bet · GK01AU13 · 1997-05-14 00:00:00 — Det är enligt partiet inte relevant med en formellt bestämd tidsgräns inomramen för de individuella handlingsplaner som sätter arbets- ochkompetenslinjen främst. I stället för att angripa arbetslöshetsförsäkringensregler för återkvalifikation bör alternativa sysselsättningsprogram,arbetstidsförkortning och övergångslösningar till pension studeras av denutredning som skall tillsättas.Miljöpartiet de gröna konstaterar i kommittémotion A46 att förslaget iproposition 107 är bättre än de ogenomtänkta förslag som under de senaste årenhar beslutats och sedan tagits tillbaka. konstaterar dock att detär ett isolerat förslag som bara berör ett delområde inomsocialförsäkringssystemet och som utarbetats utan någon som helst tanke påsamordning med de andra systemen.Miljöpartiet anser att det behövs ett helhetsgrepp på socialförsäkringssy-stemet av samma slag som den samlade översynen av skattesystemet (yrk. 1).Socialförsäkringssystemet skall främst vara ett socialt skyddsnät som skall geen grundläggande försörjning till dem som av olika anledningar inte kanförsörja sig själva. Systemet skall även vara heltäckande så att så få sommöjligt ?faller mellan stolarna? och tvingas leva på socialbidrag. För atttillgodose kraven på helhetssyn och grundtrygghet börsocialförsäkringssystemen utformas med en kortvarig del(omställningsförsäkring) och en del som skyddar vid långvarigainkomstbortfall. Även om föredrar en allmän statlig försäkringanser partiet, i likhet med regeringen, att den nuvarande ordningen kanbibehållas om den kompletteras med en fristående kassa för den som av olikaskäl inte kan eller vill bli medlem i någon av de nuvarande kassorna.Den kortvariga delen av försäkringen bör utformas som en modifieradinkomstbortfallsförsäkring med en högre procentuell ersättningsnivå vid lågainkomster och en något lägre procentuell ersättningsnivå vid högre inkomster(s.k. brutet tak). En lämplig maximal tid för den kortvarigaomställningsförsäkringen bör vara . Vidare föreslås att försäkringar vidlångvarig ohälsa eller arbetslöshet, dvs. , samordnas till enförsäkring. Den bör ge en grundtrygghet, i princip lika för alla, på ungefärsamma nivå som garantibeloppet i dagens förtidspensioner. anserockså att det är nödvändigt med en genomgripande organisatorisk reform avarbetsmarknadspolitik, socialförsäkringar och socialpolitik på lokal nivå.Syftet med reformen är att förbättra samordningen och effektiviteten i dentotala organisationen. Det kan uppnås genom att de lokalaarbetsförmedlingarnas och försäkringskassornas organisation och personalöverförs till kommunerna, som får det administrativa huvudansvaret för desamlade verksamheterna.Miljöpartiet föreslår att uppdraget för den i propositionen aviseradeutredningen skall utvidgas. Utredningen, som enligt bör varaparlamentarisk, bör få i uppdrag att utreda en total sammanslagning avförsäkringsskyddet vid långvarig ohälsa och arbetslöshet samt enorganisatorisk sammanslagning under kommunalt huvudmannaskap avarbetsförmedlingarnas, försäkringskassornas och delar av socialtjänstensverksamheter (yrk. 2).Kristdemokraterna påpekar i kommittémotion A38 att arbetslöshetsförsäkringenär tänkt att vara en omställningsförsäkring som finansieras genom avgifter sombetalas både av arbetsgivare och arbetstagare. Den höga arbetslöshetsnivån harlett till att försäkringen är kraftigtunderfinansierad och att denna brist täcks över statsbudgeten.Kristdemokraterna anser att det bör införas en allmän obligatoriskarbetslöshetsförsäkring med en rimlig ersättningsnivå, som innebär att denarbetslöse inte skall behöva komplettera med socialbidrag. Alla som står tillarbetsmarknadens förfogande skall omfattas av försäkringssystemet.Kristdemokraterna konstaterar att den obligatoriska arbetslöshetsförsäkringsom infördes av fyrpartiregeringen hade alla förutsättningar att fungera påett tillfredsställande sätt.Kristdemokraterna anser att det föreliggande förslaget bör avslås ochföreslår att hos regeringen begär ett nytt förslag om en allmänobligatorisk arbetslöshetsförsäkring, uppbyggd efter de principer som gälldeför den försäkring som infördes (yrk. anservidare att det bör införas en från parterna på arbetsmarknaden friståendekassa som administreras av staten (yrk. 2).Även i den under allmänna motionstiden väckta motionen A298 (yrk. 1)framställer ett yrkande om införande av en allmän ochobligatorisk arbetslöshetsförsäkring.Utskottets övervägandenArbetslöshetsförsäkringen är till skillnad från andra socialförsäkringar inteen obligatorisk och allmän statlig försäkring. Det är en frivillig försäkringsom bygger på medlemskap i arbetslöshetskassor. Arbetslöshetskassorna ärprivaträttsliga föreningar. Även om kassorna är privaträttsliga organ ansesderas beslut rörande ersättningsfrågorna utgöra myndighetsutövning.Som framgått inledningsvis bildades de första kassorna för drygt 100 årsedan i anslutning till de tidigaste fackliga organisationerna. Formerna förstatligt stöd till de arbetslösa diskuterades och utreddes under fleraårtionden innan den första lagstiftningen infördes . Då valde riksdagenatt införa en frivillig försäkring administrerad av erkändaarbetslöshetskassor med statsbidrag. Alternativet, en obligatorisk allmänförsäkring som funnits med i utredningsarbetet, genomfördes således inte. Vidinförandet av den nuvarande lagstiftningen bibehölls strukturen påarbetslöshetsförsäkringen. Införandet av det kontanta arbetsmarknadsstödet(KAS) kan sägas var ett steg mot införandet av en allmänarbetslöshetsförsäkring.De förändringar som den dåvarande fyrpartiregeringen genomförde den 1 juli1994 med en allmän obligatorisk försäkring som skulle träda i kraft innebar att det infördes en inkomstrelateradersättning i KAS-lagen. Efter regeringsskiftet beslutade riksdagenatt med två undantag återställa arbetslöshetsförsäkringen till vad som gälldeföre . Den allmänna obligatoriska försäkringen kom alltsåaldrig i praktisk tillämpning.Arbetslöshetsförsäkringens uppgift är att ersätta den enskilde förinkomstförlust vid arbetslöshet fram till ett nyttarbete. Det ursprungliga motivet bakom de första arbetslöshetskassorna har medtiden kompletterats med andra och för samhället centrala mål. Det samhälleligastödet till arbetslöshetsförsäkringen syftar till att genomarbetslöshetsförsäkringens utformning stärka arbetslinjen iarbetsmarknadspolitiken. Med detta förstås att den arbetslöse så fort sommöjligt skall övergå i reguljärt arbete. Arbetslöshetsförsäkringen har alltidvarit avsedd att vara en omställningsförsäkring. Ersättningsperioderna haralltid varit relativt korta och tidsbegränsade. Det är först genom 1974 årsreglering som ersättningsperioden blev 300 dagar.Sambandet mellan arbetslöshetskassorna och de fackliga organisationerna harinneburit ett starkt fackligt engagemang i utvecklingen avarbetslöshetsförsäkringen. De fackliga organisationernas inflytande överarbetslöshetsförsäkringen har inneburit att nödvändiga strukturomvandlingarinom arbetsmarknaden har kunnat underlättas. Man har kunnat accepterarationaliseringar eftersom den ekonomiska tryggheten för arbetstagarna harvarit säkrad. Det är därför viktigt att även en framtidaarbetslöshetsförsäkring accepteras av de fackliga organisationerna. Enframtida arbetslöshetsförsäkring måste också få en bred uppslutning så att denblir stabil över tiden och inte utsätts för alltför stora förändringar. Denföreslagna arbetslöshetsförsäkringen uppfyller enligt utskottets mening dessakriterier. Förslaget har utarbetats i samråd med de fackliga organisationerna,och en politisk majoritet stöder det.Genom att i huvudsak bygga de nya reglerna på en sammanslagning av de tvåtidigare regelverken uppnår man en kontinuitet som underlättar införandet ochtillämpningen av det nya regelverket. Strukturen i arbetslöshetsförsäkringenbibehålls. Systemet blir enhetligt till skillnad från det system somfyrpartiregeringen införde.Även om det nuvarande systemet i viss mening kan sägas vara en ?allmänförsäkring? innebär den nya arbetslöshetsförsäkringen att även grupper somvalt att stå utanför arbetslöshetskassorna kommer att kunna omfattas av deninkomstrelaterade ersättningen. Utskottet anser att den nu förordadekonstruktionen av en ny kassa är att föredra framför en rent statligarbetslöshetskassa. Den nya kassan överensstämmer bättre med det övrigasystemet och möjliggör en konstruktion som innebär att systemet blirkostnadsneutralt.Den nya arbetslöshetsförsäkringen innebär en anpassning till den framtidaarbetsmarknaden. Den innebär också att alla som har en förankring påarbetsmarknaden kommer att kunna erhålla en inkomstrelaterad ersättning.Vidare underlättas möjligheterna för nytillträdande på arbetsmarknaden attomfattas av försäkringen.Utskottet kan konstatera att det regelsystem som förordar skulleleda till att allt fler människor skulle komma att stå utanförarbetslöshetsförsäkringen. Många skulle få svårt att uppfylla det hårdaarbetsvillkoret. Konstruktionen av återkvalificeringsvillkoret leder till attstora grupper arbetslösa mycket snabbt skulle bli utförsäkrade.Av det anförda följer att utskottet anser att yrkande i motionA39 (m) yrkande 1-8. Det innebär också att motionerna A37 (fp) yrkande 1, A38(kd) yrkandena 1 och 2, A40 (v) yrkande 1, A277 (m) yrkande 11, A298 (kd)yrkande 1, A304 (m) yrkande 1 och Sf242 (fp) yrkande 10 bör avslås.En fråga som tas upp av är om socialförsäkringssystemen bordesamordnas. Utskottet anser att det är av vikt att de olikasocialförsäkringssystemen är utformade på ett sådant sätt att den enskildeinte faller emellan systemen och ställs utan ersättning. Detta innebär intenödvändigtvis att man måste ha ett och samma system. Skälet till uppdelningeni olika försäkringssystem är att de behandlar helt skilda situationer. Olikasyften skall uppnås med systemen. Mot denna bakgrund finner utskottet inteskäl att bifalla motion A46 (mp) yrkande 1 utan den bör avslås.När det sedan gäller frågan om införandet av en bortre gräns förersättningsrätten anser utskottet - vilket framhållits tidigare -att man bör överväga att införa någon form av begränsning.Arbetslöshetsförsäkringen skall vara en omställningsförsäkring och det är interimligt att arbetslöshetsersättning skall kunna uppbäras under en mycket långtid. är i praktiken den enda gränsen för ersättningsrätt den tidpunkt dåden arbetslöse erhåller ålderspension. En tidsbegränsning av ersättningsrättenfår dock inte leda till att den enskilde står utan försörjning. Han eller honskulle i sådant fall tvingas att söka socialbidrag. Det är också viktigt attutreda tänkbara alternativ och analysera för- och nackdelar med dessa.Utskottet delar därför regeringens uppfattning att man bör reda ut deoklarheter som är förknippade med tidsbegränsad ersättning. Utskottetvälkomnar därför den föreslagna utredningen. Av detta följer att utskottetinte kan ställa sig bakom yrkande i denna del.Utskottet avstyrker motion 1996/97:A37 (fp) yrkandena 2 och 3 och A40 (v)yrkande 2.Med hänsyn till vad utskottet anfört om samordnade regelsystem finns detenligt utskottets mening inte heller skäl att vidga utredningens uppdrag tillatt bl.a. avse samordning av skyddet vid långvarig ohälsa och vid arbetslöshetpå sätt som föreslagit. Mot denna bakgrund finner inte utskottetnågon anledning att bifalla motion A46 yrkande 2. Motionen avstyrks därför.Kompensationsnivå och dagpenningnivåPropositionenFörändringar under år 1997I propositionen påpekas att den senaste ändringen av kompensationsnivån iarbetslöshetsförsäkringen gjordes . Då sänktes nivån från 80till av den tidigare inkomsten. Två motiv angavs för sänkningen. Det enavar det statsfinansiella läget och det andra var att anpassakompensationsnivån till nivåerna i sjukförsäkringen och föräldraförsäkringen.Regeringen föreslår nu att kompensationsnivån höjs till av den tidigareinkomsten. har regeringen uttalat att denna höjning bör genomförasfrån och att den skall finansieras inom ramen förarbetslöshetsförsäkringen. I den nu framlagda propositionen anser regeringendock att det genom finansieringsavgiftens höjning fr.o.m. blirmöjligt att höja nivån redan fr.o.m. den 29 september 1997.Många arbetslösa får på grund av taket för dagpenningen iarbetslöshetsförsäkringen en lägre kompensationsnivå än av sintidigare inkomst. Om kompensationsnivån höjs till utan att nivån påhögsta dagpenning höjs blir den grupp som ?slår i taket? Det högstadagpenningbeloppet har för övrigt varit oförändrat dånivån sänktes från till . Det är därför angeläget att det sker enviss höjning av det högsta beloppet.Regeringen föreslår därför att godkänner att regeringen genomförordning fastställer högsta nivån på dagpenningen iarbetslöshetsförsäkringen till och i det kontanta arbetsmarknadsstödettill fr.o.m. den 29 december 1997.Den nya arbetslöshetsförsäkringenDagpenning skall lämnas i form av dels ett grundbelopp, dels eninkomstrelaterad ersättning. Dagpenning i form av grundbelopp, som är lika föralla, lämnas till den som uppfyller ett arbetsvillkor eller ettstuderandevillkor. Dagpenning i form av inkomstrelaterad ersättning lämnastill den som förutom ett arbetsvillkor uppfyller medlemsvillkoret.Grundbeloppets nivå skall motsvara den högsta nivån på stödbeloppet i KAS,dvs. Dagpenning i form av inkomstrelaterad ersättning skall motsvaraden högsta nivån på dagpenningen i arbetslöshetsförsäkringen, dvs. 580 kr.Båda dessa nivåer skall gälla från den 1 januari 1998.MotionerVänsterpartiet anser i motion A40 att det är tillfredsställande attersättningsnivån justeras . anser dockatt det är realistiskt att utan ytterligare skärpningar avkvalifikationsvillkor eller höjd finansieringsavgift finansiera en ytterligarehöjd kompensationsnivå till fr.o.m. (yrk. 3).Vänsterpartiet föreslår vidare att högsta dagpenning respektive högstastödbelopp i KAS fr.o.m. skall bestämmas till 620respektive per dag (yrk. De nuvarande ersättningsnivåerna äralltför låga och alltfler löntagare hamnar ovanför ?taket? för dagpenningen.Vänsterpartiet föreslår också att följsamheten till den genomsnittligaförtjänstutvecklingen måste återinföras (yrk. 5).I kommittémotion A46 förklarar de gröna att i avvaktan på enklarare bild av finansieringsmöjligheterna och det statsfinansiella läget bören begränsad höjning av ersättningsnivåer och grundbelopp genomföras.Ersättningsnivån bör enligt partiet vara för inkomster upp till enbrytpunkt vid 4,2 basbelopp. För inkomster därutöver bör ersättningsnivån vara40 % (yrk. Stödbeloppet i KAS respektive grundbeloppet i den nyaarbetslöshetsförsäkringen bör höjas till samma nivå som det hade före densenaste sänkningen, dvs. till /dag (yrk. 5).Vidare föreslår att ?taken? för de olika socialförsäkringarnasamordnas (yrk. Taket för de ersättningsgrundande inkomsterna bör vara 6,5basbelopp, dvs. ca /månad. Den högsta dagersättningeni arbetslöshetsförsäkringen skulle i så fall bli /dag (yrk. 7).Utskottets övervägandenEn viktig förutsättning för att kunna höja kompensationsnivån iarbetslöshetsförsäkringen är att denna höjning finansieras genom förändringarinom arbetslöshetsförsäkringen. Regeringen har enligt utskottets meningpresenterat en sådan finansiering, bl.a. genom den föreslagna höjningen avarbetslöshetskassornas finansieringsavgift fr.o.m. , som gördet möjligt att höja kompensationsnivån redan fr.o.m. den 29 september 1997.De nu föreslagna regelförändringarna medger alltså att kompensationsnivånbestäms till av den försäkrades tidigare inkomst. En högre höjning avkompensationsnivån skulle kräva ytterligare förändringar avregelverket. Utskottet är därför inte berett att föreslå någraytterligare höjningar av kompensationsnivån. Med hänsyn till det anförda anserutskottet att motionerna A40 (v) yrkande 3 och A46 (mp) yrkande 4 bör avslås.När det sedan gäller nivån på högsta dagpenning i arbetslöshetsförsäkringenkan utskottet konstatera att denna har varit oförändrad ,då den sänktes per dag. Även lägsta dagpenningnivån ochdet kontanta arbetsmarknadsstödet sänktes från 210 till 198kr per dag. Sistnämnda belopp höjdes till per dag. Isamband med att kompensationsnivån i arbetslöshetsförsäkringen sänktes från 80till av dagsförtjänsten sänktes även den lägsta ersättningsnivån iarbetslöshetsförsäkringen och det kontanta arbetsmarknadsstödet till 230 krper dag.Regeringen föreslår nu att beloppet höjs fr.o.m. till580 kr. Som skäl anförs bl.a. att genom höjningen av kompensationsnivån till80 % kommer fler att ?slå i taket?, dvs. de kommer på grund av tidigareinkomster att erhålla en lägre kompensationsnivå. Utskottet delar regeringensuppfattning att kompensationsnivån bör höjas till den nivå som föreslagits.Utskottet avstyrker därför motionerna A40 (v) yrkande 4 och A46 (mp) yrkandena5 och 7.Utskottet delar regeringens uppfattning att kompensationsnivån bör höjas.Det nuvarande systemet innebär enligt utskottets mening attarbetslöshetsförsäkringen i allt mindre grad blir en inkomstrelateradersättning. Det kan noteras att fanns detuttryckliga bestämmelser som innebar att högsta dagpenningbelopp inomarbetslöshetsförsäkringen, stödbeloppet i KAS samt utbildningsbidragen årligenanpassades till löneutvecklingen för vuxna arbetare inom industrin. Utskottethar informerats om att det hos pågår ett arbete med att tafram ett inkomstindex inom ramen för det reformerade ålderspensionssystemet.Mot bakgrund av detta anser utskottet att det vore värdefullt att få fråganom införandet av en indexering av såväl högsta som lägsta nivå pådagpenningbeloppet belyst. Detta bör kunna göras inom ramen för den utredningsom skall ha till uppgift att analysera frågan om en tidsbegränsadersättningsrätt. Vad utskottet anfört bör ges regeringen till känna. Medhänsyn till det anförda avstyrker utskottet motion A40 (v) yrkande 5 i den månden inte kan anses vara tillgodosedd genom utskottets ställningstagande.Som utskottet påpekat under avsnittet Behovet av en ny lagstiftning m.m.finns det olika skäl till varför man har olika socialförsäkringssystem. Avdetta följer att även nivåerna kan skilja sig åt mellan systemen. Utskottet ärdärför inte berett att ställa sig bakom yrkande om att ?taken?på ersättningsnivåerna skall samordnas. Utskottet avstyrker därför motion A46(mp) yrkande 6.Samordningsregler avseende avgångsvederlagPropositionenFörändringar under år 1997Endast den som saknar förvärvsinkomster betraktas som arbetslös enligtnuvarande regelsystem för kontant ersättning vid arbetslöshet. Tillförvärvsinkomster räknas lön, uppsägningslön, avgångsvederlag och andraersättningar som utbetalas av arbetsgivaren. förvärvsinkomsteruppbärs är vederbörande inte berättigad till arbetslöshetsersättning. Genom enutveckling i praxis har avgångsvederlagen kommit att behandlas någotannorlunda än andra förvärvsinkomster, nämligen på det sättet att den tidunder vilken någon anses som arbetslös har begränsats till den uppsägningstidsom gäller enligt anställningsskyddslagens bestämmelser, dvs. högst sexmånader.Regeringen anser att avgångsvederlag i samband med avveckling av arbetskraftbör utgöra en del av företagens kostnader. Det finns enligt regeringen inteskäl för staten att bära dessa kostnader. Regeringen, som är medveten om attmöjligheten att få arbetslöshetsersättning även om avgångsvederlag lämnas harbetydelse vid omstruktureringar i arbetslivet, anser att det bör ske ensamordning mellan dessa inkomster. Regeringen föreslår att samordningen börske genom att tid med avgångsvederlag skall räknas som tid under vilken enarbetslös utfört förvärvsarbete. Regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer skall bemyndigas att meddela föreskrifter om beräkning av denna tid.Förslaget gäller inte försäkringsersättningar som är baserade påkollektivavtal eller ideella skadestånd.Ändringarna föreslås träda i kraft och tillämpas omanställningen har upphört efter ikraftträdandet.Den nya arbetslöshetsförsäkringenMotsvarande regler föreslås skall införas i den nya lagen omarbetslöshetsförsäkring.MotionerVänsterpartiet motsätter sig i motion A40 förslaget till samordning mellanarbetslöshetsersättning och avgångsvederlag (yrk. 6), eftersom en sådan regelkommer att motverka arbetslinjen och önskvärda strukturomvandlingar.Utskottets övervägandenDet finns enligt utskottets mening en risk för, vilket också påpekats avregeringen, att en samordning av avgångsvederlag med arbetslöshetsersättningkan motverka önskvärda strukturomvandlingar på arbetsmarknaden. Kostnader föratt avveckla arbetskraft måste dock enligt utskottets mening ligga påföretaget. Arbetslöshetsersättningen bör inte som kunna hanteras som omden vore en del av avvecklingskostnaden. Med regeringens förslag kommerförsäkringen att bli en försörjningskälla först när den uppsagde får ansessakna inkomst av förvärvsarbete, vilket står i överensstämmelse medgrundtankarna bakom försäkringen. Skulle den uppsagde då inte ha lyckats fåett nytt arbete har vederbörande rätt till ersättning som arbetslös. Rättentill ersättning skjuts med andra ord framåt i tiden. Utskottet anser att denav regeringen valda modellen för samordning har stora fördelar.Enligt regeringens förslag till övergångsbestämmelser skallsamordningsreglerna avseende avgångsvederlag tillämpas i de fall när denarbetslöses anställning har upphört efter , oavsett vid vilkentidpunkt avtalet om avgångsvederlag träffades. Utformningen avövergångsbestämmelserna innebär alltså att de föreslagna samordningsreglernakan komma att få effekter på avtal som ingåtts innan regeringen presenteradesitt förslag. Avtalsparterna har i dessa fall inte haft någon möjlighet attbeakta den nya regleringen vid utformningen av avtalet. Förändringarna ärsådana att avtalsparterna i många fall troligen skulle ha träffat enuppgörelse som varit annorlunda utformad om de känt till de föreslagnaförändringarna. Utskottet utesluter inte att det skulle kunna uppstå tvisterom tolkningen av sådana avtal.Utskottet anser att utgångspunkten bör vara att parter så långt som möjligtskall kunna förutse konsekvenserna av ingångna avtal. Man bör därför enligtutskottets mening i detta fall ta hänsyn till att den nya regleringen kanpåverka förutsättningarna för avtal som redan träffats. Hänsyn bör också tastill att regleringen markant skiljer sig från gällande ordning. mening är propositionens övergångsbestämmelse alltför striktutformad. De nya reglerna skulle kunna omfatta avtal som ingåtts ganska långtföre ikraftträdandet. Övergångsbestämmelsen kan lämpligen utformas så att denya reglerna inte skall gälla avtal som träffats innan förslaget lades framför . Utskottet anser att tidpunkten bör bestämmas till den 14 mars1997, dvs. dagen efter det att propositionen förelades riksdagen.Utskottet föreslår att övergångsbestämmelsen punkt 2 i lagen om ändring ilagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring skall ha följande lydelse.Bestämmelsen i 6 § första stycket 2 femte strecksatsen och andra styckettillämpas om anställningen har upphört efter ikraftträdandet och avtalet omavgångsvederlag har träffats efter den 14 mars 1997.Motsvarande övergångsbestämmelse punkt 2 till lagen om ändring i lagen(1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd föreslås få följande lydelse.Bestämmelsen i 6 § andra stycket tredje strecksatsen och tredje styckettillämpas om anställningen har upphört efter ikraftträdandet och avtalet omavgångsvederlag har träffats efter den 14 mars 1997.Utskottet tillstyrker med det anförda regeringens förslag om samordning avarbetslöshetsersättning och avgångsvederlag, dock med de angivna ändringarnaav övergångsbestämmelserna. Motion A40 (v) yrkande 6 avstyrks.ArbetsvillkorPropositionenÄndringsförslag år 1997Regeringen föreslår en skärpning av arbetsvillkoren under budgetåret 1997.Enligt regeringen bör rätten till arbetslöshetsersättning bygga på en fastförankring på arbetsmarknaden. De nuvarande arbetsvillkoren i ALF-lagen ochKAS-lagen innebär enligt regeringen inte en tillräcklig anknytning tillarbetsmarknaden. Regeringen föreslår därför att dessa villkor skärps.