bet · GK01JuU11 · 1997-03-20 00:00:00 — Syftet är bl.a. attsynliggöra mäns våld mot kvinnor och uppmärksamma våldets konsekvenser förkvinnors hälsa.Kvinnovåldskommissionen anför i sitt betänkande att det behövs en ökadmedvetenhet hos allmänheten om det samhällsproblem som våld mot kvinnor utgör.Vidare nämns att i bl.a. och produceras TV-information somsammanställs av myndigheterna för att upplysa allmänheten om omfattningen avoch orsaker till våld mot kvinnor. Där har man ansett att de kampanjer som hargenomförts haft en positiv påverkan på allmänhetens attityder till sådantvåld. Kommissionen föreslår att regeringen tar initiativ till en liknandekampanj i . Vidare föreslår kommissionen att man i skolan liksom iannat ungdomsarbete måste vara uppmärksam på det våld som flickor och kvinnorutsätts för. Kommissionen anser det vara viktigt att utveckla modeller för hurmäns våld mot kvinnor skall kunna tas upp i bl.a. skolundervisningen och undervärnplikten.Förtursfrågor m.m.I motion Ju210 (m) begärs att män som anmälts för kvinnomisshandel skallförhöras . I motionerna Ju719 (fp) och Ju917 (c) begärs atthandläggningstiderna i ärenden om sexuella övergrepp och misshandel av kvinnorskall förkortas.Utskottet har behandlat frågor som rörförtursbehandling under förundersökningen, senast i betänkandet 1994/95:JuU13(s. 20 med där gjorda hänvisningar för bakgrund m.m.) och då avstyrkt motionermed hänvisning till pågående utredningsarbete.Utskottet hänvisade i det ovan nämnda betänkandet till att hösten1994 beslutat om en rad åtgärder som syftar till ett effektivarebrottmålsförfarande, bl.a. ändringar i och i rättegångsbalken.Regeringsförslagen byggde på de förslag som lämnats av -90(prop. 1994/95:23, JuU2, rskr. I propositionen diskuterades bl.a.begränsningar av dokumentationen i förundersökningen för att på detta sättpåskynda förfarandet. Någon reglering av förtursfrågorna iförundersökningskungörelsen (1947:948) föreslogs dock inte. Utskottetkonstaterade att delar av översynsarbetet i frågan emellertid fortfarandepågick genom uppdrag, vilket borde avvaktas. Bifalltill de då aktuella motionerna avstyrktes.Kvinnovåldskommissionen anser att polismyndigheterna bör utarbeta särskildaåtgärdsprogram som beskriver vilka åtgärder som polisen bör vidta vidhandläggningen av ärenden som rör våld mot kvinnor. Vad gäller polisens arbeteanför kommissionen vidare att ärenden som rör våld och andra övergrepp motkvinnor bör behandlas skyndsamt. Kommissionen föreslår också bl.a. att olikafrågor som rör åklagares och domstolars handläggning av ärenden om våld ochandra övergrepp mot kvinnor utvecklas närmare i policydokument.Ett datoriserat informationssystemI motion Ju917 (c) begärs att ett datoriserat informationssystem skall införassom gör det möjligt för polisen att snabbt identifiera upprepningsvåld ochfölja upp sådana fall på ett effektivt sätt. I motionen anförs att polisenofta får rycka ut t.ex. vid lägenhetsbråk eller liknande utan att ha kännedomom att andra polismän varit på samma plats vid tidigare tillfällen i sammaärende. Ett datoriserat system med bakgrundsinformation om tidigareingripanden m.m. skulle enligt motionären underlätta för polisen att vidtarelevanta åtgärder.Utskottet behandlade ett motionsyrkande likalydande med det nu aktuella ibetänkandet 1994/95:JuU13 (s. 19 f). Utskottet hänvisade då till att en avBrottsförebyggande rådet (BRÅ) tillsatt arbetsgrupp haft i uppdrag att utifråntillgänglig forskning och övrig kunskap om våld och hot om våld inom familjenkartlägga och analysera vidtagna och möjliga åtgärder för att minska våldet.Arbetsgruppen har i promemorian Våld mot kvinnor i nära relationer (BRÅ PM1994:4) redovisat förslag bl.a. på att förse poliser, som rycker ut till hemdär kvinnor utsätts för våld, med relevant information enligt brittisktmönster genom ett s.k. (). Systemet användsför insamling, förvaring och bearbetning av uppgifter om familjevåld och gördet möjligt att samla bl.a. bakgrundsinformation, analysera brottsmönster ochinitiera skyddsåtgärder. Systemet kan även användas som underlag förframtagning av statistik.I det ovan nämnda betänkandet hänvisade utskottet vidare bl.a. till att detingick i uppdrag att ta upp frågor om metoder för attskydda utsatta kvinnor. Utskottet konstaterade att frågor av det slag somaktualiserats i motionen var föremål för utredning i olika sammanhang, bl.a.inom ramen för arbete, och avstyrkte motionen.Kvinnovåldskommissionen har föreslagit att något polisdistrikt skall få iuppdrag att utarbeta modeller för ett särskilt kvalificerat bemötande avkvinnor som är utsatta för våld. Inom ramen för denna försöksverksamhet torde,enligt kommissionen, förutsättningar finnas för att även pröva på vilket sättanvändningen av olika registersystem på ett effektivt sätt kan användas ikampen mot kvinnovåldet.LivvaktsskyddI motion Ju719 (fp) understryks att hotade kvinnors möjligheter att fålivvaktsskydd skall bedömas generöst.Utskottet behandlade ett motsvarande motionsyrkande i betänkandet1994/95:JuU13 (s. 17), vilket tillsammans med andra yrkanden påbrottsofferområdet ledde till tillkännagivande om en utvärdering avdessa frågor. Utskottet hänvisade då till arbete ochtill rapporten med livvaktsskydd för hotade kvinnor m.m. -ett regeringsuppdrag (RPS Rapport 1993:6) i vilken redovisas denförsöksverksamhet med livvaktsskydd som tidigare pågått. FrånRikspolisstyrelsen hade utskottet inhämtat att det fåtal personer som begärtlivvaktsskydd och av polisen bedömts vara i behov av livvakt också fått sådan.Från framhölls att livvaktsskydd utgör en stor påfrestningför den som skyddas. I några fall hade kvinnorna avstått från livvakt efternågon tid och då fått någon annan form av skydd, t.ex. tårgasspray,pepparspray, olika typer av larm m.m. Verksamheten med livvaktsskyddfortsätter nu på permanent basis.Kvinnovåldskommissionen anför att rutiner bör skapas som gör detmöjligt för en kvinna att snabbt få tillgång till den skyddsutrustning honbehöver samt att möjligheterna till livvaktsskydd bör finnas kvar i de mestallvarliga fallen, där metoder som är mindre ingripande är otillräckliga.Punktbevakning av gärningsmänI motion Ju903 (c) förespråkas att polisen skall bevaka och kontrollera degärningsmän som efter domslut fortsätter att hota eller förfölja brottsoffret.Denna typ av punktbevakning bör enligt motionärerna även kunna användasbeträffande dem som hotar vittnen inför en rättegång.Frågan om punktbevakning av gärningsmän har varit föremål förbehandling i utskottet. I betänkandet 1992/93:JuU7 (s. 7) avstyrkte utskottetde då aktuella motionsönskemålen under hänvisning till att punktbevakning avpresumtiva våldsmän är något som redan nu kan beslutas av polismyndighet. behandlade frågan senast (1994/95:JuU13 s. 22 f) konstateradeutskottet att enligt sina direktiv bl.a. hade attundersöka frågor rörande punktbevakning av de våldsverkande männen och därmedsammanhängande frågor. Utskottet ansåg att det pågående utredningsarbetetborde avvaktas och avstyrkte bifall till de då aktuella motionerna.Kvinnovåldskommissionen har föreslagit en försöksverksamhet medintensivövervakning med elektronisk kontroll beträffande män som interespekterar meddelade besöksförbud. Kommissionen anser att Rikspolisstyrelsenbör ges i uppdrag att utreda förutsättningarna för en sådan försöksverksamhet.Utskottets övervägandenInledningsvis vill utskottet peka på att lade framsina förslag . Utskottet beklagar att regeringen ännu intelagt fram något förslag till med anledning av betänkandet.I och med kommissionens betänkande finns ett utförligt beredningsunderlagrörande de frågor som tagits upp i de ovan behandlade motionerna. Resultatetav beredningen i bör därför avvaktas. Utskottet avstyrkerbifall till motionerna Ju210, Ju719, Ju903, Ju913, Ju916, Ju917, Ju920, A7,A806 och A820 i nu behandlade delar.Strafföreläggande vid misshandel mot kvinnorI motion A7 (v) anförs att åklagare inte bör ha möjlighet att utfärdastrafföreläggande vid brott avseende misshandel mot kvinnor.Enligt lagändringar som träder i kraft kan åklagare utfärdastrafföreläggande beträffande gärningar för vilka böter eller böter ochfängelse ingår i straffskalan. I det konkreta fallet får inte svårare påföljdän villkorlig dom komma i fråga.Vad gäller misshandelsbrotten kan sägas att strafföreläggande endast kanförekomma vid ringa misshandel. Den typ av gärningar som avses i motionentorde i allmänhet vara av den karaktären att de leder till ansvar förmisshandel av normalgraden. Här omfattar straffskalan endast fängelse varförstraffföreläggande inte kan komma i fråga.Det saknas enligt utskottets uppfattning skäl för att göra någotuttalande med anledning av den aktuella motionen. Motion A7 i nu behandlad delavstyrks.Prostitution m.m.I motionerna Ju714 (fp), Ju718 (s, c, fp, v, mp, kd), Ju917 (c) och A806 (mp)begärs att köp av sexuella tjänster skall kriminaliseras. I motion Ju917begärs också sanktioner beträffande oetisk kontaktförmedling och kvinnoimport.I finns inte något förbud mot prostitution. Däremot finns i 6 kap.7-10 §§ bestämmelser om sexuellt ofredande, koppleri ochförförelse av ungdom som bl.a. syftar till att motverka prostitution.Utskottet behandlade ett antal motioner med krav påkriminalisering av prostitution (1992/93:JuU15 s. 5 f, rskr. Ibetänkandet anförde utskottet bl.a. att ytterligare åtgärder motprostitutionen borde övervägas. En sådan åtgärd skulle enligt utskottet kunnavara att kriminalisera prostitutionen. Utskottet anförde att det tidigaretagit avstånd från en sådan tanke och att det alltjämt kände stor tvekan införden. Mot en kriminalisering talade enligt utskottet bl.a. svårigheten atttillräckligt tydligt identifiera den brottsliga gärningen, bevissvårigheteroch risken för negativa effekter för den inblandade kvinnan. För enkriminalisering talade å andra sidan främst den normbildande effekten av ettstraffbud som också skulle kunna få en viss avhållande effekt. Utskottet ansågatt frågan innehöll känsliga avvägningar som krävde sin särskilda belysning,och utskottet var därför berett att tillstyrka att den utreddes. Frågan omkriminalisering borde dock enligt utskottet inte ses isolerad utan i ettstörre sammanhang, t.ex. inom ramen för en total-översyn av samhälletsåtgärder mot prostitution. Vad utskottet anförde gav som sin meningregeringen till känna.Regeringen tillsatte en särskild utredare (dir. 1993:31) för attgöra en översyn av samhällets åtgärder mot prostitution. I utredningsuppdragetingick bl.a. att överväga frågan om kriminalisering av prostitutionen.Utredaren avlämnade betänkandet Könshandel (SOU 1995:15). Ibetänkandet föreslår utredaren bl.a. att det i 6 kap. skallinföras en ny bestämmelse som innebär att den som utnyttjar en annan personför tillfällig sexuell förbindelse mot ekonomisk eller annan därmed jämförligersättning skall dömas för könshandel till böter eller fängelse i högst sexmånader. Detsamma skall gälla den som ställer sig till förfogande för en sådansexuell förbindelse. Om brottet är grovt skall dömas till fängelse . Vid bedömandet av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om detinnebär missbruk av någons ungdom, oförstånd, utsatthet eller beroendeställning.Utskottet behandlade senast motionsyrkanden motsvarande det nu aktuella ibetänkandet 1994/95:JuU24 (s. 9 f). Utskottet konstaterade då att dessinitiativ till en samlad översyn av åtgärderna mot prostitution resulterat iett utredningsbetänkande som då bereddes i . Utskottet ansågatt borde avvakta resultatet av beredningsarbetet och att någonytterligare åtgärd i frågan inte erfordrades från sida. Motionernaavstyrktes.Beredningen av betänkande pågår alltjämt iRegeringskansliet. Utskottet anser att bör avvakta resultatet avdetta arbete och avstyrker bifall till motionerna Ju714, Ju718, Ju917 och A806i behandlade delar. Utskottet utgår emellertid från att regeringen snaraståterkommer till med anledning av utredningens förslag.Även frågor om oetisk kontaktförmedling och kvinnoimport har varitföremål för behandling i utskottet, se betänkandet 1993/94:JuU3 (s. 8 med därgjorda hänvisningar).I den mån någon förmår en kvinna som kommit till att här prostituerasig torde gärningen vara straffbar som koppleri. Om kvinnan utsätts för tvångeller liknande kan fråga om ansvar enligt 4 kap. om brott motfrihet och frid aktualiseras. Om det handlar om sexuellt tvång kan ansvarenligt 6 kap. om sexualbrott komma ifråga.Möjligheterna att förmedla utländska kvinnor - t.ex. för äktenskap - tillmän som är bosatta i är beroende av utlänningslagstiftningens reglerom invandring i s.k. anknytningsfall. Regeringen har tillsatt en särskildutredare som har i uppgift att undersöka hur man kan undvika att utländskamedborgare söker sig till på grund av anknytning till en här bosattperson, när risken bedöms som påtaglig att den utländska medborgaren kommeratt utsättas för misshandel eller annan kränkande behandling av den härbosatta personen (dir. 1996:8). Utredningsarbetet skall vara avslutat senastden 31 mars 1997.Utskottet konstaterar att med i motionen sammanhängande frågor nu är föremålför utredning. Resultatet av detta arbete bör avvaktas. Bifall till motionJu917 i denna del avstyrks.Sexuella övergrepp mot barnSexturismI motion Ju723 (kd) begärs lagstiftning mot sexturism. Vad som närmast begärsär ett förbud mot att arrangera sexresor utomlands för pedofiler och att detskall vara brottsligt att hjälpa eller uppmuntra personer att ha sexuelltumgänge med barn utomlands.Brottsbalkens andra kapitel behandlar tillämpligheten av svensk lag. Svensklag är inte begränsad till att gälla gärningar som begåtts i . Enligt 2§ första stycket kan svensk medborgare eller utlänning med hemvist i Sverigeeller, i vissa fall, utlänning som finns här i riket dömas efter svensk lagoch av svensk domstol för brott som begåtts utomlands. För att denna regelskall gälla krävs enligt andra stycket dubbel straffbarhet, dvs. att gärningenskall vara straffbar både i och på gärningsorten. Svensk domstol kansåledes döma en svensk medborgare som begår sexualbrott mot barn utomlands, omhandlingen är straffbelagd även där.Bestämmelserna om sexualbrott i 6 kap. innehåller flerastadganden som, oberoende av offrets ålder, föreskriver straff för den somgenom tvång eller andra liknande, otillbörliga förfaranden förmår någon tillsamlag eller annat sexuellt umgänge. Det gäller bestämmelserna om våldtäkt,sexuellt tvång och sexuellt utnyttjande. Därutöver finns i samma kapitelsärskilda bestämmelser till skydd för barn och ungdomar. Förbudet mot sexuelltumgänge med barn är ovillkorligt; i vårdnadssituationer ochliknande gäller en åldersgräns . Genom bestämmelsen om sexuelltofredande straffbeläggs vidare att sexuellt beröra barn ellerförmå barnet att företa eller medverka i någon handling av sexuell innebörd.När det gäller prostitution är framför allt bestämmelserna om förförelse avungdom och koppleri av intresse.Frågor om insatser mot sexresor till har varit föremål förbehandling i socialutskottet (1993/94:SoU1 s. 13 f). noteradedå bl.a. att deltagit i en kampanj motbarnsexturism, vilket medverkat till att flertalet researrangörer informeradesina resenärer om den barnprostitution som förekommer i olika länder. Motbakgrund härav, och då arbete pågick, vidtogs intenågra åtgärder i anledning av det då aktuella motionsyrkandet.Sommaren 1996 stod den värd för Världskongressen motkommersiell sexuell exploatering av barn. Världskongressen var det förstamötet i sitt slag. Regeringsrepresentanter från 122 länder samt företrädareför frivilligorganisationer och mellanstatliga organisationer deltog. var att finna vägar för att det skydd som finns ibarnkonventionen mot sexuella övergrepp m.m. skall bli så effektivt sommöjligt. Vid kongressen antogs ett dokument innehållande en uppmaning tillalla stater att vidta ett stort antal angivna åtgärder mot kommersiell sexuellexploatering av barn. Vidare innehåller dokumentet ett åtagande för allastater att upprätta nationella handlingsplaner.I en gemensam åtgärd mot människohandel och sexuellt utnyttjande av barn harmedlemsstaterna i EU, bland en rad olika åtgärder, åtagit sig att avskaffahinder mot effektiv bestraffning av sexuellt utnyttjande av barn som skerutomlands, s.k. sexturism. Vidare bör här nämnas att mandatet för Europolsnarkotikaenhet (), vilken är föregångare till Europol, utvidgats till attockså omfatta människohandel.Utskottet konstaterar att frågan om sexuell exploatering av barn äruppmärksammad på olika sätt. Enligt utskottets uppfattning saknas detanledning för att nu göra några uttalanden i frågan. Utskottetavstyrker bifall till motion Ju723.BarnpornografibrottBegreppet barnI motion Ju917 (c) begärs att begreppet barn i barnpornografibrottet skall gesen entydig definition genom att som barn skall avses den som inte fyllt 18 åreller den vars könsmognad inte är avslutad.Enligt bestämmelsen om barnpornografibrott i 16 kap. 10 a § brottsbalkenskall den dömas för barnpornografibrott som skildrar barn i pornografisk bildmed uppsåt att bilden sprids eller som sprider sådan bild av barn om inteåtgärden med hänsyn till omständigheterna är försvarlig. Straffet är bötereller fängelse i högst två år.I förarbetena till bestämmelsen uttalas (prop. 1978/79:179 s. 9) attbestämmelsen syftar till att skydda unga människor vilkas könsmognadsprocessännu inte är avslutad.Utskottet behandlade frågan tämligen utförligt i sitt yttrande(1989/90:JuU3y) till socialutskottet över . Frågan ombegreppet barn och en eventuell åldersgräns behandlades också utförligt iutskottets yttrande till över ett antal motionerrörande kriminalisering av innehav av barnpornografiskt material, m.m.(1993/94: JuU6y s. 7 f). I sistnämnda sammanhang riktade utskottetuppmärksamheten mot den norska lösningen på motsvarande problem. I Norgeinnefattar barnpornografibrottet förbud att inneha eller till införapornografiska bilder av någon som är, kan antas vara eller framställs som attvara under . Enligt utskottets mening borde övervägas om en liknandelösning men med en 18-årsgräns går att finna för svenskt vidkommande;utskottet noterade dock att också en lösning efter dessa linjer kan medföravissa problem när det gäller avgränsningen av det straffbara området. Debevissvårigheter som eventuellt kan bli följden av ett åldersrekvisit måsteenligt utskottet också noga övervägas. Avslutningsvis framhöll utskottet attnågra övertygande skäl för en strikt åldersgräns, där barn definieras som enperson som inte fyllt , dittills inte presenterats.I betänkande 1993/94:KU28 (rskr. 450), som liggertill grund för de nu vilande grundlagsändringarna avseende kriminalisering avinnehav av barnpornografiskt material, föreslogs tillkännagivanden tillregeringen som också beslutat om. Bland annat uttaladekonstitutionsutskottet att begreppet barn i bestämmelsen om barnpornografi börutredas.Barnpornografiutredningen har haft i uppdrag att utreda på vilket sätt ochmed vilka medel barnpornografi bäst kan bekämpas. Särskilt har utredningenhaft att behandla frågan om en åldersgräns skall tas in i bestämmelsen ombarnpornografibrott (dir. 1994:117). I sitt avlämnade betänkandeBarnpornografifrågan (SOU 1997:29) har utredningen föreslagit att med barnskall avses en person som är eller en person varspubertetsutveckling inte är fullbordad.Riksdagens initiativ har lett till att frågan om en åldersgräns ibestämmelsen om barnpornografibrott utretts. Utskottet anser att böravvakta resultatet av beredningen av utredningens förslag och avstyrker bifalltill motion Ju917 i nu behandlad del.Handläggning inom polisenI motion Ju917 (c) anförs att den katalogisering och systematisering avbarnpornografiskt material som polisen gjort är ett bra underlag som böranvändas för att bistå utländska myndigheter vid utredningar om sexualbrottoch barnpornografibrott.I ett yttrande till (1993/94:JuU7y)uttalade justitieutskottet att det fanns behov av en förbättradunderrättelseinhämtning på central nivå när det gäller barnpornografibrott.Justitieutskottet efterlyste bl.a. bättre kunskap om de datanätverk, i vilkabarnpornografiskt material sprids och ökad spaningsverksamhet mot dessa ochandra spridningskällor för barnpornografiskt material. Också deinternationella aspekterna av den aktuella brottsligheten behövde enligtutskottet beaktas i större utsträckning. Även metodutvecklingen på områdetframstod som angelägen. Det borde enligt utskottet överlämnas åt regeringenatt ta ställning till hur de föreslagna förbättringarna i polisorganisationenskulle komma till stånd.Konstitutionsutskottet instämde i vad justitieutskottet uttalat, och dettagav som sin mening regeringen till känna (1993/94:KU28 s. 50, rskr.450). Med anledning av ställningstagande inrättades inom enheten barnpornografi/sexualbrott mot barn. Enhetens främstauppgift är att bedriva kriminalunderrättelseverksamhet, vilket bl.a. innebäratt man försöker uppdaga spridning av barnpornografi och identifiera degärningsmän som förekommer på främst videofilmer.Barnpornografiutredningen har i sitt betänkande Barnpornografifrågan (SOU1997:29) berört frågor om såväl polisorganisationen för bekämpande avbarnpornografibrott som internationellt polissamarbete. Frågan är ocksåaktuell inom EU, där särskilt insatser inom Europol diskuteras.Arbete har således inletts med den inriktning som efterfrågas i motionen.Något riksdagsinitiativ behövs alltså inte, och utskottet avstyrker bifalltill motion Ju917 i nu behandlad del.Handläggningsrutiner hos myndigheterI motion Ju302 (s) anförs att handläggningen av mål om sexuella övergrepp motbarn måste förbättras, och som exempel nämns i motionen bl.a. kortarehandläggningstider.Frågan om förtursfrågor m.m. vid handläggning av ärenden inom rättsväsendethar varit föremål för utskottets behandling vid ett flertal tillfällen. Idetta betänkande redogörs under rubriken mot kvinnor - Förtursfrågorm.m. för de överväganden utskottet gjort i fråga om förtursregler iförundersökningskungörelsen. Som framgår där saknas sådana regler. Däremotfinns regler om förtur i för det fall den misstänkte ärhäktad. Reglerna innebär bl.a. att rätten skall pröva häktningsfrågan efter gripandet och att rätten vid bifall till häktning skallfastställa den tid inom vilken åtal skall väckas. När åtal väckts skallhuvudförhandling hållas inom . - I mål av här aktuellt slag torde denmisstänkte som regel vara häktad. Reglerna har dock tillkommit som skydd motonödiga, eller onödigt långa, frihetsberövanden innan målet prövas.Regeringen har i årets regleringsbrev för polisväsendet som ett övergripandemål för brottsutredningsverksamheten lagt fast att denna skall blieffektivare. Regeringen har också ålagt polisväsendet återrapporteringskrav.Bl.a. skall polisen redovisa andelen uppklarade brott och genomströmningstidenför olika brottskategorier, t.ex. våldsbrottslighet. Polisen skall ocksåredovisa de insatser som gjorts för att motverka våldsbrottsligheten t.ex. närdet gäller brott mot barn. Även andelen oavgjorda våldsbrottsärenden som äräldre än skall redovisas.I skrivelse 1993/94:251 om barn och ungdom begärde attregeringen skulle överväga vissa frågor om metodutveckling, forskning ochutbildning när det gäller insatser för barn som utsatts för sexuella övergreppoch att regeringen skulle återkomma till med förslag på insatser.Regeringen har i sin till överlämnade skrivelse1996/97:93 redogjort för överväganden och åtgärder med anledning av riksdagensskrivelse. Regeringen anför att de åtgärder som vidtagits av regeringen,myndigheter och enskilda organisationer givit värdefull kunskap inom dettaområde. Det är enligt regeringens mening viktigt att de pågående åtgärdernautvärderas ordentligt och att den nyvunna kunskapen sprids. Regeringen kommerenligt skrivelsen att noga följa utvecklingen på området för att kunna taställning till om det behövs ytterligare åtgärder för utsatta barn ochungdomar.Enligt utskottets mening är det givetvis av största vikt att formerna förhandläggningen av mål om sexuella övergrepp mot barn uppmärksammas.