bet · GK01SoU12 · 1997-02-13 00:00:00 — Vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m.m. för I betänkandet behandlas regeringens skrivelse 1996/97:66 Redogörelse för enöverenskommelse om vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m.m. för år1997 samt sju motionsyrkanden i anledning av skrivelsen. Utskottet behandlarockså nio motionsyrkanden från den allmänna motionstiden 1996.Utgiftsramen för uppgår enligt överenskommelsen till totalt . Tillgänglighet för alla patienter är ett nyckelbegrepp iöverenskommelsen för och patientens ställning i vården skall stärkas.Vårdgarantin förändras och inriktas på att förbättra tillgängligheten för allapatienter.Utskottet föreslår att skrivelsen inte skall föranleda någon åtgärd avriksdagen. Samtliga motionsyrkanden avstyrks.Till betänkandet fogas fem reservationer.Regeringens skrivelseI skrivelsen 1996/97:66 Redogörelse för en överenskommelse om vissaersättningar till sjukvårdshuvudmännen m.m. som regeringen beslutat den 12december 1996 lämnas en redogörelse för den överenskommelse som den 12november 1996 träffades mellan företrädare för staten och sjukvårdshuvudmännenom vissa ersättningar för år 1997.Fyra motioner har väckts med anledning av skrivelsen. Motioner väckta med anledning av skrivelse 1996/97:661996/97:So12 av m.fl. (m) vari yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ett bevarande ochen vidareutveckling av den införda vårdgarantin.1996/97:So13 av m.fl. (v) vari yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att regeringenskall hålla sitt löfte till landstingen om en oförändrad nominell nivå påstatsbidragen under åren 1997 och 1998.1996/97:So14 av m.fl. (fp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att avvisa den sänkta ersättningen till sjukvårdshuvudmännen för år1997,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen iövrigt anförts om att bibehålla den ursprungliga vårdgarantin,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en utredning av hur vårdbehovet för patientgrupper med sällsyntasjukdomar skall kunna tillgodoses.1996/97:So15 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om omprioritering av medel för rehabiliterings- ochbehandlingsinsatser,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om nationella riktlinjer för reumatiska sjukdomar.Motioner från den allmänna motionstiden 19961996/97:So208 av () vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om ersättning för psykologiskbehandling hos legitimerad psykolog via försäkringskassa.1996/97:So221 av m.fl. (kd) vari yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att vårdgarantinskall vara praktiskt genomförd senast den 1 juli 1997.1996/97:So255 av () vari yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ersättning förpsykologisk utredning och behandling.1996/97:So260 av och () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts ombehovet av att tillsätta en kommitté med direktiv att ta fram riktlinjer förpsykoterapin i enlighet med vad som anförts i motionen.1996/97:So268 av m.fl. (s) vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en ökadsatsning på förebyggande diabetesvård som lever upp till SaintVincentdeklarationen.1996/97:So277 av m.fl. (fp) vari yrkas3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att utöka vårdgarantin för att korta vårdköerna (avsnitt 7),25. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att ge ökade insatser och uppmärksamhet åt patienter med kroniskasjukdomar m.m. (avsnitt 30),26. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att arbeta in det välfärdskontrakt som anger patientens rättigheteroch skyldigheter i vårdgarantin (avsnitt 30).1996/97:So403 av m.fl. (m) vari yrkas13. att beslutar införa en vårdgaranti för alla i enlighet med vadsom anförts i motionen. Överenskommelsen för år 1997Överenskommelsen har sin grund i den s.k. Dagmarreformen, som genomfördes år1985. lämnade staten till sjukvårdshuvudmännen ett antalprestations- eller invånarrelaterade ersättningar från sjukförsäkringen ochdirekta statsbidrag till den psykiatriska vården.Sedan 1980-talets mitt har statens bidrag till den kommunala sektornjusterats och förändrats. Detta innebär också att de medel som omfattas av dens.k. Dagmaröverenskommelsen successivt har reducerats och inordnats i detgenerella statsbidraget till landstingen. Ramen uppgick till och till . Överenskommelsen förår 1997 omfattar 1 169 miljoner kronor.Landstingsförbundet har genom en protokollsanteckning reserverat sig mot denav staten ensidigt beslutade neddragningen av den ekonomiska ramen föröverenskommelsen för i förhållande till den för år 1996.Landstingsförbundet hänvisar i detta sammanhang till överenskommelsen våren1996 om den kommunala ekonomin, där ?regeringen åtar sig att hållastatsbidragen på en nominellt oförändrad nivå även och 1998?.Parterna har enats om att utgiftsramen för , ,skall fördelas enligt följande.-------------------------------------------------------|Ändamål | |Totalbelopp i miljoner|| | |kr |-------------------------------------------------------|1 Kunskapsbaserad hälso- och sjukvård |-------------------------------------------------------|1.1 |Nationellt | | | |25,|-------------------------------------------------------| |varav |SBU |10,5 | | |-------------------------------------------------------| | |kvalitetsregister| | | || | | |15 | | |-------------------------------------------------------|1.2 |Regionalt | | | | 550|| | | | | |Mkr |-------------------------------------------------------|2 Verksamhetsutveckling | | | |-------------------------------------------------------|2.1 |Nationellt | | | | 15|| | | | | |Mkr |-------------------------------------------------------|2.2 |Regionalt | | | | 100|| | | | | |Mkr |-------------------------------------------------------|3 Informationsförsörjning | | | |-------------------------------------------------------|3.1 |Nationellt | | | | 22|| | | | | |Mkr |-------------------------------------------------------| |varav |MARS |4,0 | | || | |(förlagsdelen)| | | |-------------------------------------------------------| | |EpC |2,5 | | |-------------------------------------------------------| | |Särskilda |9,5 | | || | |medel för | | | || | |informationsförsörjning|| | |-------------------------------------------------------| | |Producent- |6,0 | | || | |obunden | | | || | |läkemedelsinfo| | | |-------------------------------------------------------|3.2 |Regionalt | | | | 140|| | | | | |Mkr |-------------------------------------------------------|3.2.1|Informations-| | | | || |system för | | | ||| |pat. och | | | | || |allmänhet | | | | |-------------------------------------------------------|4 Rehabiliterings- och | | 250||behandlingsinsatser | |Mkr |-------------------------------------------------------|5 Vissa särskilda ersättningar | | | || | | |60,|-------------------------------------------------------|5.1 |Handikapp- | | | | || |institutet | |51,0 | | |-------------------------------------------------------|5.2 |Rikssjukvård| |7,75 | | || |för | | | | || |hivsmit- | | | | || |tade | | | | |-------------------------------------------------------|5.3 |Vissa | |0,75 | | || |patient- | | | | || |överföringar| | | | |-------------------------------------------------------|5.4 |Handledning| | | | || |för | |1,0 | | || |kiropraktorer| | | | || |och | | | | || |naprapater | | | | |-------------------------------------------------------| | | | | | 1 169|| | | | | | Mkr|-------------------------------------------------------God tillgänglighet till hälso- och sjukvård är en central del i parternasöverenskommelse för . Människor måste kunna känna tilltro till atthälso- och sjukvården finns tillgänglig när man behöver den. Ett förnyatåtagande, som grundas på modernt kvalitetstänkande och där ny kunskaputnyttjas, bör byggas upp långsiktigt för att stärka patientens ställning.I sin ursprungliga utformning infördes vårdgarantin för att lösa kö-problemen inom vården i , när det fortfarande fanns outnyttjad kapacitetpå många håll. Extramedel från staten till insatser av detta slag ochstrukturella förändringar inom vården, t.ex. den s.k. ädelreformen, bidrogtill att köerna också kortades. Men utvärderingar har visat att effekten varkortvarig. Många - inte minst bland hälso- och sjukvårdspersonalen - har ocksåifrågasatt varför just dessa åtgärder skulle prioriteras. Detta ifrågasättandeförstärktes i samband med att presenterade sittslutbetänkande. Mot denna bakgrund har parterna enats om en förnyadvårdgaranti som tar sikte på att öka tillgängligheten för alla patienter ochsom innebär en fortsatt utveckling av den förändring som påbörjades under år1996.Primärvården är basen i hälso- och sjukvården. Tillgängligheten till sådanvård skall garanteras landets invånare. Den enskilde skall kunna komma ikontakt med primärvården som han söker en sådan kontakt. Ompatienten behöver träffa en läkare skall för detta erbjudas inom åttadagar. När patientens problem inte kan lösas inom primärvården utan han ellerhon behöver remitteras vidare, skall tid för en sådan specialistkonsultationerbjudas - i vissa fall inom en månad. Om det efter en sådankonsultation konstateras att det behövs någon särskild behandlingsinsats,skall den påbörjas utan dröjsmål enligt vägledande principer förprioriteringar och urval.Det är viktigt att patienterna aktivt kan delta i beslut som rör den egnabehandlingen. En förutsättning för detta är att informationen till dem ochderas anhöriga förbättras.Patienternas möjligheter att få likvärdig, kunskapsbaserad vård i helalandet skall stärkas genom bl.a. nationella riktlinjer för god medicinskpraxis. Arbetet har påbörjats och sådana riktlinjer finns numeraframtagna för diabetes.Genom överenskommelsen vill parterna stimulera sjukvårdshuvudmän, chefer ochall personal inom vården att utveckla metoder för ett kontinuerligtkvalitetsutvecklingsarbete. De största rationaliseringsvinsterna nås sannoliktgenom att hälso- och sjukvårdspersonalen själv med hjälp av forskningsröndiskuterar och enar sig om vad som är ?rätt? insatser vid olikasjukdomstillstånd.Lokala uppföljningssystem för att dokumentera och analysera verksamhetensändamålsenlighet måste utvecklas och etableras hos sjukvårdshuvudmännen. Föratt stödja utvecklingsarbetet inom dessa områden har parterna enats om attavsätta sammanlagt 575,5 miljoner kronor.Nuvarande personal och organisationsstruktur behöver förändras för attstödja den kunskapsutvecklande arbetsplatsen. har parterna enatsom att avsätta för att stimulera ett försöks- ochutvecklingsarbete inom detta område. Ytterligare avsättspå regional nivå för att stimulera utvecklingen av arbetsorganisationen så attpersonalens kompetens på alla nivåer bättre kan tas tillvara.En hälso- och sjukvård som i än högre grad än är patientorienterad ochkunskapsbaserad förutsätter att informationsförsörjningen utvecklas och att nyinformationsteknologi utnyttjas i så stor utsträckning som möjligt. Parternahar också enats om att på nationell nivå avsätta under år1997 för detta ändamål. Medlen skall bl.a. användas för att inomSocialstyrelsen bygga ut faktabasen och (EpC)och för att utveckla nationella kvalitetsregister.Många patienter klagar på att de får för dålig information om sin sjukdom,vad de eventuellt själva kan göra för att lindra sina besvär, vilkabehandlingsalternativ det finns etc. Många sjukvårdshuvudmän har på allvaruppmärksammat detta och gör stora satsningar för att förbättra informationenoch involvera patienterna och deras anhöriga i utvecklingen av vården. För attytterligare stimulera huvudmännens utvecklingsinsatser har parterna enats omatt avsätta för att stärka möjligheterna att medinformationsteknologi stödja en patientfokuserad och kunskapsbaseradutveckling.Sedan år 1991 har särskilda medel avsatts inom ramen förersättningarna från sjukförsäkringen för rehabiliterings- ochbehandlingsinsatser inom hälso- och sjukvården. Syftet har varit att ökakapaciteten inom området medicinsk rehabilitering för att snabbare återföramänniskor till arbetslivet eller till ett aktivt liv i övrigt.I Dagmaröverenskommelsen för bedömde parterna att dettastimulansbidrag borde finnas kvar . Detta skedde motbakgrund av en utvärdering, där bl.a. vikten av en mer långsiktigprojektplanering än en ettårig sådan framhölls. Även om de slutliga beloppenskulle bestämmas senare menade parterna att minst 250 respektive 150 miljonerkronor skulle avsättas för åren 1997 respektive 1998 för att vissa merlångsiktiga projekt skall kunna slutföras.Regeringen behandlade i den ekonomiska vårpropositionen (prop. 1995/96:150)frågan om de särskilda medlen från sjukförsäkringen för medicinskarehabiliterings- och behandlingsinsatser . Regeringen ansåg attden samverkan mellan försäkringskassorna och sjukvårdshuvudmännen som kommittill stånd med stöd av sådana medel numera kan anses så etablerad att den ihuvudsak förutsätts kunna ske med befintliga resurser. En neddragning av desärskilda stimulansmedlen med och 200 miljonerkronor respektive ansågs därför motiverad.Parterna har mot denna bakgrund enats om att ersättningsbeloppet för år 1997för rehabiliterings- och behandlingsinsatser inom hälso- och sjukvården skallvara 250 miljoner kronor.Parterna har också kommit överens om särskilda ersättningar till vissaspecifika verksamheter för . För Handikappinstitutets verksamhet lämnassåledes ersättning med . Till landstinglämnas en ersättning på för rikssjukvård för hiv-smittade. Dessutom avsätts på motsvarande sätt som i gällande överenskommelse750 för vissa patientöverföringar och förkiropraktorer och naprapaters praktiktjänstgöring hos sjukvårdshuvudmännen.MotionernaRehabilitering m.m.I motion So15 av () begärs att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om omprioritering av medel förrehabiliterings- och behandlingsinsatser (yrkande 1). Motionären anser att deprojekt som kommit i gång med de särskilda resurserna för rehabiliterings- ochbehandlingsinsatser bevisligen har bidragit till lägre ohälsokostnader. Det ärdärför av särskild vikt att hög aktivitet bibehålls genom omprioritering inomde ramar som står till förfogande. Motionären pekar vidare på Sjuk- ocharbetsskadekommitténs förslag om flexiblare användning av sjukförsäkringsmedelför sådana ändamål.I motion So13 av m.fl. (v) begärs att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförs om att regeringen skall hållasitt löfte till landstingen om en oförändrad nominell nivå på statsbidragenunder åren 1997 och 1998.I motion So14 av m.fl. (fp) begärs att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att avvisa densänkta ersättningen till sjukvårdshuvudmännen för (yrkande 1).Motionärerna anser att dessa samverkanspengar tillsammans med nyaorganisationsformer och en effektivare resursanvändning har resulterat ikortare köer och bättre rehabilitering. Flera rehabiliteringsprojekt harmöjliggjort för långtidssjuka med sjukdomar i rörelseorganen och människor medpsykisk ohälsa att kunna återgå till arbetslivet och en hyfsad tillvaro. Medrehabiliteringspengarna har sjukskrivningstiden för stora grupper kunnatreduceras så att både en mänsklig och ekonomisk vinst uppstått, heter det imotionen.VårdgarantiI motion So12 av m.fl. (m) begärs att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om ett bevarande och envidareutveckling av den införda vårdgarantin. Motionärerna anser attgarantin innebar att vårdköerna snabbt försvann och att landstingen dessutomorganiserade sitt arbete så att patienterna snabbt fick den vård de hadebehov av. Om landstingen har svårt att uppfylla vårdgarantin borde det,enligt motionärerna, vara en signal till såväl regeringen som landstingen omatt behoven kvarstår. Det väsentliga borde vara att vidareutveckla garantin.Motionärerna anser att den överenskomna ?besöksgarantin? innebär att friskamänniskor med småkrämpor får en garanti medan människor i stort behov av vårdinte prioriteras.I motion So403 av m.fl. (m) begärs att beslutar införa envårdgaranti för alla i enlighet med vad som anförts i motionen (yrkande 13).Motionärerna anför att långa operations- och vårdköer inte kan accepteras,allra minst när patienterna riskerar hälsan eller livet i väntan på vård. Detfinns enligt motionärerna exempel på att vården av äldre människor får ståtillbaka.I motion So14 av m.fl. (fp) begärs också att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att bibehålladen ursprungliga vårdgarantin (yrkande 2). Motionärerna anser att det är encentral fråga att patienterna vet vad de kan kräva av sjukvården. För attdetta skall vara möjligt måste en vårdgaranti vara mätbar, dvs. innehållaklara utfästelser om längsta väntetid för den kirurgiska eller medicinskabehandlingen. Motionärerna anser att vårdgarantin även fortsättningsvis skallutgöra grunden för en bra sjukvård.I motion So277 av m.fl. (fp) från den allmänna motionstiden1996 begärs att som sin mening ger regeringen till känna, dels vad imotionen anförts om att utöka vårdgarantin för att korta vårdköerna (yrkande3), dels att det välfärdskontrakt som anger patientens rättigheter ochlandstingets skyldigheter arbetas in i vårdgarantin (yrkande 26). Motionärernaanser att patienter med kroniska sjukdomar kan behöva många olika insatser sombör ske i ett helhetsperspektiv för den enskilde, ett välfärdskontrakt.Motionärerna begär ett tillkännagivande till regeringen om ökade insatser ochuppmärksamhet åt patienter med kroniska sjukdomar (yrkande 25). Motionärernaanser att vårdgarantin bör utvidgas till kroniskt sjuka. De avser de ?gråfolksjukdomarna? reumatism, diabetes och neurologiska handikapp för vilka detbör utarbetas vårdprogram på nationell nivå.I motion So221 av m.fl. (kd) begärs att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att vårdgarantinskall vara praktiskt genomförd . Köerna till operationerväxer på de flesta sjukhus. Motionärerna anför att fler och fler sjukdomar kan botas men detta kräver resurser. Människor måste ha rätt att få del avden behandling som finns, det är en människovärdesfråga, heter det i motionen.DiabetesI motion So268 av m.fl. (s) hemställs att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en ökadsatsning på förebyggande diabetesvård som lever upp till SaintVincentdeklarationen.WHO och IDF (Internationella ) har med anledning avdiabetessjukdomarnas betydande inverkan på folkhälsan antagit ett gemensamtprogram för att höja kvaliteten på diabetesvården i . Programmet antogsvid en konferens i i och antog namnet The Saint VincentDeclaration.Representanter för svenska sjukvårdsmyndigheter fanns på plats, men Sverigehar av någon anledning aldrig undertecknat deklarationen.Trots att diabetikerna som första patientgrupp nu kommer att erbjudas s.k.vårdkontrakt utformade utifrån ett nationellt vårdprogram råder blanddiabetiker en stark oro över att inte ställt sig bakom dennainternationella deklaration, heter det i motionen.Nationella riktlinjer för reumatiska sjukdomarI motion So15 av () hemställs att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om nationella riktlinjer förreumatiska sjukdomar (yrkande 2). Motionären anknyter till det resonemang somfinns i överenskommelsen om att utvecklingsarbetet med att fastställariktlinjer för ytterligare diagnoser eller sjukdomstillstånd skall fortsätta.En diagnos som enligt motionären kunde vara lämplig för ett sådantprogramarbete är reumatoid artrit.Sällsynta sjukdomarI motion So14 av m.fl. (fp) hemställs att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en utredning av hurvårdbehovet för patientgrupper med sällsynta sjukdomar skall kunna tillgodoses(yrkande 3). Motionärerna anser att de medel landstingerhåller för rikssjukvården för hivsmittade är bra men ifrågasätter om intefler landsting borde få en delfinansiering av vissa andra sällsyntasjukdomstillstånd. Landstingen remitterar av kostnadsskäl inte patientertill de kliniker där de skulle kunna få en adekvat hälso- och sjukvård.Motionärerna anser att en utredning bör tillsättas för att se över hur sådanapatientgruppers sjukvårdsbehov skulle kunna tillgodoses. Som exempel påpatientgrupper nämner motionärerna narkomaner som skulle kunna rehabiliterasmed hjälp av metadonbehandling och ryggmärgsskadade som inte får denrehabilitering de har behov av.Psykoterapi m.m.I motion So260 av och () begärs att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna behovet av att tillsätta en kommittémed direktiv att ta fram riktlinjer för psykoterapi i enlighet med vad somanförts i motionen. Motionärerna anför att psykoterapin under de senaste ca 30åren har genomgått en mycket dynamisk kunskaps- och metodutveckling som lettfram till att psykoterapeutisk behandling i allt fler fall blir ett tydligarealternativ och komplement till annan behandling.Ett förhållande som på ett avgörande sätt bidrar till att psykoterapi intealltid accepterats på lika villkor som övriga behandlingsmetoder är, enligtmotionärerna, att man ännu inte valt att låta sådan behandling ersättas enligtsamma ersättningssystem som annan sjukvårdande behandling. Detta förhållandeger en specialställning som om den blir bestående kan ge fortsatta problem förpsykoterapin att accepteras fullt ut.Bristerna inom samhällets ersättningssystem vad gäller psykoterapin är ocksåett betydande problem för de människor med psykiska problem eller i psykiskkris som är i behov av psykoterapi. Dessa patienter är ofta hänvisade till enmycket snårig praxis som kan vara mycket svår att orka ta sig igenom.Olikheterna inom landet är här också ofta betydande. Som exempel nämnermotionärerna att finansiering med hjälp av en blandning av egna medel,socialbidrag och bidrag från inte är ovanligt.Bland övriga problem vad gäller psykoterapins ställning nämner motionärernaoklarhet omkring psykoterapeutlegitimationen, och dess status leder till storaolikheter i praxis vad gäller dels indikationer för psykoterapi, dels vem somskall remittera och vem som skall ställa diagnos och avgöra behandlingsbehov.Förutom en ekonomisk diskriminering i förhållande till övrig sjukvårdförekommer således ibland en statusmässig diskriminering som kan innebära attandra vårdgivare utan adekvata kunskaper både ställer diagnos och avgörbehandlingsbehov.Sammantaget kan konstateras att det vore önskvärt att man tillsätter enkommitté som får till uppgift att ta fram riktlinjer för hur psykoterapin påett bättre sätt skall inlemmas i övrig vård. Kommittén bör få till uppgift attse över dagens situation och komma med förslag. Förslagen bör avse tvåhuvudområden, dels rikstäckande riktlinjer om vem som bör ställa diagnos ochavgöra behandlingsbehovet, dels en likformig samhällsfinansiering av denpsykoterapeutiska behandlingen, heter det i motionen.I två motioner, So208 av () och So255 av m.fl.(fp), begärs att som sin mening ger regeringen till känna vad irespektive motion anförts om ersättning för psykologisk utredning ochbehandling. Motionärerna anser att de patienter som behöver psykologiskutredning och behandling borde kunna få den på lika villkor i såväl offentligsom privat vård. Motionärerna anser att behandling hos leg. psykolog, leg.psykoterapeut och psykoanalytiker, vilka är specialister på psykologiskbehandling bör ske på lika villkor för patienten som om behandlingen utfördesinom öppen eller sluten psykiatrisk vård.Bakgrund m.m.I proposition 1996/97:60 Prioriteringar inom hälso- och sjukvården, vilkenbeslutades , redovisas vissa allmänna riktlinjer förprioriteringar inom hälso- och sjukvården. Dessa är baserade på någragrundläggande etiska principer: människovärdesprincipen, behovs- ochsolidaritetsprincipen samt kostnadseffektivitetsprincipen.