bet · GL01SoU4 · 1997-09-18 00:00:00 — Vissa frågor om personlig assistans I betänkandet behandlas regeringens proposition 1996/97:146 Vissa frågor ompersonlig assistans och 11 motionsyrkanden som väckts med anledning avpropositionen.I propositionen föreslås att kommunerna skall finansiera beviljad assi-stansersättning för de första . Förslaget innebär enändring i lagen (1993:389) om assistansersättning. Förslaget påverkar ocksåanslaget B 7 Kostnader för statlig assistansersättning.I propositionen föreslås vidare ett förtydligande av 9 § i lagen (1993:387)om stöd och service till vissa funktionshindrade.Utskottet tillstyrker propositionen. Motionerna avstyrks.Tre reservationer har lämnats.Utskottet kommer att anordna en offentlig utfrågning omfrågor rörande assistansersättningen för att få en belysning av utvecklingenpå området . I proposition 1996/97:146 Vissa frågor om personlig assistans föreslårregeringen () att riksdagen1. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1993:387) om stödoch service till vissa funktionshindrade,2. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1993:389) omassistansersättning,3. godkänner den föreslagna ändringen av anslaget B 7 Kostnader för statligassistansersättning.Lagförslagen fogas till betänkandet som bilaga 1. Motioner väckta med anledning av propositionen1996/97:So56 av m.fl. (m) vari yrkas att avslårregeringens förslag i prop. 1996/97:146 i enlighet med vad som anförts imotionen.1996/97:So57 av m.fl. (kd) vari yrkas att avslårproposition 1996/97:146 Vissa frågor om personlig assistans.1996/97:So58 av m.fl. (fp) vari yrkas att avslårproposition 1996/97:146.1996/97:So59 av m.fl. (c) vari yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en kommunaliseringav assistansreformen.1996/97:So60 av och () vari yrkas1. att avslår regeringens förslag att kommunerna skall finansierabeviljad assistansersättning för de första ,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att redovisa förnyad analys av besparingen genom schablonisering avassistansersättning,3. att beslutar att huvudmannaskapet för assistansersättningenskall överföras till staten i enlighet med vad som anförts i motionen.1996/97:So61 av m.fl. (v) vari yrkas1. att avslår proposition 1996/97:146 Vissa frågor om personligassistans,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om kommunalisering av assistansverksamheten,3. att hos regeringen begär en översyn av schabloniseringen avassistansersättningen i syfte att anpassa betalningssystemet tillassistansbehovet,4. att hos regeringen begär förslag på ett bättre och tydligareregelverk enligt vad Intressegruppen för assistansberättigade föreslagit. Propositionen i huvuddrag m.m.I propositionen föreslås att kommunerna fr.o.m. skallfinansiera beviljad assistansersättning för de första pervecka för alla som får assistansersättning. föreslås, somhittills, få besluta om rätt till assistansersättning. Därefter skallkommunerna debiteras för de första . Härigenomutnyttjas försäkringskassornas erfarenhet och resurser att hanteraassistansersättningen. Försäkringskassorna skall som samråda medkommunernas socialtjänst vid bedömningen av enskildas assistansbehov, anförsdet. Två nya lagparagrafer med denna innebörd föreslås införas i lagen(1993:389) om assistansersättning.En ändring i 9 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissafunktionshindrade (LSS) föreslås för att tydligare klargöra kommunens ansvarför personlig assistans.Regeringen hänvisar till att handikapputredning i betänkandetHandikapp - Välfärd - Rättvisa (SOU 1991:46) ursprungligen föreslog attkommunen skulle besluta om och bekosta de första pervecka. Om behovet översteg skulle den enskilde hosförsäkringskassan kunna ansöka om assistansersättning för att täckakostnaderna för assistans fr.o.m. den 21:a timman . Ett syfte meddenna uppdelning var att kommunen, som alltid har ett basansvar för stöd- ochserviceinsatser, genom förslaget skulle avlastas höga kostnader förstödinsatser.Flertalet remissinstanser ansåg dock att endast en huvudman borde varaansvarig för beslutet om och administrationen av personlig assistans. När detgäller finansieringen av verksamheten var remissopinionen mer splittrad. Iproposition 1992/93:159, Stöd och service till vissa funktionshindrade,föreslog regeringen den nu gällande ordningen. beslutade i enlighetmed regeringens förslag (bet. 1992/93:SoU19, rskr. 1992/93:321).Assistansutredningen framhöll i sitt betänkande Kostnader för den statligaassistansersättningen (SOU 1995:126) att om huvudmannaskapet även ifortsättningen delas mellan stat och kommun borde kommunerna görasbetalningsskyldiga för de första för att motverka framtidaoönskade kostnadsförskjutningar. Utredningen remissbehandlades inte.Regeringen understryker att den delar såväl handikapputrednings somAssistansutredningens uppfattning att kommunerna bör ha det grundläggandeansvaret för personlig assistans. Finansieringen av assistansersättningenmåste utformas så att den stimulerar kommunerna till att pröva behovet avstödinsatser enbart utifrån den enskildes situation och behov. Det skall intefinnas ekonomiska incitament för kommunerna att omdefiniera behov av andrainsatser till personlig assistans.I propositionen anförs att det är viktigt att framhålla den enskildesönskemål om och inflytande över det stöd och den service han eller hon ärberättigad till. Det är sannolikt så, anförs det, att det är vanligare att detär den enskildes önskemål om just stödinsatsen personlig assistans somresulterar i en sådan än att kommunerna söker omdefiniera behovet och därmedinsatsen. Men attraktiva alternativ bör finnas bl.a. för ökad valfrihet ochintegritet. Kommunerna bör därför stimuleras att bygga upp alternativ tillpersonlig assistans.De sammanlagda kostnaderna för de 20 första assistanstimmarna per veckaberäknas uppgå till . Regeringen förslår att anslaget B 7Kostnader för statlig assistansersättning fr.o.m. reducerasmed och överförs till det generella statsbidraget tillkommunerna. De resterande beräknade kostnaderna får enligt propositionen ansestäckta av det resurstillskott till kommunerna som regeringen föreslagit i denekonomiska vårpropositionen. För innevarande budgetår föreslås 135 miljonerkronor utbetalas till kommunerna enligt de fördelningsprinciper som gäller fördet generella statsbidraget. Resurstillskottet för till kommunerna fåranses täcka övriga beräknade kostnader, 65 miljoner kronor.I proposition 1996/97:150, ekonomiska vårproposition, aviseraderegeringen att den avsåg att lämna en proposition med förslag om kommunaltfinansieringsansvar för de 20 första assistanstimmarna för allapersoner som uppbär assistansersättning. Förslaget innebar, enligtpropositionen, en besparing på för budgetår 1997.Socialutskottet anförde i sitt yttrande 1996/97:SoU7y till finansutskottetatt det inte hade några invändningar mot principen att finansieringsansvaretför de 20 första assistanstimmarna överförs från staten tillkommunerna i likhet med vad som en gång föreslogs av ochsenare också har föreslagits av . Utskottet ansåg attformerna för detta fick diskuteras när regeringen avlämnade den särskildapropositionen. Utskottet betonade dock att den funktionshindrades rätt attsjälv välja sin assistent inte skall påverkas av förslaget och inte heller denenskildes möjlighet att använda stödet för att anlita annan, t.ex. ettkooperativ eller annat fristående organ som arbetsgivare.Finansutskottet såg ingen anledning att göra någon annan bedömning änsocialutskottet och tillstyrkte den föreslagna besparingen i betänkande1996/97:FiU20. följde finansutskottet (rskr. 1996/97:284).Avslag på propositionen m.m.I motion So56 av m.fl. (m) yrkas att avslårregeringens förslag i proposition 1996/97:146 i enlighet med vad som anförts imotionen. En av huvudtankarna med lagen om stöd och service till vissafunktionshindrade och lagen om assistansersättning var att begränsa antalethuvudmän och därmed minska risken för att den funktionshindrade hamnar i enkarusell av hänvisningar där ingen tar ansvar. Att splittraassistansersättningen på det sätt som föreslås vore djupt olyckligt, anförmotionärerna. Det strider dessutom mot vad som skett och sker vad gällerhuvudmannaskapen för annan vård och omsorg. Vidare anförs att i en litenkommun, där det råkar bo förhållandevis många som behöver omfattande stöd, kanbördan bli tung för den kommunala ekonomin. Det finns en risk att de individerdet handlar om känner sig utpekade och känner skuld för att deras stöd kostarpengar. Då det är få individer som behöver personlig assistans och det är enslump var de råkar bo är det logiskt att sprida kostnaden över hela landet. Enkommunalisering riskerar också att innebära att den enskildes rätt att påverkaformerna för sin egen assistans i allra högsta grad urgröps. Motionärerna äroroliga att det kommer att finnas ett tryck på den enskilde att använda dekommunala assistenterna i stället för den eller de personer som den enskildesjälv tycker vore bäst. När förändringen dessutom är underfinansierad med över400 kommer det att ligga i kommunernas intresse att minskakostnaderna så långt det över huvud taget är möjligt. Regeringens hänvisningtill det extra statsbidraget är bara ett förtäckt sätt att frångåfinansieringsprincipen, vilket i förlängningen kommer att drabba defunktionshindrade, anförs det.I motion So58 av m.fl. (fp) yrkas att avslårproposition 1996/97:146. Motionärerna anför att den socialdemokratiskaregeringen med stöd har fattat en rad beslut som urholkaträtten till personlig assistans. Genom en rad förändringar försvåraderegeringen rätten till att erhålla statlig assistansersättning och inleddedärmed en kommunalisering av handikappolitiken med de nackdelar en sådanpolitik medför för den enskilda funktionshindrade och deras närstående. Blandannat inskränktes rätten för ungdomar att ha personlig assistans när de vistasi daglig verksamhet som i skolan och barnomsorgen. Ändringarna isocialtjänstlagen innebär, enligt motionärerna, uppenbara försämringar förmånga funktionshindrade genom att det var dåligt preciserat i lagen vad rättentill annat bistånd och annat ekonomiskt stöd rymmer. Den beslutadeschabloniseringen av assistansersättningen strider mot principen attassistansersättningen är en individuell rättighet. Schabloniseringen kan ocksåkomma att inskränka rätten att välja personlig assistent, som är en omistligdel av den ursprungliga handikappreformen. Motionärerna anser att det nuföreliggande förslaget om ökat kommunalt finansieringsansvar för kostnaden förpersonlig assistans är ett tydligt steg mot en kommunalisering, vilket ärmycket olyckligt och måste avvisas. Förslaget innebär att valfriheten för denenskilde funktionshindrade att själv få välja personlig assistans urholkas.Motionärerna anser att det är ett minimikrav att behålla rätten till personligassistans såsom den ursprungligen var utformad.I motion So61 av m.fl. (v) yrkas att avslårproposition 1996/97:146 Vissa frågor om personlig assistans (yrkande 1).Vidare begärs tillkännagivande till regeringen om vad i motionen anförts omkommunaliseringen av assistansverksamheten (yrkande 2). Motionärerna motsättersig en kommunalisering av assistansverksamheten. De anser att regeringensförslag är ett led i en sådan process. Att kommunerna nu får ansvar för deförsta kommer tillsammans med den redan beslutadeschabloniseringen av verksamheten att leda till utslagning av friståendealternativ som exempelvis kooperativ, anförs det. Det kommer också att blisvårare för enskilda funktionshindrade som vill påta sig arbetsgivarrollen.Även i motion So57 av m.fl. (kd) yrkas att propositionenavslås. Motionärerna framhåller att den personliga assistansen har givitfunktionshindrade människor möjlighet att bestämma över sitt dagliga liv påett sätt som andra människor tycker är en självklar rättighet. De understrykeräven att assistansersättningen är en kostnadsersättning till denfunktionshindrade själv, den är inte ett bidrag till assistansanordnaren ellertill de personer som anställs som personliga assistenter. Det är denfunktionshindrade personen som i efterhand redovisar till försäkringskassanhur mycket assistans han eller hon fått och betalar tillbaka för outnyttjadetimmar.Motionärerna anser att människor med de allra största behoven inte skallbehöva drabbas av stora besparingar. avvisade därför deförslag till besparingar som regeringen lade fram . En omfattande reform som denna måste få tid att sätta sig innangenomgripande förändringar görs. Ständiga förslag om besparingar inomhandikappområdet leder till onödig oro för de människor som är direkt berördaav reformen. De upplever att deras rättigheter ständigt ifrågasätts och kännerotrygghet . Människor som är hårt drabbade av funktionshinderskall kunna känna trygghet och tilltro till att systemet är , anförsdet.I motion So60 av och () yrkas att riksdagendels avslår regeringen förslag att kommunerna skall finansiera beviljadassistansersättning för de första (yrkande 1),dels beslutar att huvudmannaskapet för assistansersättningen skall överförastill staten i enlighet med vad som anförts i motionen (yrkande 3).Motionärerna konstaterar att skiljer stat och kommun på ansvaret fördem med stort respektive litet behov av assistans. Kommunen har ansvaret fördem vars behov av personlig assistans underskrider . De somhar större behov kan ansöka hos om statlig ersättning. Omansökan beviljas tar staten över hela kostnadsansvaret från kommunen. Enkonsekvens av denna form av delat huvudmannaskap är att ekonomiska motiv kanpåverka prövningen av behovet av stödinsats. Motionärerna delar regeringensuppfattning att nuvarande förhållande med delat ansvar för finansieringen avassistansersättningen är ohållbart och anser därför att staten helt bör taöver huvudmannaskapet för all assistansersättning.I motion So59 av m.fl. (c) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om en kommunalisering avassistansreformen. Motionärerna framhåller att rätten till personlig assistansinneburit avsevärt förbättrade möjligheter till ett självständigt, tryggareoch rikare liv för många personer med funktionshinder. Reformen har gjort detmöjligt att utforma stödet utifrån den enskildes behov. Motionärerna anser atten kommunalisering av assistansreformen vore ett grundskott mot dessviktigaste princip, att den assistansberättigade själv kan avgöra hurassistansen skall utformas. En kommunalisering kan leda till att villkoren förde handikappade blir beroende av kommunernas olika storlek och ekonomiskaförutsättningar. Skrivningen i propositionen som gäller att ?kommunerna bör hadet grundläggande ansvaret för personlig assistans? måste därför, enligtmotionärerna, förtydligas. Den får inte innebära en förändring avverksamhetsansvaret utan enbart en förändring av kostnadsansvaret för de 20första timmarna. I enlighet med socialutskottets yttrande 1996/97:SoU7y tillfinansutskottet skall inte den funktionshindrades rätt att välja sin assistentpåverkas av förslaget, inte heller den enskildes möjlighet att använda stödetför att anlita annan, t.ex. ett kooperativ eller annat fristående organ, somarbetsgivare. skall även fortsättningsvis bedömavårdbehovet. Detta bör ges regeringen till känna.Utskottets bedömningUtskottet, som delar regeringens uppfattning att kommunerna bör hafinansieringsansvaret för de för allasom får assistansersättning, avstyrker motionerna So56 (m), So57 (kd), So58(fp), So60 (mp) yrkande 1 och So61 (v) yrkande 1. Utskottet kommer i oktober1997 att anordna en offentlig utfrågning om frågor rörandeassistansersättningen för att få en belysning av utvecklingen på området undersenare tid.Med anledning av propositionen anser utskottet att liksomhittills skall få pröva frågan om rätt till assistansersättning. Härigenom tasförsäkringskassornas uppbyggda kompetens tillvara. Utskottet vill dock betonavikten av att försäkringskassorna även i fortsättningen samråder med kommunenssocialtjänst vid bedömning av enskildas assistansbehov. Samrådet är av änstörre betydelse när kommunerna får kostnadsansvaret för de per vecka.Kommunerna har det grundläggande ansvaret för bl.a. personlig assistansenligt lagen om stöd och service. Enligt lagen har kommunerna i uppgift attfortlöpande följa upp vilka som omfattas av lagen och vilka deras behov avstöd och service är samt verka för att dessa personer får sina behovtillgodosedda. Biträde av personlig assistent eller ekonomiskt stöd till sådanassistans är en av rättigheterna enligt lagen. Det grundläggande ansvar somkommunerna har inskränker inte den enskildes rätt att själv välja vem somskall ge assistansen och på vilket sätt denna ges samt inte heller vem somskall vara arbetsgivare för assistenten. Utskottet anser i likhet medpropositionen och motion So59 (c) att den nu föreslagna förändringen avfinansieringsansvaret inte skall påverka den enskildes rättigheter i dettahänseende. Motionen är därmed tillgodosedd och avstyrks. Även motionerna So60(mp) yrkande 3 och So61 (v) yrkande 2 avstyrks.Schabloniseringen av assistansersättningenI propositionen 1996/97:150, ekonomiska vårproposition, föreslogregeringen att assistansersättningen skulle scahbloniseras och fastställastill ett visst belopp fr.o.m. . Om detföreligger särskilda skäl skall kunna medge att schablonenfår överskridas.Socialutskottet behandlade förslaget i sitt yttrande till finansutskottet,1996/97:SoU7y och anförde då följande:Utskottet är väl medvetet om de problem som förelegat med olika beräkningssättfrån arbetsgivarnas sida vad gäller kostnaden för assistansen och denomfattande administration detta medfört. Utskottet har därför inget attinvända mot en schablonisering av kostnaderna. Den föreslagna möjligheten förersättningsberättigade som har särskilda skäl att erhålla en högre ersättningän schablonen är nödvändig enligt utskottets mening. Det kan t.ex. behövaspersonal med speciell kompetens, det kan också krävas någon form avarbetsledning för att samordna assistansen och ge assistenterna stöd iarbetet. Många har valt att anordna sin assistans via brukarkooperativ. Det ärangeläget att brukarna själva (eller deras anhöriga) kan besluta om på vilketsätt de vill anordna assistansen och att schabloniseringen inte leder till attdenna möjlighet inskränks. Utskottet vill understryka att prövningenav den högre ersättningen skall ske individuellt från fall till fall medbeaktande av de särskilda behov den enskilde kan ha och de särskilda kostnaderdetta kan medföra. Regeringen har redovisat att den har för avsikt att nogafölja resursutvecklingen på området och vid behov återkomma till ifrågan. Utskottet har inget att erinra mot förslaget till lag om ändring ilagen (1993:389) om assistansersättning.Finansutskottet ansåg sig inte ha anledning att göra något annatställningstagande än socialutskottet och tillstyrkte således, i sittbetänkande 1996/97:FiU20, propositionens förslag angående schabloniseringen.Riksdagen följde finansutskottet (rskr. 1996/97:284).I motion So61 av m.fl. (v) yrkas att hos regeringendels begär en översyn av schabloniseringen av assistansersättningen i syfteatt anpassa betalningssystemet till assistansbehovet (yrkande 3), dels begärförslag på ett bättre och tydligare regelverk enligt vad Intressegruppen förAssistansberättigade föreslagit (yrkande 4). Motionärerna anför att defortsatt är emot en schablonisering av assistansersättningen och vill avskaffadenna. Assistansersättningen skall vara en individuell ersättning som ersätterde faktiska kostnaderna. Personer med omfattande funktionshinder har iallmänhet kostsammare assistans. Dessa skall inte tvingas motivera kostnadernaför att tillgodose behov som andra som inte har lika stora funktionshinder fårutan prövning. Detta är diskriminerande då det inte tillförsäkrar svårtfunktionshindrade en levnadsnivå som är jämförbar med den de som inte ärfunktionshindrade har, anför motionärerna. Intressegruppen förAssistansberättigade (Ifa) har föreslagit att varje assistansberättigadupprättar en budget enligt en av upprättad kontoplan somutgörs av ersättningsbara kostnadsslag. Den enskilde redovisar sedan sinafaktiska kostnader och över- eller underskott regleras. Riktigheten iredovisningen intygas av lämplig instans, exempelvis en auktoriserad revisor.Motionärerna anser att detta förslag för den enskilde innebär en acceptabelkostnadskontroll och att ytterligare behovsprövningar blir onödiga. Förslagetger också legitimitet åt reformen då den motverkar misstankar omöverkompensation. Ifa:s förslag är enligt motionärerna värt att prövas.Riksdagen bör därför hos regeringen begära förslag enligt denna modell.I motion So60 av och () hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omatt redovisa förnyad analys av besparingen genom schablonisering avassistansersättningen (yrkande 2). Syftet med schabloniseringen var att sparapengar. Motionärerna anser dock att det saknas analys av vilka konsekvenserschabloniseringen innebär socialt och kvalitetsmässigt och om dessaförändringar i sig kan leda till en oönskad kostnadsutveckling. De begär enförnyad analys av schabloniseringens effekter på assistansreformenskostnadsutveckling och kvalitet. Regeringen bör, enligt deras uppfattning,utreda ett rättvisare system i samråd med representanter för olikabrukarorganisationer.Utskottets bedömningVid behandlingen av ekonomiska vårproposition beslöt attassistansersättningen fr.o.m. skall schabloniseras ochfastställas till ett visst belopp att fastställas av regeringen förvarje år. Ändringen har just trätt i kraft.Utskottet har inte ändrat uppfattning i frågan. Den tidigare hanteringenskapade problem och ledde till en omfattande administration vidförsäkringskassorna. Schabloniseringen underlättar hanteringen vidförsäkringskassorna och innebär att resurser kan sparas vilka kan komma deassistansberättigade till del. Funktionshindrade personer med särskilda skälkan erhålla en högre timersättning efter beslut av försäkringskassan.Regeringen aviserade i vårpropositionen sin avsikt att noga följaresursutvecklingen och återkomma till i frågan. Utskottet kan ocksåkonstatera att regeringen tillsatt en samrådsgrupp med företrädare förhandikapporganisationerna och för fortsatta diskussionerom personlig assistans.Den ändring som just trätt i kraft måste nu få tid att få genomslag.Utvecklingen följs noga av såväl som den tillsattaarbetsgruppen. Regeringen har aviserat att den vid behov återkommer tillriksdagen i frågan. Något initiativ från sida med anledning avmotionerna So60 (mp) yrkande 2 och So61 (v) yrkandena 3 och 4 behövs därmedinte. Motionsyrkandena avstyrks.Lagförslag m.m.Utskottet tillstyrker förslaget till lag om ändringar i lagen (1993:389) omassistansersättning med det tillägget att lagen skall träda i kraft den 1november 1997.Utskottet har heller inget att erinra mot förslaget till förtydligande avkommunens ansvar för personlig assistans. Förslaget till lag om ändring ilagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade tillstyrksdärmed.Utskottet anser också att den föreslagna ändringen av anslaget B 7 Kostnaderför statlig assistansersättning bör godkännas. beträffande avslag på propositionen m.m.att avslår motionerna 1996/97:So56, 1996/97:So57, 1996/97:So58,1996/97:So60 yrkande 1 och 1996/97:So61 yrkande 1,res. 1 (m, fp, v, mp, kd)2. beträffande den enskildes rätt att välja assistent m.m.att avslår motionerna 1996/97:So59, 1996/97:So60 yrkande 3 och1996/97:So61 yrkande 2,res. 2 (v, mp)3. beträffande schabloniseringen av assistansersättningenatt avslår motionerna 1996/97:So60 yrkande 2 och 1996/97:So61yrkandena 3 och 4,res. 3 (v, mp)4. beträffande lagförslagenatt antara) dels propositionens förslag till lag om ändring i lagen (1993:389) omassistansersättning med tillägget att lagen skall träda i kraft den 1november 1997,b) dels propositionens förslag till lag om ändring i lagen (1993:387) omstöd och service till vissa funktionshindrade,5.