bet · GL01SoU2 · 1997-09-02 00:00:00 — Kommittén skall slutligen överväga omdet finns behov av att precisera kommunernas och landstingens folkhälsoansvari hälso- och sjukvårdslagen.Kommitténs arbete beräknas vara slutfört under hösten 1997.Miljö- och hälsoministrarna i antog Declaration on action forenvironment and health in Europe. har härigenom åtagit sig att senast1997 ha utarbetat ett nationellt handlingsprogram för att minska hälsoriskernai miljön.Miljöhälsoutredningen presenterade sitt betänkande (SOU 1996:124) i oktober1996. Utredningen har bl.a. sammanfattat dagens kunskap om riskfaktorer imiljön som kan leda till ohälsa samt inventerat de myndigheter, lagar, mål,aktörer och verktyg som står till buds för att förebygga och undanröja dessarisker. Utredningen har lagt fram förslag till ett handlingsprogram, varipresenteras tio övergripande riktlinjer för arbetet med att minska demiljörelaterade hälsoriskerna samt mål och åtgärdsinriktningar vad gällerluftföroreningar, inomhusmiljön, föroreningar i dricksvatten och föda, buller,strålning och skador genom olycksfall. Förslaget till handlingsprogram avserenligt utredningen att stimulera till ökad medvetenhet om hälsokonsekvensernaav olika miljöfaktorer, långsiktiga planeringsinsatser för att upprätthållaoch förbättra den höga hälsonivån, förbättringar av eftersatta områden ochökad kunskap om såväl misstänkta risker som åtgärdernas effektivitet.Programmets uppgift skall vara att bidra till mobilisering för en god miljöför en hållbar hälsoutveckling.Miljöhälsoutredningens betänkande remissbehandlas behörighetskommitté har i betänkandet Ny behörighetsreglering påhälso- och sjukvårdens område m.m. (SoU 1996:138) anfört att den serverksamheten med ackreditering och certifiering som ett viktigt komplementtill statens tillsyn. Det finns skäl att utreda frågan vidare bl.a. i fråga omobligatorium och rättssäkerhetsaspekter. Systemet med ackreditering ochcertifiering bör få en allsidig belysning, heter det.Betänkandet har remissbehandlats. En proposition beräknas till februari1998.I den senaste budgetpropositionen (prop. 1996/97:1) påpekas att hörtill de främsta nationerna i världen när det gäller hälsotillstånd och socialaförhållanden men att det finns skillnader i hälsa mellan olika grupper isamhället, t.ex. mellan kvinnor och män och mellan infödda svenskar ochinvandrare. En stor grupp människor vars hälsosituation enligt regeringensärskilt bör uppmärksammas är de som saknar arbete. Denomfattande arbetslösheten är enligt många företrädare inom folkhälsoområdetett av de största hoten mot folkhälsan. Regeringen anför att hälso- ochsjukvårdssektorn har en viktig uppgift när det gäller att undersöka ochklarlägga sambandet mellan bl.a. arbetslöshet och hälsorisker för att geunderlag för andra samhällssektorers agerande ur ett folkhälsoperspektiv.Folkhälsoarbetet måste intensifieras och tydligare inriktas mot den del avbefolkningen som är utsatt för de största hälsoriskerna, anförs det vidare.Vidare anför regeringen att folkrörelser och andra frivilliga organisationerhar en viktig funktion inom det sociala arbetet. Det kan vara förebyggandearbete, kamratstöd, behandlingsarbete eller opinionsbildande insatser.Regeringen framhåller att det är viktigt att de enskilda organisationerna fårutforma sina insatser utifrån den egna organisationens särart så attmångfalden i det drogförebyggande arbetet värnas. Större trovärdighet ochbättre effekt av insatserna kan därmed uppnås.I proposition 1996/97:5 Forskning och samhälle påpekar regeringen attfolkhälsoforskningen har visat att det i fortfarande finns påtagligasociala skillnader i hälsa mellan och inom olika befolkningsgrupper. Särskiltutsatta är bl.a. kortutbildade, vissa invandrargrupper och arbetslösa, anförsdet. Ojämlikheten har ökat . Kvinnor i arbetaryrken har haftden minst gynnsamma hälsoutvecklingen. En grupp där regeringen menar atthälsoutvecklingen bör ges särskild uppmärksamhet är barnen. Det föreligger,anförs det i propositionen, indikationer på att klasskillnaderna bland barnökar. Enligt regeringens mening är det viktigt att få en klar bild av hurbarns hälsa utvecklats, inom vilka områden det finns en positiv utvecklingrespektive var problemen finns, vilka orsakerna är till skillnader ihälsotillståndet mellan barn med olika socioekonomisk bakgrund m.m. Även denspeciella situation som invandrare kan befinna sig i bör uppmärksammas.Undersökningar pekar enligt regeringen i flera fall på större ohälsa bådebland vuxna och barn med invandrarbakgrund.Regeringen anför vidare att det är angeläget att fördjupa analyserna omvilka faktorer som bestämmer ohälsans sociala fördelning samt om åtgärder föratt överbrygga hälsoklyftor i samhället.Enligt regleringsbrevet för avseende skall SFR i samråd med berörda forskningsråd ochövriga organ utarbeta ett nationellt forskningsprogram för forskning omojämlikhet i hälsa.I betänkande 1996/97:SoU1 delade utskottet regeringens bedömning beträffandeen intensifiering av folkhälsoarbetet med inriktning mot de mest utsattafolkgrupperna. Utskottet uttalade att det såg med oro på uppgifterna om attskillnader i hälsa mellan olika grupper i samhället tenderar att öka ochmenade att det är av största vikt att dessa uppgifter följs upp och analyserasav sjukvårdshuvudmännen och ansvariga statliga myndigheter.I betänkande 1995/96:SoU1 behandlade utskottet motioner rörande samhälletshälsoklyftor. Enligt utskottet fanns det anledning att uppmärksamma det faktumatt vissa gruppers hälsosituation verkar försämras. Utskottet konstateradeemellertid att det inom folkhälsoområdet pågick ett omfattande arbete och atten prioritering skedde av verksamheter som syftar till att undanröjaojämlikheterna i hälsa. Eftersom något initiativ från därför intebehövdes avstyrktes motionerna. följde utskottet.I Folkhälsorapporten lämnas följande samlade bedömning (s. 20 och 21):Resultaten från denna översiktliga analys av svenska folkets hälsa visar atthälsan, vare sig den mäts som dödlighet, sjuklighet eller självrapporteradhälsa, har förbättrats i stort. Inte minst syns en dramatisk förbättring avmedellivslängden. Det finns dock tecken på ökande problem och utvecklingen harinte varit lika positiv för alla grupper i samhället.Det finns anledning att särskilt uppmärksamma barns och ungdomars situationi dagens både när det gäller deras problem med att komma in påarbetsmarknaden och att deras tidigare positiva utveckling ifråga omlevnadsvanor brutits. Andelen skolungdomar som använder alkohol och har prövatnarkotika ökar och det gör också andelen ungdomar som känner oro, ängslaneller ångest.Övervikt och allergier är två andra hälsoproblem som ökar i omfattningliksom att allt fler kvinnor uppger i hög grad nedsatt arbetsförmåga. Desociala skillnaderna i ohälsa är stora och kvarstående. har därförinte levt upp till WHO:s mål om att utjämna de sociala skillnaderna i hälsa,vilket således fortsätter att vara en utmaning för framtiden.Ur preventiv synpunkt innebär kunskapen om att många riskfaktorerackumuleras hos vissa grupper i befolkningen att inga enskilda åtgärder kanskapa jämlikhet i hälsa. Det krävs en mängd insatser under olika perioder avlivscykeln, vilket också kan förklara varför man inte nämnvärt lyckats utjämnade sociala skillnaderna i hälsa under de senaste tio åren.Utskottets bedömningHälso- och sjukvården är av grundläggande betydelse för välfärden ochmänniskors trygghet. Principerna om en solidariskt finansierad och rättvistfördelad hälso- och sjukvård är enligt utskottet centrala inslag i dengenerella välfärdspolitiken och måste hävdas även i ekonomiskt kärva tider.Alla måste kunna känna trygghet i att det finns en hälso- och sjukvård av godkvalitet och att vid sjukdom vård och omsorg ges på lika villkor. De expert-rapporter om hälso- och sjukvårdsreformer i andra länder som har tagits frampå uppdrag av HSU 2000 ger enligt utskottet inga belägg för att Sverigeskulle ha något att vinna på att överge skattefinansieringen av vården.Tvärtom tyder de internationella erfarenheterna på att de skattefinansieradehälso- och sjukvårdssystemen fungerar bättre i fördelningspolitiskt avseendeän de försäkringsfinansierade systemen. Utskottet anser att dessa erfarenhetertillsammans med de goda erfarenheterna av det svenska systemet är starka motivför att slå vakt om skattefinansieringen av hälso- och sjukvården. Utskottetdelar socialministerns inställning i interpellationssvar omsjukvården. Motionerna So240 (m) yrkandena 1-3, So248 (m) yrkandena 1 och 2och So277 (fp) yrkandena 20 och 21 avstyrks därför.Utskottet vidhåller inställningen att verksamhetsuppföljning ochkvalitetssäkring är mycket viktiga inslag i all hälso- och sjukvård. Enligt 31§ hälso- och sjukvårdslagen skall kvaliteten i verksamheten systematiskt ochfortlöpande utvecklas och säkras. I föreskrifter (SOSFS1996:24) ges närmare tillämpningsbestämmelser. Utskottet anser att det ärviktigt att vårdgivaren skapar goda förutsättningar för arbetet medkvalitetssäkring och kvalitetsutveckling för att vidareutveckla vården, höjakvaliteten och stärka patientens ställning. Frågor om ackreditering harbehandlats av vars betänkande bereds iSocialdepartementet. Utskottet anser att inte bör ta något initiativmed anledning av motionerna So291 (m) och So802 (kd) yrkandena 3 och 4.Motionerna avstyrks.Hälso- och sjukvården bör präglas av närhet, tillgänglighet, helhetssyn ochkontinuitet. Primärvården är basen i sjukvårdssystemet. Alla patienter harrätt till en fast läkarkontakt enligt HSL. Den nationella husläkarlagen harupphävts. Utskottet vidhåller att det är viktigt att hälso- ochsjukvårdsinsatserna utförs på rätt vårdnivå eftersom det är mestkostnadseffektivt. Utskottet delar således grundtankarna i detta avseende imotionerna So207 (m) och So261 (c). Bl.a. kvalitetsaspekter, geografisk närhetoch bättre resursutnyttjande kan dock motivera att vissa verksamheterkoncentreras och profileras. Kort avstånd mellan sjukhus ger förutsättningarför att profilera verksamheten vid vart och ett av dem utan att servicen tillbefolkningen i området försämras. Mindre länsdelssjukhus kan, som utskottettidigare anfört, fylla en viktig funktion vad gäller vården av äldre närhemsjukvårdens resurser är tillräckliga eller när det finnsrehabiliteringsbehov som inte kan tillgodoses i öppna vårdformer. Inom ramenför sin uppföljnings- och tillsynsverksamhet arbetar medfrågor om sjukhusstruktur och akut omhändertagande. Styrelsen har berörtfrågor om vårdkedjor i rapporten i (1995:25). Bl.a. sägsatt en väl utvecklad vårdkedja med effektiv akutsjukvård och rehabilitering,tillräckligt med platser i särskilda boenden och god hemsjukvård ärförutsättningen för en god vård. En nyckelfråga för en fungerande vårdkedja ärinformationsöverföring mellan vårdgivarna. har vidare ställtsig bakom ett effektivare utnyttjande på rehabiliterings- ochsamverkansområdet i syfte att bättre kunna tillgodose enskilda människorsbehov av stödåtgärder. I flera motionsyrkanden framförs detaljerade förslag omhur vården bör vara organiserad. Det ankommer emellertid, enligt utskottet, påsjukvårdshuvudmännen att besluta om vårdens organisation m.m. med utgångspunkti hälso- och sjukvårdslagens bestämmelser. Det ankommer också påsjukvårdshuvudmännen att inrätta regionala samverkansorgan. bör inteta något initiativ med anledning av motionerna So204 (fp), So207 (m) yrkande7, So261 (c) yrkandena 6, 7 och 9, So277 (fp) yrkandena 6, 7, 12-19, 23, 31och 32, So294 (v) yrkandena 7 och 9, So410 (kd) yrkandena 10 och 11, So423(fp) yrkande 21 och So802 (kd) yrkande 8. Motionerna avstyrks därför.Utskottet vidhåller sin uppfattning att folkhälsoarbetet bör intensifieras ochinriktas mot de mest utsatta grupperna. Utskottets oro över uppgifterna om attskillnader i hälsa mellan olika grupper i samhället tenderar att öka består.Det är därför viktigt att uppgifterna följs upp och analyseras avsjukvårdshuvudmännen och ansvariga statliga myndigheter. Utskottet delarsåledes i stor utsträckning bedömningarna på folkhälsoområdet i motionernaSo261 (c), So280 (fp) och So294 (v). Inställningen i motionerna överensstämmeri stort med den samlade bedömningen i Folkhälsorapporten, dvs. det finnstecken på ökande problem och utvecklingen har inte varit lika positiv för allagrupper i samhället. Motionsyrkanden om olika folkhälsofrågor och förebyggandeinsatser ryms inom direktiven för den parlamentariska kommitté som skallutarbeta förslag till nationella mål för hälsoutvecklingen i . Idirektiven nämns bl.a. att det är nödvändigt att ägna uppmärksamhet åt attförbättra hälsans villkor för de mest utsatta, framför allt arbetslösa,lågutbildade och invandrare. Arbete inom olika statliga kommittéer pågårredan. Utskottet utgår ifrån att regeringen noga följer utvecklingen ochinitierar de insatser som krävs för att utjämna de sociala skillnaderna ihälsa. Något initiativ från behövs därför inte. Utskottet avstyrkermotionerna So224 (s) yrkandena 3-5, So230 (c) yrkande 3, So261 (c) yrkandena2, 3, 8 och 13, So280 (fp) yrkandena 1-9, 13, 15 och 16 och So294 (v) yrkande3.Personal- och utbildningsfrågor inom vårdsektornMotionernaI motion So261 av m.fl. (c) hemställs att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om personalsituationeni vården (yrkande 10). Motionärerna anser att arbetslösheten bland vård- ochomsorgspersonal är ett stort och mycket allvarligt problem. Det finns ingenenkel lösning på arbetslösheten bland vårdpersonal, utan det krävs insatserinom flera områden. Omstruktureringarna inom den offentliga sektorn har gjortatt den genomsnittliga utbildningsnivån för personalen inom hälso- ochsjukvården har höjts . Andelen sjuksköterskor och läkare ökarmedan övrig personal minskar i antal. Medelåldern är hög och om tio-femton årblir det stora pensionsavgångar. En stor del av personalen med erfarenhet ochhög kompetens kommer att lämna sjukvården . Redan nuvarnas det för en begynnande sjuksköterskebrist, heter det i motionen. Iyrkande 11 begärs ett tillkännagivande till regeringen vad i motionen anförtsom trainee-utbildning inom vården. Motionärerna anser att detta system börinföras i hälso- och sjukvårdssektorn för att förebygga den kommandekompetensbristen. Enligt motionärerna bör regeringen tillsätta en utredningmed inriktning att forma förutsättningar för trainee-program inom hälso- ochsjukvården. Motionärerna begär vidare ett tillkännagivande till regeringen omvad i motionen anförts om läkarutbildningen (yrkande 12). Motionärerna anseratt innehållet i läkarutbildningen bör utgå från en helhetssyn på människan.Den basala delen i yrkesrollen - läkarens kontakt med patienten - har inteförändrats. Det är viktigt, främst inom primärvården, att läkaren kan mötapatienten med empati. Motionärerna anser att rekrytering till utbildningen ochdess innehåll måste präglas av en helhetssyn på människan och lägga stor viktvid studentens förmåga att ta till sig andra människors situation.I motion So294 av m. fl. (v) begärs ett tillkännagivande tillregeringen om vad i motionen anförts om minskad arbetslöshet blandvårdpersonalen (yrkande 11). Nedskärningarna innebär till största delen attvårdpersonalen blir arbetslös. När det gäller omvårdnaden finns det enligtmotionärerna mycket att utveckla, såväl i det dagliga arbetet som inomforskningen. Metoder måste utvecklas för att tydliggöra omvårdnad ur etthälsoekonomiskt perspektiv. Omvårdnadsinsatser bör enligt motionärernaprioriteras högre i budgetarbetet. Hälso- och sjukvården spelar på många hållen mycket stor regionalpolitisk roll. Därför måste avvägningen mellan renasjukvårdspolitiska insatser och regionalpolitik tydliggöras bättre. För attminska arbetslösheten måste nya ekonomiska grepp tas. Pengar från olikasektorer måste samordnas. Medelåldern bland vårdpersonalen blir allt högre,vilket innebär en kompetensuttunning, som de yngre får allt svårareatt få arbete inom vårdsektorn. Förkortad arbetstid vore enligt motionärernaett av flera sätt att lösa arbetslösheten. Vidare begärs ett tillkännagivandeom utbildning av personalen inom vården (yrkande 12). Motionärerna anser attstatusen på vårdyrkena måste höjas. Lönerna står inte i relation tillutbildning och ansvar. Samläsning mellan olika utbildningar inom vården ochvårdlag skulle kunna komma åt hierarkiska system inom vården. Integrationen avde medellånga (sjuksköterske- och social omsorg) högskoleutbildningarna börenligt motionärerna fortsätta.I motion So812 av m.fl. (mp) hemställs att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om arbetstillfälleninom vården (yrkande 2). Motionärerna anser att de avskedanden som görs inomvård och omsorg inte ger någon samhällsekonomisk besparing. Det finns hundratusentals människor med kunnande och kompetens sominte tillåts arbeta inom kommuner och landstings basverksamhet. Motionärernavill överföra ekonomiska medel för att bromsa uppsägningarna. I yrkande 3begärs ett tillkännagivande vad i motionen anförts om den utsatta situationsom äldre vårdtagare befinner sig i. Nedskärningar som slår mot alla gamla somär i behov av vård sker återkommande i kommuner och landsting, mest på grundav brist på personal. Personalen blir nedsliten och otillfredsställd över attde inte hinner med arbetet med de gamla på det sätt de själva vill göra. Devårdbehövande sköts med oerhörd tidspress.I motion So249 av och () begärs att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet avökad utbildning och fortbildning i reumatologi för läkare och vårdpersonal.Motionärerna anser att de reumatiska sjukdomarna och framför allt dereumatikersjuka måste uppmärksammas mera inom hälso- och sjukvården och attden styvmoderliga behandlingen delvis beror på bristande kompetens hos läkareoch vårdpersonal om de reumatiska sjukdomarna.Utbildning om de reumatiska sjukdomarna utgör f.n. en mycket liten del i deolika vårdutbildningarna. Detta trots att de reumatiska sjukdomarna är en avde stora folksjukdomarna. Motionärerna anser att ämnet reumatologi måste fåstörre utrymme i grundutbildningen för blivande läkare och paramedicinare. Detär också enligt motionärerna nödvändigt att den personal som redan finns ivården får nödvändig fortbildning i reumatikervård.I motion So277 av m.fl. (fp) begärs att som sinmening ger till känna vad i motionen anförts om minoritetens vårdbehov(yrkande 11). Motionärerna anser att all personal skall ha sådana kunskaper ikulturmötesfrågor att patienten oberoende av kulturbakgrund känner sig tryggoch bemöts med respekt, god service och professionalitet. Att kunna hanterakulturmöten handlar inte om att lära sig en massa om många olika länder ochkulturer, utan snarare om att lära sig arbetsmetoder och ett förhållningssättsom fungerar i arbetet med invandrarpatienter. Om man har många patienter meden viss etnisk bakgrund är det givetvis ändå värdefullt att få ökade kunskaperom just den gruppens kultur. Eftersom en stor del av sjukvårdspersonalen harutländsk bakgrund borde många invandrare kunna få vård på sitt eget språk, ochdärmed slippa använda tolk. Det är viktigt att landstingen ser till att tatill vara de språkkunskaper som finns bland personalen, heter det i motionen.I motion So276 av m.fl. (mp) begärs att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att all utbildningav sjukvårdspersonal bör innehålla information runt alternativmedicinskabehandlingsmetoder (yrkande 2). Distriktssköterskor och läkare tillhör någraav de grupper av sjukvårdspersonal som i sin dagliga verksamhet enligtmotionärerna är nyckelpersoner vad gäller information till patienter. Enligthälso- och sjukvårdslagen, 2 a §, skall patienten ges upplysning om de olikabehandlingsmetoder som står till buds. är det inte självklart attdessa informatörer har god kunskap om de möjligheter som alternativmedicinensföreträdare kan erbjuda. Det är enligt motionärerna ur patienternas synvinkelotillfredsställande. De anser därför att all utbildning av sjukvårdspersonalbör innehålla adekvat information om och beskrivning av alternativmedicinskabehandlingsmetoder. Motionärerna hemställer också att hos regeringenbegär förslag om hur skulle kunna ges i uppdrag att utvecklaett nationellt informationscentrum runt alternativmedicin (yrkande 3). Dettaorgan skulle enligt motionärerna i första hand stå för information tillallmänhet, myndigheter och sjukvårdspersonal. råder ett informations-och kunskapsunderskott vad gäller utvecklingen inom alternativmedicinen. Ettsådan forum skulle effektivt kunna förändra informationsbilden genom sinlättillgänglighet och genom att utvecklas till en nationell?kunskapsbank? inom området, heter det i motionen.I motion So282 av () hemställs att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om forskning,samarbete och utbildning som underlättar diagnostisering avtungmetallförgiftning. Motionären anser att läkare bör få mer utbildning itungmetalltoxikologi för att lättare kunna diagnostiserakvicksilverförgiftning. Motionären anser att det krävs en kontinuerligfortbildning för att göra all sjukvårdspersonal observant på hur problemen kanyttra sig för att kunna hjälpa patienter med förgiftningssymptom påeffektivaste sätt. Symptomem på kvicksilverförgiftning är enligt motionären imånga fall svåra att diagnostisera och människor blir ibland klassade somhypokondriker.BakgrundI den ekonomiska vårpropositionen (prop. 1996/97:150) är det regeringensbedömning att (s. 83) en rejäl ökning av statsbidraget kange en omedelbar effekt på sysselsättningen och på kvaliteten inom vården,omsorgen och skolan. Regeringen utgår ifrån att kommuner och landsting tarsitt ansvar och använder det nya resurstillskottet till att förhindrauppsägningar och förstärka verksamheten redan innevarande år. Påtilläggsbudget för föreslås och för åren 1998-2000föreslås . Inriktningen bör vara attresurstillskottet leder till att kommuner och landsting vidtar åtgärder så attväntetiderna i sjukvården blir kortare, kvaliteten i äldreomsorgen blir högre,de psykiskt störda ges en bättre vård och omsorg och att vården i livetsslutskede förbättras.På s. 208-209 anför regeringen följande:De sysselsättningsminskningar som har genomförts i kommuner och landsting harpåverkat omfattningen av den kommunala verksamheten. Det finns enligtregeringens bedömning inte något belägg för att påstå att kvaliteten iverksamheten generellt sett har försämrats men det finns oroande tecken påbristande kvalitet inom vissa områden. Det finns också exempel på att kravenför att få ta del av den kommunala servicen har höjts och att kvaliteten ivissa delar har påverkats negativt. Behovet av verksamhet de närmasteåren kommer starkt att påverkas av hur befolkningen och dess sammansättningförändras. Förutsättningarna för den kommunala verksamheten påverkas också avmöjligheterna till produktivitetsförbättringar, andra förändringar ibehovsbilden än de som orsakas av demografiska förändringar etc.Regeringens bedömning är att det, med nuvarande ekonomiska förutsättningar ikombination med de ökade behoven av service, finns en stor risk föratt rationaliseringskraven leder till att verksamheten och dess kvalitetpåverkas på ett sätt som inte är önskvärt ur ett välfärdsperspektiv.Finansutskottet delade regeringens uppfattning att det är angeläget att gekommuner och landsting ett väsentligt resurstillskott redan under innevarandebudgetår för att vidmakthålla en god kvalitet i vården, omsorgen och skolanoch för att stimulera den kommunala sysselsättningen. (FiU20 s. 228).Riksdagen följde utskottet (rskr. 284)I överenskommelsen om vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m.m. förår 1997 () har avsatts medel för att landstingen skall stimuleras tillatt skapa en bättre dialog mellan politiker, administratörer och personal inomhälso- och sjukvården om resursanvändningen och resultaten inom vården.Parterna anser att nuvarande personal- och organisationsstruktur behöverförändras för att stödja den kunskapsutvecklande arbetsplatsen.