bet · GK01SoU18 · 1997-05-15 00:00:00 — Dessa barn får tidigt taett vuxenansvar och blir berövade sin barndom. Att växa upp i enfamilj där missbruk förekommer innebär en betydande riskfaktor för en radproblem senare i livet. Barn till missbrukare utvecklar oftare än andra barnett eget missbruk, gifter sig med en missbrukare, blir utsatta för våld ihemmet, sexuellt utnyttjade och hemfaller oftare åt brottsligt beteende.Tidiga insatser av förebyggande och stödjande karaktär är viktiga för attbidra till en mer gynnsam utveckling för dessa barn och för att minskaproblemen senare i livet. Alla tillgängliga resurser bör enligt motionärernasättas in för att hjälpa barnen i familjer med missbruksproblem.Utskottets bedömningUtskottet anser att det är viktigt med en fortsatt hög ambitionsnivå när detgäller det alkohol- och drogförebyggande arbetet på lokal och regional nivå.Utskottet välkomnar beslutet om att den nationella ledningsgruppen för detalkohol- och drogförebyggande arbetet förs över till medsocialministern som ordförande och med representanter för berörda myndigheteroch organisationer. Ledningsgruppens uppgift skall vara att bygga upp ettlångsiktigt alkohol- och drogförebyggande arbete. Huvuduppgiften blir attkonkretisera, tydliggöra och fördjupa arbetet med en alkohol- och drogpolitikför . Ledningsgruppen skall engagera lämpliga aktörer i detförebyggande arbetet samt verka för att en samordning av olika insatser kommertill stånd. Vidare skall ledningsgruppen stimulera och stödja en lokal ochregional mobilisering för ökade insatser inom området. Utskottet är ocksåpositivt till förslaget i tilläggsbudgeten för om att ytterligare 30miljoner kronor skall anvisas för att förstärka och understödja det alkohol-och drogförebyggande arbetet. föreslås också 30 miljoner kronor.Regeringen har även beslutat att ställa ur Allmännaarvsfonden till förfogande för stöd till olika ideellaorganisationers arbete med att förebygga missbruk bland barn och ungdomar.Utskottet delar också inställningen i propositionen om att det allmäntförebyggande arbetet i kommunen bör ingå i en sammanhållen strategi inom ramenför en alkohol- och drogpolitisk handlingsplan. Handlingsplanen bör tas fram isamverkan mellan , fritids- och kulturförvaltningarna, skolan,frivilliga organisationer och polisen m.fl.Motion So230 (c) yrkande 7 är enligt utskottets mening tillgodosedd ochavstyrks.Enligt utskottets mening är det mycket angeläget att arbetarförebyggande för att motverka alkohol- och narkotikamissbruk och aktivt sörjerför att den enskilde får den hjälp och det stöd som behövs i kampen motmissbruket. Detta följer redan av socialtjänstlagen. Vården av missbrukareskall enligt utskottets mening så långt som möjligt ges i frivilliga former,vilket innebär en skyldighet för att aktivt söka uppoch motivera enskilda missbrukare för insatser.Mycket talar enligt utskottet för att kommunernas öppenvårdsinsatser intekan möta behoven hos de mest utsatta missbrukargrupperna. Om de kommunalainsatserna är otillräckliga finns det en risk för att fler utvecklar såallvarliga problem att bara tvångsvård återstår. Utskottet delardärför regeringens och vissa motionärers inställning att det är viktigt attdet råder balans mellan de kommunala insatserna, såsom öppenvård och andrafrivilliga vårdformer, och tvångsvården. Den institutionella vården har underde minskat. Detta gäller såväl frivillig institutionsvård somvård enligt LVM. Kommunerna har i högre utsträckning äntidigare byggt ut alternativa vård- och stödverksamheter, dock inte i sådanutsträckning att den minskade användningen av institutionsvård helt harkompenserats. Det är därför enligt utskottet viktigt att regeringen nogaföljer utvecklingen på detta område och vid behov vidtar åtgärder. De mestutsatta missbrukarnas situation bör därvid ägnas särskild uppmärksamhet.Utskottet ser positivt på att särskilda utvecklingsmedel avsatts i åretsbudget för att stimulera den öppna missbrukarvården samt för olika alkohol-och drogförebyggande insatser. Medlen disponeras av länsstyrelsen.Länsstyrelsen har inom ramen för sin tillsynsfunktion till uppgift att följautvecklingen inom missbrukarvården och ge kommunerna erforderligt stöd samtbevaka den enskildes rättssäkerhet.Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att något tillkännagivande tillregeringen inte behövs med anledning av motionerna So651 (v) yrkande 3 ochSo661 (kd) yrkandena 1 och 2. Motionerna avstyrks.LVM kompletterar socialtjänstlagen i situationer när de frivilliga insatsersom kan ges med stöd av socialtjänstlagen är otillräckliga. Grundtanken är attdet är den enskildes behov av vård som skall vara avgörande. Vård enligt LVMskall vara ett medel att bryta en destruktiv utveckling och vården skall syftatill att ge missbrukaren motivation till fortsatt behandling och stöd ifrivilliga former. Tvångsvården skall ses som ett led i en längre tidsbehandling där huvuddelen av insatserna sker inom ramen för frivillig vård.Vården skall därför inriktas på att tillsammans med den enskilde planerabehandling och andra rehabiliteringsinsatser som i många fall måste fortgå enlängre tid efter det att vården enligt LVM avslutats. Beträffande vårdtidenslängd sägs i LVM att vården skall upphöra när syftet med vården är uppnått,dvs. när missbrukaren är villig att medverka till fortsatt behandling och stödför att komma ifrån sitt missbruk. Den maximala vårdtiden är sex månader.Enbart det förhållandet att den intagne själv förklarar sig motiverad att taemot frivillig vård är inte tillräckligt. Det måste göras en noggrann prövningi varje enskilt fall. I lagen har klargjorts socialnämndens skyldighet att setill att den enskilde efter vårdtiden får fortsatt stöd.Utskottet avstyrker mot denna bakgrund förslagen i motion So603 (m) yrkande6.I likhet med vad som framförs i motion So603 (m) yrkande 13 anser utskottetatt de ideella organisationerna utför ett värdefullt arbete inom det socialaområdet. Denna inställning delas också av regeringen som i propositionen anföratt samarbetet mellan frivilliga organisationer och samhället ytterligare börutvecklas och att bör stödja frivilligt socialt arbete.Utskottet anser i likhet med regeringen att formerna för stödet tillfrivilligorganisationerna liksom bör anpassas efter lokalaförutsättningar och behov. Med hänsyn härtill och till vad utskottet i detföregående uttalat att kommunernas självbestämmande bör få större utrymme närdet gäller valet av behandlingsinsatser, kan utskottet inte ställa sig bakomförslaget i motionen om att kommunerna regelbundet och konsekvent skallanvända sig av ideella organisationers möjligheter att erbjudabehandlingsplatser. har ansvar för att vården oberoende om den ges i frivilligaformer eller med stöd av LVM får en långsiktig stödjande inriktning. En sådaninriktning av arbetet förutsätter att socialnämnden fungerar som samordnare ien kedja av vårdorgan och myndigheter som missbrukaren kan ha kontakt med.Socialnämnden bör därför följa missbrukaren oavsett var i vårdkedjan hanbefinner sig. Inte minst viktigt är det att institutionsvistelser följs uppgenom väl planerade insatser i den öppna vården.Det finns som anförs i motion So656 (fp) ett stort behov av att följa uppoch utvärdera olika behandlings- och rehabiliteringsinsatser inommissbrukarvården. Att det finns ett stort behov av kunskap om effekterna avolika insatser inom missbrukarvården konstateras också i propositionen.Regeringen anser att även dokumentation och kvalitetssäkring samt metoder föruppföljning och utvärdering av vården behöver utvecklas. Utskottet utgår frånatt metoderna för att följa upp och utvärdera missbruksvården även kommer attinnefatta sådan vård som köps utomlands. Något tillkännagivande tillregeringen med anledning av motionerna So48 yrkandena 13 och 14 och So656 (fp)yrkande 3 behövs inte. Motionsyrkandena avstyrks.Med hänsyn till att vårdbehovet kan variera starkt mellan olika missbrukarebör utbudet av vårdinsatserna kännetecknas av hög grad av differentiering. Detutvecklingsarbete som pågår i kommunerna för att finna nya och flexibla formerför vård och behandling för olika grupper med missbruksproblem är därvidvärdefullt och bör fortsätta. Som ovan anförts bör insatserna präglas avplanmässighet och långsiktighet, dvs. ett vårdkedjetänkande.I likhet med regeringen och motionärerna (So656 fp) anser utskottet attsocialtjänsten bör beakta behovet av tidiga insatser inom alla verksamheter.Inom missbrukarvården är detta av stor betydelse för att förebygga ochmotverka ett mer omfattande behov av vård. I propositionen framhålls atttidiga insatser förutsätter ett flexibelt, differentierat och väl utbyggtutbud av insatser i öppna former och att metoder behöver utvecklas som gör detmöjligt att välja den vårdform som bäst passar den enskildes behov. Frågan ommetadonbehandling följs av och kan komma att beröras avkommittén för översynen av smittskyddslagen.Såväl i propositionen som i motion So656 (fp) framhålls vikten av attsocialtjänsten samverkar med andra aktörer och samhällsorgan för att förebyggamissbruk men också för att tidigt kunna upptäcka och få kontakt med personersom har ett begynnande missbruksproblem. Utskottet delar denna inställning.Åtgärder mot ungdomars missbruk är som utskottet tidigare uttalat (bet.1996/97:SoU10) en viktig del i det brottsförebyggande arbetet. Ett nyttnationellt brottsförebyggande program har tagits fram och kunskapen om detbrottsförebyggande arbetet sprids som stöd ges till olika projekt.Genom närpolisreformen har bättre förutsättningar skapats för polisen attbekämpa bl.a. gatulangning och att arbeta förebyggande, t.ex. genom attidentifiera och få kontakt med ungdomar i riskzonen för missbruk ochkriminalitet. Utskottet anser att det är av avgörande betydelse att tidigtupptäcka och reagera vid tecken på en negativ utveckling hos en ung människa.Med det anförda anser utskottet att motion So656 (fp) yrkandena 23-25 och 27i allt väsentligt får anses tillgodosedd. Motionen avstyrks.Utskottet anser det angeläget att också stödjer och hjälperanhöriga till missbrukare. Genom tidiga stödinsatser för barn och andraanhöriga till missbrukare kan framtida skador, bl.a. i form av eget misssbrukoch ohälsa bland de anhöriga förebyggas. Såväl internationella som svenskastudier har visat att barn som växer upp med missbrukande föräldrar oftare änandra får beteendestörningar, skolproblem samt anpassnings- ochmissbruksproblem. Det är därför enligt utskottets mening särskilt angelägetatt missbrukares barn tidigt uppmärksammas och ges stöd. Utskottet menar attett gott samarbete behövs mellan och mödra- ochbarnhälsovården, barnomsorgen, skolan, barnpsykiatrin, polisen m.fl. aktörerför att tidigt kunna upptäcka och stödja barn som lever i familjer medmissbruk. Utskottet vill också betona vikten av att fullgörsina åligganden enligt socialtjänstlagen att noga följa barn som lever iutsatta miljöer och sörjer för att barnen får det skydd och det stöd som dekan behöva.Utskottet ser positivt på att antalet verksamheter som riktar sig till barntill missbrukare ökar. Barn i fokusprojektet har prioriterat barn tillmissbrukare. Av slutrapporten framgår att antalet verksamheter för barn tillalkoholmissbrukare ökat kraftigt . har isamarbete med ordnat en gruppledarutbildning för personal somvill arbeta med barn till missbrukare i grupp. har vidare gettbidrag till bl.a. en tvåårig försöksverksamhet i som erbjudergruppverksamhet för barn till alkoholister. driver ett projektsom tar sikte på att få de professionella i kommunen att samverka kringfamiljer med missbruk. 64 kommuner eller projekt har deltagit i Rädda Barnensverksamhet. Av kartläggning av gruppverksamheter för barnoch ungdomar med missbrukande föräldrar framgår att samtliga verksamheter hartill syfte bl.a. att ge barnen möjlighet att möta andra barn med liknandelevnadsvillkor.I propositionen föreslås en vidgning av den personkrets som är skyldig attunderrätta socialnämnden om barn som far illa. Utskottet återkommer till dettaförslag i det följande.Med det sagda avstyrker utskottet motionerna So40 (v) yrkande 9, So645delvis (m, s, c, fp, v, kd) och So655 (mp) yrkande 14.Barn- och ungdomsfrågorInförande av ett barnperspektiv i socialtjänstlagen (1 och 9 §§ SoL)Regeringen anser att socialtjänstlagen bör tillföras ett uttryckligt barnper-spektiv och föreslår därför i propositionen två nya bestämmelser som syftartill att stärka barnens ställning inom . Portalparagrafen kom-pletteras med en bestämmelse som svarar mot artikel 3 i ochsom innebär att när åtgärder rör barn skall särskilt beaktas vad hänsynen tillbarnets bästa kräver. Regeringen föreslår vidare att en bestämmelse om barnsrätt att komma till tals införs i 9 § SoL. När en åtgärd rör barn skallbarnets inställning så långt det är möjligt klarläggas. Hänsyn skall tas tillbarnets vilja med beaktande av dess ålder och mognad. Bestämmelsenöverensstämmer med artikel 12 i konventionen.Regeringen anser att varje beslut som rör ett barn måste grunda sig på enbedömning av vad som är bäst för just det barnet. Olika förslag till lösningarbehöver analyseras och vägas mot varandra i en beslutssituation. Barnets bästaär inte alltid avgörande för vilket beslut som fattas men skall alltidbeaktas, utredas och redovisas.Socialarbetare som kommer i kontakt med barn och föräldrar ställs dagligeninför svåra avgöranden när det gäller att fatta beslut om lämpliga insatser.Detta kräver gedigna kunskaper. Genom Barn i fokus-projektet påbörjades ettenligt regeringen välbehövligt metodutvecklingsarbete inom medsyfte att sätta barnet mer i centrum i det sociala arbetet. Socialstyrelsenkonstaterar i den avslutande rapporten att det krävs ytterligare insatser föratt den påbörjade utvecklingen inte skall avstanna. Regeringen anser attfortsatt metodutveckling inom detta område är nödvändig för attbarnkonventionens intentioner skall uppfyllas.I motion So48 av m.fl. (fp) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om barn- och ungdomsfrågor(yrkande 9). Enligt motionärerna är det viktigt att alla inom socialtjänstenoch andra offentliga verksamheter får kännedom om ochtillämpar den. Barns rättigheter och måste därför vara ettinslag i all utbildning för personalkategorier som arbetar med barn. Ut- ochfortbildning av dessa yrkesgrupper bör ses över för att säkerställa att idéerom barnets rättigheter förankrats och vidareutvecklats, anförs det. Enligtmotionärerna måste alla som handlägger ärenden där barn är inblandade delssjälva öka sin kunskap om barn och barns sätt att uttrycka sig, dels anlitasakkunniga med reell kompetens när deras egen kunskap inte räcker till.Motionärerna anser att regeringen bör initiera konkreta utbildningsinsatserför att höja berörda personalgruppers barnkompetens.Utskottets bedömningUtskottet ser mycket positivt på att socialtjänstlagen nu tillförs ett uttalatbarnperspektiv och tillstyrker 1 och 9 §§ förslaget till lag om ändring i SoL.Utskottet behandlade ett likartat yrkande som det i motion So48 i betänkande1996/97:SoU8. Utskottet anförde bl.a. att , genom att ha ratificeratbarnkonventionen, åtagit sig att göra konventionsbestämmelserna allmänt kändaoch att arbete med detta syfte redan pågick. Utskottet påpekade att det bl.a.är en viktig uppgift för att sprida kunskap ombarnkonventionen och dess grundläggande principer. En särskildinformationskampanj för att öka kunskapen om konventionen hos förtroendevaldaoch anställda ute i kommunerna hade startat. Utskottet konstateradevidare att hade påbörjat ett arbete med syfte att höjakompetensen hos socialarbetare och andra yrkesgrupper som arbetar med utsattabarn samt att möjligheterna till ut- och fortbildning på området hade ökat.Utskottet förutsatte att arbetet med att öka kompetensen hos dem somhandlägger ärenden som rör barn skulle fortsätta och avstyrkte yrkandet.Riksdagen följde utskottet.Arbetet med att sprida kunskap om och om barns rättigheterpågår sålunda på bred front. Barn i fokus-projekt syftadetill att höja barnkompetensen och utveckla ett barnperspektiv hos bl.a.socialarbetare. Regeringen är väl medveten om behovet av en fortsattmetodutveckling inom området för att konventionens intentioner skalluppfyllas. I propositionen framhålls vikten av kompetens ochkunskapsutveckling hos personal. Något initiativ med anledningav motion So48 (fp) yrkande 9 behövs inte enligt utskottet. Motionen avstyrksdärför.Vård och omsorg om ungaNuvarande ordningEnligt 12 § SoL skall socialnämnden bl.a. verka för att barn och ungdom växerupp under trygga och goda förhållanden och med särskild uppmärksamhet följautvecklingen hos barn och ungdom som har visat tecken till en ogynnsamutveckling. Nämnden skall i nära samarbete med hemmen sörja för att barn ochungdom som riskerar att utvecklas ogynnsamt får det skydd och stöd som debehöver och, om hänsynen till den unges bästa motiverar det, vård och fostranutanför hemmet.LVU kompletterar socialtjänstlagen i situationer när de frivilliga insatsersom kan ges med stöd av socialtjänstlagen inte är tillräckliga. Enligt 1-4 §§LVU skall insatser för barn och ungdom göras i samförstånd med den unge ochhans vårdnadshavare enligt bestämmelserna i socialtjänstlagen. Beslut om vårdoberoende av samtycke skall fattas om det på grund av misshandel, otillbörligtutnyttjande, brister i omsorgen eller något annat förhållande i hemmet finnsen påtaglig risk för att den unges hälsa eller utveckling skadas. Sådan vårdskall också beslutas om den unge utsätter sin hälsa eller utveckling för enpåtaglig risk att skadas genom missbruk av beroendeframkallande medel,brottslig verksamhet eller något annat socialt nedbrytande beteende. Beslut omvård enligt LVU meddelas av länsrätten efter ansökan av socialnämnden.Socialnämnden får enligt 6 § LVU under vissa förutsättningar besluta omomedelbart omhändertagande.I 22 § LVU stadgas att socialnämnden under vissa angivna förhållanden fårbesluta att den unge skall hålla regelbunden kontakt med en särskilt utseddkontaktperson eller delta i behandling i öppna former inom socialtjänsten(s.k. mellantvång).PropositionenI propositionen föreslås ingen ändring av 12 § SoL vad gäller socialtjänstensansvar eller i LVU. Regeringen betonar dock skyldighet att medsärskild uppmärksamhet följa utvecklingen hos barn och ungdom som har visattecken till en ogynnsam utveckling. Det är angeläget att socialnämnden inteutan vidare släpper kontakten med dessa ungdomar i situationer närförutsättningarna för vård enligt LVU inte är uppfyllda och samtycke tillinsatser inte har kunnat erhållas, anförs det.Regeringen ställer sig bakom socialtjänstkommitténs bedömning attsocialtjänsten bör beakta behovet av tidiga insatser inom alla verksamheterför både vuxna, barn och ungdomar. I regeringens nationella brottsförebyggandeprogram understryks också behovet av tidiga insatser i syfte att förhindraeller i vart fall begränsa en ogynnsam utveckling. Bristande kontakt och enotrygg relation mellan föräldrar och barn kan försvåra en god socialutveckling för barnen och leda till kriminalitet. Särskilt stöd bör enligtpropositionen ges åt barn som tidigt uppvisar problembeteenden eller som harföräldrar som har svårt att klara sin fostrande roll. Arbetet för att utvecklavård och behandling av unga som kommit in i en kriminell utveckling är ocksåav stor betydelse, anförs det. När ungdomar begår brott skall samhället snabbtingripa med tydliga, konsekventa och konkreta åtgärder. Huvudansvaret fördessa åtgärder ligger enligt regeringen hos socialtjänsten.I propositionen anges vidare att en utvecklad samverkan, såväl på enövergripande nivå som i enskilda ärenden, ur många aspekter är enförutsättning för att skall kunna lösa sina åligganden ochuppgifter på ett tillfredsställande sätt. Ambitionen att på ett tidigarestadium få kontakt med familjer vars barn och ungdomar är i behov av särskiltstöd kan lättare förverkligas om har ett gott samarbete medmödra- och barnhälsovård, barnomsorg och skola, barnpsykiatri, polis osv.I vissa fall framhålls sekretessreglerna som ett hinder i samarbetet mellanolika myndigheter. Bestämmelserna om sekretess är grundläggande försocialtjänstens möjligheter att få till stånd ett förtroendefullt och därmedlyckat samarbete med den enskilde. I en rad samverkansprojekt har man kunnatlösa sekretessfrågan genom att den enskilde samtycker till att informationlämnas mellan myndigheter.För att skall kunna ingripa med åtgärder för ett utsatt barnmåste den tidigt få kännedom om förhållandena. 71 § SoL innehållerbestämmelser om anmälningar till om barn som far illa. Var ochen som får kännedom om att en underårig misshandlas i hemmet eller annarsbehandlas där på ett sådant sätt att det är fara för hans hälsa ellerutveckling bör anmäla detta till socialnämnden. I propositionen föreslås attparagrafen ändras för att på ett tydligare sätt markera att en anmälan inteförutsätter att det i det enskilda fallet står klart att barnet misshandlaseller annars utsätts för skadlig behandling. Enligt förslaget bör anmälan skeom man får kännedom om något som kan innebära att socialnämnden behöveringripa till en underårigs skydd, dvs. om man har grundad anledning attmisstänka missförhållanden. En annan ändring i förhållande till nuvarandeordning är att uppmaningen inte som inskränks till fall när denunge far illa i hemmet utan även avser när den unge t.ex. vistas i olämpligamiljöer eller prostituerar sig.En skyldighet att göra anmälan till föreligger förmyndigheter vars verksamhet berör barn och ungdom samt andra myndigheter inomhälso- och sjukvården och . Regeringen föreslår attanmälningsskyldigheten utvidgas till att även avse personer som är verksammainom en yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet som berör barn och ungdomeller inom annan yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet inom hälso- ochsjukvården eller på område.Regeringen föreslår vidare en utvidgning av vittnesplikten enligträttegångsbalken 36 kap. 5 § för bättre överensstämmelse med de nya reglernaom anmälningsskyldighet. Undantag från tystnadsplikten föreslås införas dels isamtliga fall som avses i 14 kap. 2 § sekretesslagen, dvs. i mål om brott motunderårig enligt 3, 4 och 6 kap. , dels beträffande mål enligt 25och 27 §§ SoL samt samtliga mål enligt LVU.MotionernaI motion So603 av m.fl. (m) yrkas att beslutar ändralagen om vård av unga (LVU) i enlighet med vad som anförts i motionen (yrkande5). Barn som växer upp i missbrukarhem är ofta mycket utsatta. Det ärväsentligt att dessa barns situation uppmärksammas och åtgärdas på ett såtidigt stadium som möjligt. Motionärerna föreslår att en motsvarighet till 26§ i gamla barnavårdslagen införs i LVU. Bestämmelsen innebar att de socialamyndigheterna i samarbete med familjen hade en reell möjlighet att på etttidigt stadium hjälpa och stötta familjer där barnen riskerade att råka illaut fysiskt eller psykiskt. Åtgärderna vidtogs stegvis och inleddes med att desociala myndigheterna i samarbete med familjen planerade åtgärder som syftadetill att stötta familjen. Hjälpte inte detta fanns det möjlighet förbarnavårdsnämnden att komma med förmaningar och eventuellt varningar tillfamiljen. Ledde inte dessa åtgärder till önskat resultat kunde de socialamyndigheterna lämna föreskrifter. Som ytterligare ett steg kunde nämndenbeordra övervakning av det enskilda barnet. Först som en sista åtgärd kundebeslut om omhändertagande bli aktuellt. kommer åtgärder ochagerande ofta överraskande och , menar motionärerna.I motion So652 av m.fl. (v) hemställs om ett tillkännagivande avvad som anförts om inriktningen av vården av unga (yrkande 1). Motionärernamenar att det s.k. mellanvårdstvånget, vilket sker iinledningsskedet, undantagslöst skapar avstånd och vanmakt hos den som berörsav åtgärden. Detta bör i stället ersättas med en möjlighet till ett frivilligtkontraktsförfarande mellan myndighet och föräldrar, vilket skulle kunna bidratill bättre relationer med föräldrarna och markera deras betydelse vid ettomhändertagande. Ombuden bör också ges en starkare ställning.