bet · GK01FiU23 · 1997-05-15 00:00:00 — Datainspektionen har vidare sedan kreditupplysningslagenstillkomst hanterat frågor om tillstånd och tillsyn enligt lagen och harsåledes en lång erfarenhet av dessa frågor och stor sakkunskap på området. Medhänsyn till den viktiga roll som ADB spelar i kreditupplysningssammanhangutgör enligt utskottets mening också Datainspektionens kompetens pådataområdet ett tungt vägande skäl för att Datainspektionen ävenfortsättningsvis skall ha hand om tillståndsprövningen och ansvaret förtillsynen på kreditupplysningsområdet. Mot bakgrund av vad som har anförtsanser utskottet att Datainspektionen också i fortsättningen påkreditupplysningsområdet skall ansvara för tillståndsprövningen och varatillsynsmyndighet. särskilda kunskaper om finansiellverksamhet i stort kan enligt utskottets mening tillvaratas genom de regler omsamråd som regeringen anser bör införas i kreditupplysningsförordningen.Motionerna 1996/97:Fi39 (yrkande 3) och 1996/97:Fi41 bör därför avstyrkas.Från de synpunkter har att företräda har utskottetvidare ingenting att invända mot att ett avgiftssystem införs för tillsyn påkreditupplysningsområdet.Villkor för hur verksamheten skall bedrivas m.m.PropositionenRegeringen föreslår att Datainspektionen även fortsättningsvis skall kunnabesluta om villkor för hur ett företags kreditupplysningsverksamhet närmareskall bedrivas.I skälen för sitt förslag anför regeringen att möjligheten förtillståndsmyndigheten att kombinera ett tillstånd med föreskrifter är av stortvärde, bl.a. med hänsyn till integritetsskyddsfrågorna. Denna möjlighetinnebär också att särskilda anvisningar kan ges för varje enskiltkreditupplysningsföretag med utgångspunkt i just den verksamhet som företagetbedriver. Detta är enligt regeringen betydelsefullt, eftersom flera av deföretag som är verksamma inom kreditupplysningsområdet har en speciellinriktning. Möjligheten för tillsynsmyndigheten att meddela villkor för hurverksamheten skall bedrivas bör därför behållas.Som redovisats ovan föreslår regeringen att Datainspektionen bör utövatillsyn även över kreditinstitutens kreditupplysningsverksamhet. För attDatainspektionen skall kunna få tillfälle att meddela de villkor som kan varabehövliga avseende dessa institut, bör enligt regeringen enanmälningsskyldighet föreskrivas. Anmälan bör ske innaninstitutet avser att påbörja kreditupplysningsverksamhet. Regeringen föreslåratt en bestämmelse om detta tas in i 3 § kreditupplysningslagen.Regeringen föreslår vidare att Datainspektionen liksom skall fåmöjlighet att återkalla tillstånd för kreditupplysningsverksamhet. Någonmotsvarande återkallelserätt bör inte finnas när det gäller banker och andrakreditinstitut. I stället bör Datainspektionen underrätta Finansinspektioneneller motsvarande myndighet i institutets hemland när anledning till detuppkommer.Utskottets bedömningUtskottet tillstyrker regeringens förslag.Vissa känsliga personuppgifterPropositionenRegeringen föreslår att nuvarande bestämmelser i 6 § kreditupplysningslagen omatt känsliga uppgifter om fysiska personer inte får användas ikreditupplysningssammanhang kompletteras för att anpassas till EG:sdataskyddsdirektiv.Regeringen erinrar om att några mer ingående ändringar inte bör göras medhänsyn till arbete med förslag om hur dataskyddsdirektivetskall genomföras i svensk rätt. På ett par punkter finns det dock enligtregeringen anledning att redan nu gå fram med förslag. Det gäller dels vissaenkla anpassningar till direktivet, dels en utvidgning av undantaget i 6 §fjärde stycket kreditupplysningslagen från förbudet att använda uppgifter ombrott. Regeringens förslag i sistnämnda avseende redovisas i påföljandeavsnitt.I uppräkningen i 6 § kreditupplysningslagen talas om (någons) ?religiösauppfattning?. Regeringen föreslår att detta uttryck ändras till det idirektivet använda ?religiös eller filosofisk övertygelse?. Därutöver böruttrycket ?ras eller hudfärg? bytas ut mot det i direktivet använda ?ras elleretniskt ursprung?. I direktivets uppräkning anges även uppgifter om sexualliv.Regeringen föreslår att detta läggs till i 6 §.Utskottets bedömningUtskottet tillstyrker regeringens förslag.Uppgifter om betalningsförsummelser och kreditmissbruk i kreditupplysningarPropositionenRegeringen föreslår att nuvarande bestämmelser behålls i fråga om möjlighetenatt använda uppgifter om betalningsförsummelser i kreditupplysningar omprivatpersoner. Lagens 7 § byggs emellertid ut med en regel om attkreditupplysningar om privatpersoner även får innehålla uppgifter omkreditmissbruk, om krediten har lämnats av ett företag som står underFinansinspektionens tillsyn och kredittagaren i avsevärd utsträckningöverskridit gällande kreditgräns eller på annat sätt allvarligt missbrukatkrediten.Vidare föreslår regeringen en utvidgning av undantaget i 6 § från förbudetmot att använda uppgifter om brott. Utvidgningen innebär att uppgifter ombetalningsförsummelser, kreditmissbruk och näringsförbud får användas även omdet av uppgifterna framgår att någon har begått brott.Utskottets bedömningUtskottet tillstyrker regeringens förslag.Utlämnande för kreditupplysningsändamål av uppgifter för vilka tystnadspliktgällerPropositionenRegeringen föreslår att det i kreditupplysningslagen införs en bestämmelse omatt regler om tystnadsplikt i bankers, kreditmarknadsbolags ochvärdepappersbolags verksamhet inte hindrar att uppgifter om kreditengagemang,betalningsförsummelser och kreditmissbruk utväxlas för kreditupplysnings-ändamål inom en krets som i huvudsak utgörs av dessa företag samtkreditupplysningsföretag.I skälen för sitt förslag konstaterar regeringen att det ikreditupplysningslagen inte finns några bestämmelser som begränsarkreditupplysningsföretagens möjligheter att samla in och lämna ut uppgifter omkreditengagemang. Enligt regeringen har dock i realiteten endastUpplysningscentralen (, vilken ägs av bankerna ochutgör det ena av de två bolag som dominerar kreditupplysningsmarknaden) kunnatupprätta ett kreditengagemangsregister. En anledning härtill är att bankernaansett sig förhindrade att lämna ut uppgifter av detta slag till Soliditet(, vilket utgör det andra av de två dominerandebolagen på kreditmarknaden) av det skälet att den tystnadsplikt som följer avkreditupplysningslagen, enligt deras mening, är svagare än den tystnadspliktsom följer av bestämmelserna i bankrörelselagen (1987:617), den s.k.banksekretessen.Som bakgrund för sitt förslag anför regeringen att uppgifter omkreditengagemang, betalningsförsummelser och kreditmissbruk är av storbetydelse i kreditupplysningssammanhang, att endast Upplysningscentralen avlandets kreditupplysningsföretag har tillgång till uppgifterna, att detta harstor betydelse från konkurrenssynpunkt samt att den centralalagstiftningsfrågan i sammanhanget är om en effektiv konkurrens i nu angivetavseende kan uppnås utan oacceptabla ingrepp i personlig integritet ochtystnadsplikt.Regeringen konstaterar att det i 14 § kreditupplysningslagen anges att den somär eller har varit verksam i kreditupplysningsverksamhet inte obehörigen fårröja vad han till följd därav fått veta om enskildas personliga förhållandeneller om yrkes- eller affärshemligheter. Även om den tystnadsplikt som följerav denna bestämmelse i något avseende kan anses mindre sträng än dentystnadsplikt som gäller för banker och kreditmarknadsbolag, ger den enligtregeringens mening ett tillräckligt gott skydd för såväl kreditinstituten somför deras kunder. Alla kreditupplysningsföretag bör därför kunna ges tillgångtill uppgifter om kreditengagemang. En annan fråga är hur uppgifterna skall fålämnas i kreditupplysningsverksamheten. Regeringen anför att informationen får, enligt det tillstånd som Datainspektionen lämnat, spridas endast inomen sluten användargrupp. Regeringen anser att den lämpligaste lösningen är atten motsvarande reglering införs i lagen.Vad gäller frågan hur den slutna användargruppen närmare bör avgränsas anförregeringen att ett nära till hands liggande kriterium för en sådan avgränsningär att utgå från företag som står under myndighetstillsyn. Vidare anserregeringen att om man begränsar kretsen av mottagare till kreditgivare i varsverksamhet det råder en författningsreglerad tystnadsplikt, som ger etttillräckligt gott skydd mot fortsatt spridning, bör en tillfredsställandeordning kunna uppnås.Regeringen konstaterar att såväl banker som kreditmarknadsbolag står underFinansinspektionens tillsyn. Deras verksamhet regleras också av enförfattningsreglerad tystnadsplikt. Banker och kreditmarknadsbolag bör såledesenligt regeringen kunna ges tillgång till uppgifter om kreditengagemang.Detsamma gäller enligt regeringen värdepappersbolagen.Vad gäller försäkringsbolagen konstaterar regeringen att också dessa stårunder tillsyn av . Detta förhållande utgör enligt regeringenen viss garanti för en korrekt informationsbehandling. Emellertid saknasenligt regeringen en författningsreglerad tystnadsplikt jämförbar med den somgäller för banker, kreditmarknadsbolag och värdepappersbolag. Förutsättningaratt låta försäkringsbolagen ingå i den slutna användargruppen föreliggerdärför inte. Regeringen anser att inte heller , som stårunder tillsyn men saknar författningsregleradtystnadsplikt, bör ingå i den slutna användargruppen.Regeringen konstaterar vidare att en särskild fråga är om även utländskabanker samt motsvarigheterna till kreditmarknadsbolag och värdepappersbolagbör ha tillgång till uppgifter om kreditengagemang. Regeringen anser attföretag som har svenskt tillstånd att driva verksamhet av aktuellt slag här ilandet skall ha tillgång till sådana uppgifter. När det gäller utländskaföretag, som inte har sådant tillstånd, bör man enligt regeringen göraskillnad på företag inom det Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) sombedriver verksamhet här i landet med stöd av sin hemlandsauktorisation ochandra utländska företag av detta slag. Med hänsyn till förbudet motdiskriminering på nationell grund (artikel 6 första stycket ) börenligt regeringen företag från EES-området ha samma rätt som motsvarandesvenska företag att få del av uppgifter om kreditengagemang.Vad gäller företagen inom handeln konstaterar regeringen att de inteomfattas av någon författningsreglerad tystnadsplikt. De står inte hellerunder tillsyn. Mot denna bakgrund finns det enligt regeringen inteförutsättningar att i kreditupplysningslagen föreskriva att företag utanförden ovan beskrivna användargruppen skall kunna ges tillgång till informationmed det känsliga innehåll som det här är fråga om.Regeringen konstaterar att det i tillämpas ett system med slutnaanvändarkretsar inom vilka information sprids. I en sådan krets ingår bankeroch liknande kreditinstitut men även andra företag kan bli medlemmar. Enförutsättning är dock att företaget sysslar med mer långsiktig kreditgivning.Den som ansöker om kredit hos exempelvis en bank får underteckna en klausul(?Schufa-klausul?) som innebär att han eller hon förklarar sig införstådd medatt uppgifter om bl.a. kreditengagemang sprids i enlighet med Schufas regler.Ett liknande system förekommer i England.Regeringen anför vidare att ett system av beskrivet slag grundas på att densom söker kredit medger att information sprids inom användarkretsen enligtvissa överenskomna bestämmelser. Ett sådant system utgör enligt regeringen ibetydande grad en privaträttslig lösning som inte självklart bör regleras iförfattning. Härtill kommer att det pågående arbetet med att överväga hur EG:sdataskyddsdirektiv bör införlivas med svensk rätt innebär att frågor medkoppling till direktivet i huvudsak bör hållas utanför förevarandelagstiftningsärende. Regeringen framhåller att därvid särskilt är att beaktaatt bl.a. frågan om samtycke generellt skall krävas för databehandling avuppgifter om fysiska personer behandlas i direktivet. Med hänsyn till detanförda finns det enligt regeringen inte skäl att nu överväga en ordningliknande Schufa-systemet. Det kan dock finnas anledning att återkomma tillfrågan, exempelvis i samband med en utvärdering av de nu föreslagnalagändringarna.Sammanfattningsvis anför regeringen att tystnadsplikt alltså inte bör hindraatt uppgifter om kreditengagemang utväxlas för kreditupplysningsändamål inomen sluten användargrupp. Gruppen bör bestå av banker, kreditmarknadsbolag ochvärdepappersbolag samt kreditupplysningsföretag. Även vissa utländska bolagbör få tillgång till informationen.De skäl som i det föregående anförts till stöd för ökad tillgång tilluppgifter om kreditengagemang gör sig enligt regeringen också gällande i frågaom upppgifter om betalningsförsummelser och kreditmissbruk. Även sådaninformation bör därför få spridas inom den slutna användargruppen utan hinderav eventuell tystnadsplikt.Regeringen framhåller att en bestämmelse i kreditupplysningslagen med dettainnehåll inte i och för sig medför att bankerna, kreditmarknadsbolagen ochvärdepappersbolagen blir skyldiga att lämna ut informationen, endast att deinte på grund av tystnadsplikt är förhindrade att göra det. Regeringenkonstaterar att varken eller i sinaremissvar har haft något att erinra mot förslagi denna del. Enligt regeringen finns det därför anledning att utgå från attbl.a. bankerna, efter det att frågan om tystnadsplikt fått sin lösning, kommeratt på lika villkor lämna ut information av aktuellt slag till samtligakreditupplysningsföretag. Regeringen anför att om något kreditinstitut trotsallt skulle välja att lämna ut information endast till ett eller ett parkreditupplysningsföretag, bör förfarandet kunna prövas enligt konkurrenslagen.Med hänsyn till det anförda anser regeringen att det saknas skäl att ilagen föreskriva en skyldighet att lämna ut information.Avslutningsvis anför regeringen att den föreslagna lösningen innebär att dentystnadsplikt som gäller enligt bankrörelselagen, lagen om kreditmarknadsbolagoch lagen om värdepappersrörelse inte hindrar att uppgifter i vissa fallutväxlas för kreditupplysningsändamål. En erinran om detta bör tas in ibestämmelserna om tystnadsplikt i de aktuella lagarna.MotionernaI motion 1996/97:Fi37 av m.fl. (m) hemställs att riksdagenbeslutar att även leverantörer skall ingå i den krets av företag inom vilkenuppgifter om kreditengagemang, betalningsförsummelser och kreditmissbruk fårutväxlas för kreditupplysningsändamål (yrkande 1). Enligt motionärerna skulleeffektiviteten i kreditupplysning underlättas om även leverantörer ingick iden inre kretsen.I samma motion hemställs vidare att beslutar att personer som såönskar skall medges rätt att ställa sig utanför kreditupplysningsföretagensregister (yrkande 3). Motionärerna anför att detta ytterligare skulle stärkaprivatpersoners integritet. Samtycket blir avgörande i varje enskilt fall,vilket enligt motionärerna är både förenklande och klargörande i förhållandetill regeringens förslag.I motion 1996/97:Fi38 av m.fl. (m, c, fp, kd) hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omförändringar i kreditupplysningslagen. Bland annat anför motionärerna att detär positivt att regeringen föreslår att sekretessregler inte skall hindra attuppgifter om kreditengagemang, betalningsförsummelser m.m. utväxlas förkreditupplysningsändamål inom en krets av kreditupplysningsföretag,värdepappersbolag och banker. Konkurrensen bör enligt motionärerna dockunderlättas ytterligare för att marknaden skall bli effektiv. Ett systemenligt Schufa-modellen bör därför införas även i Sverige.Utskottets bedömningRegeringen föreslår en ordning som skall underlätta utväxling av uppgifter omkreditengagemang, betalningsförsummelser och kreditmissbruk. Som skäl härföråberopar regeringen bl.a. nämnda uppgifters stora betydelse ikreditupplysningssammanhang och att en effektivare konkurrens påkreditupplysningsområdet kan uppnås. Utskottet vill härvid framhålla att vadsom nu sagts om en effektivare kreditupplysningsverksamhet måste vägas mot denenskildes intresse av skydd för sin integritet.För att göra en lämplig avvägning mellan effektivitets- ochintegritetsintressen har regeringen valt att föreslå en ordning med en slutenanvändargrupp inom vilken uppgifter om kreditengagemang,betalningsförsummelser och kreditmissbruk kan utväxlas utan hinder av reglerom tystnadsplikt. Kriterierna för hur den slutna användargruppen skallavgränsas bör enligt regeringen vara dels att ifrågavarande företag skall ståunder myndighetstillsyn, dels att företagens verksamhet skall omfattas av enförfattningsreglerad tystnadsplikt som ger ett tillräckligt gott skydd motfortsatt spridning. Utskottet anser att den nu beskrivna ordningen på etttillfredsställande sätt skyddar den personliga integriteten från otillbörligtintrång. Mot denna bakgrund godtar utskottet regeringens förslag att det i denslutna användargruppen får ingå banker, kreditmarknadsbolag, värdepappersbolagoch kreditupplysningsföretag samt vissa utländska bolag. Följaktligen delarutskottet regeringens uppfattning att företag inom handeln, vilka varken stårunder tillsyn eller omfattas av författningsreglerad tystnadsplikt, inte böringå i den grupp som skall få tillgång till de nu aktuella uppgifterna. Motion1996/97:Fi37 yrkande 1 bör därför avstyrkas.I nämnda motion hemställs vidare att beslutar att personer som såönskar skall medges rätt att ställa sig utanför kreditupplysningsföretagensregister (yrkande 3). Liknande tankegångar framförs i motion 1996/97:Fi38, därdet anförs att ett system enligt den tyska Schufa-modellen bör införas iSverige. I propositionen erinrar regeringen om att ett system enligt Schufa-modellen i betydande grad utgör en privaträttslig lösning som inte självklartbör regleras i författning. Regeringen erinrar också om att frågan om samtyckegenerellt skall krävas för databehandling av uppgifter om fysiska personerbehandlas i EG:s dataskyddsdirektiv. Med hänsyn till pågående utredningsarbetebör enligt regeringen frågor med koppling till direktivet i huvudsak hållasutanför förevarande lagstiftningsärende. Utskottet delar regeringensuppfattning. De frågor som aktualiseras i nämnda motioner bör därför enligtutskottets mening inte nu föranleda något uttalande från sida.Skyldigheten att lämna kreditupplysningskopia m.m.Gällande ordningNär en kreditupplysning om en privatperson lämnas ut skall, enligt 11 §kreditupplysningslagen, den som avses med upplysningen ochkostnadsfritt tillställas ett skriftligt meddelande om de uppgifter, omdömenoch råd som upplysningen innehåller om kreditupplysningen (kredit-upplysningskopia). Den omfrågade skall också underrättas om vem som har begärtupplysningen (beställaruppgift). Denna information anges regelmässigt påkreditupplysningskopian.En person som är näringsidkare har en motsvarande rätt att kostnadsfritterhålla meddelande om vilka faktiska uppgifter som lämnas om honom ellerhenne. En näringsidkare har däremot inte rätt att få veta vilka omdömen ochråd som lämnas eller vem som har begärt upplysningen. Detsamma gäller för enperson som, utan att vara näringsidkare, har ett så väsentligt inflytande iviss näringsverksamhet att en uppgift om personens egna förhållanden behövsför att belysa verksamhetens ekonomiska ställning.En juridisk person saknar laglig rätt att få vare sig enkreditupplysningskopia eller en beställaruppgift när kreditupplysning om denjuridiska personen lämnas.I 12 § sägs att om det förekommer anledning till misstanke att en uppgift ikreditupplysning som lämnats eller iregister som används i kreditupplysningsverksamhet är oriktig ellermissvisande, skall den som bedriver verksamheten utan dröjsmål vidta skäligaåtgärder för att utreda förhållandet.Vidare sägs att visar sig upppgiften vara oriktig eller missvisande, skallden, om den förekommer i register, rättas, kompletteras eller uteslutas urregistret. Har uppgiften tagits in i kreditupplysning som lämnats på annatsätt än som avses i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen,skall rättelse eller komplettering så snart det kan ske tillställas var och ensom fått del av uppgiften. Haruppgiften lämnats i periodisk skrifteller i en kreditupplysningsverksamhet som bedrivs genom återkommandeoffentliggöranden enligt yttrandefrihetsgrundlagen, skall rättelse ellerkomplettering så snart det kan ske införas i ett följande nummer av skrifteneller motsvarande form av offentliggörande enligt yttrandefrihetsgrundlagen.Vad som sagts gäller dock inte, om uppgiften uppenbarligen saknar betydelseför bedömningen av vederbörandes vederhäftighet i ekonomiskt hänseende.I 12 § sägs vidare att om en fråga om rättelse eller liknande åtgärd hartagits upp efter framställning från den som uppgiften avser, skall dennekostnadsfritt underrättas om huruvida sådan åtgärd vidtagits.Enligt 21 § kreditupplysningslagen skall den som bedriverkreditupplysningsverksamhet ersätta skada som till följd av verksamhetentillfogas någon genom otillbörligt intrång i hans personliga integritet ellergenom att oriktig uppgift lämnas om honom. Någon skadeståndsskyldighetföreligger dock inte om den som bedriver verksamheten kan visa att tillbörligomsorg och varsamhet iakttagits. Även lidande och omständigheter av annan änrent ekonomisk betydelse skall beaktas.Därutöver stadgas i 22 § att om den som bedriver kreditupplysningsverksamhetinte fullgör vad som åligger honom enligt bl.a. 11 och 12 §§, fårDatainspektionen förelägga vite.Tidigare riksdagsbehandlingUnder senare år har det väckts ett flertal riksdagsmotioner med krav på attkreditupplysningslagen skall ändras så att fler får rätt tillbeställaruppgift. Motionerna har i första hand tagit sikte på sådana fysiskapersoner som är näringsidkare eller knutna till näringsverksamhet. Vidbehandlingen av motionerna har näringsutskottet framhållit att det gäller åena sidan att skydda enskilda personers integritet mot otillbörligt intrång, åandra sidan att värna om möjligheterna till effektivkreditupplysningsverksamhet som kan förebygga missriktad kreditgivning ochandra icke önskvärda dispositioner. Motionerna har avslagits med motiveringenatt den gällande ordningen representerar en rimlig avvägning mellan dessa tvåintressen (se bl.a. bet. 1991/92:NU9).När frågan senast behandlades i ansåg näringsutskottet emellertid,mot bakgrund bl.a. av att det hade gått nära frågan senastremissbehandlades, att det borde uppdras åt attta upp frågan om näringsidkares rätt till beställaruppgift till prövning. Enytterligare anledning till förnyad prövning var enligt näringsutskottet attdet ekonomiska läget hade medfört att näringsidkare oftare blev föremål förkreditupplysningar (bet. 1992/93:NU22). följde utskottet (rskr.1992/93:213).PropositionenRegeringen föreslår att alla fysiska personer - även näringsidkare och därmedjämställda personer - skall ha rätt att i en kreditupplysningskopia inte barafå besked om vilka faktiska uppgifter som lämnats om dem utan också om vilkaomdömen och råd som har lämnats och om vem som har begärt kreditupplysningen(beställaruppgift). När det gäller juridiska personer föreslås däremot interätt till vare sig kreditupplysningskopia eller beställaruppgift.Som skäl för sitt förslag anför regeringen att ett av de oftast framfördaargumenten för att införa en rätt till beställaruppgift är att det för denomfrågade är förknippat med obehag att inte veta vem som har beställt enkreditupplysning och därmed fått tillgång till integritetskänsliga uppgifterom honom eller henne. Det har därvid särskilt uttryckts en oro för attuppgifterna i kreditupplysningen kan komma att användas till annat änbedömning av vederhäftigheten i ekonomiskt hänseende.Regeringen konstaterar att kreditupplysningslagen inte uppställer något kravpå att legitima skäl skall föreligga vid beställning av kreditupplysningar omnäringsidkare. Härmed är det enligt regeringen dock inte sagt att det ärönskvärt att kreditupplysningar om näringsidkare begärs av vilket skäl somhelst.