bet · GK01LU6 · 1997-02-25 00:00:00 — Med hänsyn härtill ansågutskottet att yrkandena inte borde föranleda några lagstiftningsåtgärder ochinte heller något annat initiativ från sida. Utskottet avstyrktemed det anförda motionerna i fråga.Utskottet erinrar om att det ifrågavarande utredningsuppdraget skall varaslutfört . Så länge utredningsarbetet pågår bör,enligt utskottets mening, inte ta något initiativ i frågan omförmånsrätten för skatter och allmänna avgifter.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion L29 yrkande 5.BudgetrådgivningI 1 § skuldsaneringslagen anges att kommunerna, inom ramen för socialtjänsteneller på annat sätt, har en skyldighet att bistå enskilda som har skuldproblemmed råd och anvisningar. I paragrafen anges inte hur kommunerna skallorganisera sin verksamhet med budgetrådgivningsfrågorna. Sådana frågor fallermånga gånger inom ansvarsområde, men inom många kommuner ingårbudgetrådgivningsfrågor också bland konsumentvägledningens arbetsuppgifter.Regleringen innebär att den skyldighet för kommunerna att sörja för att de somvistas i kommunen får det stöd och den hjälp de behöver (jfr 3 §socialtjänstlagen) preciserats vad gäller privatekonomisk rådgivning tillskuldsatta personer.Av framgår att praktiskt taget alla landetskommuner bistår medborgarna med någon form av ekonomisk rådgivning. Sombelysning av omfattningen på verksamheten kan nämnas att kommunerna under år1995 behandlade sammanlagt 38 000 ärenden. Av dessa utgjorde 18 000 ärendenbudgetrådgivning, 12 000 skuldrådgivning och 8 000 skuldsanering. Omkring enfjärdedel av alla ärenden ledde till någon form av lösning på hushållensskuldproblem.I motion L29 anför Per m.fl. (v) att kommunerna saknarerforderliga resurser för att på ett effektivt sätt kunna fullgöra sinauppgifter för skuldsanering i form av budgetrådgivning. I motionen begärs etttillkännagivande om att ett särskilt statsbidrag skall utgå till kommunernaför utredningskostnaderna i skuldsaneringsärenden (yrkande 1).Marie m.fl. (v) yrkar i motion L710 tillkännagivanden om attmålsättningen skall vara att alla hushåll erbjuds möjlighet att få ekonomiskrådgivning inom ramen för kommunernas konsumentvägledning (yrkandena 3 och 5).Vidare yrkas ett tillkännagivande om att en uppföljning och utvärdering skallkomma till stånd när det gäller den kommunala budgetrådgivningen (yrkande 4).Vad först gäller motion L29 konstaterar utskottet att yrkandet strider motvad beslutat om former för statsbidrag till kommunerna(prop. 1991/92:150 del II, bet. Sådana bidrag utgår numera generelltutan styrande villkor. Syftet med bidragen är att de skall utgöra ett allmäntfinansiellt stöd till olika verksamheter i kommuner.När det sedan gäller motion L710 finner utskottet att det även i framtidenbör stå en kommun fritt att avgöra i vilken organisatorisk form den ekonomiskarådgivningen skall bedrivas. I sammanhanget kan upplysas att kommunerna harvalt olika lösningar härvidlag. Omkring en tredjedel av kommunerna har valtatt lägga budgetrådgivningen under den kommunala konsumentvägledningen medanen ungefär lika stor andel låtit ta hand om verksamheten. I ettnästan lika stort antal fall har kommunerna placerat verksamheten under såvälkonsumentvägledningen som . Endast ett mindre antal kommuner harvalt andra organisatoriska lösningar. Från kommunalt håll har det bedömts somtillfredsställande att omkring en fjärdedel av alla skuldsaneringsärendenleder till en lösning på skuldproblemen. Genom (1995/96:34) Utvärdering av skuldsaneringslagen får motionsönskemålen rörandeen uppföljning av budgetrådgivningen anses vara tillgodosedda.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionerna L29 yrkande 1 ochL710 yrkandena 3-5.Förebyggande åtgärderRiksdagens revisorer har vid sin granskning av tillämpningen avskuldsaneringslagen också behandlat frågan om åtgärder till förebyggande avöverskuldsättning. Revisorerna menar att sådana åtgärder inte behöver varaförknippade med den kommunala budgetrådgivningen eller andra sociala hjälp-insatser utan kan avse åtgärder som minskar behovet av socialt bistånd.Revisorerna pekar därvid på marknadsföringen av krediter och anser atttillsynen över efterlevnaden av konsumentkreditlagen (1992:830) behöverskärpas. Revisorerna föreslår att en undersökning görs av hur tillsynenfungerat och om det finns behov av förändringar i tillsynen. Regeringen böråterkomma till med en redovisning av resultatet av en sådanundersökning.Riksdagens revisorer efterlyser också åtgärder som mer på lång sikt kanmotverka att hushåll hamnar i ohållbara skuldsituationer. Revisorerna nämnersom exempel införandet av en skyldighet för kreditinstituten att i någon formbidra till finansiering av skuldrådgivningsverksamhet i kommunerna.Revisorerna betonar att alla åtgärder som syftar till att långsiktigtförebygga överskuldsättning måste sättas in i ett större sammanhang. Frågan omlångsiktigt förebyggande åtgärder bör därför enligt revisorerna bli föremålför en utredning. Formerna för en sådan utredning bör avgöras av regeringen.Revisorerna föreslår också ett tillkännagivande med denna innebörd.Konsumentkrediter, dvs. krediter som är avsedda huvudsakligen för enskiltbruk och som lämnas eller erbjuds en konsument av en näringsidkare i dennesyrkesmässiga verksamhet, regleras av konsumentkreditlagen. en allmän skyldighet för näringsidkaren att i sitt förhållande tillkonsumenten iaktta god kreditgivningssed och att därvid ta till varakonsumentens intressen med tillbörlig omsorg. I begreppet godkreditgivningssed ligger att kreditgivaren såväl inför ett kreditavtal somunder den tid avtalet gäller skall handla omdömesgillt och ansvarsfullt motkonsumenten. I kreditgivarens ansvar ligger bl.a. att försöka medverka tillatt privatpersoner inte skuldsätter sig på ett sätt som är alltför långtgåendei beaktande av deras inkomster och övriga ekonomiska förhållanden. Det innebäratt kreditgivaren, om krediten inte är ringa, normalt måste göra en seriöskreditprövning innan kredit lämnas.Genom begreppet god kreditgivningssed ställs också vissa anspråk påkreditgivarens marknadsföring. Häri innefattas att näringsidkaren är skyldigatt iaktta viss återhållsamhet och måttfullhet i sin marknadsföring. Ettgrundläggande synsätt vid kreditgivning bör vara att initiativet till att sökakredit skall ligga hos konsumenten. Marknadsföring som står i strid med godkreditgivningssed torde ofta strida mot god marknadsföringssed ellerpå annat sätt vara otillbörlig enligt marknadsföringslagen (1995:450). Tillsynöver att konsumentkreditlagen följs utövas av . Verketsbefogenheter, t.ex. rätt att företa inspektion hos näringsidkare, omfattardock inte sådan verksamhet som står under tillsyn, bl.a.banker och kreditmarknadsbolag. Den nuvarande organisationen av tillsyneninnebär således en viss splittring. Denna situation har emellertid gälltlänge, och såvitt utskottet känner till har inga nämnvärda praktiskaolägenheter uppkommit till följd härav.Enligt utskottets mening torde det numera vara en allmän uppfattning attkreditinstitutens kreditgivning, under de år och börjanav då hushållens skuldproblem fick allvarliga proportioner, mångagånger skedde på ett alldeles för lättvindigt sätt. Ett ökat ansvarstagandetorde numera ha skett till följd av att överdrifterna uppmärksammats och genomden nya konsumentkreditlagen. Det finns också anledning att utgå från attkreditprövningsrutinerna hos banker, bolåneinstitut m.fl. fortlöpandeförbättrats. Enligt utskottets mening finns det emellertid skäl att alltjämtpåminna om vikten av en noggrann kreditprövning från kreditinstitutens sida.Utskottet förutsätter att regeringen är uppmärksam på frågan samt följerutvecklingen på konsumentkreditområdet även i övrigt och tar de initiativ somkan visa sig erforderliga. Några skäl för att i detta sammanhang tainitiativ rörande tillsynsfunktionen enligt konsumentkreditlagen kan utskottetinte finna.Som tidigare framförts finns det anledning att anta att hushållensskuldproblem kommer att bestå. I enlighet med vad revisorerframhåller kommer det därför även framöver att finnas ett behov avsamhälleliga åtgärder mot överskuldsättning hos hushållen. I linje medrevisorerna anser utskottet att man vid överväganden om ändrad lagstiftningeller andra åtgärder som syftar till att komma till rätta med skuldproblemenmåste beakta vilka konsekvenser åtgärderna kan få i andra hänseenden, t.ex. ifråga om kreditmöjligheterna i samhället, den allmänna betalningsmoralen m.m.Utskottet utgår emellertid från att sådana överväganden sker fortlöpande. Detkan med hänsyn härtill och till de åtgärder som redan vidtagits i olikasammanhang i syfte att effektivisera skuldsaneringen inte anseserforderligt att tar initiativ till ytterligare utredningsarbete.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till revisorernas förslag i dessadelar.Solidariskt betalningsansvarNär två eller flera personer gemensamt upptar ett lån är de enligt 2 kap.skuldebrevslagen (1936:81) solidariskt ansvariga för skulden, såvida inteförbehåll har gjorts om delad ansvarighet. Det solidariska ansvaret innebäratt borgenären har rätt att vända sig mot vilken som helst av gäldenärerna ochutkräva hela skuldbeloppet. Den gäldenär som tvingas betala mer än vad sombelöper på honom har sedan rätt att kräva övriga gäldenärer på vad som belöperpå dem (regressrätt).Regler om borgen finns i 10 kap. handelsbalken. Borgen är ett åtagande av enperson (borgensman) i förhållande till borgenären att ansvara för attgäldenären fullgör en honom åliggande prestation, oftast enbetalningsförpliktelse. Den vanligaste formen är proprieborgen, som föreliggernär borgensmannen ingått borgen ?såsom för egen skuld?. I det fallet kanborgenären, om skulden inte betalas i rätt tid, vända sig direkt tillborgensmannen och kräva betalning. Om en borgensman nödgats infria skulden,har han en regressrätt mot huvudgäldenären.Våren 1996 behandlade utskottet en motion vari pekades på vissa problem somhänger samman med solidariskt betalningsansvar för lån och medborgensåtaganden (bet. 1995/96:LU18). Motionärerna nämnde vissa situationerdär det borde vara möjligt att sära betalningsansvaret så att gemensamma lånkan delas. Motionärerna framhöll också att regressrätten inte erbjuder entillräcklig trygghet och att det därför fanns ett behov av att ge låntagareoch borgensmän ett ytterligare skydd. Utskottet ifrågasatte inte att ettsolidariskt betalningsansvar eller ett borgensåtagande i enskilda fall kundeleda till sådana olyckliga konsekvenser som motionärerna beskrev. Utskottetuttalade emellertid att lånevillkoren måste till alla delar betraktas som enintegrerad del av låneavtalet, och ändringar i avtalet kan - i enlighet medgrundläggande civilrättsliga principer - inte komma till stånd utan attavtalets båda parter är överens om det. En lösning på problemet måste såledesinnefatta en överenskommelse med långivaren. Utskottet avstyrkte med detanförda bifall till motionen, och följde utskottet.I förevarande motion, L905, återkommer samma motionärer, (båda s), till frågan. Motionärerna anför attsvårigheten i sammanhanget är att få med långivaren på att omförhandla lånen.Vidare saknas ofta kunskaper från en borgensmans sida om vad åtagandetinnebär. Motionärerna framhåller ånyo att det behövs en översyn av gällanderegler om solidariskt betalningsansvar och borgenslån i syfte att ökatryggheten för en person som åtar sig ett sådant ansvar och yrkartillkännagivande härom.Fordringar förenade med borgen som säkerhet skall inte särbehandlas iskuldsaneringsförfarandet. Det innebär att fordringen gentemot gäldenärenskrivs ned på samma sätt som andra fordringar. Gentemot borgenären ansvarardock borgensmannen enligt sitt ursprungliga åtagande, trots att gäldenärensskuld har satts ned. Borgenären kan därför driva in fordringen till den delgäldenären inte har betalt hos borgensmannen utan hinder av gäldenärensskuldsanering. Borgensmannens regresskrav mot gäldenären behandlas iskuldsaneringsförfarandet som vilken annan fordran som helst.Utskottet konstaterar att skuldsaneringslagen endast i begränsad omfattningkan användas för att komma till rätta med de problem som motionärerna tar upp.I sammanhanget bör dock erinras om att kreditgivare genom konsumentkreditlagenålagts en omfattande informationsskyldighet innan ett kreditavtal sluts.Vidare föreskrivs att avtal om kredit skall ingås skriftligen. En fördel medett krav på skriftform har ansetts vara att konsumenten därigenom fåranledning att bättre än annars överväga sitt åtagande.Utskottet anser sig inte heller nu kunna förorda en sådan översyn som begärsi motionen. Den allmänna utgångspunkten för kreditavtal, liksom andracivilrättsliga avtal, måste vara att villkor inte kan ändras såvida inte bådaparter är överens om detta.Med hänvisning till det anförda och till de uttalanden som utskottet gjordevåren 1996 avstyrker utskottet bifall till motion L905. beträffande upphävande av skuldsaneringslagen m.m.att avslår motion 1995/96:L28,res. 1 (m)2. beträffande handläggningsordningenatt avslår motion 1995/96:L30,res. 2 (mp)3. beträffande tingsrätternaatt med bifall till motion 1995/96:L31 avslår revisorernasförslag i denna del,4. beträffande uppgifteratt avslår revisorernas förslag i denna del,5. beträffande uppgifteratt avslår motion 1996/97:L710 yrkandena 1 och 2,res. 3 (v)6. beträffande handläggningstidernaatt avslår motionerna 1995/96:L29 yrkande 4, 1996/97: L302och 1996/97:L312,res. 4 (v)res. 5 (mp)7. beträffande omprövningatt med bifall till revisorernas förslag i denna del och tillmotion 1995/96:L29 yrkande 3 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,8. beträffande skattefordringarnas ställning m.m.att avslår revisorernas förslag i denna del och motion1995/96:L29 yrkande 2,res. 6 (v, mp)9. beträffande statens borgenärsfunktionatt avslår revisorernas förslag i denna del,10. beträffande förmånsrätten för skatter m.m.att avslår motion 1995/96:L29 yrkande 5,11. beträffande budgetrådgivningatt avslår motionerna 1995/96:L29 yrkande 1 och 1996/97: L710yrkandena 3-5,res. 7 (v)12. beträffande förebyggande åtgärderatt avslår revisorernas förslag i denna del,13. beträffande solidariskt betalningsansvaratt avslår motion 1996/97:L905.Stockholm den 25 februari 1997På lagutskottets vägnarAgne HanssonI beslutet har deltagit: (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), TomasHögström (m), (), (), (), de (), () och IngridSkeppstedt (c). Upphävande av skuldsaneringslagen m.m. (mom. 1), och de (alla m) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 6 börjar med ?Utskottetvill? och på s. 7 slutar med ?förslag därom? bort ha följande lydelse:Utskottet kan för sin del konstatera att antalet ansökningar omskuldsanering hos kronofogdemyndigheterna är långt mindre än vad somantogs i samband med skuldsaneringslagens tillkomst. En stor andel avansökningarna avslås eller avvisas. Bara dessa omständigheter tyder, enligtutskottets mening, på att den lagreglerade skuldsaneringen kan ifrågasättas.Som anförts i motion L28 har skuldsaneringslagen dessutom medfört negativakonsekvenser i väsentliga hänseenden. Hit hör följderna för borgensmän av ettbeslut om skuldsanering. Den person som har beviljats ett lån - genom attexempelvis en släkting ställer upp som borgensman - kan befrias frånbetalningsansvaret för skulden medan borgensmannen blir betalningsskyldig.Dennes regresskrav mot gäldenären behandlas i skuldsaneringsförfarandet somvilken annan fordran som helst. Dessa förhållanden torde medföra en minskadbenägenhet att ingå borgen, vilket försvårar för framför allt unga människoratt få krediter eftersom den enda säkerhet de kan erbjuda ärjust ett borgensåtagande. Enligt utskottets mening är mot bakgrund av detanförda borgensmannens situation i en skuldsanering oacceptabel.En annan olämplig konsekvens av ett beslut om skuldsanering är att engäldenär fritt, till förfång för borgenärerna och i strid med skuldsaneringenssyfte, kan disponera medel eller tillgångar som han erhållit efter beslutet omskuldsanering men som då inte gick att förutse.Utskottet delar motionärernas uppfattning att det finns skäl att ifrågasättadet rimliga i att staten tillhandahåller en lagreglerad ordning som innebäratt personer som ofta misskött sin ekonomi skall befrias från sina skulder.Även det allvarliga statsfinansiella läget talar mot en lagregleradskuldsanering. Kronofogdemyndigheternas och domstolarnas resurser tordebehövas för andra angelägnare uppgifter. Enligt utskottets mening synes detmot denna bakgrund inte meningsfullt att på sätt revisorerföreslagit ändra en lagstiftning som helt enkelt bygger på felaktigautgångspunkter.Det nu anförda innebär inte att utskottet motsätter sig att skuldsaneringarkommer till stånd. Sådana förfaranden bör emellertid inte vara lagregleradeutan bygga på att fordringsägarna, exempelvis bankerna, har ansvar ochmedverkar till frivilliga uppgörelser mellan parterna. Inte minst är detviktigt att staten som fordringsägare här visar gott exempel. I sammanhangetbör vidare understrykas betydelsen av en ansvarsfull och noggrannkreditprövning. Som motionärerna framhåller är det, för att förebyggaöverskuldsättning, dessutom särskilt viktigt att stärka hushållens ekonomiskamedvetenhet genom utbildning och en effektiv budgetrådgivning.Med hänsyn till det anförda finner utskottet att övervägande skäl talar föratt skuldsaneringslagen upphävs. Ställningstagandet innebär också attriksdagen bör avslå revisorers förslag. Utskottet tillstyrkersålunda motion L28.dels att utskottets hemställan under 1 bort ha följande lydelse:1. beträffande upphävande av skuldsaneringslagen m.m.att med bifall till motion 1995/96:L28 avslår revisorernasförslag och antar följande lagförslagFörslag tillLag om upphävande av skuldsaneringslagen (1994:347)Härigenom föreskrivs att skuldsaneringslagen (1994:347) skall upphöra attgälla vid utgången av juni månad 1997.2. Handläggningsordningen (mom. 2)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 8 börjar med ?Som tidigare?och slutar med ?motion L30? bort ha följande lydelse:Utskottet delar uppfattningen i motionen att den nuvarande ordningen med ettskuldsaneringsförfarande i flera steg är administrativt tungrott och intesärskilt ändamålsenligt. Som framhållits i motionen torde storaeffektivitetsvinster gå att göra om man slog ihop steg 2 och steg 3 iförfarandet och samlade beslutsfunktionen hos tingsrätterna. Personal frånkronofogdemyndigheterna skulle kunna vara tingsrätterna behjälpliga medutredningsinsatser. Förutom att hanteringen av skuldsaneringsärendenadärigenom blir billigare genom att antalet handläggande myndigheter minskarskulle en sådan reform också innebära en mer enhetlig rättstillämpning.Enligt utskottets mening kan vidare en del principiella invändningar riktasmot att kronofogdemyndigheterna handlägger skuldsaneringsärenden. Särskilt ärdet tveksamt att kronofogdemyndigheterna fattar beslut i ett förfarande som ärav så utpräglat civilrättslig karaktär som skuldsanering. Det är, sommotionären framhållit, vidare svårt att förena kronofogdemyndigheternas bådaroller - att dels företräda det allmänna i vissa fall, dels fatta beslut iärendena - i skuldsaneringen.Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att starka skäl talar för attskuldsaneringsförfarandet ändras så att tingsrätterna får ett samlat ansvarför alla beslut om skuldsanering. bör hos regeringen begära ettskyndsamt förslag till lagändring med denna innebörd.Vad utskottet sålunda anfört bör med bifall till motion L30 somsin mening ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 2 bort ha följande lydelse:2. beträffande handläggningsordningenatt med bifall till motion 1995/96:L30 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört.3. uppgifter (mom. 5)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 10 börjar med ?Utskottethar? och på s. 11 slutar med ?och 2? bort ha följande lydelse:Utskottet anser att regeringen vid beredningen av budgetförslagen förnästkommande budgetår bör beakta de i motion L710 framförda kraven påanslagsförstärkningar till för att möjliggöra för kommunernaatt söka bidrag hos verket för skuldsanering.Vad utskottet sålunda anfört bör med bifall till motion L710 idenna del som sin mening ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 5 bort ha följande lydelse:5. beträffande uppgifteratt med bifall till motion 1996/97:L710 yrkandena 1 och 2 somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört.4. Handläggningstiderna (mom. 6)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 13 börjar med ?Utskottetutgår? och slutar med ?och L312? bort ha följande lydelse:Utskottet delar uppfattningen i motion L29 att det i många fall läggs nerför mycket utredningsarbete i steg 1 av skuldsaneringsförfarandet. Det mestrationella vore att kronofogdemyndigheterna så fort som möjligt tog överutredningsansvaret. Sålunda bör det enligt utskottets mening i åtskilliga fallvara tillräckligt för att kunna gå över i steg 2 att gäldenären varit ikontakt med en borgenär som gett besked att han eller hon motsätter sigskuldsanering eller att gäldenären över huvud taget inte har något att erbjudaborgenärerna. Det bör vidare, i linje med vad motionärerna framhåller, varalämpligt att i rättsligt sett komplicerade fall gäldenären direkt ansöker omskuldsanering hos kronofogdemyndigheten, och att man alltså hoppar över förstasteget i förfarandet. Regeringen bör, mot bakgrund av det anförda, överväga omnågot förtydligande i lagregleringen är erforderligt eller om någon annanåtgärd bör vidtas i syfte att effektivisera skuldsaneringsförfarandet.Vad utskottet sålunda anfört bör med bifall till motion L29yrkande 4 samt med anledning av motionerna L302 och L312 som sin mening geregeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 6 bort ha följande lydelse:6. beträffande handläggningstidernaatt med bifall till motion 1995/96:L29 yrkande 4 samt medanledning av motionerna 1996/97:L302 och 1996/97:L312 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört.5. Handläggningstiderna (mom. 6)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 13 börjar med ?Utskottetutgår? och slutar med ?och L312? bort ha följande lydelse:Utskottet delar uppfattningen i motion L312 att rollfördelningen mellan deolika stegen i skuldsaneringsförfarandet är oklar och att en renodling av deskilda funktionerna omgående bör komma till stånd. Osäkerheten hos dehandläggande myndigheterna om vad som gäller får till följd att förfarandetinte minst hos kommunerna i många fall tar . Sommotionären framhåller motverkar det också lagens syfte att berörda myndigheteroch särskilt skattemyndigheterna inte har en enhetlig praxis i frågor omskuldsanering. Utskottet anser mot bakgrund av det anförda att regeringenomgående bör ta initiativ till en översyn av skuldsaneringslagen.Vad utskottet sålunda anfört bör med bifall till motion L312 ochmed anledning av motionerna L29 och L302 som sin mening ge regeringen tillkänna.dels att utskottets hemställan under 6 bort ha följande lydelse:6. beträffande handläggningstidernaatt med bifall till motion 1996/97:L312 samt med anledning avmotionerna 1995/96:L29 yrkande 4 och 1996/97:L302 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört.6. Skattefordringarnas ställning m.m. (mom. 8)() och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 16 börjar med ?En konse-kvent? och slutar med ?yrkande 2? bort ha följande lydelse:Utskottet vill understryka betydelsen av att berörda myndigheter har enenhetlig praxis när det gäller förutsättningarna för staten att gå med påuppgörelser om skuldsanering som innefattar fordringar på skatter och allmännaavgifter. Som anförts av revisorer och i motion L29 är detskuldsaneringslagens kriterier som skall vara bestämmande för omskattemyndigheten skall godta ett förslag om frivillig skuldsanering ellerinte.