bet · GK01LU20 · 1997-05-13 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet regeringens proposition 1996/97:128 Nyväxtförädlarrättslag jämte två motioner som väckts med anledning avpropositionen. I propositionen föreslår regeringen att skall anslutasig till den i reviderade internationella konventionenden för skydd av växtförädlingsprodukter (1991 årskonventionstext). För att anpassa den svenska lagstiftningen till de krav somden nya konventionstexten ställer, lägger regeringen också fram förslag ny växtförädlarrättslag som i vissa avseenden innebär en förstärkning avensamrätten till nya växtsorter. Vidare föreslås en ändrad instansordning sominnebär att beslut av skall överklagas tillPatentbesvärsrätten. Den nya lagstiftningen föreslås träda i kraft den dagregeringen bestämmer.Utskottet tillstyrker bifall till propositionen och avstyrker motionerna.Till betänkandet har fogats fem reservationer. I proposition 1996/97:128 föreslår regeringen () - efterhörande av Lagrådet - att riksdagen1. godkänner den i reviderade internationellakonventionen för skydd av växtförädlingsprodukter,2. antar regeringens förslag till- en ny växtförädlarrättslag,- lag om ändring i lagen (1977:729) om patentbesvärsrätten.Lagförslagen har intagits som bilaga 1 till betänkandet. 1996/97:L13 av och () vari yrkas1. att avslår förslaget att tillträda reviderade för skydd av växtförädlingsprodukter,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att förädlarbegreppet förtydligas så att det inte blir möjligt attskydda vilda arter,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att regeringen skall verka för ett internationellt regelsystem somgör det möjligt att överföra växtförädlarrätt till medborgare i alla stater,4. att beslutar att växtförädlarrättens giltighetstid iväxtförädlarrättslagen skall förkortas till ,5. att , om yrkande 4 inte bifalls, som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om att växtförädlarrättens giltighetstidinte skall förlängas,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att regeringen inom EU skall verka för en sänkning avväxtförädlarrättens giltighetstid,7. att som sin mening ger regeringen till känna att regeringeninom EU skall verka för att principen om global konsumtion skall gälla.1996/97:L14 av m.fl. (c) vari yrkas att antar förslagettill ny växtförädlarrättslag med den ändring som föreslås i motionen. Allmän bakgrundFör nya växtsorter finns en särskild civilrättslig skyddsform,växtförädlarrätt. Skyddet, som liknar patentskyddet, regleras iväxtförädlarrättslagen (1971:392) och växtförädlarrättskungörelsen (1971:393).Enligt lagen kan den som har framställt en ny växtsort genom registrering fåväxtförädlarrätt, vilket innebär en viss ensamrätt att yrkesmässigt utnyttjasorten. Ansökningar om växtförädlarrätt prövas avStatens växtsortnämnd. Växtförädlarrättslagen reglerar endast detimmaterialrättsliga skyddet för växtförädlingsprodukter. Därutöver finns enoffentligrättslig reglering som bygger på obligatorisk kvalitetskontroll ochcertifiering av utsäde av lantbruks- och köksväxter som skall föras ut ihandeln. Den verksamheten regleras i utsädeslagen (1976:298). Rättsområdenahar viss beröring med varandra.Genom förordningen (EG) nr 2100/94 om gemenskapens växtförädlarrätt harfr.o.m. införts en gemensam europeisk växtförädlarrätt somär gällande i alla unionens medlemsländer parallellt med de olika staternasnationella skydd för växtsorter. Förordningen är direkt tillämplig och gällersom lag här i landet. Visserligen innebär förordningen inget hinder förmedlemsstaterna att på nationell nivå behålla sina skyddssystem, men det ärinte möjligt att få en och samma växtsort skyddad både på nationell nivå ochenligt EG-systemet. Ett centralt växtsortregister förs av , vars verksamhet bedrivs i . beslötsatt myndigheten skall lokaliseras till i . Med anledning avförordningen har vissa kompletterade regler från förts in iväxtförädlarrättslagen. Det gäller regler om straffansvar vid intrång i en EG-växtförädlarrätt och om avgifter vid ansökan om EG-växtförädlarrätt som ges intill (prop. 1995/96:177, bet. 1995/96:LU23).Växtförädlarrättslagen bygger internationella konvention förskydd av växtförädlingsprodukter (Convention Internationale pour la Protectiondes Obtentions Végétales) allmänt benämnd . De stater som hartillträtt konventionen bildar en union för skyddet av växtförädlingsprodukter,benämnd UPOV (l´Union Internationale pour la Protection des ObtentionsVégétales). Unionen, som har sitt säte i , administreras i näraanslutning till för den intellektuella äganderätten,().En reviderad text av konvention antogs . hartillträtt konventionstext och anpassat den svenskalagstiftningen till den nya konventionstexten genom vissa ändringar iväxtförädlarrättslagen (prop. 1982/83:136, bet. LU 1982/83:4).Den 19 mars 1991 reviderades konventionen på nytt. har undertecknatmen inte tillträtt den reviderade konventionstexten, som ännu inte har trätt ikraft. Den nya texten innebär förändringar på flera väsentliga punkter, bl.a.när det gäller ensamrättens omfattning. Syftet med det arbete som resulterat iden nya texten har varit att i ljuset av vunna erfarenheter förtydliga vissabestämmelser, att stärka växtförädlarnas rättigheter samt att anpassakonventionen till utvecklingen på bioteknikområdet.Den nya konventionstexten träder inte i kraft förrän den har ratificeratseller tillträtts av fem stater, varav minst tre måste vara anslutna till någonav de äldre konventionerna. har tre stater, nämligen , Israeloch , ratificerat den nya konventionstexten. För samtligaunionsstater torde en anslutning fordra mer eller mindre genomgripandelagändringar. Det kan enligt regeringen antas att flera stater inom dennärmaste tiden kan avsluta sitt lagstiftningsarbete och att erforderligt antalstater därför relativt snart kan ha anslutit sig till den nyakonventionstexten.Under hösten 1995 upprättades inom promemorian Ds1995:69 Ny växtförädlarrättslag, där frågan om ett svenskt tillträde till 1991års konventionstext behandlades och ett förslag till ny växtförädlarrättslaglades fram. Promemorian har remissbehandlats och ligger till grund förförslagen i förevarande proposition.Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen föreslår regeringen att skall ansluta sig till den iGenève reviderade internationella konventionen den 2 december1961 för skydd av växtförädlingsprodukter (konventionstext). Den nugällande växtförädlarrättslagen (1971:392) uppfyller inte de åtaganden som enanslutning till konventionstexten innebär. Propositionen innehåller därförockså ett förslag till en ny växtförädlarrättslag som i vissa avseendeninnebär en förstärkning av ensamrätten till nya växtsorter. ett bredare skyddsomfång som är bättre anpassat till den modernabioteknikens möjligheter. Det föreslås att fler åtgärder som innebärutnyttjande av en skyddad växtsort skall omfattas av kravet påensamrättshavarens tillstånd. Vidare föreslås en ändrad instansordning, så attbeslut av överklagas till Patentbesvärsrätten. Lagenföreslås träda i kraft den dag regeringen bestämmer.Frågan om anslutningI propositionen redovisas utförligt de skilda omständigheter som talar förrespektive mot en anslutning. Som tidigare nämnts har den senast gjordarevisionen haft till syfte bl.a. att anpassa konventionen till den snabbautveckling som skett på bioteknikområdet . Enligtregeringen är syftet med anpassningen av regleringen till de vetenskapliga ochtekniska landvinningarna betydelsefullt. Vid tillkomsten av 1961 årskonvention förutsågs inte de möjligheter som bl.a. gentekniken skulle kommaatt innebära. Detta har medfört att den laboratoriebaserade utvecklingen avnya växtsorter har gynnats på den klassiska växtförädlingens bekostnad.Reglerna text om väsentligen avledda sorter syftar till attavhjälpa sådana missförhållanden. En anpassning till den nya konventionstextenskulle därför enligt regeringen innebära att ett mer tidsanpassat instrumentfår styra den svenska lagstiftningen.En annan viktig skillnad mellan den äldre och den nya texten som regeringensärskilt framhåller är att konventionstext öppnar skyddssystemet förhela växtriket. Detta medför enligt regeringen vinster från rättvisesynpunkt.En förädlare riskerar nämligen inte att komma i en sämre situation därför atthan ägnar sin verksamhet åt någon art som inte finns med på den nationellalistan över arter och släkten på vilka växtförädlarrätten är tillämplig.Ett ytterligare argument som talar för en anslutning till text ärenligt regeringen det faktum att systemet med EG:s växtförädlarrätt, som redanär tillämpligt i , har utformats i nära anslutning till 1991 årskonventionstext. För det överväldigande flertalet intressenter inomväxtförädling, jordbruk, trädgårdsnäring, handel och andra berörda områdentorde det enligt regeringen vara önskvärt att det nationella systemet imöjligaste mån bärs upp av samma principer som EG-växtförädlarrätten. Iprincip kommer en förädlare att kunna välja mellan att söka ettgemenskapsskydd eller ett nationellt skydd för en viss växtsort, och om deolika systemen avviker mycket från varandra kan det leda till praktiskaproblem vid användningen av växtsorten. Intresset av såväl användarvänlighetsom konkurrensneutralitet mellan systemen talar därför enligt regeringen föratt den svenska lagstiftningen nära bör ansluta till den ordning som gäller pågemenskapsnivå.I sammanhanget bör enligt regeringen också beaktas de övriga konventioneroch andra internationella instrument som kan ha betydelse för Sverigesåtaganden på området. Främst gäller det GATT-staternas bildande av World TradeOrganization (WTO). Till hör en för WTO-medlemmarna bindandeöverenskommelse rörande immaterialrätten och dess handelsrelaterade aspekter,Agreement on Trade-Related Aspects of Intellectual Property Rights (). Inom UPOV har frågan väckts om en lagstiftning som är utformad ienlighet med 1961 eller konventionstext kan anses uppfylla de kravTRIPs-avtalet ställer. Frågan kommer att bli föremål för fortsattadiskussioner inom UPOV och . Det kan således konstateras att detråder tveksamhet huruvida den äldre konventionstexten är förenlig med TRIPs-avtalet.En omständighet som kan tala mot en svensk ratifikation av 1991 årskonventionstext är enligt regeringen den kraftiga förstärkning av förädlarnasställning som konventionen innebär. Det är viktigt att det finns en balansmellan å ena sidan förädlarnas intressen och å andra sidan användarnas -närmast konsumenter samt företrädare för jordbruk, trädgårdsnäring och handel- intressen så att inte den ena sidan otillbörligt gynnas på bekostnad av denandra. Konventionstexten ger dock enligt regeringen utrymme för att vidinförlivandet i nationell rätt göra de anpassningar till användarnas förmånsom kan vara påkallade för att upprätthålla balansen mellan de motståendeintressena.Sammantaget torde enligt regeringen den förstärkning av förädlarnasställning som följer av en anslutning till konventionstext inte kunnaantas innebära att andra intressen träds för när på ett icke godtagbart sätt.Med hänsyn härtill och till att starka skäl i sig talar för en ratifikationförordar regeringen - i likhet med det helt övervägande antaletremissinstanser - att ansluter sig till konventionstext.I motion L13 av och (båda mp) riktas kritikmot konventionstext. Motionärerna anser att trenderna inomväxtförädlingen inte är förenliga med ett hållbart jordbruk. En allt starkarekommersialisering och monopolisering har enligt motionärerna lett till att fåväxtsorter odlas på stora arealer, vilket bidrar till ekologisk sårbarhet. Förett ekologiskt uthålligt system krävs en återgång till större genetiskmångfald och en bättre lokal anpassning. Detta kräver att lantbrukarna återfårett större inflytande över inriktningen inom växtförädlingen genom att de återblir mer aktiva inom utsädesodlingen. En förstärkning av förädlarnas ensamrättkan enligt motionärerna hota tillgängligheten till den biologiska mångfalden,framför allt för tredje världen. I motionen hänvisas till FN:s miljökonferens1992 i och den konvention som därvid antogs och som slår fastalla staters rätt till sin biologiska mångfald. Motionärerna framhåller att del av de växtgenetiska resurserna finns i tredje världen, medan företagoch forskare som ägnar sig åt växtförädling finns i industriländerna. Riskenär därför, enligt motionärernas mening, stor att tredje världens genetiskaresurser utnyttjas som bas av växtförädlarna och att ensamrätten gör detomöjligt för de fattiga länderna att dra nytta av de förädlade grödorna.Eftersom konventionstext enligt motionärerna innebär en i mångaavseenden alltför kraftig förstärkning av växtförädlarnas ställning påbekostnad av lantbrukarna, anser de att inte bör tillträda den nyatexten, utan även fortsättningsvis vara anslutet till 1978 årskonventionstext. Till följd härav yrkas att avslår förslaget atttillträda reviderade (yrkande 1).Med anledning av vad som anförts i motionen vill utskottet peka på attregeringen i propositionen har ställt frågan om det i ett vidare perspektiv,med hänsyn till sådana intressen som att värna den biologiska mångfalden ochfrämja utvecklingen i tredje världen, kan finnas anledning att ställa sigskeptisk till en sådan förstärkning som den nya konventionstexten innebär.Eftersom det främst är utvecklingsländerna som besitter de genetiskaresurserna, medan den moderna teknologin finns i den industrialiserade delenav världen, torde det enligt regeringen ligga i hela mänsklighetens intresseatt det sker en överföring och ett utbyte av dessa tillgångar ländernaemellan. Detta är också en bärande tanke bakom den konvention som antogs vidFN:s konferens om miljö och utveckling i . I konventionentillerkänns staterna en suverän rätt till sina naturresurser. Genom ett antalbestämmelser om tillträde till och överföring av de genetiska resurserna avserman att skapa en marknad, där de länder som tillhandahåller resurserna fårdelta i forsknings- och utvecklingsarbetet. Dessa skall också få del avresultaten av detta arbete och i de vinster som uppkommer vid utnyttjandet avde genetiska resurserna. Teknik som är av betydelse för den biologiskamångfalden eller för utnyttjande av genetiska resurser skall överföras tillutvecklingsländerna på förmånliga villkor. Parterna skall samarbeta för attsäkerställa att immaterialrätten verkar till stöd för konventionens syften ochinte motverkar dem. Upplåtelse av licens för viss produktion på villkor som ärförenliga med konventionstexten kan enligt regeringen vara ett sätt attöverföra teknologi till utvecklingsländerna.Enligt regeringens uppfattning torde det väsentliga för böndernas situationi tredje världen vara hur utvecklingsländerna utvecklar sin egenväxtförädlarrätt. Om ansluter sig till konventionstext ochanpassar sin lagstiftning därefter, får detta direkta effekter endast på densvenska marknaden, även om det indirekt är ett stöd för ett internationelltsystem med starka ensamrätter.Vidare anförs i propositionen att det är svårt att se att det i förhållandetill utvecklingsländerna och till den genetiska mångfalden kan vara av någonavgörande betydelse om det effektiva skyddssystemet utformas i enlighet med1978 års eller konventionstext. För de länder som har en lägre gradav teknisk utveckling kan det t.o.m. vara en fördel med ett system som värnarden traditionella växtförädlingen i förhållande till modern genteknik. I ettlängre perspektiv kan det därför enligt regeringen vara att föredra omutvecklingsländerna uppfyller sina åtaganden enligt genom attansluta sig till och inte konventionstext.Mot bakgrund av vad som redovisats kan utskottet konstatera att regeringennoggrant har övervägt frågan huruvida bör tillträda 1991 årskonventionstext och därvid beaktat också sådana synpunkter som tas upp imotionen. Utskottet ansluter sig till regeringens bedömningar och kan för sindel inte se att det föreligger några egentliga motsättningar mellansträvandena att främja den genetiska mångfalden i utvecklingsländerna ochväxtförädlarrätten enligt . Vad som anförts i motion L13utgör således inte skäl för att man från svensk sida nu skulle avstå från attratificera konventionstext.Därutöver bör det enligt utskottet beaktas att förädlare redan nu harmöjligheten att välja mellan att söka skydd enligt det nationella systemet ochenligt EG-systemet, vilket inkluderar skydd även i . Om man från svensksida skulle välja att inte anpassa sin lagstiftning till 1991 årskonventionstext kan det, enligt utskottets mening, inte uteslutas attförädlarna i många fall kommer att föredra EG-systemet med dess högreskyddsnivå framför den nationella ordningen, även i sådana fall där ett skyddpå nationell nivå i och för sig skulle vara till fyllest.Med det anförda förordar utskottet bifall till propositionens förslag omgodkännande av den reviderade konventionstexten samt avslag på motionL13 yrkande 1.Utskottet övergår därmed till att under skilda rubriker behandla det framlagdalagförslaget i de delar som aktualiserats i motionsyrkandena eller som eljesthar tilldragit sig utskottets uppmärksamhet.Växtförädlarrättens objekt och subjektFör att en växtsort skall kunna skyddas enligt den nuvarandeväxtförädlarrättslagen uppställs bl.a. särskillnads- och nyhetskrav. Dessutommåste den tillhöra någon av de växtsläkten eller växtarter som är upptagna ien bilaga till lagen. Bilagan innehåller numera över 100 släkten och arter(växtförädlarrättens objekt).Den som har framställt en sort, förädlaren, eller den till vilkenförädlarens rätt har övergått kan få växtförädlarrätt. Förädlaren är denfysiska person som har framställt växtsorten. En juridisk person kanregistreras som rättighetshavare, om den har förvärvat förädlarens rätt.Växtförädlarrätten, som är en ensamrätt att yrkesmässigt utnyttja en sortenligt lagen, beviljas genom registrering. Den som har framställt en växtsorti och dennes rättsinnehavare kan erhålla växtförädlarrätt oavsettmedborgarskap och hemvistland. När det gäller en sort som har framställtsutomlands får sådan rätt enligt lagen förvärvas av den som är svenskmedborgare eller har hemvist i eller en sådan förädlaresrättsinnehavare.I enlighet med konventionen och principen om nationell behandling kanväxtförädlarrätt vidare beviljas dels den som framställt en växtsort i enfrämmande stat som är ansluten till konvention dels beträffandeväxtsort som framställts utomlands av en förädlare som är medborgare eller harsin hemvist i en konventionsstat. Om en förädlare med stöd av dessabestämmelser får förvärva växtförädlarrätt, tillkommer samma rätt hansrättsinnehavare, oavsett medborgarskap och hemvist (växtförädlarrättenssubjekt).När det gäller växtförädlarrättens objekt innebär lagförslaget att det skallvara möjligt att förvärva växtförädlarrätt för växtsorter av alla slagsväxtarter och växtsläkten och att detta skall gälla redan vid den nya lagensikraftträdande.I fråga om växtförädlarrättens subjekt föreslås att växtförädlarrätt skallförvärvas enligt samma principer som gäller i fråga om platsen förframställning av sorten och förädlarens medborgarskap och hemvist. Regeringenföreslår vidare att regeringen skall bemyndigas att meddela föreskrifter omlagens tillämpning med avseende på andra länder under förutsättning avömsesidighet eller om det följer av avtal med en främmande stat eller enmellanfolklig organisation som godkänt. Med ett sådant bemyndigandefår regeringen formell kompetens att meddela de föreskrifter som är ellervisar sig bli nödvändiga till följd av konventionen, , , och andra internationella avtal.Vad som sålunda föreslås i fråga om växtförädlarrättens objekt och subjektföranleder inga erinringar från utskottets sida.En fråga som berör växtförädlarrättens objekt tas upp i motion L13 av YvonneRuwaida och (båda mp). I motionen anförs att det avkonventionstexten inte klart framgår att ensamrätt inte kan fås för vildaarter. Där anges att förädlare är en person som upptäckt och förädlat en sort.I lagförslaget används samma formulering, som enligt propositionen ansesgarantera att en vild art inte kan komma i fråga för växtförädlarrätt. Enligtmotionärerna bör emellertid detta klargöras tydligare i lagtexten. I motionenyrkas ett tillkännagivande därom (yrkande 2).Utskottet finner att växtförädlarrätt, enligt 1 kap. 1 § fjärde stycket ilagförslaget, skall kunna förvärvas bl.a. av den som upptäckt ochvidareutvecklat en ny växtsort eller dennes rättsinnehavare. Iförfattningskommentaren till den aktuella bestämmelsen (s. 110) framhålls attavsikten med den gjorda definitionen är att klargöra att enbart upptäckten aven tidigare okänd växtsort inte berättigar till skydd. Om utgångsmaterialet ären redan existerande växtsort, måste förädlaren ha vidareutvecklat den -antingen genom traditionell växtförädling eller genom modern bioteknik - föratt växtförädlarrätt skall kunna komma i fråga.Enligt utskottets mening kan den av motionärerna kritiserade formuleringeninte anses innebära någon osäkerhet om innebörden. Redan ordalagen ger enligtutskottet klart besked om att enbart upptäckten av en tidigare okänd sort inteberättigar till växtförädlarrätt. I vart fall bör det mot bakgrund av vad somanförs i författningskommentaren inte kunna råda någon som helst tvekan om hurregeln skall tolkas. Något tillkännagivande i enlighet med vad som yrkas imotionen är således inte erforderligt. Utskottet avstyrker därför bifall tillmotion L13 yrkande 2.Överlåtelse av växtförädlarrättI motion L13 av och (båda mp) yrkas etttillkännagivande om att regeringen bör verka för ett internationellt regel-system som gör det möjligt att överföra växtförädlarrätt till medborgare ialla stater (yrkande 3).Utskottet kan för sin del endast konstatera att vad motionärerna efterlyserredan gäller. UPOV-systemet innebär nämligen inte något hinder mot överlåtelseav växtförädlarrätt eller licensupplåtelse av sådan rätt. Detsamma gäller deni propositionen föreslagna nya växtförädlarrättslagen.I sammanhanget kan emellertid anmärkas att EG-växtförädlarrätten innebär enannan ordning. Den förmögenhetstillgång som ensamrätten representerar skall iförsta hand anses finnas i det medlemsland där sortinnehavaren har sitthemvist, säte eller driftsställe enligt vad som är antecknat iväxtsortregistret. En EG-växtförädlarrätt får i enlighet härmed överlåtasendast till den som uppfyller kraven rörande medborgarskap och skyldighet atti vissa fall ställa ombud.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion L13 yrkande 3.Konsumtion av ensamrättenInom immaterialrätten gäller som huvudregel att en ensamrätt bara omfattar denförsta överlåtelsen av ett exemplar av en skyddad produkt. Det är såledesendast den första försäljningen som kontrolleras av rättighetshavaren. Sedanexemplar av en produkt väl har förts ut på marknaden med rättighetshavarenstillstånd kan han sedan inte hindra att dessa exemplar sprids vidare. Närrättighetshavarens spridningsrätt är inskränkt på detta sätt brukar man talaom att den konsumeras. Regler om konsumtion av spridningsrätten bygger iallmänhet på en avvägning mellan rättighetshavarens intressen och intresset avbl.a. fri omstättning av varor både inom ett land och över gränserna.Konsumtion av rätten till vidarespridning av skyddade produkter m.m. kan varanationell, regional eller global. Nationell konsumtion är den form som bästtillgodoser rättighetshavarens intressen medan global konsumtion är den mestfrihandelsvänliga. Vilken typ av konsumtion som tillämpas beror på detenskilda landets lagstiftning. I vissa länder saknas helt denna inskränkningav rättighetshavarens spridningsrätt.Är konsumtionen nationell är inskränkningen av spridningsrätten begränsadtill det landet. Att en produkt släpps ut på marknaden i ett land hindrar dåinte att rättighetshavaren har kvar sin spridningsrätt i andra länder. Dennationella konsumtionen påverkar därmed inte rättighetshavarens möjligheteratt separera marknaderna.