst betydelse bland de av regeringen nu vidtagna åtgärderna är dockdeltagandet i det fördjupade PFF-samarbetet, påpekar motionärerna i motionensyrkande 3. pekade tidigt på vikten av specifika insatser syftandetill ett stärkande av PFF. Bland dessa framhålles i yrkandet särskiltsatsningen på ökad internationell samverkansförmåga, som utgör en centraldel i regeringens skrivelse. Samtliga vapengrenar bör kunna delta i PFF-samarbetet, och detta skall omfatta även insatser med grund i FN-stadganskapitel VII.Folkpartiet anser vidare, yrkande 4, att det viktiga och omfattande arbetesom rör Nato motiverar att en särskild ambassadör för dessa frågor inrättas iBryssel. På samma sätt som är fallet beträffande EU, är det rimligt att Sverigehar en delegation för att nära följa arbetet inom Nato.Centerpartiet välkomnar i partimotion 1997/98:U210 (c) yrkande 9 de möjlighetertill utökat säkerhetspolitiskt samarbete som erbjuds genom tillskapandet avEAPR. Rätt utnyttjad kan den svenska militära alliansfriheten vara en stortillgång i byggandet av en gemensam europeisk fredsordning. bör kunnasamarbeta med Nato på alla områden utom de som rör försvaret av vårt egetterritorium eller vad gäller kravet på ömsesidiga försvarsgarantier.Samarbetslinjen är självklar eftersom den gagnar såväl vår egen säkerhet somsäkerheten i vårt närområde och i som helhet. EAPR kan bli en viktigmötesplats för planering och samordning av bland annat internationellainsatser. bör medverka till att utveckla samarbetet mellan Nato ochmilitärt alliansfria länder inom EAPR. bör aktivt driva på för attfördjupa det säkerhetsfrämjande civila samarbetet inom PFF och för att ökaförmågan att samverka mellan civila och militära enheter.Miljöpartiets partimotion 1997/98:U407 (mp) behandlar ett flertalfrågeställningar med bäring på säkerhetspolitiken. I motionens yrkande 1 görMiljöpartiet bedömningen att den svenska medverkan i olika försvars-relateradeverksamheter skadar trovärdigheten för den militära alliansfriheten.Regeringens agerande sker utan mandat från svenska folket, heter det imotionen. vill att regeringen till återkommer med enhandlingsplan för hur trovärdigheten för den svenska militära alliansfrihetenskall återupprättas.Fram till dess att tar ställning till denna handlingsplan måste allövningsverksamhet som sker i PFF:s regi, som inte har med strikt fredsbevarandeoch humanitär verksamhet, miljöskydd och räddningstjänst att göra, för svenskdel vara utesluten (yrkande 2).Detsamma skall gälla samarbetet på krigsmaterielsidan inom ramen för WEAGsamt det aktiva observatörskapet i VEU. Enligt är ett medlemskap iWEAG, yrkande 4, inte förenligt med en trovärdig militär alliansfrihet. Istället för att på alla sätt hålla krigsmaterielindustrin under armarna, bordeSverige koncentrera sig på att ställa om krigsmateriel-industrin till civilproduktion och ?avrustningsindustri?.Sverige är aktiv observatör i VEU (Västeuropeiska unionen). En organisationsom, enligt , skall ?bidra till den gradvisautformningen av en gemensam försvarspolitik samt se till att den genomförspraktiskt genom att ytterligare utveckla sin operativa roll?. Inte heller ettaktivt observatörskap i VEU är förenligt med en militärt alliansfri politik,menar i yrkande 5.Inom ramen för PFF-samarbetet samråder Natostaterna med respektivemedlemsstat för att enas om ett Individuellt partnerskapsprogram (IPP). Härframgår målet för samarbetet , vad landet utfästersig och deltar i samt vilka resurser det ställer till förfogande. har enligt mening gjort avsteg fråndet gällande partnerskapsprogrammet, eftersom svenskt jaktflyg och svenskaubåtar har deltagit i övningar inom ramen för PFF. Denna ändrade inriktningborde föregåtts av ett riksdagsbeslut. vill i yrkande 3 att denkommande IPP:n föreläggs riksdagen.I enskilda motion 1997/98:U802 (m) behandlas Natos föreståendeutvidgning. I motionens yrkande 6 sägs att naturligt hör hemma i deteuropeiska samarbetets alla delar. I detta inkluderas också medlemskap i . Nato har efter det delvis förändrat sin roll. Kvar finnsden militära säkerhetens kärna, med alliansförpliktelser mellanmedlemsländerna. Därtill har kommit en allt viktigare politisk ochsäkerhetspolitisk roll för Nato. Utan Nato saknar strukturer för attagera i fredsbevarande och fredsskapande operationer av större dignitet. Denmilitära alliansfriheten är ett medel i svensk säkerhetspolitik, inte ett mål.I varje tid måste välja den väg som bäst gynnar vår säkerhetspolitiskasituation och bidrar till stabilitet i vår del av världen. När skallsöka medlemskap är enligt närmast en lämplighetsfråga.I partimotion 1997/98:U807 (v) yrkande 1 görs en beskrivning avden säkerhetspolitiska utvecklingen i . Från Rysslandutgår enligt inget militärt hot. I motionen betonas attlandet varken har förmågan eller viljan att ingripa militärt för att påverkaskeeendet i grannländerna. Den halva miljon soldater som före murens fall varstationerade i är nu ett minne blott. Den militära materielenunderhålls inte på samma sätt som förr och de ryska förbandens utbildningsnivåsjunker. Sammantaget innebär dessa fakta att säkerhetspolitiska lägeväsentligt har förbättrats. Ett kvardröjande problem är enligt Vänsterpartietde återstående kärnvapnen i , men i motionen betonas att antalet sådanavapen har minskat kraftigt.Utskottets övervägandenInledningsvis berör utskottet översiktligt den allmänna inriktningen avSveriges säkerhetspolitik, för att sedan behandla enskilda moment i denna, somSveriges bidrag till uppbyggandet av en europeisk krishanteringsförmåga. Pådetta sätt vill utskottet teckna en bakgrund till behandlingen av det nuinledda EAPR-samarbetet, och de överväganden som där blir aktuella.Sveriges säkerhetspolitikSveriges säkerhetspolitik syftar ytterst till att bevara vårt lands frihet ochoberoende. Vårt säkerhetspolitiska mål är att i alla lägen och i former som visjälva väljer trygga en handlingsfrihet att - såsom enskild nation och isamverkan - kunna utveckla vårt samhälle. Detta fastslogs av den 6december 1995, då beslut fattades om försvarsbeslutets etapp 1.Det sammansatta utrikes- och försvarsutskottet uppehöll sig i betänkande1996/97:UFöU1 utförligt vid den säkerhetspolitiska utvecklingen i . Ianslutning till vad som där sades, vill utskottet framhålla några relevantaaspekter därvidlag.Den säkerhetspolitiska situationen i har genomgått genomgripandeförändringar . Det europeiska säkerhetsmönstret ärfortsatt under stark utveckling. Det svenska deltagandet i och samarbetet medde europeiska organisationerna bör i takt med den internationella utvecklingenanpassas till vad som bäst svarar mot svenska intressen. De förhållanden som nuhåller på att byggas upp präglas av ett omfattande och växande samarbete inomramen för delvis överlappande och samverkande organisationer och strukturer, ivilka samarbetet även omfattar säkerhetspolitiken.Det är väsentligt att inte hamnar i ett sämre läge när densäkerhetspolitiska strukturen förändras. Det rör sig om för säkerhetkvalitativt nya former av samverkan, i vilka alla europeiska stater har en rollatt spela. Förutsättningarna för säkerhetspolitik är därmed annorlundaän under det epok. Ett aktivt deltagande i det europeiskasamarbetet är en förutsättning för att en stat skall kunna påverka utvecklingenoch bidra till att skapa en ny freds- och säkerhetsordning på vår kontinent.Det gäller inte minst de mindre och medelstora europeiska staterna.Sveriges militära alliansfrihet syftande till att vårt land skall kunna varaneutralt i händelse av krig i vårt närområde består. Den förutsätter att vi haren betryggande försvarsförmåga. Bevarandet av den militära alliansfrihetenförutsätter inte att i något annat avseende skulle behöva ålägga sigrestriktioner vad gäller deltagandet i det framväxande mångfasetteradesamarbetet. Den svenska säkerhetspolitiken karakteriseras tvärtom av ett aktivtoch fullvärdigt deltagande i arbetet för de mål som delas av allaeuropeiska stater. Det är därför viktigt att bevarar handlingsfrihetenatt i takt med förändringar i omvärlden kunna utveckla sitt deltagande i deteuropeiska säkerhetssamarbetet.De medel som bäst lämpar sig för att nå säkerhetspolitikens mål betingas avden långsiktiga utvecklingen i världen runt omkring oss. En permanent bindningav svensk utrikespolitik för varje tänkbart läge i en oförutsägbar framtid böravvisas. Alla bedömningar av konsekvenserna av ett eventuellt Natomedlemskapför länder gränsande till bygger på hypotetiska antaganden.Utskottet avstyrker därmed motionerna Fö211 (m) yrkande 1, Fö228 (fp) yrkande 1(delvis), U11 (fp) yrkande 1 (delvis) samt U802 (m) yrkande 6.Beträffande de traditionella säkerhetspolitiska hoten mot , konstateradedet sammansatta utrikes- och försvarsutskottet i betänkande 1996/97:UFöU1 attdet råder en grundläggande osäkerhet om den säkerhetspolitiska utvecklingen pålängre sikt, men att väpnade angrepp, som skulle kunna hota , tersig osannolika. Det sammansatta utskottet menade också att den mer framträdandeosäkerheten om bl.a. utvecklingen i understryker att vårt försvarmåste ha en god förmåga till anpassning efter förändringar i den militärahotbilden.Utskottet instämmer i det sammansatta utskottets bedömning av den militärahotbilden, och noterar att försvarsberedningen analyserar denfortsatta utvecklingen. Försvarsberedningens slutsatser kommer att behandlas avriksdagen i samband med de återkommande säkerhetspolitiska kontrollstationerna.Utskottet anser därmed motionerna Fö228 (fp) yrkande 1 (delvis), U11 (fp)yrkande 1 (delvis) och U807 (v) yrkande 1 besvarade.Det breda säkerhetsbegreppet som utgångspunkt för fredsfrämjande verksamhetI ett motionsyrkande, Fö211 (m) yrkande 4, understryks vikten av att densvenska försvarsförmågan upprätthålls också i tider av fred och kris. Denmilitära potentialen är en komponent också i politiska agerande på deninternationella arenan. Vårt uppträdande i den gråzon av kriser och konfliktersom kan bli aktuella i närområdet har stor betydelse för att förhindra att krisblir till krig, heter det i motionen.Utskottet konstaterar att säkerhet inte bara är en militär fråga eller enfråga om att undvika krig. Det är även en fråga om att på andra sätt skapaförutsättningar för fred. I etapp 1 av det gällande försvarsbeslutet, somfattades av , etablerades det s.k. bredasäkerhetsbegreppet.De senaste årens utveckling medför att man måste teckna en bredare bildav tänkbara risker, hot och påfrestningar. Dessa sträcker sig från den hårdakärnan av mer traditionella säkerhetspolitiska hot som långsiktigt inte kanuteslutas, över de nya konflikter som tenderar att blossa upp i det kallakrigets spår, till de hot och risker som följer av den globala utvecklingen ochde moderna samhällenas sårbarhet. De underliggande konfliktorsakerna kan sökasi såväl politiska som etniska, religiösa, ekonomiska, sociala och miljömässigaförhållanden.Utskottet vill framhålla att det med utgångspunkt i denna komplexaomvärldsbeskrivning kan vara svårt att dra skarpa gränser mellan vad som ärrisker i fred och vad som är att betrakta som säkerhetspolitiskt relevant.Kännetecknande för diskussionen kring ett bredare spektrum av hot och riskeroch det vidgade säkerhetsbegreppet är den allmänna insikten om de direkta ochindirekta sambanden mellan olika aspekter på säkerhet. Sambanden gäller t.ex.en positiv utveckling av ekonomi och miljö, respekt för demokrati och mänskligarättigheter m.m. som grund för internationell stabilitet och säkerhet. Deinternationella fredsfrämjande insatserna som syftar till att hindra eskaleringoch spridning av konflikter, bör också ses i ljuset av dessa samband.Av det anförda följer att det svenska totalförsvaret måste vara väl förberettför att möta delvis nya typer av hot, också i tider av relativt lugn.Utskottet avstyrker därmed motion Fö211 (m) yrkande 4.Sveriges deltagande i internationellt fredsfrämjande arbeteSveriges medlemskap i har alltid bildat utgångspunkt för våra bidrag tilldet globala fredsfrämjande arbetet.Det är strävan att på detta område också samarbeta med allasäkerhetsorganisationer.Förutom vår medverkan i FN deltar vi sålunda aktivt i utformningen av EU:sgemensamma utrikes- och säkerhetspolitik och i bredakonfliktförebyggande arbete. är observatör i Västeuropeiska unionen(VEU) och vi samarbetar med Nato och flertalet europeiska stater inom ramen förPartnerskap för fred (PFF). I det senare sammanhanget vill utskottet framhållaSveriges deltagande i IFOR- och SFOR-styrkorna i det forna Jugoslavien.Utskottet vill i detta sammanhang framhålla att det är praktiska och logistiskaskäl som ligger bakom att FN och inte lett dessa insatser, utan agerat ikraft av sin politiskt mandatgivande kompetens.OSSE är ett centralt alleuropeiskt instrument för konfliktförebyggande ochkonflikthanterande insatser. Organisationen har en begränsad och ännu ejutnyttjad kapacitet att leda och genomföra militära fredsfrämjande operationer.Olika former av förebyggande åtgärder, politisk krishantering och insatserefter kriser eller konflikter tillhör viktigaste uppgifter. är en viktig utgångspunkt för allt arbete med det vidgadesäkerhetsbegreppet.De insatser som görs av för att stärka demokratin och respektenför mänskliga rättigheter är också mycket viktiga.Till denna bild kan fogas det regionala och bilaterala samarbetet med våragrannstater, vilket särskilt fokuserar på Östersjöområdet.Händelseutvecklingen i det har visat på ett tydligt behovav ett gemensamt och beslutsamt europeiskt agerande vid hastigt uppflammandekonflikter. Ett centralt moment i det svensk-finska initiativet vidregeringskonferensen var förslaget att uttryckligen i ange attPetersbergsuppgifterna är gemenskapsuppgifter och därmed understryka vikten avett samfällt europeiskt agerande i den fredsfrämjande verksamheten. Förslagetinnebar inte att accepterar en rörelse i riktning mot ett gemensamtförsvar för egen del, inte heller att observatörskapet i VEU påverkas.Förslaget hade bäring på de fall där fredsfrämjande operationer genomförs underVEU:s ledning, efter ett initiativ från EU. Det svensk-finska initiativet varlyckosamt och återspeglas i Amsterdamfördraget. kommer att taställning till det samlade resultatet av regeringsförhandlingarna senare underinnevarande riksmöte.Frågan om relation till VEU behandlades av ,och utrikesutskottet konstaterade därvid (bet.