bet · GK01KU14 · 1997-02-25 00:00:00 — har i djurskyddsförordningen (1988:539) fått sådanabemyndiganden av regeringen (31 resp. 32 §§).Enligt Lantbruksstyrelsens föreskrifter (LSFS 1988:39) om undantag frånbedövning vid slakt av fjäderfä och kaniner gäller att fjäderfä och kaninerutan föregående bedövning får avlivas genom att huvudet hastigt skiljs frånkroppen under förutsättning att avlivningen endast avser enstaka djur.Regeringen har för visst slakteri medgivit dispens från innebärande att fjäderfä får slaktas utan föregående bedövning påsådant sätt att köttets beskaffenhet blir godtagbart från judisk religiössynpunkt (kosher). Den senaste dispensen gäller t.o.m. den 30 juni 1998.Sverige är anslutet till Europeiska konventionen om skydd av djur som förstill slakt (SÖ 1982:1). I den finns bestämmelser om föregående bedövning vidslakt (artiklarna 12 och 16) samt om möjlighet för en stat att beviljaavvikelse från dessa bestämmelser vid slakt enligt religiösa ritualer (artikel17).Konventionen har godkänts på EG:s vägnar (rådets beslut 88/306/EEG).EG har också egna direktiv om djurskyddet, bl.a. rådets direktiv /119/EEGom skydd av djur för slakt eller avlivning. I inledningen tilldetta direktiv hänvisas till den förklaring om djurskydd som är knuten tillslutakten av unionsfördraget, där unionens institutioner och medlemsstateranmodas att vid utformning och införande av gemenskapslagstiftning om dengemensamma jordbrukspolitiken fullt ut ta hänsyn till djurens behov avvälbefinnande. Direktivet innehåller bestämmelser för att undvika onödigtlidande för djur före slakten. Bl.a. finns en föreskrift om bedövning föreslakt. Undantag från föreskriften gäller beträffande djur som slaktas medsärskilda metoder som krävs i samband med vissa religiösa ceremonier.Rapport om slakt av djur utan föregående bedövningEfter uppdrag av regeringen lämnade en rapport (1992:37)Slakt av obedövade djur. Verket hade med anledning av uppdraget tillsatt enarbetsgrupp med huvudsakligen veterinärmedicinsk kompetens. I rapportenredovisades arbetsgruppens syn på möjligheterna att tillämpa en slaktmetod sominnebär att bedövning sker först efter det att skäktsnittet lagts och som delsär förenligt med de krav som bör ställas från djurskyddssynpunkt, dels kanaccepteras från judisk och muslimsk religiös synpunkt.Rapporten sammanfattades enligt följande.Enligt svensk djurskyddslag skall husdjur vid slakt vara bedövat när blodettappas av. Detta innebär att religiös judisk och muslimsk slakt, därhalssnittet och avblodning sker på obedövade djur (skäktning), är förbjuden.Arbetsgruppens uppgift har varit att bedöma om vägande skäl finns att medgedispens från lagen i fråga, därest bedövning görs efterskäktsnittet. Gruppen har kommit till den enhälliga slutsatsen att dylikdispens ej bör ges av i huvudsak följande skäl.Bedövning utförd efter det halsens mjukdelar genomskurits skullevisserligen ge befrielse från ångest och annat lidande som kan uppkomma undersjälva avblodningen. I djurskyddslagen föreskrivs dock utöver vad som ovanangivits att när djur förs till slakt och när de slaktas, skall de skonas frånonödigt obehag och lidande. Den emotionella stress och ångest som djurensannolikt erfar under den för skäktning nödvändiga infängslingen ochfixeringen av huvudet samt under själva snittet strider mot denna bestämmelse.Att medge dispens i då strävandena att humanisera våra slaktmetoderfrämst koncentreras på att skydda djuren från transport- och fixeringsstressföre bedövningen vore från djurskyddssynpunkt att ta ett stort steg tillbaka.Ett annat, och i arbetsgruppens ögon tungt vägande skäl att ej ge dispensför judisk slakt är att huvudparten av köttet från skäktade djur ej godkännsför konsumtion enligt judisk ortodox tro. Detta kött skulle komma attsaluföras på den öppna marknaden. Det skulle innebära att många av demänniskor, som av etiska skäl motsätter sig religiös slakt, skulle komma attäta skäktat kött, oinformerade om ursprunget och mot sin övertygelse.Arbetsgruppen redovisade i rapporten att en sammankomst arrangerats medföreträdare för berörda trossamfund och djurskyddsorganisationer. Någotsammanträffande med trossamfunden kom dock inte till stånd.Till grund för regeringens uppdrag till låg en skrivelse frånOmbudsmannen mot etnisk diskriminering (DO). DO hade själv låtit göra enutredning om förbudet mot skäktning. DO uppmärksammade att skäktningsförbudethade införts i , liksom i andra europeiskaländer. DO påpekade vidare att förbudet efter krigsslutet upphävdes i deländer där det införts under den nazistiska eran, utom i , ochSverige, där det behölls. DO:s förslag till regeringen var att tillsätta enutredning med uppdrag att undersöka förutsättningarna för en ändring avdjurskyddslagens bestämmelser om slakt och möjligheterna att införa enslaktmetod medelst skäktsnitt med efterföljande bedövning. Utredningen bordeenligt DO inhämta lagstiftnings- och forskningserfarenheter från andra ländermed utgångspunkten att verka för en lagstiftningsharmonisering med ochövriga världen.Jordbruksverkets rapport har remissbehandlats. Under remissbehandlingenframfördes från judiska och muslimska organisationer kritik mot verket förbl.a. bristande samråd med organisationerna.Beredningen inom () är inteavslutad. Enligt uppgift från departementet har ett stort antal uppvaktningaroch samtal förekommit i frågan.Tidigare riksdagsbehandlingDen religiösa traditionen att slakta djur utan föregående bedövning(skäktning) behandlades av senast under /95.Jordbruksutskottet hänvisade i sitt av godkända betänkande1994/95:JoU1 till att utskottet (bet. JoU1987/88:22, 1988/89:JoU17 och 1990/91:JoU18) avstyrkt förslag om bl.a.dispensmöjligheter för kosherslakt. I det sistnämnda betänkandet hadejordbruksutskottet anfört följande.Utskottet har - - - avstyrkt förslag omdispensmöjligheter för kosherslakt av övriga djurslag utöver fjäderfä.Utskottet har inte heller nu funnit anledning att frångå sina tidigareställningstaganden beträffande eventuella dispensmöjligheter. I dettasammanhang vill utskottet beträffande vad som i motionen anförts om värnandetav religionsfriheten framhålla följande. De allmänna begränsningar som gällerför människors handlande i samhället kan i vissa fall komma att beröraåtgärder som uppfattas såsom utövande av religionsfriheten. Som exempel kannämnas att en i allmänhet straffbar handling inte är skyddad bara för att denförekommer i ett religiöst sammanhang. Allmänna regler om medborgarnashandlingsfrihet gäller således också i religiösa sammanhang (se prop.1975/76:209 s. 115).Jordbruksutskottet hade mot bakgrund av det anförda inte funnit anledning attföreslå någon åtgärd i anledning av en föreliggande motion omdispens utan avstyrkt motionen. fann vid 1994/95 årsbehandling av frågan inte anledning att frångå sina tidigareställningstaganden beträffande eventuella dispensmöjligheter och avstyrkteäven de då föreliggande motionerna.Tidigare riksdagsbehandling av frågan om skydd för livsåskådningUtskottet behandlade frågan om att i regeringsformen utvidga skyddet förreligionsfriheten till annan livsåskådning i sitt av godkändabetänkande /93:KU2. Utskottet avstyrkte en då föreliggande motion medhänvisning till att enligt utskottets mening livsåskådningsfriheten redanskyddades av olika regler i regeringsformen och att i den mån begreppetlivsåskådningsfrihet inte omfattades av religionsfriheten andra iregeringsformen upptagna fri- och rättigheter gav ett gott skydd mot ickeönskvärda ingrepp. Det kunde enligt utskottet inte heller bortses från deavgränsningsproblem som kunde finnas när det gäller att avgöra vad som inrymsi begreppet livsåskådningsfrihet.Utskottets bedömningUtskottet vidhåller sin tidigare bedömning i frågan om att i regeringsformenange att skyddet för religionsfriheten även gäller annan livsåskådning.Utskottet anser således att livsåskådningsfriheten redan skyddas av olikaregler i regeringsformen. I den mån begreppet livsåskådningsfrihet inte redanomfattas av religionsfriheten ger andra i regeringsformen upptagna fri- ochrättigheter ett gott skydd mot icke önskvärda ingrepp. Utskottet anser att detinte heller kan bortses från de avgränsningsproblem som kan uppstå när detgäller att avgöra vad som inryms i begreppet livsåskådningsfrihet.Med det anförda avstyrker utskottet motion 1996/97:K429.Som ovan nämnts kan religionsfrihetslagen i dess nuvarande utformning beräknasupphöra att gälla, då relationerna mellan staten och ändras.Enligt utskottets mening bör de bestämmelser om religionsfrihet som förs övertill exempelvis en lag om trossamfund inskränkas till det absolut nödvändiga.De frågor som tas upp i motion 1994/95:K220 bör i stället beaktas ilagstiftning på respektive område. Som nämns i motionen är kost- ochfödotraditioner en viktig del i människors kultur, och dessa traditioner kanockså vara starkt bundna i religionen. Lagstiftning om slakt av djur utgördärmed ett område där frågor om religion aktualiseras.Beredningen av ovan nämnda rapport pågår inomRegeringskansliet. Utskottet utgår från att under den fortsatta beredningen -utom djurskyddsaspekter på olika slaktmetoder - noga beaktas även vilkaförpliktelser och andra internationella konventionerålägger oss. Härvid kommer också att beaktas betydelsen av attEuropakonventionen numera är svensk lag.Utskottet utgår vidare från att beredningen av ärendet innefattar lämpligajämförelser med lagstiftning och erfarenheter i andra länder.Med det anförda anser utskottet att något tillkännagivande med anledning avmotion 1994/95:K220 inte är påkallat. Motionen avstyrks.Diskriminering m.m.Diskriminering av homosexuellaMotionerTre motioner tar upp frågor om diskriminering av homosexuella.I motion 1996/97:K432 av m.fl. (v) yrkas att hosregeringen begär förslag om förbud i regeringsformen mot diskriminering avhomosexuella.I motion 1996/97:L416 av m.fl. (mp) yrkande 5 yrkas också attriksdagen hos regeringen begär förslag om förbud i regeringsformen motlagstiftning som diskriminerar homosexuella. Motionärerna hänvisar till attutredningen om homosexuellas situation i samhället i sitt betänkande (SOU1984:63) föreslog att diskrimineringsförbudet i regeringsformen skulleutsträckas till att gälla lagar som diskriminerar homosexuella.I motion 1996/97:L422 av m.fl. (c, s, fp) begärstillkännagivanden dels om förstärkt skydd mot diskriminering av homosexuella(yrkande 1), dels om uppgifter (yrkande 2).Motionärerna anser att det finns många exempel på att nuvarandediskrimineringsskydd för homosexuella inte är tillräckligt och att det därförvore rimligt att genomföra en översyn av bestämmelserna i regeringsformen ochtryckfrihetsförordningen i syfte att åstadkomma förstärkt skydd mot sådandiskriminering. De anser också, med hänvisning till Folkhälsoinstitutetsförslag, att bör få i uppdrag att bevakadiskriminering av homosexuella.BakgrundGällande regler m.m.De grundläggande bestämmelserna om skydd mot diskriminering finns iregeringsformen. I 1 kap. 2 § slås fast att den offentliga makten skall utövasmed respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människansfrihet och värdighet, liksom att etniska, språkliga och religiösa minoritetersmöjligheter att behålla och utveckla ett eget kultur- och samfundsliv börfrämjas. I 2 kap. 15 § sägs att lag eller annan föreskrift inte får innebäraatt någon medborgare missgynnas därför att han med hänsyn till ras, hudfärgeller etniskt ursprung tillhör en minoritet. Vidare stadgas i 2 kap. 22 §första stycket 7 att utlänning här i riket är likställd med svensk medborgarei fråga om skydd mot missgynnande på grund av ras, hudfärg eller etnisktursprung.Utöver dessa grundläggande bestämmelser finns ett flertal straffstadganden ibrottsbalken (BrB) som direkt eller indirekt tar sikte på handlingar elleryttringar som är rasistiska eller diskriminerande på något annat sätt. Dessabestämmelser är tillämpliga även när brottsligheten ingår som ett led i enorganiserad verksamhet. Således döms enligt 16 kap. 9 § ennäringsidkare, som i sin verksamhet diskriminerar någon på grund av hans ras,hudfärg, nationella eller etniska ursprung eller trosbekännelse genom att integå honom till handa på de villkor som näringsidkaren i sin verksamhettillämpar i förhållande till andra, för olaga diskriminering. För olagadiskriminering döms också den som på samma sätt diskriminerar någon på grundav att denne har en homosexuell läggning. Som en försvårande omständighet vidbedömningen av straffvärdet skall enligt 29 kap. 2 § 7 BrB beaktas om ettmotiv för brottet varit att kränka en person, en folkgrupp eller en annansådan grupp av personer på grund av ras, hudfärg, nationellt eller etnisktursprung, trosbekännelse eller annan liknande omständighet. Kränkning på grundav någons sexuella läggning omfattas enligt motivuttalande av denna regel.Vidare finns lagen (1994:134) mot etnisk diskriminering, som har tilländamål att motverka sådan diskriminering. Med etnisk diskriminering avsesenligt denna lag att en person eller grupp av personer missgynnas iförhållande till andra eller på annat sätt utsätts för orättvis ellerkränkande behandling på grund av ras, hudfärg, nationellt eller etnisktursprung eller trosbekännelse. Lagen innehåller huvudsakligen bestämmelser motdiskriminering i arbetslivet.Europeiska konventionen om mänskliga rättigheter innehåller också ett förbudmot diskriminering. Enligt artikel 14 skall åtnjutandet av de fri- ochrättigheter som anges i konventionen säkerställas utan någon åtskillnad såsompå grund av kön, ras, hudfärg, språk, religion, politisk eller annanåskådning, nationellt eller socialt ursprung, tillhörighet till nationellminoritet, förmögenhet, börd eller ställning i övrigt.FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna innehåller i artikel 2 ettförbud mot diskriminering på grund av ras, hudfärg, kön, språk, religion,politisk eller annan uppfattning, nationellt eller socialt ursprung, egendom,börd eller ställning i övrigt.Inom arbetet i diskuteras bl.a. frågan omgrundläggande rättigheter och icke-diskriminering.Tidigare riksdagsbehandlingUtskottet behandlade under föregående motioner om förstärkt skydd iregeringsformen mot diskriminering (bet. 1995/96:KU8).I anledning av motioner om förbud mot diskriminering av funktionshindradeerinrade utskottet om att det i förarbetena till regeringsformen framhållitsatt det inte är möjligt att ställa upp en grundregel som generellt förbjuderlagstiftning att göra skillnad mellan olika grupper och att man i stället valtett stadgande som ger uttryck för grundsatsen om likabehandling av medborgare.I fråga om motioner om förbud mot diskriminering av homosexuella uttaladeutskottet i samma betänkande att det enligt utskottets uppfattning inte kunderåda någon tvekan om att de homosexuella trots en ökad tolerans och vidsyntheti samhället alltjämt är en utsatt grupp. Det fanns alltså goda skäl för attlagstiftningen på olika sätt ger de homosexuella ett särskilt skydd. Utskotteterinrade om att så sent som införts en regel i brottsbalkensstraffmätningsbestämmelser som innebär att det är en försvårande omständighetom motivet för ett brott varit att kränka någon på grund av denneshomosexuella läggning. Utskottet ansåg det också värdefullt att det inom denstatliga verksamheten pågår ett fortlöpande arbete i syfte att öka skyddet förde homosexuella. Utskottet hänvisade till att harregeringens uppdrag att följa utvecklingen av de homosexuellas situation,bl.a. när det gäller diskriminering, och att samordna insatser förhomosexuella.Utskottet ville vidare erinra om att den offentliga makten enligtbestämmelsen i 1 kap. 2 § regeringsformen skulle utövas med respekt för allamänniskors lika värde och för den enskilda människans frihet och värdighet.Detta är visserligen, enligt vad utskottet anförde, ett s.k. programstadgandesom inte kan göras gällande i domstol, men det har likväl stor betydelse ochkan t.ex. åberopas av JO i ärenden som gäller diskriminering från offentligaorgans eller funktionärers sida.Utskottet var inte berett att biträda ett motionsförslag om direktdiskrimineringsförbud i regeringsformen. Tillräckliga skäl hade enligtutskottet inte framkommit att ändra regeringsformen i detta hänseende.Utskottet ville också erinra om att diskrimineringsförbudet i 2 kap. 15 §regeringsformen riktar sig till normgivaren, i första hand . Enutvidgning av förbudet skulle alltså inte innebära ökade möjligheter att kommatill rätta med problem av det slag som togs upp i en av motionerna. Utskottetavstyrkte de föreliggande motionerna.Kommittédirektiv m.m.På förslag av arbetsmarknadsutskottet har gjort ett tillkännagivandetill regeringen om behovet av lagstiftning mot diskriminering av homosexuellai arbetslivet (bet. 1995/96:AU3, rskr. 1995/96:3). Arbetsmarknadsutskottethade anfört att det utgick från att regeringen skulle övervägalagstiftningsfrågan bl.a. mot bakgrund av erfarenheterna av annanantidiskrimineringslagstiftning och att regeringen skulle återkomma tillriksdagen med en redovisning av resultatet av dessa överväganden. Vidare hadeutskottet angivit att det utgick från att även den i sammanhanget väcktafrågan om utvidgning av mandat skulle bli belyst.Regeringen har beslutat att en särskild utredare skalltillkallas med uppgift (dir. 1997:7) att- kartlägga och analysera behovet av en lagstiftning till skydd motdiskriminering i arbetslivet på grund av homosexualitet eller sexuellläggning,- kartlägga och redovisa andra länders lagstiftning och åtgärder i övrigt ifrågan,- om utredaren finner det lämpligt, lägga fram ett förslag om hur enlagstiftning med förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund avhomosexualitet eller sexuell läggning bör vara utformad,- överväga hur sådana förbudsregler i så fall skall förhålla sig tillmotsvarande bestämmelser i jämställdhetslagen, lagen mot etniskdiskriminering och en eventuell lagstiftning mot diskriminering iarbetslivet av personer med funktionshinder,- analysera om det finns behov av att inrätta en myndighet som har tilluppgift att tillvarata bl.a. de homosexuellas intressen eller om en sådanuppgift skall handhas av befintliga myndigheter,ombudsmannafunktioner och nämnder.Utredaren skall samråda med utredningen om diskriminering i arbetslivet avpersoner med funktionshinder och utredningen om översyn av lagen mot etniskdiskriminering. Utredaren bör också i sitt arbete samråda med arbetsmarknadensparter och Folkhälsoinstitutet.Utredningsarbetet skall vara redovisat senast den 1 oktober 1997.Utskottets bedömningUtskottet, som konstaterar att en utredning om förbud mot diskriminering iarbetslivet på grund av homosexualitet nu beslutats, vidhåller sin ovanredovisade inställning i frågan om att i regeringsformen uttryckligenföreskriva ett förbud mot diskriminering av homosexuella. Utskottet avstyrkersåledes motionerna 1996/97:K432, 1996/97:L416 yrkande 5 och 1996/97:L422yrkande 1.Enligt de ovan redovisade direktiven skall den särskilde utredaren analyseraom det finns behov av att inrätta en myndighet som har till uppgift atttillvarata bl.a. de homosexuellas intressen eller om en sådan uppgift skallhandhas av befintliga myndigheter, ombudsmannafunktioner ochnämnder. Utskottet anser att resultatet av utredningen bör avvaktas, ochutskottet avstyrker därmed motion 1996/97:L422 yrkande 2.Rasistiska organisationerMotionerI motion 1996/97:K414 av och () begärmotionärerna med hänvisning till FN:s konvention mot rasism tillkännagivandentill regeringen dels om förbud mot rasistiska organisationer ochsammanslutningar (yrkande 1), dels om ett förslag till sådan lagändring attäven rasistiska gärningar blir kriminaliserade i samband med förbudet motrasistiska organisationer (yrkande 2). Genom kriminalisering av rasistiskaorganisationer och sammanslutningar kan, enligt motionärerna, gärningar såsomuppvigling, stöd till verksamhet, propaganda, spridning av budskapet etc.förbjudas trots de grundlagsenliga yttrande-, tryck-, mötes- ochdemonstrationsfriheterna.I motion 1996/97:K425 av och () begärs etttillkännagivande om kriminalisering av den som deltar i eller lämnar stöd sammanslutning som ägnar sig åt rasistisk förföljelse antingen genom attligga bakom eller uppmana till allvarliga brott. Motionärerna hänvisar tillförslagen i utredningsbetänkandet Organiserad rasism (SOU 1991:75).I motion 1996/97:K421 av () föreslås att regeringenskall lägga fram förslag till sådan ändring i aktuella lagar att möjligheternaatt bekämpa rasism förbättras genom att t.ex. all spridning av rasistiskabudskap, organisering av rasistisk propaganda samt stöd till rasistiskverksamhet straffbeläggs. Motionären anser att det gång på gång har visat sigatt vår lagstiftning inte ger önskad möjlighet att bekämpa rasism och attåtskilliga exempel på verksamhet med tydlig rasistisk tendens kan avfärdas medatt den rasistiska tendensen inte kan bevisas. Han anför attDiskrimineringsombudsmannen har presenterat ett flertalförslag till lagändringar, såsom förslag om straff för att sprida rasistiskabudskap, för att organisera rasistisk propaganda och för att stödja - ävenekonomiskt - rasistisk verksamhet.BakgrundGällande bestämmelserSom framgår ovan ingår föreningsfriheten i de grundläggande fri- ochrättigheter som tillförsäkras den enskilde i 2 kap. 1 § regeringsformen.Föreningsfrihet definieras som frihet att sammansluta sig med andra förallmänna eller enskilda syften. Friheten får begränsas endast för atttillgodose ett ändamål som är godtagbart i ett demokratiskt samhälle, och enbegränsning får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till detändamål som har föranlett den och ej heller sträcka sig så långt att den utgörett hot mot den fria åsiktsbildningen såsom en av folkstyrelsens grundvalar.Begränsning får inte göras enbart på grund av politisk, religiös, kulturelleller annan sådan åskådning. Föreningsfriheten får begränsas endast såvittgäller sammanslutningar vilkas verksamhet är av militär eller liknande natureller innebär förföljelse av folkgrupp av viss ras, med viss hudfärg eller avvisst etniskt ursprung.Enligt har var och en rätt till frihet att delta ifredliga sammankomster samt till föreningsfrihet (artikel 11). utövandet avdessa rättigheter får inte underkastas andra inskränkningar än sådana som ärföreskrivna i lag och som i ett demokratiskt samhälle är nödvändiga med hänsyntill statens säkerhet eller den allmänna säkerheten, till förebyggande avoordning eller brott, till skydd för hälsa eller moral eller till skydd förandra personers fri- och rättigheter.Rätten till föreningsfrihet föreskrivs också i konventionen om medborgerligaoch politiska rättigheter. I föreningsfriheten inbegrips rätten att bilda ochansluta sig till fackföreningar för att skydda sina intressen (artikel 22).Sverige tillträdde om avskaffandet av alla former avrasdiskriminering (SÖ 1971:40). Konventionen syftar till faktisk jämlikhetmellan människor utan åtskillnad på grund av ras, hudfärg eller nationellteller etniskt ursprung.Konventionsstaterna har åtagit sig att förbjuda och med alla lämpliga medel,däribland den lagstiftning som omständigheterna påkallar, göra slut pårasdiskriminering från personers, gruppers eller organisationers sida (artikel2 1 d). Staterna skall, i syfte att avskaffa rasdiskrimineringen och medvederbörligt beaktande av de principer som omfattas av den allmännaförklaringen om de mänskliga rättigheterna och av de rättigheter somuttryckligen anges i artikel 5, bl.a. olagligförklara och förbjudaorganisationer och organiserad och annan propaganda som främjar och uppmanartill rasdiskriminering samt förklara deltagande i dylika organisationer ellerdylik verksamhet som en brottslig handling, straffbar enligt lag (artikel 4b). I artikel 5 nämns bl.a. rätten till åsikts- och yttrandefrihet samt tillförsamlings- och föreningsfrihet i fredligt syfte.Den svenska lagstiftningen innehåller inte något direkt förbud mot att bildaeller vara medlem i organisationer som ägnar sig åt rasistisk verksamhet.