bet · GK01LU6 · 1997-02-25 00:00:00 — Utskottet anser att regeringen på lämpligt sätt bör bringa klarhet omlagstiftningens innebörd i nu förevarande hänseende.Vad utskotttet sålunda anfört bör med bifall till revisorernasförslag i denna del och motion L29 yrkande 2 som sin mening ge regeringen tillkänna.dels att utskottets hemställan under 8 bort ha följande lydelse:8. beträffande skattefordringarnas ställning m.m.att med bifall till revisorers förslag i denna deloch motion 1995/96:L29 yrkande 2 som sin mening ger regeringen till kännavad utskottet anfört.7. Budgetrådgivning (mom. 11)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 18 börjar med ?Vad först?och slutar med ?yrkandena 3-5? bort ha följande lydelse:Som framhålls i motion L29 har skuldsaneringen inneburit merarbete ikommunerna. Utskottet delar motionärernas uppfattning att kommunerna måstekompenseras härför. Regeringen bör därför inför kommande budgetår överväga ominte kommunerna bör erhålla ett specialdestinerat bidrag för budgetrådgivning.När det gäller den närmare organisationen av kommunernas ekonomiskarådgivning vill utskottet särskilt framhålla den rådgivning som sker inomramen för kommunernas konsumentvägledning. Som anförs i motion L710 ärkonsumentvägledarna genom sin oberoende ställning särskilt lämpade för attbistå hushållen med skuldproblem. Genom en resursförstärkning av nämntslag och genom en effektiv budgetrådgivning som sköts av konsumentvägledningenskulle målsättningen att alla hushåll som efterfrågar budgetrådgivning ocksåskall få sådan lättare uppnås. Motionsönskemålen rörande en uppföljning avbudgetrådgivningen får enligt utskottets mening anses tillgodosedda genomKonsumentverkets rapport (1995/96:34) Utvärdering av skuldsaneringslagen.Vad utskottet nu anfört bör med bifall till motionerna L29 yrkande1 och L710 yrkandena 3 och 5 som sin mening ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 11 bort ha följande lydelse:11. beträffande budgetrådgivningatt med bifall till motionerna 1995/96:L29 yrkande 1 och1996/97:L710 yrkandena 3 och 5 samt med avslag på motion 1996/97:L710yrkande 4 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört.Särskilt yttrandeStatens förmånsrätt för skatter m.m.Tanja Linderborg (v) anför:Enligt min mening utgör statens förmånsrätt för fordringar på skatter ochavgifter hinder för ett effektivt skuldsaneringsförfarande eftersomförmånsrätten medför att skattemyndigheten saknar incitament attmedverka i uppgörelser om skuldsanering. Ett avskaffande avskatteförmånsrätten i förening med en konsekvent tillämpning avskuldsaneringslagens kriterier från skattemyndigheternas sida skulle enligtmin mening underlätta uppgörelser om skuldsanering där ett verkligt behovföreligger.Eftersom frågan om statens förmånsrätt nu är föremål för överväganden av enkommitté har jag inte ansett det nödvändigt att i en särskild reservation yrkabifall till motion L29 yrkande 5.Offentlig utfrågning i om tillämpningen av skuldsaneringslagenDatum: Tisdagen den 3 december 1996Tid: 09.00-13.00Lokal: FörstakammarsalenDeltagare: se s. 76Agne (), ordförande i lagutskottet: Jag ber att få hälsa allavälkomna till denna utfrågning som lagutskottet anordnat omskuldsaneringslagen.Efter en lång förhistoria infördes skuldsanerings-lagen som bekant . Lagen har tillkommit för att göra detmöjligt för fysiska personer som råkat i ekonomiska svårigheter att på ettordnat sätt ta sig ur en svår skuldsituation. Lagen föreskriver om en saneringav en fysisk persons penningskulder, inklusive skatter och avgifter, i tresteg. Huvudregeln är att gäldenären själv med lagens hjälp beträffandeinformation och rådgivning från kommunerna skall söka träffa en uppgörelse medsina borgenärer i ett första steg. Lyckas inte det skall den skuldsatte ansökaom en frivillig skuldsanering hos kronofogdemyndigheten. Om någon avborgenärerna inte går med på en frivillig skuldsanering skall ärendetöverlämnas till tingsrätten, som kan besluta om en tvingande skuldsanering.Skuldsaneringslagen har varit verksam i snart två och ett halvt år.Synpunkter har kommit fram under hand. Kritik har riktats mot lagenstillämpning. En alltför strikt tillämpning, eftersom så få har fått sanering,har varit en kritisk synpunkt. Bristande samordning mellan skatte- ochkronofogdemyndigheten har varit en annan kritisk synpunkt som förts fram.Andra har ifrågasatt om lagen över huvud taget har något berättigande.Riksdagens revisorer har granskat tillämpningen av lagen. Revisorernasgranskning föreläggs och skall behandlas av lagutskottet jämte enrad motioner som har väckts i anledning av revisorers förslag menockså under den allmänna motionstiden . Införutskottsbehandlingen har vi ansett det vara värdefullt att få en allsidigbelysning av ämnet.Jag ber att få tacka er alla för att ni ställt upp och är beredda att ge erasynpunkter på ämnet. Vi har en lång lista med olika informationspunkter. Vibörjar med en presentation av om den utvärdering somgjorts vid verket av skuldsaneringslagens steg 1 och 2. Därefter följersynpunkter från , , och . Härefter följer frågor från utskottetsledamöter.Ann-Marie , : Den utvärdering som vi har gjort och somfinns i rapporten grundar sig på olika delstudier, där vi speciellt tittat påden juridiska delen. Vi har studerat alla olika slag av beslut frånkronofogdemyndigheter och tingsrätter. Det är nästan 1 000 beslut. Vi harintervjuat handläggare som arbetar inom kronofogdemyndigheterna och kommunernamed organisatoriska frågor. Vi har samlat in statistik frånkronofogdemyndigheter och kommuner över ärenden, och vi har låtit göraintervjuer med borgenärer och gäldenärer.Resultatet är att vi anser att lagen är nödvändig. Lagen är bra i grunden.Såvitt man kan säga efter den här korta tiden - lagen har bara varit i kraft idrygt - är den rehabiliterande, borgenärsgynnande och preventiv.Däremot är inte förfarandet så snabbt och enkelt och inte heller så billigtsom man kunde önska.Den har tillämpats väl restriktivt. De rätta gäldenärerna har man nått, menkanske kunde den kretsen ha varit större om man hade tillämpat lagen litet merflexibelt. Det kunde man, som vi ser det, ha gjort utan att frångå de strängakrav som ändå skall ställas på gäldenären. Tillämpningen har varit relativtenhetlig ändå, med vissa skillnader. Kraven på gäldenären har ibland varierat.Det har varierat hur mycket s.k. luft i budgeten som läggs in. Man har låtiten del gäldenärer behålla mer än förbehållsbeloppet . Detkan ha varierat på åtskilliga . Rätten att bo kvar i den bostadsom man äger varierar också. Det hänger samman med hur marknaden är, om detgår att avyttra en bostad eller inte.Vi har inte föreslagit några långtgående förändringar, men vi har ändå velatpeka på några oklarheter och velat att man skall göra vissa förtydliganden ochjusteringar som skulle underlätta tillämpningen av lagen, så att det inte blirmer sådana svårigheter som det ändå varit.De förslag som vi lagt fram gäller ett snabbare förfarande. Det är väldigtviktigt inte minst för gäldenären. Det kan i vissa fall ta upp till två årinnan gäldenären får ett slutgiltigt beslut i frågan. Innebär det beslutet ettavslag har det gått under stort lidande och skulderna växer undertiden, som gör att situationen kan vara än värre efter . Vi hardäremot inte sett någon anledning att föreslå att man tar bort något steg.Alla stegen är viktiga, men man behöver kanske snabba på förfarandet i deolika stegen. Den lagregel som säger att inte kronofogdemyndigheten kan fattaett tvingande beslut av den här typen har gjort att vi inte ansett att vi kanföreslå att det blir tvingande beslut redan hos kronofogden. Men förfarandetbör påskyndas, och det gör man främst genom att renodla arbetsuppgifternamellan de olika stegen. Det är väldigt viktigt.Visst dubbelarbete förekommer, framför allt om man i steg 1 tränger alltfördjupt i ärenden av komplicerad juridisk art. Det blir dubbelarbete när manmåste dra ett helt ärende i steg 1 och lägga fram ett komplett förslag tillalla borgenärer med avbetalningsplaner och annat, och sedan skallkronofogdemyndigheten börja om igen. Det har också visat sig att mångaborgenärer säger mer eller mindre automatiskt nej till en uppgörelse i steg 1.Man litar inte helt på rådgivarna i kommunen. Det varierar, men en del sägerdet. Då låter man ärendet gå vidare. Då får man det utrett och granskat avpersoner som man har en större tilltro till, särskilt om ärendet går upp domstol. Det gör att hela arbetet försinkas. Borgenärernas nej på tidigtstadium är egentligen det som är huvudorsaken till att det drar ut på tidenmen också långa kungörelsetider och delgivningstider, där vi har föreslagitatt de kunde förkortas litet grand.Vad man skall göra i steg 1 och steg 2 är väldigt otydligt uttryckt i lagen.I 1 § talar man om att kommunen skall ge råd och anvisningar. Det ger en vissuppfattning. Sedan talar man i förarbetena om att man skall kunna gekvalificerad ekonomisk rådgivning. Det är något annat än råd och anvisningar.Det står också att man i steg 1 skall kunna bedöma om lagens kriterier äruppfyllda. Det krävs väldigt mycket kunskap och arbete. Alltså blir detofrånkomligt så att man jobbar djupt med ärendena i steg 1, som detstår att kronofogdemyndigheten skall ha det övergripande ansvaret förutredningen. Det blir litet motsägelsefullt. Det har säkert gjort att man intehar hittat en klar skiljelinje på vad man skall göra i steg 1 och i steg 2.Detta har ibland föranlett att steg 1 mera uppfattats som en utredningsinstanstill kronofogden.Vi anser att fler skulle kunna få skuldsanering om man t.ex. bedömdearbetslöshet på ett litet annorlunda sätt än på många håll. Man harklassat arbetslösheten som konjunkturbetingad när den egentligen kan kallasstrukturbetingad. Det kan handla om byggnadsarbetare som har varit arbetslösai och kanske är uppe och ser att det inte kommer igång något byggande . Man hänvisar till konjunkturen ochanser inte kunna bevilja skuldsanering. Där tror vi att genom att man bedömerde arbetslösas situation mera realistiskt skulle fler ha kunnat fåskuldsanering.Det finns en annan sak som är förknippad med arbetslöshet. Det kan vara såatt man bedömer det så att personen är kvalificerat insolvent, alla andrakriterier är uppfyllda men man har svårighet att bedöma betalningsförmågan.Även om den personen kommer i arbete kanske han kommer att varakvalificerat insolvent därför att han inte kommer att ha så hög lön. Eftersomdet då är svårt att fastställa betalningsutrymmet, faller det hela på det. Där kommer jag tillbaka till hur man kanske skulle kunnaförbättra det genom att se över förbehållsbeloppen, alltså hur man räknar dem.Vi tycker att man skall ställa lägre krav på gäldenären vidansökningstillfället. Det viktigaste är att man tittar vad gäldenären hargjort innan han ansöker om skuldsanering, inte just hur avancerat försök hangjort vid skuldsaneringsansökan. Man bör föra in i lagen att han efter sinaegna förutsättningar skall ha försökt träffa en uppgörelse. Det är i så fall ienlighet med den norska lagen.Vi har vidare föreslagit en ändring i 4 §. Vi föreslår att man skall ändraförmågan att betala sina skulder till förmågan att komma ur obeståndet. Dettaför tydlighetens skull i tillämpningen. Där har vi pekat på att man inte skallta hänsyn bara till skuldernas storlek. Det har visat sig att många gör det.Bara därför att skulden är låg säger man att det inte är aktuellt medskuldsanering. Vi vill påpeka att skuldernas storlek skall sättas irelation till betalningsförmågan. Med noll krona i betalningsförmåga och enframtid som pekar mot att det fortfarande kommer att vara noll krona gör attdet inte spelar någon roll om skulden är låg.Färska skulder är också ett problem. Människor som har sålt sin fastighethar ofta en restskuld. Det har visat sig att man bedömer det som att denskulden har uppstått vid försäljningen. Det gör att väldigt många kan habrottats med sina skulder och varit på klart obestånd redantidigare, men bara därför att man räknar skuldernas uppkomst frånförsäljningsdagen drar man ut tre till. Där tycker vi att manbehöver göra en ändring och se över hur man bedömer skuldernas ålder. Det ärsamma sak om en gäldenär försöker komma ur sitt obestånd och sanera skuldengenom att ta ett skuldsaneringslån och lösa dåliga krediter. Skall man dåräkna skuldernas ålder från det man får saneringslånet är det också olyckligt.Den gäldenären har ändå ansträngt sig för att komma ur det hela ochskuldbeloppet har varit detsamma. Detta är viktigt att se över, likasåmakes/sambos välbeställdhet. Det är vanligt att människor skiljer sig,flyttar ihop. Då kan en komma med en massa skulder och en annan kanske har ettlitet radhus som man flyttar in i. Det har visat sig att den skuldsatte kanskeinte får skuldsanering bara därför att sambon klassas som välbeställd. Dettycker vi också är olyckligt eftersom skulden har uppstått i ett helt annatliv under andra förhållanden som den nye sambon kanske inte alls har någontingmed att göra. Då skulle alltså skuldsaneringsgäldenären vara förhindrad tillskuldsanering om hon eller han inte flyttar isär igen. Det känns inte rimligt.Nolluppgörelser får inte heller klassas som ett hinder, som det gjorts,anser vi.En översyn av förbehållsbeloppet skulle vara väldigt angelägen. Som det är får gäldenärer olika stora förbehållsbelopp att leva på beroende på?luften?. Det blir inte rättvist skuldsaneringsgäldenärer emellan. Det blirinte rättvist gentemot utmätningsgäldenärer. Det kanske inte heller blirrättvist gentemot borgenärerna, om en gäldenär t.ex. får extra att levapå. För att förhindra det borde man se över hur förbehållsbeloppen skallräknas fram, om det skall vara någon automatisk uppräkning eller flexibilitetså att man kan bestämma förbehållsbeloppet år 1 och sedan kanske justera detunder tiden. Vi vill inte heller ha en massa omprövningar, för det blir baradyrt. Att lägga ett belopp som skall räcka utan att helst ändras är iprincip omöjligt med tanke på de stora förändringar i hushållsekonomin som vihar att vänta framöver.Vidare har vi lagt fram ett förslag om att se över reglerna för återköp avpensionsförsäkring. En skuldsaneringsgäldenär som har en pensionsförsäkringskall ha möjligheten att välja att ta ut den för att fåskuldsanering. Man kan också välja att låta bli det och avstå frånskuldsanering naturligtvis, men man skall ha den möjligheten. Att justera ävenåterbetalningsbeloppet och inte bara tiden har tagits upp i andra sammanhang.Det ser vi som angeläget att ändra på. Det skulle annars innebära för enperson som beviljas skuldsanering och skall betala ett visst belopp och somsedan får en mycket sämre ekonomi, med noll krona i betalningsutrymme, atttiden så att säga blir oändlig och hon får ingen skuldsanering.Sedan handlar det om information och utbildning. Det är inte så mycket därsom rör lagparagraferna mer än att vi önskar att det tas in iskuldsaneringslagen en möjlighet för att utfärdatillämpningsföreskrifter. Det är viktigt att information och utbildningfortlöpande ges till dem som arbetar med detta och att man ser över vilkeninstans och vilka myndigheter som skall ha det på sitt ansvar. Vi tror att detär angeläget att man inte släpper den här frågan utan kan följa den även iframtiden för att få ett så bra och effektivt förfarande som möjligt.Ordföranden: tackar så mycket för denna redovisning.Leif Klingensjö, : Vi tycker att kommunerna har ensjälvklar roll i skuldsaneringsarbetet. Ofta är individerna i behov av stöd,hjälp och råd eller är utsatta för risk för att få problem. Steg 1 eller rådoch anvisningar är en självklar uppgift för kommunerna. Vi tycker också attlagen i stort sett är bra. Tillämpningstiden är alltför kort för att dra någradirekta slutsatser om stora förändringar i lagstiftningen.Det visar sig att arbetet i steg 1 varit bra. av de ärenden somman har fått in till kommunsektorn har man lyckats att på ett eller annat sättlösa. Det här är den första utredning där vi ser att kommunerna har en rolloch har en mycket hög uppklarningsfrekvens. Det betyder att steg 1-arbetet ärrelativt framgångsrikt.Väntetiden är i snitt i kommunsektorn från det att man vill hakontakt med en konsumentvägledare eller socialsekreterare. Variationerna ärdock stora, mellan och . Det hänger samman med att kommunernaser väldigt olika ut. Vi har kommuner med 3 000 invånare och kommuner med 500000 invånare. Det innebär att små kommuner har praktiska problem med att klaraskuldsaneringslagen, har få ärenden, bristande erfarenheter och möjligheteratt hjälpa till, medan större kommuner har möjligheter på ett annat sätt ochhar i många fall inrättat olika typer av skuldsaneringsbyråer och andra meromfattande verksamheter.Väntetiden är alltså i genomsnitt, och det är inte alltför långt,däremot är alldeles för lång tid.Handläggningstiden i steg 1 på kommunsidan är . Fråndet att kommunen i steg 1 skall hjälpa till med råd och anvisningar går det ca4,ärendet antingen avslutats eller går vidare tillkronofogden.Vi trodde att det fanns starka kopplingar till socialbidraget, att deutgifter som kommunerna har på det här området skulle man snabbt ta igen medminskade socialbidragskostnader. Den utredning som har gjorttillsammans med oss visar att socialbidragsbehovet för den här gruppen i stortsett är lika stort som för genomsnittet socialbidragstagare i landet, dvs. Skuldsaneringsgäldenärerna har i stort sett lika stort behov av bidrag somalla andra grupper i samhället. Det innebär att vi på kommunsidan har fått enhelt ny grupp av människor som söker hjälp hos oss för skuldsanering.Olle Wendt, : Det är fyra saker som vi från kommunalthåll särskilt vill betona.För det första gäller det ekonomin. Där har erfarenheterna visatatt kommunerna har fått en merkostnad på i storleksordningen 30 miljonerkronor. Med en mer detaljerad beräkning kan vi hamna på större belopp. Vimenar alltså att detta är en merkostnad som strider mot den gällandefinansieringsprincipen mellan stat och kommun.För det andra det kommunala ansvarsområdet: Vi tycker att iskuldsaneringsförfarandet måste det kommunala ansvaret renodlas i förhållandetill kronofogdemyndigheterna. Rent principiellt hävdar vi att det finns varkenpersonella eller ekonomiska förutsättningar att kommunerna skall bygga uppnågot slags advokatbyråer, utan kommunen bör avstå från att syssla med de meravancerade momenten i skuldsaneringsförfarandena, av de skäl jag nämnde.Den tredje markering som vi vill göra handlar om borgenärskretsen. Där harerfarenheterna visat att det ofta är statliga myndigheter som utgörbromsklossen i de uppgörelser som man försöker teckna. ,, CSN har ofta, som våra budgetrådgivare vittnar om, varitbromsklossar i processen.Den fjärde punkt som vi tycker är viktig handlar om ochSocialstyrelsen. har fått en samordnande roll på centraltstatligt plan för den här lagstiftningen. Den rollen har de skött på ett brasätt. Det har varit en bra utbildning riktad till kommunala handläggare. Undertiden som lagen gällt har kommunerna också fått bra stöd och vägledning iolika sammanhang. Inom har det statligatillståndsansvaret. Vi tycker att det är viktigt att gränsdragningen mellan debägge statliga myndigheterna - och - blirtydliggjord. Därmed finns det förutsättningar för att man skall kunna utvecklaformerna för samverkan på ett bättre sätt.Ordföranden: så mycket för de synpunkterna.Sten , : Jag tänkte haka på där föregående talareslutade och konstatera att det är ett stort antal aktörer inblandade iskuldsaneringssystemet. Utom parterna är det många myndigheter. Alla aktörerhar naturligtvis ett stort ansvar. Inte minst gäller det gäldenären själv. Detankommer på honom eller henne att redovisa sina ekonomiska förhållanden ochvilka åtgärder han eller hon vidtagit för att på egen hand nå en uppgörelsemed sina fordringsägare.I det här sammanhanget tycker vi inom att kommunernasrådgivningsverksamhet i det första icke-lagreglerade steget utgör en viktigfunktion. Här kan gäldenären få hjälp att upprätta sin ansökan och få stöd vadgäller de kontakter han måste ta med fordringsägarna. En bra ansökan inte baraunderlättar utan är en förutsättning för det fortsatta förfarandet.Enligt mening finns det dock i vissa fall problem med attavgränsa kommunernas rådgivningsverksamhet så att den inte kommer att omfattaockså den utredning som enligt skuldsaneringslagen skall ske vidkronofogdemyndigheterna.Erfarenheten är ändå enligt vår mening den att de tre stegen iskuldsaneringslagen har fungerat väl vad gäller utrednings- ochbeslutsaspekten.En av de genomgående svagheterna i skuldsaneringen är dock framför allt settur gäldenärens perspektiv den långa tid som förflyter från det att haneventuellt beställer tid hos rådgivning till dess att ett eventuelltbeslut om frivillig eller tvingande skuldsanering meddelas.Hur har då skuldsaneringsmöjligheten kommit att användas? I propositionentill skuldsaneringslagen räknar man med att det skulle komma in omkring 12 000ansökningar . vet vi att det från starten t.o.m.tredje kvartalet 1996 har kommit in totalt 10 825 ärenden. Det är alltså långtmindre än hälften av det antal som beräknades i propositionen.Däremot har vi nu också vunnit erfarenheten att varje ärende är betydligtsvårare och kräver betydligt mer tid än vad som beräknades i propositionen.Det hänger samman med att utredningar med nödvändighet blir mycket omfattande,inte minst beroende på att lagstiftningen ger stort utrymme för bedömningar. Ipropositionen räknar man vidare med att skuldsanering skulle komma att kunnabeviljas i av alla ärenden. I faktiska tal skulle det motsvara ca 3 000personer som skulle kunna få skuldsanering. Facit visar att av ansökningarna faktiskt lett till beslut om skuldsanering, dvs. ungefärden procentuella andel som beräknades. Under de första två och ett halvt årensom lagen har varit i kraft har alltså 1 839 personer fått skuldsanering. Omvi jämför med de faktiska tal som beräknades finner vi att det skulle ha varit7 500 personer.Den frivilliga skuldsaneringen förutsätter att samtliga borgenärersamtycker. I de drygt 2 000 ärenden där kronofogdemyndigheten har lagt framförslag om frivillig skuldsanering är det bara knappt i vart tredje fall somsamtliga borgenärer godtagit detta. Därför har vi lämnat över ungefär 1 400ärenden till tingsrätten. Vi kan också konstatera att i av deärenden som har överlämnats till tingsrätten har kronofogdemyndighetensförslag fastställts.Erfarenheterna visar alltså att borgenärerna intagit en mycketrestriktiv hållning till skuldsaneringslagen.I en liten del, av skuldsaneringsärendena, är staten en avborgenärerna. Statens borgenärsfunktion utövas av skattemyndigheterna. Fråganom statens borgenärsfunktion enligt skuldsaneringslagen har som bekantaktualiserats i olika sammanhang. Senast tror jag att det var i samband medlagutskottets behandling av förslaget till företagsrekonstruktion. Jag kan idetta sammanhang nämna att det har resulterat i att nyligenfått regeringens uppdrag att före utreda frågan om vilkenmyndighet som skall företräda staten enligt skuldsaneringslagen.Från de uppföljningsbesök som regelbundet gör hoskronofogdemyndigheterna kan vi konstatera att kvaliteten i de ärenden somhandläggs där är god. Jag tycker att det också styrks av attkronofogdemyndigheternas bedömningar i mycket stor omfattning står sig i deärenden som går till domstol. De oklarheter som funnits i rättsläget på ettantal punkter har också i väsentliga avseenden klarnat i den rättspraxissom snabbt växer fram i domstolarna.Men även om kvaliteten i handläggningen är bra är, som flera andra sagt härtidigare, de långa handläggningstiderna enligt vår bedömning ett väsentligtproblem. Trots en ökad produktivitet i handläggningen hoskronofogdemyndigheterna, dvs. varje handläggare klarar alltfler ärenden,behöver åtgärder vidtas för att nedbringa handläggningstiderna. Dengenomsnittliga handläggningstiden hos kronofogdemyndigheten för ett ärendefram till beslut om frivillig skuldsanering ligger på ca 9 ½månad. För ett avslagsbeslut är tiden ungefär 4 ½ månad.