bet · GL01SfU6 · 1997-11-18 00:00:00 — Många fler skulle både vilja och kunna startaegna företag om bättre förutsättningar förelåg.Det största hindret för invandrare men också för andra grupper av arbetslösaär de höga skatterna och de stelbenta arbetsrättsreglerna. Arbetsgivarna drarsig för att anställa. Det finns mängder av arbetsuppgifter, inte minst inomhushållssektorn, som inte utförs därför att köparens kostnader blir förhöga. I stället hänvisas allt för många till ett kravlöst bidragsberoende.Dessvärre blir också svartjobb effekten av skatte- ocharbetsrättslagstiftningen.Det går inte att subventionera fram de hundratusentals arbetstillfällen sombehövs. Arbetsmarknaden måste bli mer av en marknad där utbud och efterfråganmöts.Oberoende av vilken kompetensnivå invandrarna har, tycks den inte räcka tillför inträde på den svenska arbetsmarknaden. Även kvalificerade och akademisktutbildade invandrare har svårigheter att komma in på arbetsmarknaden ochhänvisas, om de får jobb, till lägre betalda arbeten. En stor resurs bliroutnyttjad i svenskt arbetsliv.Invandrarnas integration i det svenska samhället och arbetslivet är en av deviktigaste utmaningar som vårt samhälle står inför. Det är ett åtagande av stordimension. Insikten om mångfaldens betydelse ökar dock i Sverige.Globaliseringen och den allt större konkurrensen mellan länder ställer ocksåkrav på att alla resurser i landet tas till vara, inte minst de resurser somfinns hos personer med en erfarenhets- och kunskapsbakgrund som inte ärförvärvad i . Flera svenska företag har anammat detta synsätt ochplanerar nu att öka mångfalden i företaget. Vi välkomnar denna utveckling ochser fram mot att insikten om mångfaldens betydelse får ännu större spridning isamhället.Nödvändiga förändringarDe höga skatterna i kombination med en föråldrad arbetsrätt ser vi som destörsta hindren för invandrarnas möjligheter till arbete. Det är därförnödvändigt att reformera arbetsrätten och ge arbetsgivare och arbetstagarefriare möjligheter att komma överens om lönenivåer ochprovanställningsperioder. Utbud och efterfrågan måste kunna få mötas i friareform. Avgörande för invandrarnas möjligheter till arbeten är också en flexibellönebildning, liksom en ny syn på företagande och företagsamhet m.m.Diskriminering i arbetslivet måste bekämpas och den nuvarande lagen fort-löpande utvärderas.Vi avvisar förslag om särskilda program för anställning av invandrare. Allform av särbehandling, låt vara både positiv och frivillig, motverkarlångsiktigt invandrarnas egna intressen. Positiv särbehandling eller kvoteringriskerar att öka spänningarna mellan svenskar och invandrare på ett oönskatsätt och kan därmed bidra till att snarare öka än minska problemen förinvandrarna.2. () anför:(Avser avsnittet Invandrarna och arbetsmarknaden, den del som rör arbetsrätten)Inom anser vi inte att det förbättrar för invandrarna påarbetsmarknaden att försämra arbetsrätten. Vi tror i stället att deförsämringar som genomförts medför att arbetsgivare visstidsanställer i ställetför att tillsvidareanställa. Det är helt andra saker som behövs för attunderlätta för invandrare att etablera sig på arbetsmarknaden. Detta harutvecklats i andra motioner. Vi i kan inteheller dela utskottsmajoritetens uppfattning att en försämring för landets allalöntagare skulle göra det bättre för invandrarna. De nya reglerna påverkar påinget sätt invandrarnas situation när arbetsgivaren skall välja vem som skallvisstidsanställas.Bostadsutskottets yttrande1997/98:BoU2ySverige, framtiden och mångfalden - från invandrapolitik tillintegrationspolitikTill socialförsäkringsutskottetSocialförsäkringsutskottet har berett bostadsutskottet tillfälle att yttra sigöver proposition 1997/98:16 , framtiden och mångfalden - fråninvandrarpolitik till integrationspolitik jämte motioner väckta med anledningav propositionen och övriga motioner som skall behandlas i ärendet i de delarsom berör bostadsutskottets beredningsområde.Bostadsutskottets yttrande omfattar frågor om utsatta bostadsområden samt omåtgärder för att motverka bostadssegregation. Förutom propositionen behandlas iyttrandet helt eller delvis motionerna 1997/98:Sf1 (s), 1997/98:Sf4 (m) yrkande10, 1997/98:Sf8 (fp) yrkandena 4 och 10, 1997/98: Sf10 (mp) yrkande 20,1997/98:Sf621 (m) yrkande 7, 1997/98:Sf622 (mp) yrkande 20, 1996/97:Sf613 (s)yrkande 1, 1996/97:Sf615 (s) samt 1996/97: Sf630 (m).UtskottetInledningI regeringsförslaget framhålls att genom invandringhar blivit ett land präglat av kulturell och etnisk mångfald. Till dennamångfald bidrar också de minoriteter som funnits i under lång tid.Enligt regeringen bör denna mångfald tas som utgångspunkt för den generellapolitikens utformning och genomförande på alla samhällsområden och på allanivåer. Åtgärder som endast riktar sig till invandrare som grupp bör begränsastill insatser och åtgärder som kan behövas i Sverige.Mot denna bakgrund läggs i propositionen fram förslag till mål och inriktningav den framtida integrationspolitiken.Förslaget innebär i korthet att integrationspolitikens mål skall vara- lika rättigheter och möjligheter oavsett etnisk och kulturell bakgrund,- en samhällsgemenskap med samhällets mångfald som grund samt- en samhällsutveckling som kännetecknas av ömsesidig respekt och tolerans ochsom alla oavsett bakgrund skall vara delaktiga i och medansvariga för.Det integrationspolitiska arbetet skall enligt förslaget särskilt inriktas påatt- ge förutsättningar för individers egen försörjning och delaktighet isamhället,- värna grundläggande demokratiska värden och verka för kvinnors och mäns likarättigheter och möjligheter samt- förebygga och motverka diskriminering, främlingsfientlighet och rasism.Som ett led i det integrationspolitiska arbetet läggs i propositionen dessutomfram förslag om inrättande av en ny myndighet för integrationspolitiken samttill en ändring i lagen (1992:1068) om introduktionsersättning för flyktingaroch vissa andra utlänningar.På de övriga samhällsområden som behandlas i propositionen föreläggsriksdagen inte några förslag, utan här redovisar regeringen endast sinbedömning av frågan. Det gäller bl.a. situationen och behovet av åtgärder iutsatta bostadsområden.Utsatta bostadsområdenEnligt propositionen har den generella politiken inte getttillräckligt stöd för en utveckling som hindrar boendesegregationen att tilltaoch etnifieras. En samhällelig kraftsamling behövs därför för att stoppa denlångvariga negativa utvecklingen.Huvudansvaret för levnadsvillkoren i bostadsområdena ligger på kommunernagenom deras inflytande över samhällsplanering, vård och omsorg, skolverksamhetsamt bostadsförsörjning m.m. Det anges bl.a. innebära att lösningarna måstesökas lokalt och bygga på ett starkt engagemang hos de boende om de skall haförutsättningar att fungera långsiktigt. är det enligt propositionenett nationellt intresse att bryta segregationen. Det är bl.a. mot dennabakgrund som det /96 anvisades ett nytt anslag för särskildainsatser i invandrartäta områden. Syftet är att finna metoder för att bryta dentilltagande segregationen och vända utvecklingen.Enligt regeringens bedömning bör en fortsatt satsning göras på utsattabostadsområden . Ett mindre antal områden bör fåmöjlighet att vidareutveckla sitt arbete i syfte att åstadkomma en varaktigförbättring av situationen och därigenom kunna fungera som nationella exempel.Vilka bostadsområden som skall få denna möjlighet bestäms i den dialog mellanstaten och respektive kommun som inleds under hösten 1997.I propositionen uttalas dessutom att även andra åtgärder är av betydelse försatsningen på utsatta bostadsområden. Det gäller bl.a. det fempunktsprogram föratt stimulera sysselsättningen och minska arbetslösheten som presenterades i1997 års ekonomiska vårproposition. Av betydelse anges även de förändringar iskattelagstiftningen och hyresförhandlingslagen vara som vidtagits för attfrämja hyresgästernas självförvaltning. Enligt propositionen bör ytterligareställningstaganden vad gäller statens roll för att förbättra situationen iutsatta bostadsområden inte göras . Det arbete som påbörjats ikommunerna bör få tid att finna sina lokala former, utvecklas och utvärderas.Vidare anförs att slutbetänkande, som skall presenteras , bör avvaktas. Avslutningsvis anför regeringen att det är angelägetatt fördjupade kunskaper om villkoren för det lokala arbetet och de lämpligaformerna för samarbetet mellan stat och kommun ligger till grund för fortsattaställningstaganden om statens roll.I flera av de med anledning av propositionen väckta motionerna tas frågan omåtgärder i utsatta bostadsområden upp. Även i motioner från allmännamotionstiden och 1997 förs fram förslag som avser dessa bostadsområden.I motion 1997/98:Sf1 (s) förordas ett tillkännagivande av vad somanförts om propositionen. Enligt motionen erfordras i första hand ett stortpaket mot fattigdomen i landets invandrartäta områden. På det bostadspolitiskaområdet krävs det enligt förslaget ett finansieringssystem och enfastighetsbeskattning som gör det möjligt för låginkomsttagare att bo i andradelar av städerna. Även i den under allmänna motionstiden framlagdamotionen 1996/97:Sf615 (s) förs ett motsvarande motionsyrkande fram.Det är enligt motion 1997/98:Sf4 (m) uppenbart att insatser måste till föratt åstadkomma förbättringar i de invandrartäta bostadsområdena. I motionensyrkande 10 förordas ett tillkännagivande om åtgärder i invandrartätabostadsområden. Vad som erfordras anges dock inte vara medel över statsbudgetenutan åtgärder som leder till en avreglerad bostadsmarknad. Enligt motionenutgör bl.a. en samordning av bostadsbidrag och socialpolitiken i övrigt ettviktigt inslag i en sådan process. Ett motsvarande förslag förs också fram iden under allmänna motionstiden väckta motionen 1997/98:Sf621 (m) yrkande7.Utgångspunkten för att skapa möjligheter för människor bör enligtFolkpartiets partimotion 1997/98:Sf8 yrkande 4 vara att ge människor makt ivardagen. En i detta sammanhang viktig punkt är ett reellt boendeinflytande.Enligt motionen utgör bostadsrätten ett exempel på hur inflytande övervardagslivet kan uppnås. anförs att inflytandet i hyresrätten behöveröka. I motionens yrkande 10 förordas dessutom ett tillkännagivandeom utvecklingen i utsatta områden. Enligt motionen har arbetet alltförmycket avsett själva den fysiska boendemiljön. Vad som erfordras är i ställetandra åtgärder som stärker den lokala utvecklingen. Ett stöd till några fåbostadsområden på det sätt som regeringen föreslår leder enligt motionen intetill önskat resultat. I stället måste generella åtgärder till som gerlikvärdiga förutsättningar för alla utsatta bostadsområden.För att komma till rätta med problemen i segregerade bostadsområden behövsenligt motion 1997/98:Sf10 (mp) yrkande 20 generella åtgärder inombostadspolitiken, förbättring av den övriga generella politiken liksom försegregerade områden. De bostadspolitiska åtgärder som enligt motionen måstekomma till är att införa ekostadsdelar, ge de boende direkt inflytande m.m.,utöka fritidsverksamheten samt skapa ett attraktivt boende bl.a. genom attblanda olika hustyper. Även i den under allmänna motionstiden väcktamotionen 1997/98:Sf622 (mp) yrkande 20 förs motsvarande förslag fram.I motion 1996/97:Sf613 (s) yrkande 1 från allmänna motionstiden förordasatt strategiska åtgärder skall vidtas i invandrartäta områden. Som exempel påsådana strategiska åtgärder nämns bl.a. ett intensifierat regionalt stöd tillmiljonprogramsområdena och inrättandet av en fond för arbetsmarknads- ochinfrastrukturutveckling.Segregationen beror enligt motion 1996/97:Sf630 (m) till stor del på dengenomreglerade bostadsmarknaden. Ett viktigt mål anges därförvara att öka det enskilda ägandet av bostäder. Enligt motionen bör de boende iallmännyttan erbjudas att friköpa sina lägenheter. I anslutning härtillföreslås dessutom att insatser för att hjälpa ekonomiskt svaga grupper attfriköpa sin lägenhet skall tas fram.Frågan om utsatta bostadsområden berörs dessutom motivledes i tre motioner.I motion 1997/98:Sf7 (c) hänvisas till förslag om åtgärder mot segregationsom den bostadspolitiska utredningen lagt fram och till förslag i motioner frånCenterpartiet om regionalpolitiken och om bostadspolitiken.I partimotion 1997/98:Sf12 (v) anförs att i en motion om densociala bostadspolitiken har utvecklat sin syn på utsatta bostadsområden.Slutligen uttalas i partimotion 1996/97:Sf618 (mp) bl.a. att strävan bör varaatt ge de boende direkt inflytande och att ett attraktivt boende kan uppnåsgenom att blanda olika hustyper.Förslag som avser bostadspolitiskt motiverade åtgärder för att komma tillrätta med problemen i utsatta bostadsområden har dessutom förts fram i motioner(c), (kd) samt (v) som hänvisats till bostadsutskottet. Dessa förslag kommerutskottet att behandla i sitt betänkande 1997/98:BoU1.Med anledning av vad som i proposition och motioner förordats om utsattabostadsområden och om åtgärder för att motverka boendesegregation villutskottet anföra följande.Till grund för ställningstagandena i såväl proposition som motioner liggeratt har ett segregerat boende. Förslagen utgår i första hand frånproblemen i vissa bostadsområden där befolkningssammansättningen är sådan attett segregationsmönster har uppstått. Segregationen kan ha både sociala,ekonomiska och etniska orsaker. Det segregerade boendet har dock under senareår fått en alltmer etnisk dimension. Ofta är det fråga om bostadsområden iutkanten av större städer där andelen invandrare är hög. I dessa områdenförekommer också en överrepresentation av bl.a. ensamstående föräldrar,arbetslösa och personer med sociala problem. Sammantaget har detta lett tillatt dessa bostadsområden i betydande utsträckning präglas av hög arbetslöshet,låga inkomstnivåer, högt socialbidragsberoende, höga ohälsotal och högsjukfrånvaro m.m.De problem som finns i de nu aktuella bostadsområdena har uppmärksammatsunder . Trots detta har de åtgärder som satts in oftast inte hafttillräcklig effekt för att bryta en negativ utveckling mot ökad segregation ochen koncentration av olika former av ekonomiska och sociala problem till vissautsatta bostadsområden. Olika insatser för att förbättra situationen harvisserligen vidtagits såväl inom bostadspolitikens ram som inom andrasamhällssektorer, men de har uppenbarligen sällan varit tillräckliga. Enbidragande orsak till detta kan vara att åtgärderna inte varit nog samordnade,inte ingått i en samlad strategi för ett bostadsområde med problem eller inteupplevts som relevanta av de boende.En stor majoritet i bostadsutskottet (s, c, fp, v, mp, kd) har också vidflera tillfällen (senast bet. 1996/97:BoU1 s. 26-29) uttalat sig för vikten avatt söka lösningar på problemen som utgår från en samlad politik som även tarfasta på de förutsättningar som gäller för varje enskilt bostadsområde.Särskilt angeläget har det enligt utskottet varit att understödja de positivainitiativ som redan tagits i de områden som i övrigt har de största problemen.Det synes sålunda föreligga en bred politisk enighet vad gäller bådenödvändigheten av att bryta en negativ utveckling i vissa bostadsområden ochvikten av att såväl staten som kommunerna tar sitt ansvar för de åtgärder sombedöms vara nödvändiga.Det är mot bakgrund av utskottets tidigare ställningstaganden värdefullt attdet nu läggs fram ett förslag som avser den samlade integrationspolitiken.Också i flertalet av de nu aktuella motionerna är utgångspunkten att deinsatser som görs skall ingå som en del i ett större sammanhang. Utskottetdelar denna uppfattning. Som utskottet tidigare framhållit är en helhetssyn somsyftar till att åstadkomma en samverkan mellan alla samhällssektorer enförutsättning för att insatser på enskilda politikområden skall svara mot deuppsatta övergripande målen. För att de bostadspolitiska åtgärderna skall ledatill minskad segregation och ökad integration måste de sålunda ha stöd iinsatser på en rad andra områden. är naturligtvis bostadspolitisktmotiverade insatser i sig en viktig del i integrationssträvandena. En väg attbryta den pågående segregeringen är att på olika sätt verka för en upprustningav bostäder och bostadsmiljö i dessa områden. Åtgärder som enbart avser denfysiska miljön är dock inte tillräckliga. Som framhålls i flera av motionernafinns det dessutom behov av att på olika sätt öka de boendes reella inflytande.Det är viktigt att ta till vara den kraft som kan utvecklas ur det lokalaengagemanget. Det är de boendes upplevelser och möjligheter till bestämmandesom är den viktigaste faktorn för att få en förändring till stånd. Exempel påsådana åtgärder är de förändringar i skattelagstiftningen ochhyresförhandlingslagen för att främja hyresgästernas självförvaltning somnyligen beslutats. Även insatser som riktar sig direkt till det enskildahushållet spelar en i detta sammanhang viktig roll. Det innebär bl.a. attbostadsbidragen som ett viktigt bostadspolitiskt instrument måste vidmakthållasoch förstärkas i den takt som samhällets resurser medger.Samlade bostadspolitiska insatser med den bredd och med den inriktning somutskottet nu med anslutning till flera av motionerna förordat bör enligtutskottets mening kunna utgöra ett av de viktigaste inslagen i strävandena attkomma till rätta med problemen i dagens utsatta bostadsområden. mening bör dock inte de bostadspolitiska insatser som syftartill att motverka segregation ses isolerat från andra insatser inombostadssektorn. Även om åtgärderna har det vällovliga syftet att förbättraintegrationen måste de naturligtvis stå i samklang med de övergripande målenför bostadspolitiken. Utskottet vill erinra om att regeringen ibudgetpropositionen aviserat sin avsikt att förelägga enbostadspolitisk proposition. Det kan antas att flera av de förslag som denbostadspolitiska utredningen lagt fram kommer att behandlas i propositionen.Utredningen har bl.a. ägnat frågan om boendesegregation ett stort intresse. Detframstår enligt utskottets mening därför som mindre lämpligt att nu förordavissa enskilda åtgärder före andra. Enligt utskottets mening bör ytterligareöverväganden i hithörande frågor anstå i avvaktan på det aviserade förslaget.Med det nu anförda får enligt utskottets mening motionerna 1997/98:Sf1 (s),1997/98:Sf8 (fp) yrkandena 4 och 10, 1997/98:Sf10 (mp) yrkande 20,1997/98:Sf622 (mp) yrkande 20, 1996/97:Sf613 (s) yrkande 1 samt 1996/97: Sf615(s) till stor del anses vara tillgodosedda. Det kan också konstateras attföreträdarna för de partier som står bakom dessa motioner även står eniga bakomden bostadspolitiska utredningens förslag till åtgärder mot boendesegregation.Motionerna 1997/98:Sf4 (m) yrkande 10, 1997/98:Sf621 (m) yrkande 7 samt1996/97:Sf630 (m) har närmast en allmän bostadspolitisk inriktning. Förslagmed denna innebörd kommer bostadsutskottet att behandla senare under riksmötet.Från de utgångspunkter bostadsutskottet har att beakta bör de därför inte nuföranleda någon åtgärd från sida. Motionerna avstyrks.Stockholm den 30 oktober 1997På bostadsutskottets vägnarKnut BillingI beslutet har deltagit: (), (), Bengt-OlaRyttar (s), (), (), (),(), (), (), (), OweHellberg (v), (), (), Per (), UlfBjörklund (kd), () och ().Avvikande meningKnut , , och (alla m) anser attden del av utskottets yttrande som under ?Till grund? och slutar med ?Motionerna avstyrks? bort ha följande lydelse:Grundorsakerna till de problem som finns i vissa utsatta bostadsområdenstår att finna i den socialdemokratiska bostadspolitiken . bedrevs en starkt centraliserad bostadspolitik därstaten bestämde finansieringsförutsättningarna och kommunerna den fysiskautformningen av bostadsområdena. Dessutom står kommunala bostadsföretag somägare till huvuddelen av det hyreshusbestånd som kom till under denna period.Det är också i dessa s.k. miljonprogramsområden som de största problemen finnsi dag. Problemen beror delvis på att kommunerna i många fall låtit politiskaöverväganden gå före kravet på en professionell fastighetsförvaltning.Resultatet har blivit eftersatt underhåll och en i olika avseenden negativutveckling i detta bostadsbestånd.Vad som erfordras för att komma till rätta med dagens problem och för attundvika att nya problemområden skapas är en avreglering av bostadsmarknaden.Att som regeringen förordar tillskapa nya bidragsformer för att söka komma tillrätta med problemen bör däremot inte komma i fråga. Genom en avreglering ges istället förutsättningar för ett varierat utbud av olika typer av bostäder.Upplåtelseformerna kommer också att kunna anpassas till efterfrågan. Samtidigtbör möjligheter att pröva nya former för förvaltning och ägande av bostädernaöppnas. För att påskynda denna utveckling är det nödvändigt att avveckla dekommunala bostadsföretagen. Det kan bl.a. ske genom att låta de boende köpasin bostad för att bilda t.ex. bostadsrättsföreningar eller genom försäljningtill seriösa fastighetsförvaltare. Ett viktigt inslag i avregleringen ärdessutom att få till stånd en samordning av bostadsbidrag med socialpolitiken iövrigt.Vad utskottet nu med anledning av motionerna 1997/98:Sf4 (m) yrkande 10,1997/98:Sf621 (m) yrkande 7 samt 1996/97:Sf630 (m) anfört bör somsin mening ge regeringen till känna. I den mån utskottets ställningstagandeinte är förenligt med övriga i yttrandet behandlade motioner avstyrks de.Särskilt yttrandeOwe () anför:Det är enligt min mening ställt utom allt tvivel att det behövs kraftigainsatser från samhället för att komma till rätta med de problem som finnsi utsatta bostadsområden. De åtgärder som vidtagits har uppenbarligeninte varit tillräckliga. Bostadspolitiska utredningen konstaterar också attåtgärder som förbättrar levnadsvillkoren i utsatta bostadsområden måste geshögsta prioritet inte bara inom bostadspolitiken, utan inom allapolitikområden. Utredningen lämnar också ett förslag om att staten skall stödjakommunala utvecklingsprogram för utsatta bostadsområden genom ett bidrag sommotsvarar hälften av kostnaden för programmen. Stöden för utvecklingsprogrammenskall enligt förslaget finansieras med medel från flera politikområden.Bostadspolitiken föreslås bidra med och med . Utredningens förslag innebär sålunda att medeltillförs våra utsatta bostadsområden i en helt annan utsträckning än vad som nuär fallet. Jag har i mitt ställningstagande till de nu aktuella förslagenutgått från att bostadspolitiska utredningens förslag - som stöds av en bredmajoritet av partier - kommer att föreläggas i denbostadspolitiska propositionen.Utöver ett ökat statligt ekonomiskt stöd erfordras dock ytterligare insatserför att vända utvecklingen i utsatta bostadsområden. Det måste sålundatillskapas möjlighet för kommunerna att anvisa och förmedla bostäder på etträttvist sätt. Skärpta krav måste också ställas på kommunernas planering förbostadsförsörjningen. Det kan bl.a. ske genom att kommunerna åläggs attupprätta obligatoriska boendeplaneringsprogram. I programmen skall kommunernabl.a. beskriva segregationsproblemen och hur kommunen avser att komma tillrätta med dem. Detta krav liksom övriga åtgärder skall naturligtvis avse allakommuner. Regeringens modell som innebär att satsningarna bara riktar sig tillett mindre antal pilotkommuner bör sålunda ersättas av en ordning som omfattaralla berörda kommuner och bostadsområden. Förslag med denna innebörd har ocksålagts fram i motioner från . Jag kommer att verka för att dessaförslag vinner gehör när de behandlas av bostadsutskottet och senareunder riksmötet.Offentlig utfrågning - från invandrarpolitik till integrationspolitikDatum: torsdagen den 30 oktober 1997Tid: 09.00 - 13.00Lokal: andrakammarsalenInbjudna deltagare: se bilagaBörje (), ordförande i socialförsäkringsutskottet: Jag hälsar ervälkomna till socialförsäkringsutskottets utfrågning om integrationspolitik somskall pågå här under förmiddagen.Utfrågningen har anordnats med anledning av regeringens proposition1997/98:16 , framtiden och mångfalden - från invandrarpolitik tillintegrationspolitik. Jag förutsätter att alla i den här salen har tagit del avpropositionen.