bet · GL01KU11 · 1997-11-04 00:00:00 — 1994/95:83).Utskottets bedömningI motion 1996/97:K427 efterfrågas en formell skrivelse från regeringen för attbekräfta finska språkets ställning i (yrkande 4). Motionärerna hänvisartill en arbetsgrupp inom som utrett finska språketsställning i . Motionärerna anför vidare att de överväganden som gjortsinom arbetsgruppens rapport om åtgärder inom utbildningen, radioprogram m.m.för att höja det finska språkets status i är välmotiverade ochförhoppningsvis kan leda fram till konkreta resultat. Detta bör ges regeringentill känna (yrkande 5).Som redovisats i det föregående överlämnade en arbetsgrupp i juli 1994rapporten - ett inhemskt språk (Ds 1994:97) till regeringen.Mot bakgrund av arbetsgruppens rapport lämnade regeringen enskrivelse om finska språkets ställning i till (regeringensskrivelse /95:1). I skrivelsen gjorde regeringen ställningstagandet attfinska språket har en särställning i det svenska samhället. Denna särställningborde beaktas på alla nivåer och sektorer i samhället. Regeringen konstateradevidare bl.a. att det inom olika områden fattats beslut om särskilda anordningartill stöd för det finska språket, men att det fanns flera områden där ettutökat stöd skulle ha betydelse, särskilt inom skolan. gjorde vid sinbehandling av skrivelsen ingen annan bedömning (bet. 1994/95:UbU4, rskr.1994/95:83).Av det anförda framgår enligt utskottets mening att vad som begärs i motionenär tillgodosett. Motionen avstyrks därför i denna del.I motion 1997/98:K322 framhålls att finska språket bör ges status somminoritetsspråk (yrkande 2). Utskottet konstaterar att denna fråga är föremålför utredning i . Enligt utskottets mening börresultatet av kommitténs arbete avvaktas. Motionen avstyrks därför i denna del.Minoritetsspråkens behov av IT-standardMotionenI motion 1997/98:K336 av och () framhålls att dagensbarn använder datorer i undervisningen. Ett erkännande av minoritetsspråkenligt konvention för regionala språk och minoritetsspråk kanenligt motionärerna bli ett slag i luften om det inte är möjligt för de barnsom använder samiska eller chib att i IT-sammanhang använda sina språk.Motionärerna konstaterar att IT-utvecklingen helt domineras av detengelskspråkiga området, som normalt använder endast bokstäverna A-Z i skrift.För de större nationella språken erbjuder datorleverantörerna numera lösningar.Mindre språk har emellertid i allmänhet inte tillräckligt stormarknadspotential för leverantörerna och täcks därför dåligt. För de småminoritetsspråken kan det enligt motionärerna därför krävas offentliga åtgärderför att en tillfredsställande situation skall kunna utveckla sig.När det gäller den svenska situationen påpekar motionärerna att det sedanlänge finns IT-standarder som täcker det samiska bokstavsbehovet. Inga av destörre datorleverantörerna erbjuder emellertid produkter som helt följer dessastandarder. Diverse speciallösningar har därför tagits fram bland användarna.Motionärerna anför att det pågår ett arbete med engemensam samisk teckenstandard, sammanhållet av norska , och medmedverkan av IT-standardiseringarna i , och . De mestangelägna behoven för det samiska språket kommer därmed att täckas.Enligt motionärerna kommer däremot inte att täckas i alla devarieteter som används i , varken av den nya samiska standarden ellernågon annan standard. Även andra minoritetsspråk kan vara svåra att tillgodosei IT-samhället. Motionärerna framhåller att kunskapen om den faktiskasituationen är otillräcklig, eftersom språkexperter i i allmänhet harliten kännedom om de tekniska problemen inom detta speciella IT-område, och IT-experterna sällan har någon större kännedom om minoritetsspråken.Motionärerna anför att kunskapen om minoritetsspråkens behov av IT-standardmåste klarläggas. En sådan kartläggning måste omfatta vilka minoritetsspråk somär i behov av särskilda åtgärder. Särskild uppmärksamhet måste enligtmotionärerna ägnas åt vilka stavningsregler och bokstavsbehov dessa språk har.En kartläggning av existerande standarder och IT-produkter måste även göras.Särskild uppmärksamhet bör därvid riktas mot Internet-situationen. Motionärernaanför att kartläggningen dessutom bör innefatta förslag till åtgärder, t.ex.upphandlingsregler, som kan behövas för att avhjälpa de brister och problem somkonstaterats. Vad som anförts om behovet av IT-standard för minoritetsspråk börges regeringen till känna.BakgrundI överlämnade regeringen propositionen 1995/96:125 Åtgärder för attbredda och utveckla användningen av informationsteknik till riksdagen.Regeringen redovisade i propositionen förslag till mål för en övergripandenationell IT-strategi. Därvid lämnade regeringen förslag till prioriteradestatliga uppgifter samt redovisade ett handlingsprogram för att bredda ochutveckla användningen av informationsteknik.Som mål för en nationell IT-strategi angav regeringen bl.a. att värna allaslika möjligheter så att IT kan bli ett medel för ökad kunskap, demokrati ochrättvisa. Vidare föreslog regeringen att staten skall prioritera uppgifter inomtre områden i syfte att främja utvecklingen av informations- ochkunskapssamhället i enlighet med målen för den övergripande nationellastrategin. Dessa uppgifter var rättsordningen, utbildningen och samhälletsinformationsförsörjning.När det gäller det prioriterade området utbildningen konstaterade regeringenbl.a. att skolan har en generell uppgift att ge alla elever en likvärdigutbildning i enlighet med målen och kraven i läroplaner och kursplaner. Härilåg enligt regeringen också en kompensatorisk uppgift - att ge alla eleverkunskaper oavsett bakgrund, kön, bostadsort etc. Detta var inte minst viktigtnär det gäller elevernas rätt att få kunskaper om och förtrogenhet i attanvända IT som en förberedelse för ett kommande arbetsliv i informations- ochkunsskapssamhället. Skolan hade därmed enligt regeringen ett särskilt ansvarför att motverka en samhällsutveckling med en del av befolkningen invigd ochresten utanför informations- och kunskapssamhället.Riksdagen godkände regeringens förslag till mål och prioriterade uppgifterför en nationell IT-strategi (bet. 1995/96:TU19, rskr. 1995/96:282).I regeringens skrivelse 1997/98:19 Utveckling i informationssamhället lämnas enförsta redovisning på sedan IT-propositionen presenterades. Iskrivelsen beskrivs den allmänna utvecklingen på IT-området. Därutöverredovisar regeringen bedömningar av centrala frågor för ökad tillväxt ochsysselsättning i informationssamhället samt genomförda, pågående och kommandeåtgärder inom handlingsprogrammet för att bredda och utveckla användningen avinformationsteknik.I skrivelsen konstaterar regeringen bl.a. att informationstekniken måste varatillgänglig för alla, utvecklingen får inte skapa nya klyftor i samhället utanbör i stället bidra till att öka jämställdheten i olika dimensioner,jämställdhet mellan olika regioner, mellan könen samt mellan olika åldrar ochgrupper i samhället. En bred och jämlik användning av informationstekniken ärenligt regeringen en av förutsättningarna för en sund och ökad sysselsättning isamhället.Utskottets bedömningUtskottet konstaterar inledningsvis att det som mål för en övergripandenationell IT-strategi bl.a. har lagts fast att allas lika möjligheter skallvärnas så att IT kan bli ett medel för ökad kunskap, demokrati och rättvisa.Som framgått av redogörelse har bl.a. somuppgift att lämna förslag till kriterier beträffande minoritetsbegreppet ochföreslå vilka nationella minoriteter som de aktuella Europarådskonventionernakan vara tillämpliga på. Utskottet utgår från att resultatet av kommitténsarbete kommer att kunna ligga till grund för ställningstaganden på en radområden som t.ex. IT-området. Mot denna bakgrund anser utskottet att vad somanförs i motion 1997/98:K336 inte nu bör föranleda någon åtgärd från riksdagenssida. Motionen avstyrks därför.ILO:s konvention nr 169 om ursprungsfolk och stamfolk i självstyrande länderMotionernaI motion 1996/97:K918 av () yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om att undertecknaILO-konventionen om ursprungsbefolkningar (yrkande 3). Motionären anför att dehinder som tidigare funnits kring artikel 14 när det gäller rätten till markoch tolkningen av äganderätt och besittningsrätt i förhållande till begreppetbruksrätt borde vara undanröjda. Enligt motionären bör regeringen så snartsom möjligt återkomma till i detta ärende.Ett likalydande yrkande framförs av i motion 1997/98:K524 frånallmänna motionstiden (yrkande 4).Även i motion 1997/98:K344 av () från allmänna motionstiden1997 anför motionären att det är angeläget att ett beslut fattas om attratificera nr 169 om ursprungsbefolkningar. Detta bör gesregeringen till känna (yrkande 2, delvis).I motion 1997/98:U412 av m.fl. (mp), som behandlar frågor om globalrättvisa, hemställs att regeringen ges till känna vad i motionen anförts om attSverige bör ratificera nr 169 (yrkande 1).BakgrundILO:s konvention nr 169Sverige inträdde som medlem av Internationella arbetsorganisationen () genomsin anslutning till 1920. antog 1957 en konvention (nr107) samt en rekommendation (nr 104) om skydd för och integration av inföddaoch andra i stammar eller i stamliknande förhållanden boende folkgrupper isjälvstyrande länder. ratificerade aldrig denna konvention eftersom denenligt både regering och riksdag saknade aktualitet för svenskt vidkommande.1986 hölls ett expertmöte inom där det fastslogs att konventionen var ibehov av revision. En reviderad konvention utformades för att tillgodoseurbefolkningars rätt att bli konsulterade och utöva inflytande i frågor somberör dem. Konventionen trädde i kraft och har hittillsratificerats av tio länder, däribland och Danmark.Kriteriet för att ett folk enligt konventionen skall betraktas som stam-eller ursprungsfolk är att man själv identifierar sig som sådant. i konventionen är inte att likställa med begreppet ?folk? i folkrätten.Regeringarna skall, under medverkan av berörda folk, se till att dessa folksrättigheter skyddas och att deras integritet respekteras. Ursprungsfolk skallockså utan inskränkningar åtnjuta mänskliga rättigheter och grundläggandefriheter.Särskilda åtgärder skall vidtas för att skydda ursprungsfolkensinstitutioner, egendom, arbete, kultur och miljö.Regeringarna skall samråda med folken i fråga beträffande åtgärder som direktkan beröra dem och skapa medel för dem att delta i beslutsfattandet i valdainstitutioner och andra organ. Ursprungsfolken skall ha rätt att besluta omsina egna prioriteringar vad gäller utvecklingsprocessen. Regeringarna har ettansvar för att skydda och bevara miljön i de områden som dessa folk bebor.Enligt konventionen skall ursprungsfolkens äganderätt och besittningsrätttill den mark som de traditionellt bebor erkännas. Ursprungsfolken har ocksårätt att delta i användningen, förvaltningen och bevarandet av naturtillgångarsom hör till deras mark.Andra områden som berörs i konventionen är bl.a. sysselsättning ochanställningsvillkor, social trygghet och hälso- och sjukvård.Tidigare behandling i riksdagenUnder /92 förelade regeringen skrivelsen 1990/91:101 omILO:s konvention nr 169 i enlighet med vad som föreskrivs i stadga. Iskrivelsen konstaterade regeringen att samerna utgör en urbefolkning eller ettursprungsfolk i . Enligt regeringen kunde urbefolkningsinstrumentinte längre anses ?sakna intresse för svenskt vidkommande?. Fleraremissinstanser hade dock pekat på en rad punkter där konventionens krav inteöverensstämde med svenska förhållanden. Exempelvis hävdades att det behövdes ennärmare analys av hur konventionens artikel 14 om landrättigheter förhåller sigtill samernas rättsställning. hade i diskussionerna om den nyakonventionen, utan framgång, fört fram förslag om ?bruksrätt? som alternativtill äganderätt och besittningsrätt.Regeringen påpekade i skrivelsen att ansåg att förnärvarande inte borde tillträda nr 169 mot bakgrund av detutredningsarbete som pågick om samernas förhållanden Regeringen anslöt sigtill denna position och angav i skrivelsen att de ambitioner och kravkonventionen uppställer noga bör övervägas i det fortsatta arbetet medsamefrågorna.Utrikesutskottet inhämtade ett yttrande från jordbruksutskottet med anledningav skrivelsen. (1991/92:JoU1y) anförde bl.a. följande.Utskottet erinrar om att representanter deltagit aktivt i utarbetandetav konvention nr 169. Utskottet finner liksom föredragande statsrådet attdet är önskvärt att det skall bli möjligt att tillträda konventionen.Med hänvisning till att förslagen om en samlad samepolitik ligger underberedning och till vad som i övrigt anförs i regeringsskrivelsen delar dockutskottet och regeringens mening att intebör tillträda konventionen. Frågan om tillträde bör ytterligare noga övervägasi samband med beredningen av samerättsutredningens m.fl. förslag så att ettförslag om ratificering kan framläggas i nära anslutning tll ett sammanhålletförslag i samefrågorna. Utskottet fäster stor vikt vid att frågekom- plexetbehandlas skyndsamt.Utrikesutskottet hade inget att erinra mot jordbruksutskottets yttrande ochkonstaterade att den aktuella konventionen kunde fylla en viktig funktion förskyddet av dessa folks fri- och rättigheter (bet. 1991/92:UU7). var en samordning av de frågor som rör samernas närings- ochsamhällsliv nödvändig. Utskottet anslöt sig därför till regeringens bedömningatt inte borde tillträda konventionen. villeutskottet framhäva vikten av att beredningen av samerättsutredningens m.fl.förslag i samefrågorna inte onödigtvis försenar tillträde till denkonvention som representanter varit aktiva i att utarbeta.Riksdagen följde utskottet (rskr. 1991/92:35).Under /93 tog med anledning av någramotioner upp frågan om konvention nr 169 i samband med sin behandling avproposition 1992/93:32 om samerna och samisk kultur m.m. (bet. 1992/93:KU17).I sin bedömning konstaterade utskottet att för världens urbefolkningar, tillvilka samerna i hör, kan konventionen fylla en viktig funktion förskyddet av deras fri- och rättigheter och att konventionen mot denna bakgrundfår anses vara av vikt även för svenskt vidkommande.Utskottet konstaterade vidare att utformningen av artikel 14 i konventioneninnebär att ursprungfolkens äganderätt och besittningsrätt till den mark som detraditionellt bebor erkänns. Utskottet delade regeringens ställningstagande iproposition 1992/93:32 att rådande rättsförhållanden i vad gäller desvenska samerna inte står i överensstämmelse med bestämmelsen i artikel 14 omrätt till mark. Denna utgjorde enligt utskottet således i sin nuvarande lydelseett hinder för möjligheter att tillträda konventionen. Avslutningsvisanförde utskottet att om det vid tillämpningen av konventionen skulle visa sigatt vad som där sägs om äganderätt och besittningsrätt kommer att få eninnebörd som i allt väsentligt överensstämmer med bruksrätt kunde frågan om ettsvenskt tillträde till konventionen komma i ett annat läge. Av särskiltintresse i detta avseende var enligt utskottet hur bedömer Norgestillämpning av konventionen.Riksdagen beslutade i enlighet med utskottet (rskr. 1992/93:114).Vid behandling av proposition 1993/94:117 ominkorporering av och andra fri- och rättighetsfrågoravstyrkte utskottet några motioner som tog upp frågan om huruvida Sverigeskulle ratificera konvention nr 169 (bet. 1993/94:KU24 s. 40). Utskottethänvisade till vad det tidigare uttalat i frågan. Utskottet hade erfarit attNorge hade rapporterat tillämpningen av konventionen till och att enskriftväxling pågick mellan och med anledning av rapporten. Utskottetutgick från att regeringen följde utvecklingen och ansåg därför inte attriksdagen borde vidta någon åtgärd i frågan.Riksdagen följde utskottet (rskr. 1993/94:246).Även under /95 behandlade motioner om enratificering av konvention nr 169 (bet. 1994/95:KU37, rskr. 1994/95:244).Utskottet hänvisade återigen till utskottets tidigare uttalanden i denna fråga.Utskottet konstaterade att skriftväxlingen mellan och fortsatte vadgällde tillämpningen av konventionen och utskottet utgick från att utvecklingenföljdes av regeringen.Under föregående behandlade utrikesutskottet en motion med yrkande omatt konvention nr 169 borde ratificeras (bet. 1996/97:UU7). Utskottetkonstaterade att frågor av betydelse för ett eventuellt svenskt tillträde tillkonventionen behandlades av Urbefolkningsdelegationen (Jo 1995:A). uppfattning borde resultatet av de pågående övervägandena inväntasinnan något ställningstagande i sakfrågan kunde komma i fråga.Riksdagen följde utskottet (rskr. 1996/97:233).Utredning om ratificering av konvention nr 169 om ursprungsfolk ochstamfolk i självstyrande länderRegeringen beslutade att tillkalla en särskild utredaremed uppgift att utreda frågan om kan ratificera konvention nr 169om ursprungsfolk och stamfolk i självstyrande länder och vilka åtgärder som iså fall är nödvändiga för att skall kunna efterleva bestämmelserna.I direktiven (dir. 1997:103) anger regeringen att den har haft kontakt medILO i fråga om tillämpningen och innebörden av artikel 14 och även följtskriftväxlingen mellan och i bl.a. denna fråga. expertkommittéhar uttalat att den norska bruksrätten, som liknar de svenskarättsförhållandena, inte är oförenlig med konventionen. Ett uttalande från ILOom hur konventionen torde kunna komma att tillämpas kan inte ansesauktoritativt, men det kan ge en indikation på att svenska rättsförhållandeninte är uppenbart oförenliga med bestämmelserna i artikel 14.Regeringen anger vidare att utredaren bl.a. skall beakta den norskasamerättsutredningens betänkanden Naturgrunnlaget for samisk kultur (NOU1997:4) och Urfolks landrettigheter etter folkrett og utenlendsk rett -bekgrunnsmateriale for Samerettsutvalget (NOU 1997:5). Utredaren skall vidareinhämta synpunkter från företrädare för berörda myndigheter och organisationer.Utredaren skall redovisa sitt uppdrag senast den 31 maj 1998.Utskottets bedömningSom framgår av redogörelsen ovan har regeringen tillkallat en särskildutredare med uppgift att utreda frågan om kan ratificera nr 169 om ursprungsfolk och stamfolk i självstyrande länder. mening bör resultatet av detta utredningsarbete avvaktas. Motionerna1996/97:K918 yrkande 3, 1997/98:K344 yrkande 2, delvis, 1997/98:K524 yrkande 4och 1997/98:U412 yrkande 1 avstyrks därför.Samernas rättsliga ställning enligt regeringsformenMotionI motion 1996/97:K427 av m.fl. (fp) anförs att det vore rimligtatt , i likhet med , tog fasta på förslag atterkänna samerna som en urbefolkning i . Om detta skall ske genom ettomnämnande i grundlagen eller på annat sätt bör enligt motionärerna förstutredas. Vad som anförts bör ges regeringen till känna (yrkande 6).BakgrundGällande grundlagsbestämmelserEnligt 1 kap. 2 § fjärde stycket regeringsformen (RF) bör etniska, språkligaoch religiösa minoriteters möjligheter att behålla och utveckla ett egetkultur- och samfundsliv främjas.I förarbetena till bestämmelsen framhölls att ordet kultur i detta sammanhangskulle ges en vidsträckt tolkning. Det innefattar sålunda bl.a. den renskötselsom är ett centralt inslag i samernas traditionella levnadssätt (prop.1975/76:209 s. 138).I 2 kap. 15 § RF anges att lag eller annan föreskrift inte får innebära attnågon medborgare missgynnas därför att han med hänsyn till ras, hudfärg elleretniskt ursprung tillhör en minoritet.Enligt 2 kap. 20 § första stycket RF får begränsningar i rätten att drivanäring eller utöva yrke endast införas för att skydda angelägna allmännaintressen och aldrig enbart i syfte att ekonomiskt gynna vissa personer ellerföretag. I andra stycket föreskrivs att samernas rätt att bedriva renskötselregleras i lag.2 kap. 20 § RF infördes i samband med inkorporeringen av (prop. 1993/94:117, bet. 1993/94:KU24, rskr. 1993/94:246, bet. 1994/95:KU5,rskr. 1994/95:11). Bakgrunden till vad som föreskrivs i andra stycket, dvs. attsamernas rätt att bedriva renskötsel regleras i lag, var att det enligtregeringen kunde ifrågasättas om rennäringslagens bestämmelser omrenskötselrätten som en kollektiv rätt som tillkommer den samiska befolkningenär helt förenliga med den föreslagna grundlagsbestämmelsen om närings- ochyrkesfriheten. Detta förhållande förändrades enligt regeringen inte av detfaktum att samernas brukningsrätt till renbetesmarkerna och samerna som enetnisk minoritet omfattas av andra grundlagsbestämmelser. Regeringen föreslogdärför att det i grundlagsbestämmelsen om närings- och yrkesfriheten togs in enföreskrift som gav grundlagsförankring av lagregleringen av samernas rätt tillrenskötsel. Härigenom markerades att denna rätt inte står i konflikt medgrundlagsskyddet för närings- och yrkesfriheten.Sveriges medlemskap i unionenEnligt ett särskilt sameprotokoll i det anslutningsavtal som slöt isamband med tillträdet till Europeiska unionen har även ifortsättningen rätt att inom traditionellt samiska områden ge samerna exklusivarättigheter som har samband med deras traditionella levnadssätt (prop.1994/95:19 bilaga 9 s. 101). Av 2 och 4 §§ anslutningslagen (SFS 1994:1500)framgår att protokollet ingår i de fördrag och andra instrument vartillanslutningslagen hänvisar.Tidigare riksdagsbehandlingVid behandlingen av propositionen om insatser för samerna (prop.1976/77:80) uttalade kulturutskottet (bet. 1976/77:KrU43 s. 4) bl.a. följande:De överväganden som redovisas i propositionen och de förslag som läggs framutgår från den grunduppfattningen att samerna är en etnisk minoritet i ,som i egenskap av ursprunglig befolkning i sitt eget land intar en särskildställning. Utskottet ansluter sig till denna grundsyn och anser det värdefulltatt den uttalats så klart. I propositionen framhålls vidare att denna grundsyninnebär att man vid utbyggnaden av samhällets stöd till samekulturen måste geutrymme även åt andra bedömningar än de som kan göras beträffande övrigaminoritetsgrupper i det svenska samhället. betonas att det ärnaturligt att målen för samhällets insatser för den samiska minoriteten har sinutgångspunkt i de mål som slagits fast för minoritetspolitiken i stort,nämligen jämlikhet, valfrihet och samverkan. Utskottet kan ansluta sig äventill dessa uttalanden liksom till vad som i övrigt i propositionen anförts idetta sammanhang.I samband med behandling av propositionen 1992/93:32 omsamerna och samisk kultur m.m. tog utskottet även upp ett motionsyrkande somrörde frågan om samerna skulle erkännas som urbefolkning i (bet.1992/93:KU17, rskr. 1992/93:114). Utskottet redogjorde för bestämmelserna i anförde att det framgått att det redan ges grundlagsskydd för samerna sometnisk minoritet. Samernas särställning i egenskap av ursprunglig befolkninghade enligt utskottet markerats genom uttalande . Utskottetansåg att det inte fanns skäl att ytterligare markera samernas särskildaställning och avstyrkte därför motionen.Vid behandling av proposition 1993/94:117 ominkorporering av m.m. behandlade utskottet också tvåmotioner vari framfördes synpunkter på att det hade varit av värde att förslaghade förelagts om skydd för samerna som urbefolkning och inte endasti fråga om renskötselrätten (bet. 1993/94:KU24). Utskottet konstaterade attsamernas särställning som ursprunglig befolkning hade markerats genom fleratidigare riksdagsuttalanden. Den nu förordade grundlagsförankringen av samernasrenskötselrätt var ytterligare ett sådant steg. Utskottet, som utgick från attregeringen följer samernas förhållanden i dessa hänseenden, ansåg att det intefanns skäl att härutöver markera samernas särskilda ställning och avstyrktedärför motionerna.Riksdagen följde utskottet (rskr. 1993/94:246).Även under /95 behandlade ett motions-yrkande om att borde erkänna samerna som urbefolkning (bet.1994/95:KU37). Utskottet konstaterade att samerna ges ett grundlagsskydd sometnisk minoritet. Vidare konstaterade utskottet att det i grundlag också hademarkerats att samernas rätt till renskötsel inte står i strid medgrundlagsskyddet för närings- och yrkesfriheten. Utskottet erinrade också omatt samernas särställning i egenskap av ursprunglig befolkning hade markeratsgenom uttalande .