bet · GL01UbU3 · 1997-09-18 00:00:00 — I högskoleförordningen harregeringen närmare föreskrivit vilka ärenden som styrelsen själv skall fattabeslut i. Där anges också att det är rektor som skall besluta i vissa ärenden,bl.a. tillsättning av lärare. Beslutandet i sådana ärenden kan styrelsen inteta över. För övrigt bestämmer styrelsen själv i vilka ärenden den skall fattabeslut.Frågan om vem som skall vara ordförande i högskolestyrelsen har hittillsinte varit reglerad i högskolelagen. och högskolor underUtbildningsdepartementet har det ansetts som det normala att rektor ärstyrelsens ordförande, men det har förekommit att regeringen utsett någonannan än rektor till ordförande i högskolestyrelse. sägsdet i högskoleförordningen att rektor är styrelsens ordförande (2 kap. 1 §). Iförordningen (1993:221) för () sägs attregeringen bestämmer vem som skall vara ordförande i styrelsen (2 kap. 1 §).Ordföranden har ända sedan SLU inrättades varit en annan person än rektor.RUT -93 föreslår i sitt slutbetänkande Reform och förändring (SOU 1996:21)att rektor inte skall vara ordförande i högskolestyrelsen.Regeringens förslag och bedömningarRegeringen anser att högskolestyrelsens ansvar behöver förtydligas. Styrelsenskall enligt regeringens uppfattning ansvara för de långsiktiga frågorna,vilket ställer krav på styrelseledamöternas kompetens och engagemang. Den börockså ha ett övergripande ansvar för den interna resursfördelningen.Regeringen avser att komplettera 2 kap. 2 § högskoleförordningen i enlighetmed detta. I propositionen påpekas också att det är angeläget atthögskolestyrelserna har god insyn i lärosätenas uppdragsverksamhet och iförekommande fall deras finansförvaltning. Regeringen avser att medverka tillatt styrelserna stärks i sin roll som ansvariga för verksamheten och kommeratt följa upp hur styrelsernas arbete utvecklas.Regeringen föreslår att det skrivs in i högskolelagen att ordföranden ihögskolestyrelse skall utses av regeringen, som därvid bör utse någon som inteär anställd vid den högskola som uppdraget avser. En kvalificerad och erfarenextern ordförande skulle kunna tillföra arbetet i högskolestyrelsen mycket iform av kunskaper, erfarenheter och kontakter, anser regeringen. Omordföranden hämtas utifrån markeras också tydligare skillnaden mellan å enasidan styrelsens uppdrag att ansvara för de mer långsiktiga, strategiskafrågorna och å andra sidan rektors uppdrag som högskolans chef och ansvarigför den direkta verksamheten och driften av högskolan. Det är enligtregeringen rimligt att styrelsens dagordning bestäms av en person som har sinhuvudsakliga verksamhet utanför högskolan.Bestämmelsen att regeringen till ledamöter i högskolestyrelserna bör utsepersoner med bakgrund i sådan verksamhet som är av betydelse för högskolansforsknings- och utbildningsuppdrag föreslås utgå ur högskolelagen. Enligtregeringen ligger det i sakens natur att personer med sådan bakgrund utses.Till skillnad från vad tidigare tillkännagivit som sin mening(bet. UbU 1987/88:1, rskr.1) anser regeringen inte att högskolorna bör hanågot inflytande över nomineringen av de ledamöter som regeringen utser. ansåg det viktigt att inför förordnande av nya ledamöterdiskuterar med de berörda lärosätena vilka erfarenheter och vilken kompetenssom i första hand bör finnas hos de ledamöter som skall ingå i styrelsen.Som nämnts är antalet ledamöter i högskolestyrelserna enligthögskoleförordningen (1993:100) numera maximerat till högst 15 inklusiveordföranden. För () gäller dock att antaletledamöter inklusive ordföranden skall vara högst 14. Regeringen avser attändra i förordningen för SLU (1993:221) så att antalet styrelseledamöter ävendär får uppgå till högst 15.Motionerna och utskottets bedömningFem motioner tar upp behovet av ökat studentinflytande i högskolan. Enligtmotion 1996/97:Ub31 (m) yrkande 7 behövs ett ökat studentinflytande framförallt i planerings- och genomförandefasen inom både grund- ochforskarutbildningen. Studenterna skall enligt motionärerna utvärderaundervisningens kvalitet och sina egna prestationer som ett inslag i denkontinuerliga uppföljningen och utvärderingen av universiteten ochhögskolorna. Formerna för utvärdering och omdömen ur ett studentperspektiv kanenligt motionärerna variera. Enligt motion 1996/97:Ub32 (c) yrkande 1 börstudentrepresentationen i högskolestyrelsen öka och utgöra entredjedel av styrelsens ledamöter. hänvisar i motion1996/97:Ub34 till beslut om försöksverksamheter med föräldra-respektive elevmajoritet i lokala styrelser på skolområdet och föreslår attstudenterna blir representerade med minst en tredjedel av ledamöterna i allabeslutande organ inom högskolan (yrkande 2). Vidare anser motionärerna attvarje kurs på högskolan skall utvärderas och att utvärderingarna skall ske isamarbete mellan studenter och lärare (yrkande 5). Motionärerna lägger storvikt vid kursutvärdering som pedagogisk merit för lärare. Också i motion1996/97:Ub30 (mp) yrkande 2 sägs att studentinflytandet bör stärkas istyrelser och andra organ. Styrelsen skall tillsättas på det sätt somregeringen föreslagit men bestå av en tredjedel allmänföreträdare, entredjedel lärare och en tredjedel studenter. Rektor skall enligt motionenräknas in i lärargruppen. I den femte motionen 1996/97:Ub36 (kd) yrkande 1(delvis) sägs att ingen av grupperna lärare och rektor, studenter ellersamhällsföreträdare bör få egen majoritet i styrelsen. Det är angeläget attstudenternas inflytande ökar.U t s k o t t e t anser att det är viktigt att stärka studenternasinflytande och delaktighet i hela verksamheten inom universitet och högskolor.I dag är studenterna garanterade två platser i högskolestyrelse,fakultetsnämnd och beslutsorgan som behandlar utbildningsfrågor samt en platsi tjänsteförslagsnämnd. Lärosätena har stor frihet att inrätta beredandeorgan, och det finns ingen nationell reglering av studenternas inflytande isådana organ. De farhågor som har uttryckts av företrädare för doktorandernainom högskolan, att studentinflytandet över lärartillsättningar skulle minskaom tjänsteförslagsnämnderna avskaffas och besluten tas över avfakultetsnämnder, återspeglar sannolikt just detta.Enligt utskottets mening bör studenternas representation ihögskolestyrelserna utökas till minst tre. Det formella inflytandet genombeslutsorganen är dock inte det viktigaste. Studenternas intresse ochkompetens bör tas till vara i högskolans vardagsarbete, inte minst när detgäller kvalitetssäkring och utvärdering av utbildningen. Utskottet anser attdet bör göras en översyn av studentinflytandet på alla nivåer inom högskolan,i detta vidare perspektiv.Utskottet föreslår att med anledning av motionerna 1996/97: Ub30yrkande 2, 1996/97:Ub31 yrkande 7, 1996/97:Ub32 yrkande 1, 1996/97:Ub34yrkandena 2 och 5 samt 1996/97:Ub36 yrkande 1 (i denna del) som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet här har anfört.Bestämmelsen i högskolelagen om kriterier för regeringens utseende avledamöter i högskolestyrelserna bör enligt motion 1996/97:Ub35 (fp) yrkande 5kvarstå.U t s k o t t e t anser att bör bifalla regeringens förslag ochavslå motionsyrkandet. När förslaget till ny högskolelag behandlades iriksdagen påminde utskottet, apropå förslaget om kriterier för regeringens valav styrelseledamöter, om följande yttrande i proposition 1986/87:127 av dendåvarande regeringen:Den rekrytering utifrån, som en högskolestyrelse behöver, avser personer somförst och främst har ett starkt personligt engagemang för högskolansutveckling och därutöver är särskilt förtrogna med områden som på olika sätthar anknytning till högskolans eget verksamhetsområde.Det finns således en god överensstämmelse mellan det som sägs i den nuvarandehögskolelagen och det som vägledde regeringens handlande innan bestämmelsenfördes in i lagen. Utskottet instämmer med regeringen att bestämmelsen intebehövs i lagen. bör enligt utskottets mening anta regeringensförslag till lag om ändring i högskolelagen (1992:1434) såvitt avser 2 kap. 4§.Ett antal övriga förslag om högskolestyrelserna förs fram i motionerna.Vikten av att styrelsernas ansvar förtydligas understryks i motion1996/97:Ub31 (m) yrkande 12. Styrelsernas huvuduppgift bör enligt motionärernavara att ansvara för de långsiktiga frågorna och att medverka till attkreativa forsknings- och utbildningsmiljöer skapas. Däremot skall styrelseninte ha huvudansvaret för den dagliga verksamheten, vilket i stället ärrektors uppgift, säger motionärerna.U t s k o t t e t anser att bör avslå motionsyrkandet, eftersomdet i allt väsentligt överensstämmer med regeringens bedömning, så som denredovisas i propositionen. Ett tillkännagivande av behövs därförinte. Regeringens förslag innebär att styrelsens roll stärks, vilket utskottetanser mycket viktigt. När det gäller strategiska och långsiktiga frågor omlärosätets utveckling blir det styrelsen som har ansvaret. Självfallet kanstyrelsen ge rektor i uppdrag att utforma förslag i sådana frågor, menansvaret kan inte överlåtas.Samma motion, 1996/97:Ub31 (m), för i yrkande 15 fram tanken att man kan havarierade styrsystem vid universitet respektive mindre och medelstorahögskolor.U t s k o t t e t avstyrker yrkandet. I principiella frågor som t.ex.högskolestyrelsens ansvar och rektors ansvar och principerna för styrelsenssammansättning bör enligt utskottets mening samma regler gälla för allastatliga lärosäten. Högskoleförordningen ger enligt utskottets meningtillräckligt utrymme för varje högskolestyrelse att besluta om den inreorganisationen vid lärosätet, som också faktiskt varierar med hänsyn bl.a.till lärosätets storlek och inriktning. Med de ändringar som regeringenföreslår i propositionen när det gäller fakultetsindelningen ökar dettautrymme ytterligare.Enligt motion 1996/97:Ub35 (fp) yrkande 4 finns det ingen anledning attmaximera antalet ledamöter i högskolestyrelserna till 15. Behovet av ledamöterkan variera utifrån den omfattning på verksamheten som de olika högskolornahar.U t s k o t t e t avstyrker motionsyrkandet. Bestämmelsen ihögskoleförordningen - och den planerade ändrade bestämmelsen i förordningenom - tvingar inte regeringen att utse sammaantal ledamöter i styrelserna för lärosäten av helt olika storlek. Utskottethar erfarit att regeringen för många högskolor inte heller har utnyttjat detmaximala antalet ledamöter.I motion 1996/97:Ub31 (m) yrkande 14 tillstyrks regeringens förslag om atthögskolestyrelsens ordförande bör vara en person som inte är anställd vidlärosätet. Motionärerna anser dock att regeringen därvid inte bör kunna utseen aktiv politiker eller politiskt tillsatt tjänsteman till ordförande. Ocksåi motion 1996/97:Ub36 (kd) tillstyrks att ordföranden skall hämtas utifrån,men motionärerna vill att högskolan själv skall utse denna person (yrkande 1delvis).U t s k o t t e t instämmer i det som regeringen anfört om ordförande ochföreslår att avslår de två motionsyrkandena. Utskottet anser inteatt det finns någon anledning att en person, av det skälet att han eller honär aktiv politiker, inte skulle kunna utses till ordförande.Om man värnar om det kollegiala inflytandet borde högskolorna åtminstone fånominera de ledamöter som regeringen utser i högskolestyrelserna, heter det imotion 1996/97:Ub36 (kd) yrkande 1 (delvis). Samma åsikt framförs - dock utanyrkande - i motion 1996/97:Ub31 (m).U t s k o t t e t avstyrker motion 1996/97:Ub36 (kd) yrkande 1 i denna del.Utskottet noterar att regeringen inte delar den uppfattning som kom tilluttryck i utbildningsutskottets betänkande UbU 1987/88:1, där utskottetanförde följande:Högskoleenhet bör få nominera personer att ingå i dess styrelse somföreträdare för allmänna intressen. Självfallet bör även andra änhögskoleenhet kunna nominera. Beträffande den fortsatta handläggningen avfrågan om allmänföreträdare i styrelsen förutsätter utskottet att en dialogkommer till stånd mellan och berörd högskoleenhet innanallmänföreträdare utses av regeringen. Det är viktigt att de som är verksammainom en högskoleenhet har ett starkt förtroende för allmänföreträdarna ihögskolestyrelsen.Utskottet har erfarit att regeringen därefter och fram till 1993hanterade utseendet av företrädare för allmänna intressen ihögskolestyrelserna i dialog med respektive högskolas rektor. Namnförslaginhämtades dock även från annat håll. När ledamöter skulle utses i samtligahögskolestyrelser efter den nya lagens tillkomst tillämpades enligt uppgiftinte något formellt nomineringsförfarande eller någon systematisk dialog medhögskolorna. , då högskolestyrelserna utökades med politiskaföreträdare för nationella, regionala eller lokala intressen, gav regeringendäremot riksdagspartierna tillfälle att nominera sådana. Enligt utskottetsmening finns det ingen anledning att gör något tillkännagivande tillregeringen i denna fråga.Uppdragsutbildningen nämns i propositionen som ett område för styrelsen,vilket enligt motion 1996/97:Ub34 (v) yrkande 1 är en viktig markering.Motionärerna anser att den poänggivande uppdragsutbildningen är en gråzon -bl.a. förekommer det att lärosäten felaktigt räknar in uppdragsutbildning iunderlaget för ersättningen från staten och därmed får dubbel betalning - ochde vill att den ses över.U t s k o t t e t avstyrker yrkandet. Enligt vad utskottet erfarit berederUtbildningsdepartementet frågor om uppdragsutbildningensställning, vilket gör det tillkännagivande som begärs i motionen obehövligt.2.2 RektorRUT -93 föreslog att rektor skulle utses av högskolestyrelsen i stället försom nu av regeringen. Samråd med lärarna, övriga anställda och studenternaborde enligt -93 vara ett obligatoriskt inslag i proceduren, men det bordevara högskolestyrelsens sak att välja form för samrådet. Ordningen med envalförsamling - som är obligatorisk - skulle kunna bibehållas av delärosäten som så önskar.Regeringen redovisar i propositionen sin bedömning av förslagen. Den innebäratt rektor liksom skall utses av regeringen efter förslag avhögskolestyrelsen. Högskolestyrelsen skall vara skyldig att samråda medlärare, övriga anställda och studenter, men användande av en valförsamlingskall inte längre vara obligatoriskt.Förslaget från -93 att rektor skall utses av högskolestyrelsen förordasi motion 1996/97:Ub31 (m) yrkande 13. Att låta styrelsen utse rektor skulleenligt motionärerna renodla rektorns förhållande till styrelsen.I både motion 1996/97:Ub35 (fp) yrkande 9 och motion 1996/97:Ub34 (v)yrkande 3 föreslås att det skall förbli obligatoriskt att anlita valförsamlinginnan högskolestyrelsen inger sitt förslag om rektor till regeringen.U t s k o t t e t avstyrker dessa tre yrkanden med hänvisning tillföljande.Från har inom hela det statliga högskoleväsendet gällt attrektor tillsätts av regeringen efter förslag från lärosätet. Dessförinnangällde vid universiteten och vissa fackhögskolor att rektor utsågs genom valinom lärosätet, medan det för andra fackhögskolor, t.ex. och Jordbrukets högskolor, var regeringen som utsåg rektor. Enöverväldigande majoritet av de remissinstanser som yttrat sig över -93:sförslag har anfört att rektor även bör utses av regeringen. Eftersomvarje högskola är en myndighet med ett nationellt uppdrag inom utbildning ochforskning och rektor är denna myndighets främste företrädare anser utskottetliksom regeringen att det är naturligt att rektor utses av regeringen.Det nuvarande obligatoriet att använda valförsamling inför förslag om rektorinfördes efter att regeringen i budgetpropositionen samma årinformerat om sin avsikt att ändra högskoleförordningen på dennapunkt (prop. 1987/88:100 bil. 10 s. 206; SFS 1988:811). trädde dentidigare beslutade ändringen i kraft att företrädarna för allmänna intressenskulle ha majoritet i högskolestyrelserna. Några skäl anfördes inte ipropositionen, och utbildningsutskottet berörde inte saken i något betänkande.När det gäller valförsamlingens sammansättning noterar utskottet att de reglersom gällt inte garanterar att andra anställda än lärarefår något inflytande på nomineringen av rektor. Så var däremot fallet åren1977-1993. Utskottet har erfarit att de valförsamlingar som verkat de senasteåren vanligen har bestått även av företrädare för andra anställda än lärarna,men att undantag finns. Det framgår av propositionen att regeringen, liksommotionärerna, anser att såväl studenter och lärare som övriga anställda börkonsulteras innan högskolestyrelsen avger sitt förslag om rektor. Enligtpropositionen skall högskolestyrelsen fastställa en ordning för hur lärare,övriga anställda och studenter skall höras inför styrelsens beslut om attföreslå rektor. Enligt utskottets mening kan en sådan ordning även innefattavalförsamling eller något annat representativt organ. Däremot skallförfarandet inte regleras centralt lika utförligt som . Utskottetdelar regeringens uppfattning och anser således att inte bör göranågot uttalande om att detta obligatoriskt skall ske genom en valförsamling.2.3 Utvärdering av förändringenFörslaget till förändring av ledningsorganisationen är enligt motion1996/97:Ub30 (mp) väl värt att pröva. bör få i uppdrag attfölja upp och utvärdera förändringen samt avge rapport efter den nyaorganisationens genomförande (yrkande 1).U t s k o t t e t avstyrker yrkandet. Enligt propositionen kommer regeringenatt följa upp hur styrelsernas arbete utvecklas. Det finns inte anledning förriksdagen att närmare uttala sig om på vilket sätt detta skall ske.3 Lärarna i högskolan3.1 för lärare vid universitet och högskolor har under desenaste 20 åren genomgått flera väsentliga förändringar. Vid 1977 årshögskolereform sammanfördes en rad läroanstalter och utbildningar i den nyahögskolan. Man tog inte då något samlat grepp om lärartjänsteorganisationen,utan högskoleförordningens bestämmelser om lärare återspeglade de äldreläroanstalternas och utbildningarnas tjänstekategorier. Således fanns det 27olika lärartjänster vid universitet och högskolor inklusive Sverigeslantbruksuniversitet. För de olika lärarkategorierna gällde olika bestämmelserbl.a. om tjänstgöringsskyldighet, undervisningens förläggning ochåligganden utöver undervisningsskyldighet. Bestämmelserna varsvåröverskådliga.En enklare och enhetligare tjänstestruktur infördes (prop.1984/85:57, bet. UbU9, rskr. Flertalet av de tidigarelärartjänstekategorierna ersattes med fyra tjänster: professor, lektor,adjunkt och forskarassistent. En enhetlig och mer generell reglering avlärartjänsternas innehåll infördes, så att varje lärares tjänstgöring skullekunna inrymma forskning. Lärosätena fick större frihet i fråga om fördelningenav arbetsuppgifterna mellan olika lärare. Det fanns enligt föredragandestatsrådet principiella skäl för detta, men förändringen motiverades också avatt det var viktigt att kunna möta kraven på effektivt utnyttjande avbegränsade resurser. Tanken på särskilda befordringstitlar, avsedda somstimulans för lektorer och adjunkter att förkovra sig i sin yrkesverksamhet,diskuterades i propositionen men avfärdades med hänvisning till att parternahade träffat avtal om ett system med lönefält. Statsrådet räknade med att detinom ramen för de lokala löneförhandlingarna skulle bli möjligt att ta hänsyntill särskilt värdefulla pedagogiska eller vetenskapliga insatser. På dennapunkt hade utbildningsutskottet en annan uppfattning. Utskottet ansåg att detborde införas någon form av befordran och stimulans utöver det som ligger isystemet med lönefält och de reguljära eller extra tjänsterna som professor.Ett antal frågor i detta sammanhang borde enligt utskottet övervägasytterligare av regeringen. gav som sin mening regeringen till kännadet utskottet anfört i denna fråga.Våren 1991 godkände ett förslag från regeringen att alla tjänstersom professor fr.o.m. skulle inrättas och tillsättas avrespektive högskola (prop. 1990/91:150 del II bil. 7, bet. UbU21, rskr. 389).Regeringen skulle alltså från den angivna tidpunkten inte längre vare siginrätta eller tillsätta professurer.Den 1 juli 1993 trädde en ny högskolelag (1992:1434) och en nyhögskoleförordning (1993:100) i kraft. varditintills reglerad i högskoleförordningen. fördes vissa bestämmelser omlärare in i högskolelagen (3 kap.). Där anges i 1 § vad som får ingå itjänsten som lärare vid högskolorna (att handha utbildning, forskning ellerkonstnärligt utvecklingsarbete samt administrativa uppgifter). I övrigtregleras i lagen endast tjänsterna som professor och lektor. Ditintills hadede professorer som utnämnts av regeringen med fullmakt haft ett särskiltstarkt anställningsskydd. utvidgades detta till att gälla alla innehavareav tjänst som professor. Om lektor sägs i den nya lagen att en lektor skallvara vetenskapligt kompetent, utom i de fall då tjänsten avser konstnärligverksamhet. I den nya högskoleförordningen infördes en bestämmelse om att enlektor som har visat särskild skicklighet skall kunna ges ställning - inomramen för sin lektorstjänst - som biträdande professor. Inga avgörandeförändringar i fråga om tjänsteorganisationen skedde efter lärartjänstereformen 1986 ansåg regeringen att det fanns skälatt, utifrån de erfarenheter som gjorts, göra en översyn. Vissa brister hadepåtalats, exempelvis alltför låg värdering av grundutbildningsuppgifter ochotillräcklig mångfald i forskningen. Det saknades, ansåg regeringen,tillräckliga incitament för lärare att prioritera utveckling och förnyelse avutbildningens innehåll och metoder. Vid tillsättning av lektorstjänster vägdeden vetenskapliga meriteringen i de flesta fall tyngst. För adjunkter som inteavlägger doktorsexamen fanns ingen befordringsmöjlighet. Andra problem varbristande jämställdhet mellan kvinnor och män och låg lärarrörlighet mellanhögskolorna. Reglerna för tjänstetillsättningar hade också kritiserats för attvara alltför detaljerade. tillsatte regeringenHögskollärarutredningen (dir. 1996:3), som redovisade sinaförslag i betänkandet Lärare för högskola i utveckling (SOU 1996:166).Förslagen i den nu aktuella propositionen är när det gäller lärartjänsternagrundade på betänkande och remissbehandlingen avdetta.3.2 Lärarkategorier m.m.Som skäl för en reform av lärartjänsteorganisationen pekar regeringen ipropositionen på tre saker. För det första har utländska bedömare somutvärderat svensk forskning påpekat de negativa effekterna av att det svenskasystemet i realiteten har två karriärvägar, en forskningsinriktad medprofessur som slutmål och en undervisningsinriktad med mycket begränsademöjligheter till forskning. För det andra hämmas forskningen av att så litenandel som av de tillsvidareanställda lärarna är professorer. För dettredje måste pedagogisk skicklighet ges en större vikt än , bådevid meritvärdering i samband med anställning och vid arbetets bedrivande.Regeringen vill därför att en enda karriärväg skapas, där arbetsuppgifternapå alla nivåer innehåller både forskning och utbildning och där det skersuccessiva prövningar av lärarens/forskarens kompetens. Till skillnad frånHögskollärarutredningen föreslår regeringen inte att några nyalärarkategorier skall införas.När det gäller professorer är regeringens förslag följande.En tillsvidareanställd lektor som är behörig att anställas som professorskall anställas som professor. Om godkänner detta avser regeringenatt införa bestämmelser därom i högskoleförordningen.Anställning som professor av högst , s.k. gästprofessor,skall kunna ges till en person som är behörig att anställas som professor ochsom skall anställas som gästlärare, dvs. inte är anställd vid lärosätet. Dettaförslag medför ändring av 3 kap. 3 § i högskolelagen.En högskola skall inte längre behöva tillstånd för attanställa professorer. Detta medför ändring i högskoleförordningen.Möjligheten för regeringen att inrätta professorstjänster vid universitetoch högskolor skall tas bort. Detta medför också ändring ihögskoleförordningen.Regeringen meddelar också sin avsikt att ändra högskoleförordningen så att denpedagogiska skickligheten skall vägas in i lika hög grad som den vetenskapligavid prövning av behörighet för anställning som professor.