bet · GK01JuU8 · 1997-02-25 00:00:00 — I detta betänkande behandlar utskottet ett antal motioner om processrättsligafrågor från den allmänna motionstiden . Med anledning av ettmotionsyrkande om översyn av gällande tingsmeriteringssystem föreslår utskott-et ett tillkännagivande till regeringen. I tillkännagivandet understryker ut-skottet det angelägna i att, med bibehållna kvalitetskrav, så många juristersom möjligt bereds tillfälle till notarietjänstgöring.Övriga motionsyrkanden avslås.I ärendet föreligger nio reservationer och tre särskilda yttranden. 1996/97:Ju216 av och () vari yrkas2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att andelen invandrare i poliskåren måste öka.1996/97:Ju401 av de () vari yrkas att hosregeringen begär förslag till sådana ändringar i och annanlagstiftning att personer inte utan egen vetskap skall behöva förekomma mednamn och okontrollerade utsagor i våra domstolars domar.1996/97:Ju406 av och () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om bruket avunga anhöriga som tolkar vid förhandling i allmän domstol respektiveförvaltningsdomstol.1996/97:Ju407 av m.fl. (s) vari yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om överflyttning avregistreringen av företagshypotek till Patent- och registreringsverket.1996/97:Ju408 av () vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om förslaget att rekryterapersoner med invandrarbakgrund till domstolar och åklagarmyndigheter.1996/97:Ju410 av och () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omen ökad samordning för att nå en kostnadsminskning inom rättsväsendet.1996/97:Ju412 av och () vari yrkas1. att hos regeringen begär tillsättande av en utredning ienlighet med vad i motionen anförts om formerna för tillsättande av de högstadomartjänsterna.1996/97:Ju415 av och () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om översyn avgällande tingsmeriteringssystem med syfte att fler jurister skall få möjlighettill nödvändig praktik.1996/97:Ju801 av () vari yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om användande av kräkmedelför att komma till rätta med gatulangningen av narkotika.1996/97:Ju804 av m.fl. (m) vari yrkas att hosregeringen begär lagstiftning som möjliggör beslag av utländska medborgaresfordon vid trafikbrott i enlighet med vad som anförts i motionen.1996/97:Ju805 av () vari yrkas att hos regeringenbegär förslag till lagstiftning som kraftigare inskärper skyldigheten förparter i tvistemål att tala sanning och straffsanktionerar processbedrägeri ienlighet med vad som anförts i motionen.1996/97:Ju807 av () vari yrkas att hos regeringenbegär en översyn av 21 kap. 5 § andra stycket i enlighet medvad som anförts i motionen.1996/97:Ju808 av () vari yrkas att hos regeringenbegär förslag till ändring i lagen om skiljemän i enlighet med vad som anförtsi motionen.1996/97:Ju812 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om höjd tvistemålsavgift,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om utredning av tvistemålsavgift.1996/97:Ju901 av m.fl. (m) vari yrkas14. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring sommöjliggör användning av kräkmedel i enlighet med vad som anförts i motionen,16. att hos regeringen begär förslag till sådan lagändring sommöjliggör för polisen att använda ?buggning? vid grov narkotikabrottslighetoch brott mot rikets säkerhet i enlighet med vad som anförts i motionen.1996/97:Ju902 av och () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att Justitiekanslern får regelbunden information från domstolarnaom nya fall där tidigare skadestånd betalats ut,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att utbetalade skadestånd skall återkrävas om ny dom har bevisatden anklagade skyldig till brottet.1996/97:Ju903 av m.fl. (c) vari yrkas14. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om övervakningskameror,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om hemlig avlyssning.1996/97:Ju904 av () vari yrkas2. att hos regeringen begär förslag till lagändring som möjliggörett snabbt återlämnande av stöldgods till den rätte ägaren i enlighet med vadsom anförts i motionen.1996/97:Ju926 av m.fl. (mp) vari yrkas14. att beslutar om sådan ändring i lagstiftningen att i enlighetmed vad som anförts i motionen grupptalan skall gälla vid miljöbrott.1996/97:So656 av m.fl. (fp) vari yrkas18. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om kontroll av narkotikainnehav. I detta betänkande behandlar utskottet vissa motioner med anknytning tillprocessrättsliga frågor. Motionerna har väckts under den allmänna motionstidenår 1996.Straffprocessuella tvångsmedelKroppsbesiktningFlera motioner tar upp frågan om kroppsbesiktning vid misstanke omnarkotikabrott. I motionerna Ju801 och Ju901 båda (m) anförs att nuvaranderegler om kroppsvisitation inte ger tillräckliga möjligheter till beslag avnarkotika i sådana fall, där den misstänkte svalt narkotikan. Liknandesynpunkter anförs i motionen So656 (fp). I motionen Ju801 framhålls att ettsätt att uppdaga brottslighet i nu angivna fall kunde vara att tillföra denmisstänkte kräkmedel, så att narkotikan kunde tas i beslag, innan den hannalltför långt in i kroppen. I motion Ju901 anförs att sjukhuspersonal börkunna ge en misstänkt kräkmedel i syfte att säkra bevisning om narkotikabrott,när den misstänkte svalt narkotikan. Enligt motion So656 bör frågan omanvändning av kräkmedel för kontroll av misstänkta narkotikalangare utredas.Regler om undersökning av människokroppen vid brottsmisstanke finns i 28kap. 12 § (RB). Av paragrafen följer att på den som skäligenkan misstänkas för ett brott på vilket fängelse kan följa, fårkroppsbesiktning göras för att söka efter föremål som kan tas i beslag ellerannars för att utröna omständigheter som kan vara av betydelse för utredningav brottet. Med kroppsbesiktning avses undersökning av människokroppens yttreoch inre samt tagande av prov från människokroppen samt undersökning av sådanaprov. En undersökning får inte utföras så att den undersökte riskerar framtidaohälsa eller skada.Av 28 kap. 13 § RB följer att förordnande om kroppsbesiktning meddelas avundersökningsledaren, åklagaren eller rätten. Är fara i dröjsmål, får beslutetfattas av polisman. Annan mera ingående undersökning än blodprov får endastutföras av läkare. Vid kroppsbesiktning, liksom vid användning av övrigastraffprocessuella tvångsmedel, råder en s.k. proportionalitetsprincip. Sådanbesiktning får sålunda beslutas endast om skälen för den uppväger det intrångeller men i övrigt som åtgärden medför för den misstänkte eller för någotannat motstående intresse ( 28 kap. 13 § första stycket RB jämförd med 28 kap.3 a § samma balk).Rättegångsbalkens bestämmelser om kroppsbesiktning erhöll - med visstundantag som här saknar intresse - sin nuvarande utformning genom lagstiftningår 1994 (prop. 1993/94:24, bet. 1993/94:JuU7, rskr. 1993/94:67). I denpromemoria (Ds 1991:56) Ändrade regler om kroppsvisitation ochkroppsbesiktning m.m. som låg till grund för propositionen föreslogs att denmisstänkte skulle kunna medicineras mot sin vilja, om förfarandet påtagligtskulle underlätta möjligheterna att utföra en kroppsbesiktning. Ipropositionen anfördes bl.a. att det är ett mycket allvarligt ingrepp i denkroppsliga integriteten att utsätta någon för tvångsmedicinering och attmycket starka skäl därför krävdes för att införa en sådan möjlighet i RB.Enligt departementschefen måste vid en sådan bedömning brottsbekämpandeeffektivitetshänsyn träda tillbaka. Något förslag om tvångsmedicinering ladesdärför inte fram i propositionen (prop. s. 48).Under utskottets behandling av propositionen hade utskottet att ta ställningtill en motion, i vilken föreslogs att begreppet kroppsbesiktning skulleomfatta även åtgärder i form av medicinering med kräkmedel samt magpumpning.Utskottet förklarade sig inte ha någon annan uppfattning i denna fråga än vaddepartementschefen uttalat i propositionen och avstyrkte bifall till motionen(bet. 1993/94:JuU7 s. 7).Frågan om tvångsmedicinering har även behandlats av idess slutbetänkande Tvångsmedel enligt 27 och 28 kap. RB samt polislagen (SOU1995:47). Utredningen fann med hänsyn till vad departementschefen anfört iprop. 1993/94:24 inte anledning att närmare beröra frågan omtvångsmedicinering i syfte att genomföra en kroppsbesiktning. Inte hellerborde det införas några bestämmelser som skulle göra det möjligt att med stödav den misstänktes samtycke ge honom medicin för att möjliggöra enkroppsbesiktning. Skillnaden för den misstänkte mellan att bli erbjuden avpolisen att ta t.ex. kräkmedel och att tvingas att ta medlet var nämligen,enligt utredningens uppfattning, mycket liten (SOU 1995:47 s. 337 f.).Polisrättsutredningens slutbetänkande bereds iJustitiedepartementet.Utskottet finner inte anledning att frångå den uppfattning som utskottetuttalat i betänkandet 1993/94:JuU7. Utskottet avstyrker därför bifall tillmotionen Ju801 samt motionerna Ju901 och So656 i nu ifrågavarande delar.Hemlig teknisk avlyssning (buggning)I motionen Ju901 (m) förespråkas att polisen skall få använda buggning vidgrov narkotikabrottslighet och brott mot rikets säkerhet. I motionen Ju903 (c)anförs att polisen bör få möjlighet att använda buggning vid grov narkotika-brottslighet och brott av s.k. mc-gäng.Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden rörande bl.a.avlyssning med dold mikrofon, i det följande benämnd hemlig teknisk avlyssning( se bet.1995/96:JuU1 s. 2-5 och 7 f. med däri gjorda hänvisningar). Utskottetavstyrkte i sistnämnda betänkande motionsyrkandena under hänvisning till attpågående utrednings- och beredningsarbete inom bordeavvaktas.Genom beslut beslöt regeringen att tillkalla ensärskild utredare som skall utreda ett antal frågor om kriminalpolisiäraarbetsmetoder inom ramen för straffprocessuella tvångsmedel. analysera om det finns behov av hemlig teknisk avlyssning somarbetsmetod inom polisväsendet, undersöka om metoden är effektiv och, om så ärfallet, överväga om intresset av att upprätthålla ett starkt skydd för denpersonliga integriteten ger utrymme för att tillåta sådan avlyssning. Omarbetet ger anledning till det, skall utredaren lämna förslag till sådanlagstiftning. Utredaren skall avsluta sitt arbete före (dir.1996:64).Utskottet anser att det pågående utredningsarbetet bör avvaktas ochavstyrker bifall till motionerna Ju901 och Ju903 i dessa delar.Åtgärder för indrivning av böter vid trafikbrottI motion Ju804 (m) efterfrågar motionärerna lagstiftning som skulle göra detmöjligt att beslagta och förverka fordon för utländska medborgare i syfte attse till att de betalar böter för trafikbrott som de begått i Sverige.Utskottet har tidigare haft att ta ställning till ett motionsyrkande av istort sett likartad innebörd. Efter att ha erinrat bl.a. om den i 26 kap. 1 §RB intagna regel som gör det möjligt att belägga egendom med kvarstad i syfteatt säkra betalning av böter, fann utskottet att önskemålet i motionen fickanses vara väsentligen tillgodosett genom den existerande rättsligaregleringen och avstyrkte motionen (bet. 1994/95:JuU24 s. 14 f.).Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning i denna fråga och avstyrkerbifall till motion Ju804.Återlämnande av stöldgodsI motionen Ju904 (m) begärs en lagstiftning som möjliggör att stöldgods somtagits i beslag snabbt kan återlämnas till sin rätte ägare.Enligt 27 kap. 1 § första stycket RB gäller bl.a. att föremål som skäligenkan antas vara avhänt någon genom brott får tas i beslag.Den som med laga rätt griper eller anhåller en misstänkt eller vidtar vissaandra straffprocessuella tvångsåtgärder får, enligt 27 kap. 4 § RB, ta föremålsom därvid påträffas i beslag. Beslut om beslag fattas i annat fall avundersökningsledaren eller åklagaren eller i vissa brådskande fall avpolisman. Enligt 27 kap. 5 § RB får rätten förordna om beslag av föremål somföretes vid rätten eller eljest är tillgängligt för beslag. Rätten får prövafråga om beslag efter yrkande av undersökningsledaren eller åklagaren. Sedanåtal väckts, får rätten även på yrkande av målsäganden eller självmant ta uppfråga om beslag. Frågan om beslag skall prövas vid förhandling inför rätten.Har ett beslag verkställts utan rättens förordnande gäller enligt 27 kap. 6 §RB att den som drabbats av beslaget har rätt att begära att rätten prövarbeslaget. Även i detta fall skall beslagsfrågan prövas vid förhandling införrätten. När rätten förordnar om beslag eller fastställer verkställt beslag,skall den enligt 27 kap. 5 § RB, om åtal inte redan har väckts, utsätta dentid inom vilken åtal skall väckas. Enligt 27 kap. 8 § RB gäller, om åtal inteväckts inom föreskriven tid eller det inte längre förekommer skäl förbeslaget, att detta skall hävas. Det ankommer på rätten attförordna om hävande av beslag. Har beslaget inte meddelats eller fastställtsav rätten meddelas dock beslut om hävande av undersökningsledaren elleråklagaren. När ett mål avgörs, skall rätten alltid pröva om beslag i måletskall bestå.Varken lagtexten eller motiven till RB behandlar frågan om i vilkenutsträckning polisen i samband med att den anträffar stöldgods hos någon kanåterställa egendomen till rätt ägare utan att den först tagits i beslag. Ensådan informell besittningsrestitution anses dock kunna äga rum, under denabsoluta förutsättningen att egendomen anträffas hos gärningsmannen och atthan inte gör gällande någon rätt till den (JO 1982/83 s. 71). Det blir alltsåfråga om uppenbara fall, främst när stöldgods återtas på bar gärning (JO1986/87 s. 98). Utrymmet för polisen att informellt återställa stöldgods ärsåledes litet.Om den från vilken egendomen beslagtagits gör gällande rätt till egendomen,är rätt ägare hänvisad till att föra talan mot innehavaren med yrkande om attegendomen skall återställas till honom. I brottmålet handläggs denna talan somett enskilt anspråk enligt reglerna i 22 kap. RB.En i viss mån annorlunda situation föreligger, när ett beslag av någonanledning skall hävas. Hävs ett beslag därför att förutsättningarna för beslaginte längre föreligger, skall egendomen alltid återställas till den frånvilken egendomen tagits i beslag utan prövning av om annan har rätt tillegendomen (JO 1987/88 s. 50). Det är under alla omständigheter viktigt att enperson som drabbats av beslag hörs av polisen, innan den som har rätt att hävabeslaget fattar beslut om att överlämna egendomen till någon som påstår sigvara rätt ägare eller av annan anledning vara målsägande (JO 1977/78 s.128). Om den som drabbats av beslaget inte gör gällande någon rätt tillegendomen, kommer saken i ett annat läge. Även i sådana fall kan det dockbehöva utredas att den till vilken egendomen skall utlämnas också har en rätttill densamma (jfr JO 1950 s. 63).Polisrättsutredningen har i sitt slutbetänkande ingående övervägt nu berördafrågor om beslag och återställande av egendom till rätt ägare och lämnatförslag till lagstiftning (SOU 1995:47 s. 378 f. och 447 f.). Utredningenföreslår att egendom som skäligen kan antas vara avhänd annan genom brottskall få tas i beslag, om det behövs för att säkerställa målsägandens rätttill egendomen. Om egendomen innehas av annan än den misstänkte skall, enligtutredningen, egendomen få tas i beslag endast om det finns sannolika skäl föratt målsäganden har bättre rätt till den och det skäligen kan befaras att densom innehar egendomen skaffar undan, väsentligt försämrar eller på annat sättförfogar över egendomen till skada för målsäganden. Förslagen i betänkandetbereds i Justitiedepartementet.Utskottet anser att det pågående beredningsarbetet inte bör föregripas ochavstyrker bifall till motion Ju904 i den delen.ÖvervakningskamerorI motion Ju903 (c) anförs att det bör bli enklare att få användaövervakningskameror.I fråga om användningen av övervakningskamera vid förundersökning i brottmålgäller lagen (1995:1506) om hemlig kameraövervakning. Lagen är tidsbegränsadoch gäller till utgången av år 1998.Beträffande användning av övervakningskameror i andra fall gäller lagen(1990:484) om övervakningskameror m.m. Enligt den lagen avses medövervakningskameror TV-kameror, andra optisk-elektroniska instrument ochdärmed jämförbara utrustningar som är uppsatta så att de, utan att manövreraspå platsen, kan användas för personövervakning (1 §). En övervakningskameraskall användas med tillbörlig hänsyn till enskildas personliga integritet (2§). Upplysning om en övervakningskamera skall lämnas genom tydlig skyltningeller på något annat verksamt sätt. Undantag från upplysningsplikten gällerför övervakningskameror som används till skydd av en anläggning eller ettområde som enligt 4 § 2-5 eller 5 § lagen (1990:217) om skydd församhällsviktiga anläggningar m.m. har förklarats utgöra skyddsobjekt samt förövervakningskameror som används av polismyndighet för hastighetsövervakning.Länsstyrelsen får medge undantag från upplysningsskyldigheten om det finnssynnerliga skäl för det (3 §).Tillstånd att använda en övervakningskamera krävs för att en sådan kameraskall få vara uppsatt så, att den kan riktas mot en plats dit allmänheten hartillträde. Tillstånd krävs dock inte för sådana kameror, om vilka upplysninginte behöver lämnas enligt 3 § eller som av trafiksäkerhetsskäl eller försäkerheten i arbetsmiljön är uppsatt på fordon eller liknande. Undantag frånkravet på tillstånd gäller också vid vissa fall av polis- och räddningsarbete(4 §). Tillstånd får meddelas endast om sökanden kan anses ha ett befogatintresse av att få använda övervakningskameran och detta intresse inte likaväl kan tillgodoses på något annat sätt. Under nu angiven förutsättning skalltillstånd meddelas, om den information som kan förmedlas genom kameran och denrätt att behandla eller bevara upptagna bilder som kan komma att förenas medtillståndet kan antas vara av ringa betydelse för enskildas personligaintegritet med hänsyn till den utrustning som skall användas, det område somskall övervakas och övriga omständigheter. I andra fall än de nu angivna skalltillstånd meddelas bara om intresset av att tillgodose det avsedda ändamåletmed övervakningen är så starkt att det skall ges företräde framför intressetatt värna enskildas personliga integritet (5 §). Frågan om tillstånd prövas avlänsstyrelsen efter ansökan av den som avser att ha övervakningskameranuppsatt (7 §). Innan meddelar tillstånd, skall den som regelinhämta yttrande från den kommun där den plats finns dit övervakningskameranskall riktas (9 §). Tillstånd skall innehålla uppgifter om hur övervakningenfår anordnas och övriga villkor som behövs för tillståndet. Ett tillstånd kanvara tidsbegränsat (10 §). Tillstånd får återkallas av om detinte längre finns förutsättningar för tillstånd eller om med ett tillståndförenade villkor inte iakttagits (13 §).Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden som avsett användning avövervakningskameror i andra fall än vid förundersökning i brottmål, senast år1995 (bet.1995/96:JuU11 ). Utskottet hänvisade då till det pågåendeutredningsarbetet och avstyrkte bifall till den då aktuella motionen.Utredningen om användning av övervakningskameror överlämnade i juni 1996sitt slutbetänkande Kameraövervakning (SOU 1996:88). att kravet på tillstånd för användning av övervakningskameror ibanklokaler, postkontor och butiker tas bort och ersätts av direkt i lagenuppställda villkor för sådan användning. Utrymmet för att ge tillstånd i andrafall föreslås bli något större än . Förslagen har remissbehandlats ochbereds inom Justitiedepartementet.Utskottet finner inte skäl att föregripa det pågående beredningsarbetet ochavstyrker därför bifall till motion Ju903 i nu ifrågavarande del.Tillsättning av de högsta domartjänsternaI motion Ju412 (v) begärs en utredning av formerna för tillsättande av dehögsta domartjänsterna.Av 11 kap. 9 § första stycket RF samt 4 kap. 2 § RB och 3, 10 och 15 §§lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar framgår att ordinariedomare alltid utnämns av regeringen. I fråga om de domartjänster som avses imotionen, dvs. tjänsterna som justitieråd, regeringsråd, president i hovrättoch kammarrätt, i hovrätt och kammarrätt, domare i Arbetsdomstolen ochMarknadsdomstolen, ordförande och vice ordförande i samttjänsterna som i tingsrätterna och länsrätterna i , Göteborgoch och tjänsterna som ordförande i hyresnämnderna i nämnda städer,gäller att de tillsätts direkt efter ett kallelseförfarande. Tjänsternakungörs alltså inte lediga och det sker inte heller något formelltanmälningsförfarande.Av 11 kap. 9 § andra stycket RF följer att vid tillsättning av domare fårendast fästas avseende vid sakliga grunder, såsom förtjänst och skicklighet.Vid tillsättning av de nu ifrågavarande domartjänsterna är det departement,under vilket den ifrågavarande domstolen lyder, ansvarigt för beredningen.Tillsättningen av en högre domartjänst aktualiseras vanligen av den berördadomstolen. Departementet kontaktar sedan i turordning de personer som anseslämpliga, varvid lämplighetsbedömningen i första hand görs inom departementet.Synpunkter på de tilltänkta kandidaterna inhämtas vanligen under hand ochsamråd sker med den berörda domstolen samt i förekommande fall med andradepartement. När det gäller utnämningar av justitieråd och regeringsråd,inhämtar justitieministern normalt vid plenum i den berörda domstolensynpunkter på den kandidat regeringen föreslagit.1993 års domarutredning anförde i sitt betänkande Domaren i införframtiden (SOU 1994:99) att den nuvarande indelningen i ansöknings- ochkallelsetjänster var väl genomtänkt. Utredningen menade att samrådet mellanregeringen och och Regeringsrätten i fråga om utnämningar avjustitieråd och regeringsråd borde formaliseras men lade i övrigt inte framnågra förslag beträffande tillsättningen av de högsta domartjänsterna (SOU1994:99 s. 228 f.). Utredningens förslag har inte föranlett några nyaregler för tillsättningsförfarandet.Utskottet har tidigare avstyrkt bifall till liknande yrkanden (se t.ex. bet.1989/90:JuU25 och 1990/91:JuU16).Utskottet konstaterar att domarutredning övervägt frågan om hur dehögsta domartjänsterna skall tillsättas. Enligt utskottets mening saknas detskäl att på nytt utreda frågan. Utskottet avstyrker bifall till motion Ju412 iden delen.TingsmeriteringI motion Ju 415 (s) förordas en översyn av gällande tingsmeriteringssystem isyfte att fler jurister skall få möjlighet till nödvändig praktik.Bestämmelser om notarietjänstgöring finns i notarieförordningen (1990:469).Enligt förordningen fullgörs notarietjänstgöring efter juris kandidatexameneller juristexamen av . Med svensk examen jämställsjuristutbildning som till övervägande del ägt rum i annat nordiskt land (1 §).Tjänstgöringen sker i tingsrätt eller länsrätt eller i båda slagen avdomstolar (2 §). Notariemeritering har förvärvats av den som på etttillfredsställande sätt har fullgjort notarietjänstgöring (5 §). Tjänster somtingsnotarier och länsrättsnotarier tillsätts av (7 §). Beslutom antagning till notarietjänstgöring får överklagas hos (19§).Vid antagningen till notarietjänstgöring är i första hand betygen i juriskandidatexamen eller juristexamen avgörande.Genom beslut tillkallade regeringen en kommitté med uppgiftatt göra en översyn av den organisatoriska strukturen inom domstolsväsendet.Kommittén har antagit namnet (Ju 1995:05). Enligtsina direktiv får kommittén, mot bakgrund av sina överväganden omberedningsorganisationen i domstolarna, undersöka om det finns behov av attreformera notarie- och domarutbildningarna samt lämna förslag till sådanaförändringar (dir. 1995:102). Kommittén avser att i sitt första betänkandebehandla bl.a. frågan om notarietjänstgöringens längd och innehåll.Utskottet har från inhämtat följande uppgifter. Under år 1996avlade 900 personer juris kandidatexamen eller motsvarande examen.