bet · GK01KU25 · 1997-05-15 00:00:00 — Som exempel på grupper av patienter som tillhör dennagrupp angavs i propositionen sådana patienter som på grund av avvikandereaktion mot dentala material måste byta dessa material.I motioner togs upp frågan om ersättning för utbyte av amalgamfyllningar pågrund av kvicksilverförgiftningssymtom.Socialförsäkringsutskottet erinrade om att det i propositionen angavs attsom ett led i en medicinsk rehabilitering, eventuellt kunde ingå ett utbyteav amalgamfyllningar även om ett säkerställt samband mellan sjukdomsyttringaroch fyllningarna inte kunde fastställas. Detta beslut skulle fattas avmedicinsk personal med erforderlig kompetens. Frågan om förutsättningarna föroch administrationen av ersättningen borde enligt propositionen behandlas idet fortsatta arbetet. Vidare borde en patient inom ramen för ettpremievårdsavtal ha rätt att mot patientavgift och övriga villkor enligtåtgärdstaxan kunna få ett utbyte i de fall som ersätts enligt6 och 7 §§ tandvårdstaxan.Socialförsäkringsutskottet erinrade vidare om att det under en följd av årbehandlat frågor som sammanhänger med amalgamsanering och ersättning försådan behandling. Utskottet ansåg det väsentligt att dessa frågor kunde få enlösning i nu förevarande sammanhang och i det fortsatta beredningsarbetet.Enligt utskottets uppfattning borde det fortsättningsvis stå helt klart attom en läkare med specialistkompetens uttalade att det sannolikt finns ettsamband mellan en patients sjukdomsbesvär och hans eller hennesamalgamfyllningar skulle den åtföljande saneringen ersättas inom ramen förreglerna i den öppna hälso- och sjukvården. I samband med den fortsattaberedningen borde även de administrativa reglerna rörandebehandlingsperiodernas längd m.m. ses över. En amalgamsanering kunde oftasträcka sig , och det var enligt utskottets mening inte rimligtatt ett tidigare uttalande av en läkare, som lett till en föreslagenbehandling, av administrativa skäl skulle behöva omprövas. Utskottetförutsatte att dessa synpunkter skulle beaktas i det fortsattaberedningsarbetet inom . Utskottet ansåg mot denna bakgrundatt något uttalande från sida inte var påkallat med anledning avde föreliggande motionerna.De i propositionen föreslagna riktlinjerna godkändes av riksdagen.Den följdproposition (1993/94:221) som därefter förelades ficktill följd att en riksdagsmajoritet, mot bakgrund av den kritik som riktadesmot förslaget av bl.a. Lagrådet och med anledning av att man inte ansåg sigha fått de klarlägganden som begärts i samband med godkännandet avriktlinjerna, upphävde beslutet om godkännande av dessa riktlinjer. Samtidigtansåg att regeringen borde återkomma med ett helt nytt förslag tillersättningssystem där de av framförda synpunkterna angående iförsta hand systemet med premietandvård beaktades. Detta gavs regeringen tillkänna.1995/riksmöteUnder 1995/lade regeringen fram proposition 1995/96:119Reformerad tandvårdsförsäkring. Propositionen återkallades emellertid sedandet framkommit att den inte hade tillräcklig stöd i riksdagen.Socialförsäkringsutskottet behandlade motioner med anledning av återkallelsenoch motionsyrkanden från den allmänna motionstiden /95 (bet.1995/96:SfU4). Utskottet erinrade åter om att det under en följd av årbehandlat frågor som sammanhänger med amalgamsanering och ersättning försådan behandling. Utskottet erinrade om tidigare uttalanden och om att i denåterkallade propositionen funnits förslag om att vid särskildatandvårdsinsatser som behövs som ett led i en sjukdomsbehandling bestämmelserna om vårdavgifter enligt hälso- och sjukvårdslagenskulle gälla. Utskottet uttalade att såväl utskottet som den förra ochnuvarande regeringen uppmärksammat betydelsen av att frågor omamalgamsanering får en tillfredsställande lösning. Utskottet förutsatte attdessa frågor även fortsättningsvis skulle komma att uppmärksammas, ochutskottet ansåg mot denna bakgrund att något uttalande från sidainte var påkallat med anledning av föreliggande motioner.Regeringen anmälde i den ekonomiska vårpropositionen 1996 (prop. 1995/96:150s. 150) att den avsåg att tillsätta en arbetsgrupp med uppgift att utarbetaförslag om en tandvårdsförsäkring som endast ger ekonomisktstöd till vissa s.k. särskilda patientgrupper i samhället.Arbetsgruppen, som tillsattes , redovisade i februari 1997sitt arbete i departementspromemorian Tandvårdsförsäkring i omvandling (Ds1997:16). I promemorian läggs fram förslag om ekonomiskt stöd till personermed tandvårdsbehov som har uppstått till följd av sjukdom ellerfunktionshinder. För särskilda tandvårdsinsatser som behövs som ett led i ensjukdomsbehandling föreslås bestämmelserna om avgifteri öppenvården enligt hälso- och sjukvårdslagen gälla. I fråga om avvikandereaktioner mot tandfyllningsmaterial anförs i promemorian (s. 81 f.) följande.I samband med vissa sjukdomstillstånd kan utbyte av fyllningar bli aktuelltsom ett led i en sjukdomsbehandling. rör det sig om fyllningar avamalgam men även andra material kan komma i fråga. Utbytet sker då som ett ledi en medicinsk rehabilitering även om ett samband mellan sjukdomsyttringar ochtandfyllningsmaterial inte kan säkerställas. I dagens system ersättsfyllningsbyten i dessa fall enligt de vanliga normerna i tandvårdstaxan, dockförst efter förhandsprövning och med visst krav på läkarintyg.Även för dessa behandlingar bör reglerna om vårdavgifter för öppen hälso-och sjukvård i fortsättningen tillämpas. För att detta skall ske, bör dockutbytet av fyllningarna ske som ett led i en utrednings- eller behandlingsplanunder ledning av läkare med erforderlig kompetens.Promemorian avses efter remissbehandling läggas till grund för ett arbete idepartementet med förslag till regler på det berörda området, vilka skallkunna träda i kraft den 1 januari 1998.Fråga om granskning av revisorerSocialutskottet behandlade /(bet. 1994/95: SoU20)bl.a. en motion om att rekommendera revisorer att granska i vadmån och följt beslut ommöjligheterna till amalgamsanering m.m.Efter redovisning om avlämnade rapporter och pågående diskussioner omamalgamanvändning och efter att ha utgått från att regeringen följermyndigheternas tillämpning när det gäller och regeringens beslut omamalgam avstyrkte socialutskottet motionen.Utskottets bedömningDet beslut som hänvisas till i anmälan fattades av den 21 november1990. I den budgetproposition som lades på bord i januari 1991förklarade regeringen att den förutsatte att , isamverkan med , skulle göra en översyn av rekommendationerna omtillämpningen av tandvårdstaxans bestämmelser vad gäller utbyte avamalgamfyllningar i vissa fall. utfärdade nya allmänna råd den15 och allmänna råd om tandvårdsförsäkringenändrades fr.o.m. den 1 juli 1991.Mellan tillkännagivande till regeringen om behovet avförenklingar i reglerna om amalgamsanering och ändringarna iRiksförsäkringsverkets allmänna råd hann således förflyta drygt ett halvår.Detta kan inte anses som någon onödig tidsutdräkt.En annan fråga som kan anses ligga i anmälan är om ändringen iRiksförsäkringsverkets allmänna råd har motsvarat tillkännagivande.Även om tveksamhet skulle kunna råda i denna del - tillkännagivandet gerutrymme för tolkning - måste beaktas behandling av frågan omkostnaderna för amalgamsanering efter det att ändringen gjorts. I anledning aven motion som väckts under allmänna motionstiden ansågsocialförsäkringsutskottet /att något uttalande frånriksdagens sida inte var påkallat, men utskottet förutsatte attRiksförsäkringsverket noga följde tillämpningen av de nya anvisningarna.Riksdagen avslog motionen. Också vid 1992/avslog riksdagenmotioner om förenkling av tandvårdsförsäkringens regler vid amalgamsanering,som väckts under allmänna motionstiden . hadedå under beredningen remissbehandlat motionerna, och utskottet hade motbakgrund av vad som framförts i remissyttrandena inte varit berett atttillstyrka ytterligare förenklingar inom tandvårdsförsäkringen vid byte avamalgam.Regeringen har mot bakgrund av den redovisade riksdagsbehandlingen inte haftanledning att till följd av riksdagsbeslut ta initiativ till ytterligareändringar av de allmänna råden i det aktuella avseendet.Efter 1992/har behandlingen av tandvårdsförsäkringeninriktats på ett förändrat ersättningssystem för vuxentandvård. Även frågor omamalgamsanering berörs, som framgår av den ovan lämnade redovisningen, av ettsådant system.Med hänvisning till det anförda finner ingenanledning till kritik mot regeringen för bristande uppföljning av det aktuellariksdagsbeslutet.19. Regeringens direktiv till Kommittén om domstolsväsendets organisationÄrendetI en granskningsanmälan, bilaga A 17.1, har begärts att konstitutionsutskottetskall granska hur regeringens direktiv till Kommittén om domstolsväsendetsorganisation överensstämmer med uttalanden. Enligt anmälan anges idirektiven bl.a. att delade regeringens uppfattning om attinskrivningsverksamheten borde flytta från tingsrätterna. Enligtanmälaren stämmer detta inte överens med beslut.BakgrundRegeringens direktivRegeringen beslutade vid regeringssammanträde att tillkallaen kommitté med uppgift att göra en översyn av den organisatoriska struktureninom domstolsväsendet (dir. 1995:102). I direktiven anförs bl.a. följande.Översynen skall göras med utgångspunkt i de ökande kraven på domstolarnas,främst underrätternas, kompetens och förmåga att handlägga allt svårare målsamt kraven på rationaliseringar inom domstolsväsendet. Domstolsväsendet skallvara organiserat så att det kan uppfylla högt ställda krav på kvalitet irättskipningen och kompetens hos domstolspersonalen. Organisationen skallockså vara effektiv. För att klara dessa krav är det nödvändigt attdomstolsväsendet omorganiseras så att domstolarna blir slagkraftigare. Arbetetskall bedrivas utifrån en helhetssyn på domstolsväsendet. Med hänsyn tillbl.a. rimlig samhällsservice samt geografiska, demografiska och ekonomiskaförhållanden skall utredningen föreslå var i landet domstolarna skall varabelägna. Att antalet tingsrätter kommer att minska är ofrånkomligt.Under rubriken arbetsmässiga utgångspunkter för enförändring av domstolsorganisationen skriver regeringen bl.a.: ?Möjlighetenatt föra bort inskrivningsväsendet, dvs. fastighetsinskrivningen,inskrivningen av företagshypotek och verksamhet, från deallmänna domstolarna skall utredas i annat sammanhang. Detsamma gällerbouppteckningsverksamheten och den därmed sammanhängande skattläggningen.Utredningen har därför att utgå från att dessa funktioner inteskall ligga kvar hos tingsrätterna. ?Organisationsöversynen bör enligt direktiven inte inskränkas till att endastförsöka fastställa någon nedre eller övre gräns för hur stor en domstol börvara för att utgöra en ändamålsenlig enhet, även om sådana resonemang i ochför sig är till hjälp vid prövande av olika modeller. I stället bör man medbeaktande av andra faktorer som geografiska och demografiska förhållanden,nödvändig samhällsservice, effektivitetsskäl m.m. söka fastställa på vilkaorter det behövs en domstol. Utgångspunkten kan, enligt direktiven, då varaatt det bör finnas en tingsrätt i varje residensstad eller större stad. Fråndenna huvudregel måste dock avsteg kunna göras med hänsyn tillbefolkningsstruktur, avstånd och kommunikationer m.m.I en bilaga till direktiven redogörs utredningsarbete. Iredogörelsen anförs bl.a.:Lantmäteri- och inskrivningsutredningen (dir. 1993:11) föreslog iprincipbetänkandet Kart- och fastighetsverksamhet i myndighet och bolag (SOU1993:99) bl.a. att inskrivningsmyndigheternas verksamhet skulle överföras tillde regionala fastighetsmyndigheter som utredningen föreslog skulle inrättas.Förslaget utarbetades bl.a. mot bakgrund av de resonemang somDomstolsutredningen fört om renodling av domstolarnas verksamhet.Principbetänkandet behandlades därefter i en proposition där riktlinjerna fördet fortsatta reformarbetet inom fastighetsområdet lades fram för riksdagensställningstagande. I propositionen föreslogs ingen ändring avinskrivningsmyndigheternas organisatoriska hemvist men regeringen uttalade attinskrivningsverksamheten borde föras samman med fastighetsbildningenoch fastighetsregistreringen. delade regeringens uppfattning (prop.1993/94:214, bet. 1993/94:BoU19, rskr. 1993/94:375).Riksdagens behandling av proposition 1993/94:214I proposition 1993/94:214 lades fram förslag till en ny organisation förfastighetsbildning, fastighetsregistrering, fastighetsdataverksamhet samtproduktion av kartor och annan landskapsinformation m.m. Något förslag omändrad organisation för inskrivningsverksamheten lades inte fram.När det gällde inskrivningsverksamheten ansåg regeringen attinskrivningsverksamheten borde föras samman med fastighetsbildningenoch fastighetsregistreringen. Regeringen uttalade bl.a.:Inskrivningsmyndigheterna är självständiga myndigheter som är knutna tilltingsrätterna. Deras verksamhet utgör en grundförutsättning för ett fungerandekreditväsende inom flera sektorer av samhället. De fungerar på ett bra sätt.Regeringen anser att övervägande skäl talar för att inte nu besluta om ettöverförande av inskrivningsverksamheten från tingsrätterna till de lokalalantmäterimyndigheterna. Bl.a. bör pågående arbeten med förändringar, t.ex. påpanträttsområdet, först ha kommit längre. Då erhålls en tydligare bild avmyndigheternas framtida arbetssituation.I princip ligger emellertid regeringens grundsyn fast, nämligen attdomstolarnas uppgifter så långt som möjligt bör renodlas till dömandeverksamhet. Vid ett framtida avskiljande av inskrivningsverksamheten bör det -i enlighet också med bedömningen i många remissyttranden - vara naturligt attföra samman den med övrig här berörd fastighetsverksamhet. Detta skulle bl.a.innebära möjligheter att även vid en fortsatt rationalisering av verksamhetenmed inskrivning och panthantering kunna bibehålla en lokal förankring avverksamheten. Regeringen avser att uppmärksamt följa organisationsfrågan.Bostadsutskottet behandlade regeringens proposition i betänkande 1993/94:BoU19 samt tre motioner som tog upp frågan om inskrivningsverksamhetensorganisatoriska hemvist. Utskottet anförde bl.a.:Förslagen i de nu aktuella motionerna innebär att nu skall uttalaatt den nuvarande knytningen av inskrivningsverksamheten till tingsrätternaskall bestå framöver. är för sin del inte berett förorda attriksdagen gör ett uttalande med denna innebörd. Även denna fråga måstenaturligtvis kunna prövas utifrån de skiftande förutsättningar som från tidtill annan gäller för verksamheten. Det torde också vara sådana övervägandensom ligger till grund för att regeringen inte nu lägger fram något förslag omatt föra samman inskrivningsverksamheten med fastighetsbildning ochfastighetsregistrering.Frågan huruvida inskrivningsväsendet skall integreras med den nyaorganisationen för fastighetsbildning och fastighetsregistrering måste enligtutskottets mening bedömas med beaktande av flera olika faktorer. Detta synsättkommer enligt utskottets mening också till uttryck i justitieutskottetsbetänkande /94:JuU21 (s. 15-17) vari behandlas flera motioner i vilkaförespråkas att inskrivningsväsendet inte skall skiljas från tingsrätterna. Isitt av godkända betänkande understryker justitieutskottet bl.a.vikten av domstolarnas lokala förankring. betonas vikten av atthänsyn tas till skäl av sysselsättnings- och regionalpolitisk natur. mening bör dock motionerna med hänsyn till beredningslägetinte föranleda något ytterligare uttalande av riksdagen.Regeringsförslaget innebär att beslut om inskrivningsverksamhetensorganisatoriska tillhörighet skall fattas först sedan vissa pågåendeutredningsinsatser m.m. har slutförts. Utskottet delar denna uppfattning. Denav regeringen förordade ordningen får bl.a. anses innebära att den fortsattaberedningen av frågan kan baseras på ett betydligt bredare beslutsunderlag änvad som finns tillgängligt.Utskottet tillstyrker med det anförda regeringens förslag vad avserinskrivningsmyndigheterna. Motionerna Bo35 (fp), Bo36 (s) yrkande 2 och Bo38(fp) yrkande 2 avstyrks i den mån syftet inte kan anses tillgodosett med vadsom nu anförts.Bostadsutskottet hemställde beträffande inskrivningsverksamheten att riksdagenskulle godkänna vad i proposition 1993/94:214 förordats i motsvarande del ochavslå motionerna. följde utskottet (rskr. 1993/94:375).I en inom med anledning avgranskningsanmälningen upprättad promemoria, bilaga A 17.2, anförstatssekreteraren bl.a.:Justitiedepartementet har i direktiven redovisat bostadsutskottets hemställanbeträffande inskrivningsverksamheten, nämligen att skulle godkännavad i proposition 1993/94:214 förordats i motsvarande del. Det är riksdagensgodkännande av bostadsutskottets hemställan som omnämns i direktiven medordalagen ?riksdagen delade regeringens uppfattning?.Utskottets bedömningI proposition 1993/94:214 anges under rubriken följandesom regeringens bedömning. ?Regeringen anser att inskrivningsverksamheten påsikt bör föras samman med fastighetsbildningen och fastighetsregistreringen.Något förslag om ändrad organisation läggs dock inte fram . ?Bostadsutskottet hemställde i betänkande 1993/94:BoU19 beträffandeinskrivningsverksamheten att skulle godkänna vad i proposition1993/94:214 förordats i motsvarande del och avslå aktuella motioner. Riksdagenföljde utskottet.Av det anförda framgår att utgången av behandling av proposition1993/94:214 har återgivits korrekt i bilagan till direktiven till Kommittén omdomstolsväsendets organisation. Granskningen föranleder i övrigt ingetuttalande från utskottets sida.20. Uttalanden av näringsminister om KonkurrensverketÄrendetI en anmälan, bilaga A 18.1, har begärts att skallgranska vissa uttalanden av näringsminister angåendeKonkurrensverket. har i uttalanden som återgivits idagspressen kritiserat ledning. Under hänvisning tillinstruktionen för och till konkurrenslagstiftningen anförs ianmälningen att utskottet bör pröva om försökt utöva ministerstyre.BakgrundKonkurrensverkets instruktionKonkurrensverket är enligt förordningen (1996:353) med instruktion förKonkurrensverket central förvaltningsmyndighet för konkurrensfrågor meduppgift att verka för en effektiv konkurrens i privat och offentlig verksamhettill nytta för konsumenterna. Verket skall, enligt 3 § första stycketförordningen, fullgöra de uppgifter som följer av konkurrenslagen (1993:20)och lagen (1994:615) om ingripande mot otillbörligt beteende avseendeoffentlig upphandling. Enligt 4 § första stycket 2 förordningen skallKonkurrensverket uppmärksamma hinder mot en effektiv konkurrens i offentligverksamhet samt lämna förslag till åtgärder för att undanröja dessa.Utredningar m.m.Regeringen beslutade att en särskild utredare skullekartlägga och vid behov föreslå åtgärder för att motverka de konkurrensproblemsom kan följa av att offentlig näringsverksamhet underprissätts eller attprivat näringsverksamhet helt eller delvis subventioneras med offentliga medel(dir. 1994:72). Kartläggningen skulle särskilt riktas in på att identifierainom vilka områden och i vilka branscher en sådan offentlig underprissättningoch subventionering förekommer och vilka typiska konkurrensproblem som dettager upphov till.Utredningen, som antog namnet , överlämnade inovember 1995 till statsrådet och chefen för sittbetänkande (SOU 1995:105) Konkurrens i balans - åtgärder för ökadkonkurrensneutralitet vid offentlig prissättning m.m. Till betänkandetbifogades en rapport, , underprissättning och konkurrens -Vad krävs för ökad konkurrensneutralitet?, utarbetad av påuppdrag av Underprissättningsutredningen.Av framgår bl.a. att verket sedan den 1 juli 1992fram till handlagt omkring 200 klagomålsärenden som rörkonkurrensförhållanden på sådana marknader där offentliga aktörer agerar.Dessa ärenden har främst initierats av privata företag och har oftast gällt omdet råder konkurrensneutralitet på marknaden när offentliga och privataaktörer konkurrerar med varandra.Konkurrensverket anför bl.a.: Kommuner, landsting och deras bolag samtstatliga myndigheter har ett antal särdrag jämfört med privata företag(finansiering med skattemedel, lägre ekonomiskt risktagande,självkostnadsprincipen m.m.). Utvecklingen mot att nämnda offentliga aktörerdriver näringsverksamhet på konkurrensmarknader har inneburit ökadekonkurrensproblem. Konkurrenslagen kan oftast inte användas för att ingripamot skattesubventionering och underprissättning av konkurrensutsatt offentligverksamhet. föreslår i rapporten att gränserna skallklargöras för vilka slag av näringsverksamheter som kan bedrivas av statligamyndigheter, kommuner och landsting på konkurrensmarknader. En inriktning börenligt verkets rapport vara att dessa offentliga aktörer inte skall bedrivanäringsverksamhet på sådana varu- och tjänsteområden där det finns enfungerande konkurrens. Kraftfulla regler bör införas för offentlig verksamhetsom bedrivs på konkurrensmarknader med innebörd att det inte får ges direktaskattebidrag eller olika former av indirekta subventioner som snedvriderkonkurrensen.Konkurrensverket har även i rapporten näringsverksamhet - En studieav landstingens tvätterier, publicerad , tagit upp frågan omkommunal näringsverksamhet. Verkets rapport syftar till att belysa kommunalaaktörers agerande på en konkurrensmarknad. Som exempel har valts landstingenstvätteriverksamhet. Ett syfte är att visa i vilken utsträckning landstingenstvätterier agerar på marknaden för industritvätt. slutsatsär att det allmänt sett inte råder lika konkurrensvillkor mellan landstingenstvätterier och privata tvätteriföretag. Effekten kan enligt verket bli ennegativ påverkan på tvätterimarknadens produktivitets- ocheffektivitetsförhållanden. Då landstingens beställningar från de egnatvätterierna och ?utomstående? landstingstvätteri inte upphandlats ikonkurrens finns också risk för att dessa tvätterier inte bedrivs effektivt.Detta drabbar ytterst invånarna/skattebetalarna.Konkurrensverket föreslår bl.a. följande. I kommunallagen bör klargöras närkommunen/får bedriva näringsverksamhet på en konkurrensmarknad.Nuvarande möjligheter enligt kommunallagen att överklaga ett kommunalt beslutbör utvidgas till samtliga berörda företag när beslutet avser att kommunalaenheter skall driva näringsverksamhet på en konkurrensmarknad.Av rapporten framgår att grundinställning är att kommuner,landsting och statliga myndigheter inte bör gå in med verksamhet på marknadermed fungerande konkurrens utan rikta in sig på att utveckla sin kompetens sombeställare/upphandlare och därmed utnyttja konkurrensen för att skapa eneffektivare resursanvändning.TidningsartiklarI en debattartikel i skriver LennartGöransson, ställföreträdande generaldirektör i , bl.a.Underprissättningsutredningen föreslog i betänkandet Konkurrens i balans (SOU1995:105) bland annat att det införs en lag om konkurrensneutralitet vidoffentlig prissättning med krav på skild redovisning, att priset baseras på enkostnadskalkyl och att prissättningen inte får vara otillbörlig från allmänsynpunkt. I sitt remissyttrande över förslaget tillstyrkte Konkurrensverketatt en sådan lag införs som en övergångslösning.Verkets grundinställning är dock att kommuner inte bör bedrivanäringsverksamhet på marknader med fungerande konkurrens. När det gällerverksamhet som kan utföras av privata företag men som helt eller delvisfinansieras med skattemedel bör kommunerna i stället inrikta sig på att blimer kompetenta uppköpare och beställare. Samma slutsats bör för övrigt ävengälla för staten och landstingen.Enligt en artikel i har att kommunerna i första hand bör ägna sig åt att vara duktiga köpare,inte leverantörer, och att om kommunerna genom kompetent upphandling i ställetkan spela ut olika leverantörer mot varandra skulle det ge lägre kostnader förkommuninvånarna samt att kommunerna bör hålla sig ifrån all verksamhet som pånågot sätt är konkurrensutsatt. Enligt artikeln ansåg att kommunalabolag inte borde få förekomma där det fanns konkurrens.I en artikel i anförs att näringsministerAnders är rejält upprörd över förslag att förbjudakommunala bolag.Enligt artikeln anser bl.a. att lånar sigtill politiska syften samt att verkets slutsats är helt orimlig.