bet · GK01LU19 · 1997-04-17 00:00:00 — Regeringenföreslår därför att kravet på att fordringen skall avse anställning medövervägande anknytning till eller svenska förhållanden för attomfattas av lönegarantin skall gälla endast om konkursen har inträffat i ettannat nordiskt land.Kommittén om förmånsrätt vid konkurs, m.m. ()Regeringen beslöt att tillsätta en kommitté för attutreda frågor om förmånsrätt i konkurs, lönegaranti och underlaget förföretagshypotek (dir. 1995:163). Kommitténs huvuduppgift är att ta ställningtill dels om statens förmånsrätt för skatter och utgifter bör slopas, dels omföretagshypotek bör ges en annan ställning än det har och dels omarbetstagarnas löneskydd vid arbetsgivarens konkurs kan förbättras utan attstatens kostnader för lönegarantin ökar. I det sistnämnda hänseendet anförsbl.a. att utredningen skall överväga på vilka sätt de nuvarande reglerna omlöneskydd bör ändras för att arbetstagarnas lönefordringar vid arbetsgivarenskonkurs skall få ett så heltäckande skydd som möjligt. Därvid bör särskiltuppmärksammas frågan om den tid inom vilken lönefordringar skall varaförfallna till betalning för att omfattas av förmånsrätt och lönegarantibehöver förlängas. Även bestämmelsen om begränsad förmånsrätt för semesterlönoch semesterersättning skall övervägas. Av direktiven framgår vidare attutredningen är oförhindrad att lägga fram förslag som innebär att kopplingenmellan lönegarantin och förmånsrätten löses upp. Arbetet skall enligtdirektiven vara avslutat senast den 31 december 1997.MotionernaUtskottet tar nu upp sex motioner som väckts under den allmänna motionstidenhösten 1996.I tre motioner föreslås att det görs en översyn beträffande vissa regler ilönegarantilagen och i förmånsrättslagen.Christina () föreslår i motion L315 att översynen skall omfattafrågor som rör maximibeloppet, semesterlön och tidsgränsen för lönefordringar.I motion L303 yrkar () att översynen även skallomfatta karensregeln.Bengt Silfverstrand och () hemställer i motion L306 attöversynen förutom de nyssnämnda fyra områdena skall omfatta ävenlönefordringarnas placering i förmånsrätten.Rune och () tar, i motion L305, upp behovet av atthöja maximibeloppet för statlig lönegaranti. Motionärerna framhåller att detnuvarande taket för statlig lönegaranti på innebär att vissayrkesgrupper, äldre arbetskraft samt anställda hos oseriösa arbetsgivaredrabbas hårdare än andra.I motion L307 begär och () att enutredning tillsätts som tar upp löntagarnas utsatta ställning vid konkurser.Motionärerna anser att de förändringar som skedde ilönegarantilagen, semesterlagen och 12 § förmånsrättslagen sammantaget med detidigare försämringar som skett i förmånsrättsordningen, har för den enskildearbetstagaren inneburit oacceptabla konsekvenser.Moderaterna yrkar i kommittémotion L313 att en konkursförsäkring införs isyfte att reformera nuvarande lönegarantibestämmelser. Enligt motionärerna börsystemet, mycket kortfattat, fungera på följande sätt. För de konkurser därverksamheten inte fortsätter skall i stället för lönegaranti enkonkursförsäkring inrättas, som skall administreras av försäkringskassorna. fall där konkursbon driver konkursföretagets verksamhet vidare som ett ledi avvecklingen skall lönegaranti inte kunna erhållas utan i stället skallarbetstagarna få en sådan förmånsrätt för sina fordringar att de tryggt kanfortsätta att arbeta åt konkursboet.Utskottets bedömningUtskottet anser i likhet med regeringen att FRL och LGL behöver ändras så attreglerna anpassas till EG:s direktiv på området. Utskottet behandlar i detföljande de ändringar som föreslås i propositionen, med undantag av en ändringav främst lagteknisk karaktär. Dessutom yttrar sig utskottet över motionerfrån den allmänna motionstiden.När det gäller reglerna om närståendes löneskydd skiljer sig den svenskalagtexten i 2 § sjätte stycket FRL från motsvarande lydelse i den svenskaanpassningen av direktiv /987/EEG. Detta kan medföra att en arbetstagareeller hans efterlevande kan undantas från lönegaranti på grund av innehållet iden svenska regeln men erhålla löneskydd enligt anpassningen. Staten kan i ettsådant fall bli skadeståndsskyldig för den skada som orsakats till följd avbristande genomförande av direktivet. Av propositionen framgår att staten harberörts av ett hundratal sådana skadeståndsanspråk under de senaste åren.Utskottet anser att det är av vikt att de svenska reglerna ändras såatt de fullt ut garanterar samma skydd som följer av direktivet. För dettatalar också det stora antalet skadeståndsanspråk som riktats mot staten.Utskottet anser således att regeringens förslag bör tillstyrkas.Vad sedan gäller karensregeln anser utskottet i likhet med regeringen att ettinte avsett bruk av ett trygghetssystem måste kunna bekämpas med andra medelän att man ställer dem som reglerna är till för utan skydd.Med hänsyn härtill samt med beaktande av att det föreligger ovisshet omhuruvida karensregeln kommer att godtas av Europeiska kommissionen bör enligtutskottets mening karensregeln upphävas. Utskottet stöder således regeringensförslag om upphävande av 9 a § LGL. Motionerna L303 och L306 får ansestillgodosedda i vad de avser karensregeln.Av 2 § LGL framgår att betalning enligt garantin endast lämnas för en sådanfordran som avser anställning med övervägande anknytning till ellersvenska förhållanden.På grund av medlemskap i unionen skall svenska reglertolkas i överensstämmelse med EG-rätten. De svenska reglerna om löneskydd böralltså läsas mot bakgrund av direktiv /987/EEG.Av förarbetena till den svenska lagregeln (prop. 1991/92:139 s. 25) framgåratt regeln tar sikte även på den situationen att konkursen har inträffat iSverige. En EG-konform tolkning av samma paragraf kan medföra att bestämmelsenskall anses syfta endast på lönefordringar i konkurser som har inträffat i ettannat nordiskt land.Utskottet delar regeringens bedömning att denna oklarhet beträffandetolkningen av paragrafen måste undanröjas och att lagrummet bör ändras så attdet klart framgår av LGL att bestämmelsen endast syftar på lönefordringar ikonkurser som har inträffat i ett annat nordiskt land.De socialdemokratiska motionärerna tar i sina motioner upp frågor som rörmaximibeloppet, semesterlön, tidsgränsen för lönefordringar ochlönefordringarnas placering i förmånsrättsordningen.Utskottet har tidigare (yttr. 1993/94:AU7y, bet. LU34, rskr. 394) uttalatsig vad gäller frågan om sparad semester och då anfört att utskottet funnitdet tveksamt om arbetstagare skall behöva avstå från möjligheten att sparasemester i den utsträckning som semesterlagen medger för att vara försäkradeom att deras krav kommer att omfattas av förmånsrätt och lönegaranti vidarbetsgivarens eventuella konkurs.Utskottet vidhåller denna inställning och finner det angeläget att det tasett samlat grepp för att förbättra arbetstagarnas löneskydd vid arbetsgivarenskonkurs. Detta skall dock ske utan att statens kostnader för lönegarantinökar. Frågan om hur en sådan förbättring skall komma till stånd övervägs avFörmånsrättskommittén som enligt sina direktiv har att behandla samtliga härberörda frågor.Med hänsyn till det sålunda pågående utredningsarbetet anser utskottet attmotionerna L303, L305, L306, L307 och L315 i nu berörda delar bör avstyrkas.I motion L 313 (m) föreslås att systemet med lönegaranti avskaffas och till endel ersätts av en s.k. konkursförsäkring.Utskottet kan ansluta sig till motionärernas uppfattning att det är viktigtatt konkursbon inte med hjälp av lönegarantin erhåller påtagligakonkurrensfördelar i förhållande till andra företag på marknaden.Uppfattningen ligger för övrigt i linje med ett tidigare uttalande avutskottet (yttr. 1993/94:AU7y) att de regelsystem som kommer i tillämpning viden konkurs bör vara så utformade att inverkan på konkurrensen minimeras. Inteheller får lönegarantin bidra till att konkurs blir ett mer attraktivtalternativ än en företagsrekonstruktion. är det enligt utskottetsmening väsentligt att lönegarantins grundläggande syfte uppnås, nämligen attge ett socialt acceptabelt skydd för arbetstagarnas lönefordringar vid enkonkurs.Frågan om införande av en konkursförsäkring hör inte till de frågor somuttryckligen enligt direktiven för skall behandlas avkommittén inom ramen för dess uppdrag att se över regelsystemet om lönegarantioch förmånsrätt i konkurs. Kommittén har emellertid enligt direktiven attsjälv avgöra vilka lösningar som är värda att utreda närmare. Utskottet utgårfrån att frågan om införande av en konkursförsäkring hör till de spörsmål somkommer att övervägas av kommittén. Med hänsyn till det anförda bör motion L313 (m) inte föranleda någon åtgärd.Stockholm den 10 april 1997På arbetsmarknadsutskottets vägnarJohnny AhlqvistI beslutet har deltagit: (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), BarbroJohansson (mp), (), (), ()och ().Avvikande meningKent , och (alla m) anser att den del avarbetsmarknadsutskottets yttrande under rubriken bedömning sombörjar med ?Frågan om? och slutar med ?riksdagens åtgärd? bort ha följandelydelse:Utskottet delar också motionärernas uppfattning att det nuvarande systemetblivit krångligt och svårt att tillämpa och därmed också tungrott.Lönegarantins koppling till bestämmelserna om förmånsrätt medför också somovan framhållits konkurrenssnedvridning.Utskottet välkomnar därför det nya system som motionärerna lägger fram ochsom innebär att de nackdelar som finns i dagens system elimineras samtidigtsom arbetstagaren får en rimlig kompensation för utebliven betalning av löner.Den harmonisering av ersättningsnivån som föreslås mellan konkursförsäkringenoch sjukpenningen finner utskottet rimlig.Mot bakgrund av det sagda tillstyrker utskottet motion L313 (m). Sammanfattning........................................1Propositionen.........................................1Motionerna............................................1Utskottet.............................................2Inledning 2Ändringar föranledda av EG-direktivet 2Andra ändringar i lönegarantin 6Hemställan 13Reservation..........................................13Konkursförsäkring (m) 13Bilaga 1 Propositionens lagförslag...................16Bilaga 2 yttrande 1996/97:AU6y 19