bet · GK01SoU10 · 1997-04-08 00:00:00 — Att vara högkonsument av alkohol innebär för pojkarna 33 flaskorstarksprit , om man använder det måttet, och för flickorna ungefär 23flaskor (bild 16).Andelen som har använt narkotika ligger här litet högre än i . Vi hamnar på i snitt. Det beror möjligen på olika urval och på att hans siffror omfattarmer än . Sniffning är också en vanlig erfarenhet. En stor andelhar erfarenhet av ett av dessa riskbeteenden. Man skall genast komma ihåg attdetta för många är ett övergående fenomen. Sannolikheten för att det skall blibestående eller leda till allvarligare konsekvenser framöver är särskilt storom man har flera riskbeteenden eller om det också finns dåliga socialaförhållanden med i bilden.Låt mig gå vidare. Den bild jag nu visar påminner om det samband som finnsmellan de olika, för oss ofta alarmerande sociala förhållanden ochnarkotikabruk. Bland högkonsumenter av alkohol är det en betydligt störreandel som har provat narkotika än bland dem som inte är högkonsumenter avalkohol. Detsamma gäller sniffning och rökning. Det rör sig alltså i betydandeutsträckning om blandmissbruk (bild 17).Samband finns också med olika kroppsliga och psykiska symtom, som därigenomkan vara indikatorer eller varningssignaler för vuxna och för kompisar. Av demsom i undersökningen uppgav att de inte kände sig särskilt friska, det fannsen sådan allmän fråga, var det en mycket stor andel, särskilt av pojkarna, somprovat narkotika. Det finns en viss övervikt bland dem som harsömnsvårigheter, magbesvär, huvudvärk etc. De som har 2-8 symtom ären liten grupp, men sannolikheten att man i denna grupp har erfarenhet avnarkotika är betydande (bild 18).Det är inte oväntat, för det har visats i flera andra undersökningar, attskolk är en varningsindikator för det här, precis som det är det i fråga omhög alkoholkonsumtion. Detsamma gäller dålig framtidstro - kanske på godagrunder. av pojkarna som inte tror att de kommer att gå vidare tillgymnasiet efter har erfarenhet av narkotika. Det skall jämförasmed , alltså en fjärdedel av denna andel, bland dem som tror att de kan gåvidare. På motsvarande sätt finns det klara skillnader bland flickorna. Blandde pojkar som hade uppfattningen att de inte trivs särskilt bra med livet hade33 % erfarenheter av narkotika, jämfört bland pojkarna som trivdesrätt bra. För flickorna var motsvarande siffror och (bild 19).Det finns också ett statistiskt samband mellan riskbeteenden och våld, attha utövat våld eller att ha blivit utsatt för det. Vi kan inte säga att denena faktorn orsakar den andra. Det finns flera olika typer avproblemansamlingar. Viktigt är återigen att förekomst av flera problemprejudicerar en klart sämre prognos. Det finns andra studier som visarpositiva effekter av insatser tidigt för ungdomar med problem och för barn,men det hinner vi inte gå in på här.Sammanfattningsvis är det alltså vanligt här i storstaden med erfarenhet avnarkotika. Det förekommer en klar bild av blandmissbruk. Det finns en klarkorrelation med olika sociala förhållanden, dålig framtidstro och olikakroppsliga symtom som för oss vuxna också kan vara varningssignaler i vårakontakter med ungdomar.Jag tänker nu gå över till att visa några uppgifter från en annanundersökning. Den utfördes för ett par sedan, /november,av på uppdrag av . Det var ett slumpvis urval av 5000 personeri åldern i länet med enkät följt av telefonintervju av helabortfallet, upp till 8 telefonsamtal. Undersökningen varspecifikt inriktad på alkohol och narkotika. Ungefär var fjärde man och 17 %av kvinnorna hade använt narkotika. I åldern var det blandmännen och bland kvinnorna, alltså högre siffror (bild 20).De här siffrorna är tämligen konsistenta med de som . Det är en stor numerär i befolkningen. Här uppger att dehar använt narkotika, trots att frågan naturligtvis har en social laddning.Det föreligger säkert en viss underrapportering. Om man går ned på olikapreparat, så dominerar cannabis helt bland vuxna. av männen i Stockholmslän uppger i det här urvalet att de har provat centralstimulantia.3,har provat kokain. Bland kvinnorna är siffrorna lägre.Vi tog också fram en annan bild som vi tyckte var intressant. Vi hade enfråga om uppväxtplats, och det visade sig att personer födda utomlands somdeltog i den här undersökningen rapporterade klart lägre erfarenheter än andraungdomar. Vi har inte hunnit analysera det riktigt klart . Det är möjligtatt bortfallet var större i vissa grupper (bild 21).Sammanfattningsvis visar detta å ena sidan att erfarenheter av narkotika blandunga människor över skolåldern och bland folk i allmänhet är högst betydande,och bland män respektive kvinnor. Å andra sidan är de som har använtnarkotika betydligt färre. Det rör sig om ungefär 25 000personer i län.Ordföranden: för det. Då går ordet till överdirektör frånFolkhälsoinstitutet.Jakob : Tack för det. Jag tänkte ägna åt att redovisaen sammanfattande bedömning av situationen och åt att ge några perspektiv påvad man skulle kunna göra åt den - snarare än att gå i detalj när det gälleratt beskriva insatser. Det räcker inte tiden till för.Hur allvarligt är läget? Jag skall inte uppehålla mig länge vid det, för dethar både och belyst väl. Vi är inte alls uppe i70-talets nivå. Det var av 15-16-åriga pojkar som hade erfarenhet avnarkotika då. Det är - alltså drygt hälften - . Å andra sidan har vi nuen fördubbling , och det är ju en mycket kraftig ökning.Detta gäller alltså det experimentella bruket. Det finns mycket som talarför att de ?experimentella brukarna? är rekryteringsbasen för det tungamissbruket. Det tunga missbruket är svårare att mäta och det tar längre tidinnan man ser förändringar. Men en aspekt på situationen är alltså att detväxande experimentella bruket kan ses som en risk för en kommande ökning ocksåav intravenöst missbruk eller andra sorters tungt missbruk.I dag finns det också ett betydligt större inslag av vådliga preparat blanddem som ungdomar experimenterar med. Cannabis är mycket starkare . Det haren mycket högre potens; det är alltså giftigare än det cannabis man höll påmed på exempelvis 70-talet. Och de här partydrogerna innebär ju särskildarisker. Det finns t.o.m. en risk för akut död - som åtskilligafallbeskrivningar visar.Kort sagt: läget är uppenbarligen allvarligt; allvarligare än på många år.Vad har hänt? Vilken är förklaringen till de här förändringarna? Det ärnaturligtvis inte lätt att svara på. Man kan bara spekulera. Men först ochfrämst måste utvecklingen hos oss rimligen ses mot bakgrund av deninternationella utvecklingen. Tillgången på knark är stor och fortsatt växandei . Tillgängligheten till narkotika rapporteras också från många håll iSverige vara ökande.Legaliseringsdebatten i har ju också nått hit, även om det inte ärmånga som öppet framträder som legaliseringsivrare i den svenska debatten. Menlegaliseringsdiskussionen speglas i massmedia, och den finns iungdomskulturen, trots att den inte syns på tidningarnas ledarsidor ochdebattsidor och inte särskilt mycket i TV-programmen heller.Men hela förklaringen är förstås inte internationell. Det finns också?svenska? Det är ett samspel. Ser man på den svenska scenen,tror jag till att börja med att de aktuella alkoholliberala vindarna i Sverigeär en viktig aspekt. Det är klart att det finns starka samband mellan alkoholoch narkotika. Det visade ju också . De som har erfarenhet avnarkotika tenderar också att ha betydligt mer expansiva alkoholvanor, t.ex.mer berusningskonsumtion. Man kan också se att då knarkandethar ökat bland ungdomar, har också alkoholkonsumtionen gått upp och viceversa. Det är väldigt tydliga samband i ungdomsgrupperna.I ett läge där alkohol blir lättillgängligare och där stämningarna kringalkoholen blir mer tillåtande, får man räkna med att risken är stor att detdrar med sig knarket. Det är viktigt att se på ungdomsmissbruket samlat. Detvet också alla som jobbar kommunalt. När man går ut och diskuterar och ordnarmöten kring narkotika i kommunerna, t.ex. i skolorna, kommer man inpå alkohol också. Likadant när man talar med ungdomarna själva. Alkohol ochnarkotika hänger ihop. Alkohol är ju också ett väldigt mycket större problem.Ungdomsarbetslösheten, då? Man kan diskutera vilken roll den egentligenspelar för missbruket. Jag tror att man kan sammanfatta kunskapsläget så, atti ett läge med långtidsarbetslöshet, där många ungdomar ställer sig frågan omde någonsin skall komma in på arbetsmarknaden, och där de inte riktigt räknarmed någon framtid, ökar uppenbarligen risken. De flesta ungdomar som drabbasav arbetslöshet hamnar förstås inte i missbruk, men risken ökar. Enkombination av omfattande långvarig ungdomsarbetslöshet och ökad tillgång påolika rusmedel i ungdomsmiljöerna är naturligtvis en särskilt allvarligrisksituation.Vad kan göras åt detta? Vilka förebyggande insatser kan göras? Då nalkas videt som är roll. Jag tycker att man skall börja med envarning för en alltför snäv definition. När man talar om förebyggande insatsertänker man kanske ofta på informationskampanjer. Man kan ganska tydligtsammanfatta den vetenskapliga kunskapen så, att informationskampanjer - trotsatt de är dyra - som regel saknar effekt om de inte sker i samspel med andraåtgärder. Informationskampanjer kan antagligen ha effekt om de gör att problemsätts på dagordningen och om de bäddar för att människor i större utsträckningbörjar tala med varandra om de problem det gäller, om de t.ex. oftare kommertill möten i de lokala hem- och skolaföreningarna, på arbetsplatserna eller ibostadsområdena. Då kan informationskampanjer vara effektiva, eftersom det äri möten mellan människor förändringar sker.Om man vill sammanfatta den nationella handlingsplan som om förut i en enda slogan, så skulle man kunna säga: ?Lokal samling mednationellt stöd.? Det är lokalt, där människor möts, som förändringar kaninträffa. Men för att man skall få till stånd lokala aktiviteter, krävs detnationellt stöd.Vad kan då det nationella stödet bestå av? Det är förstås först och främstnarkotikapolitiken, en fortsatt restriktiv narkotikapolitik. Det är vidare,som också talade om, fortsatta och intensifieradeansträngningar internationellt. Där avgörs alltmer av politiken. Men det krävsförstås också nationella ansträngningar. Det handlar bl.a. om vikten avpolitiska markeringar, skulle jag vilja säga utan att lägga mig i politiken.Men som en ren observation vill jag säga att jag tror att det är oerhörtviktigt att det görs tydliga markeringar från den politiska nivån.Det ?nationella stödet? handlar naturligtvis också om det somFolkhälsoinstitutet har i uppdrag att arbeta med, dvs. direkt ekonomiskt ochannat stöd åt de lokala aktiviteterna. Utbildnings- och informationsmaterialtas fram av och beställs i stor omfattning från . Det finnsett stort intresse för de här frågorna ute i kommunerna. Det handlar bl.a. omutbildningsinsatser för vuxna som arbetar professionellt med ungdomar. Sådanahar vi genomfört i alla län . Föräldrarna är de allraviktigaste vuxna i ungdomars liv. Där har vi, som ni kanske känner till, bl.a.skickat ut . Den går ut till alla föräldrar som har barn i årskurs8. Enligt utvärderingar läses den faktiskt i anmärkningsvärt stor omfattning.Det är också mycket höga tal när det gäller andelen föräldrar som talar medsina barn om innehållet i boken. Det finns nog inte mycket samhällsinformationsom används så mycket. Det säger jag inte för att skryta, men det är roligtatt se. Det tyder på efterfrågan som det är viktigt att ta fasta på.Till sist: Finns det anledning till pessimism eller optimism? Det är klartatt det här är ett tufft läge. Vi ser framför oss ett arbete i mycket klarmotvind. vill jag understryka det som också andra har sagt. Vi fårinte glömma bort att den överväldigande majoriteten av ungdomar i , dethar vi siffror på, beslutsamt avvisar narkotikaanvändning. De säger nej tillpåståenden i attitydundersökningar om att man bör legalisera narkotikan elleratt man kan acceptera den. säger nej till detta. Det är faktiskt udda ochavvikande att acceptera knarket, fast man kan få ett annat intryck när man tardel av vissa s.k. ungdomskulturella fenomen. Det är väldigt viktigt att kommaihåg detta. Det är med andra ord inte alls bara motvind.Ordföranden: för det. Då lämnar jag ordet till ,: De siffror som har presenterats av CAN, och de artiklar ochskriverier i tidningarna som ordföranden hänvisar till, har ingivit stor orobland många kommuner. Många kommuner har med oss tagit upp att man är osäkerpå om man klarar sitt arbete med ungdomar och på hur man skall tolka denutveckling och förändring som sker. Det har resulterat i att vi har gått utmed en enkät till samtliga landets kommuner, till socialtjänsterna ikommunerna. Vi har frågat hur de ser på utvecklingen av problem när det gällermissbruk bland ungdom, utveckling av insatser, kostnader, resurser ochbesparingar inom det här området.I en tredjedel av kommunerna angav man att missbruk bland ungdomar är ettproblem som ökar. Det framgår av kommentarerna att det dock i huvudsak äralkoholmissbruk man avser. Narkotikamissbruk nämns inte särskilt av någonkommun. Vi är litet osäkra på hur vi skall tolka det. Det finns två alternativsom vi diskuterar. Den ena tolkningen är att man inte når den här gruppen,ökningsgruppen, utan att man har brister i sitt förebyggande och uppsökandearbete. Den andra tolkning som man kan diskutera är att den här gruppen kanskeinte har den typen av social belastning att de behöver socialtjänstensinsatser. Man kanske klarar förändringar och återgång till en vanlig tillvaroinom familjen och med annat stöd från samhället. Det här kommer vi attanalysera närmare framöver.Frågan är hur man skall förklara den ökning och förändring som sker. Enförändring i de ungas livssituation, jämfört med slutet av 80-talet, ärden kraftiga ökningen av antalet arbetslösa. Allt fler ungdomar blir varkenantagna till högre studier eller får något arbete efter skolan. De kommer intein i vuxensamhället. Det finns också många undersökningar som visar att denökade osäkerheten och svårigheterna att få arbete har minskat framtidstron hosungdomar. Man kan bara spekulera kring om det är en bidragande orsak tillökningen av alkoholkonsumtion och missbruk bland ungdomar.Socialstyrelsen har fått i uppdrag från regeringen att tillsammans medArbetsmarknadsstyrelsen utforma ett slags arbetsgaranti och arrangerakompetenshöjande åtgärder för att ungdomar skall komma in i arbetslivet ochinte behöva leva på socialbidrag och vara sysslolösa.Hur ser det då ut med insatser från sida för ungdomar somhar litet mer manifesta problem med missbruk? Sker det nedskärningar, ochdrabbas ungdomsvården av nedskärningarna? I den enkät vi skickade ut tillkommunerna, frågade vi om resurserna för att arbeta med ungdomar; med öppnainsatser eller med vård och behandling. Vi frågade om de har ökat ellerminskat 1993-96. De flesta kommunerna, , uppgav att resurserna harökat. Det var som pekade på en minskning av resurserna. Den tendens viser är att är betydligt mer mån om att tidigt dra införäldrarna i arbetet med missbrukande ungdomar än man var tidigare.Det finns också en tydlig ambition i många kommuner att bygga upp alternativpå hemmaplan och att så långt som är möjligt ersätta placeringar påinstitution med vård på hemmaplan. Det beror delvis på att placeringar påinstitution kostar mycket, men det finns också en växande tro på att det ärbättre att arbeta i hemmiljön än att placera på institution.Den här OH-bilden visar att den frivilliga vården på institution har legatpå en väldigt jämn nivå , precis som LVU-vården har gjort. Det som däremot ökar kraftigt är kontaktpersoner, alltsåstöd i hemmet. Den bild vi får är att nedskärningarna inte hardrabbat individ- och familjeomsorgens arbete med ungdomar. Det är i ställetvanligare att man förstärker resurserna. Men det är ändå osäkert om resursernaär tillräckliga. Om antalet ungdomar nu ökar kraftigt, kanske en del kommunerborde ha förstärkt sina resurser ytterligare. Det är också viktig att säga attdet här är en nationell bild. Trots den, finns det naturligtvis enskildakommuner som har minskat sina resurser kraftigt, kommuner där de ekonomiskafrågorna blir styrande i stället för den unges behov av vård och behandling(bild 22).De problem man redovisar är alltså inte resursbrister när det gäller atthjälpa ungdomar med missbruksproblem. Det huvudproblem som förs fram är istället otillräcklig samverkan mellan de myndigheter som kommer i kontakt medungdomar och en oklar, splittrad ansvarsfördelning. Vi menar att en viktighuvudfråga för att bättre kunna hjälpa ungdomar med vård och behandling ärökade kunskaper kring vilka insatser som är bäst för vilka ungdomar. Liksomnär det gäller vuxna missbrukare, behövs det mer av utvärderingar inom områdetför att höja kvaliteten och få ett bra utnyttjande av befintliga resurser. Vibehöver få i gång försök ute i kommunerna där olika modeller prövas, så t.ex. kan kombinera och utvärdera de primärpreventiva ochsekundärpreventiva insatserna.Socialstyrelsen har fått i uppdrag av regeringen att dela ut50 för att utveckla den öppna barn-, ungdoms- ochmissbrukarvården. Det har inom ungdomsområdet resulterat i 200 nyaöppenvårdsprojekt. Det har vuxit fram nya projekt i de flesta kommuner.Däremot är det bara hälften av de små kommunerna som har startat projekt. Detberor naturligtvis på att man har ett mindre underlag där än i stora kommuner.Det behövs en bättre samverkan och ett bättre samarbete mellan de småkommunerna.Ann-Marie Orler: och skedderekrytering av narkotikamissbrukare i vårt land i en omfattning som vi varkentidigare eller senare har sett motsvarigheten till. Bl.a. inom rejvrörelsenser vi alltför många likheter med 60- och 70-talet.När det gäller narkotikamissbrukets spridningsmönster sker naturligtvisintroduktionslangningen huvudsakligen mellan ungdomarna. Den i missbruketetablerade kamraten introducerar sin närstående, nyfikne novis. Enligtpreliminära uppgifter har polisen och tullen tillsammans gjort10 300 beslag av narkotika - allt från ett enstaka beslag på avt.ex. heroin till mycket stora beslag på hundratals kilon. Antaletbeslagstillfällen ligger på samma nivå i jämförelse med 1995 medanbeslagsmängderna har minskat, förutom när det gäller ungdomsdrogerna ecstasyoch - tätt efter - LSD och kokain. Beslagen av narkotika och dopningsmedelvisar vilka typer av preparat som förekommer i men säger ingenting ommissbrukets omfattning. Beslagen är mera ett mått på om insatserna mot dennatyp av brottslighet har ökat eller minskat än om brotten har blivit vanligare(bild 23 och 24).Förändringar när det gäller ecstasy ligger främst i den geografiskaspridningen av detta preparat. Dansdrogerna LSD och ecstasy har fått enspridning och ett fotfäste i i och utanför rejvkretsar. Det handlar inte bara om , , , , och någrastäder till. Det handlar även om , , , Åreoch . Drogerna har fått en spridning på samma sätt som cannabis hade på60- och 70-talet. Redovisningar från de regionala narkotikarotlarna underhösten 1996 indikerar att användningen av ecstasy och LSD och har ökat blandungdomar. I utredningssammanhang uppger ungdomarna själva att de nämndapreparaten - men även cannabis, amfetamin och annan narkotika - är vanliga isamband med rejvtillställningar och liknande.Rejv verkar vara på tillbakagång i . Men missbruksbilden frånrejvfester har spritt sig till diskotek och s.k. house-parties och andratillställningar där den s.k. techno-musiken spelas.Narkotikabekämpningen är ett av statsmakterna särskilt prioriterat område. Iflera lagstiftningsärenden har dessutom pekat på den angelägnauppgiften för rättsväsendet att bekämpa efterfrågan på narkotika och särskiltmotverka langningen mellan unga missbrukare. genomgår polisenomfattande förändringar genom övergången till det problemorienteradearbetssättet och den därtill kopplade utbyggnaden av närpolisverksamheten.Närpolisreformen spelar självfallet en huvudroll i vidareutvecklingen av detmissbruksförebyggande arbetet. Det finns mycket som talar för attnärpolisernas arbetssätt påverkar attityderna hos många ungdomar. Inomnärpolisverksamheten bedrivs såväl drogförebyggande arbete som spaning ochutredning när det gäller narkotikabrottsligheten på gatunivå. Och mångaingripanden görs mot eget bruk av narkotika.Att arbeta problemorienterat innebär att man systematiskt identifierar vilkaförhållanden som utgör själva förutsättningarna för missbruk och kriminalitet,dvs. de direkta brottsorsakerna. Utifrån dessa kunskaper vidtas sedan deåtgärder som är bäst ägnade att ändra förhållandena, så att riskerna förbrottsligheten minskas. Närpolisreformen innebär således att tyngdpunkten ipolisarbetet flyttas till det lokala planet och att polisen därigenom fårstörre möjligheter att gripa in i ett tidigt skede. Närpolisverksamheten tordeha sin största betydelse när det gäller att förebygga och ingripa motvardagsbrottslighet, som inbrott, skadegörelse och misshandel samt langning avalkohol och narkotika i ungdoms- och missbruksmiljöer. Polisen har redanblivit bättre och kommer att bli ännu bättre på att hitta ochidentifiera barn i riskzonen för kriminalitet och missbruk. Att fungera somdet sociala systemets utsträckta hand och på så vis aktivera föräldrar, skolaoch socialtjänst är en annan viktig uppgift för närpolisen. Inte minst viktigtär det för polisen att just aktivera lagstadgadeförpliktelser. Rent förebyggande arbete bedrivs bl.a. genom information omnarkotika. Informationen riktar sig främst till skolelever och föräldrar menäven till skolpersonal och ordningsvakter.1991 hade västvärldens mest narkotikanegativa ungdomar i konkurrensmed bl.a. och . Riksgenomsnittet visade att avvåra 16-åringar hade provat någon form av narkotika. harprocenttalet ökat men fortfarande ligger vi mycket bra till vid eninternationell jämförelse. Vi måste i fortsätta att tro på deninslagna vägen. De socialvårdande och rättsvårdande myndigheterna måstesärskilt bekämpa efterfrågan på narkotika och försöka hitta unga människor såtidigt som möjligt i missbrukskarriären eftersom möjligheterna då är störstatt komma till rätta med missbruket. Ingripanden vid skälig misstanke om egetbruk av narkotika med åtföljande urin- och blodprov för att man skall kunnakonstatera missbruk är en viktig del av det här arbetet.Som exempel på lyckosamma problemorienterade satsningar kan nämnasrejvkommandot vid polisen i . Gruppen började sitt arbete så sent somi och har ett mycket nära samarbete med socialkontoreni . uppgav chefen för gruppen att de agerat mot362 personer, varav endast ett fåtal var . Ca 200 av dessa 362 varhelt okända av polisen och . Den yngste påverkade personen somomhändertagits och förts till Mariapolikliniken var 14 år.Det skall vara svårt, dyrt och på alla sätt besvärligt att användanarkotika. Men det måste vara lätt för familjer och enskilda att få hjälp.De fyra grundpelarna, som gav oss en framgång , måste vifortsätta att tro på och vidareutveckla:Folklig opinion mot narkotikaEn genomförd undersökning i visar att svenska folketprioriterar kampen mot narkotika högst. Kampen mot narkotika kommer förekampen mot arbetslösheten. Det argument som gjorde att de flesta svenskar vartveksamma till ett medlemskap i var just oklarheten om vi skulle klara avkontrollen av narkotika vid gränserna. * Adekvat vård och behandlingPolisens störningsverksamhet är bl.a. till för att ökabehandlingsmotivationen. Polisens arbete mot gatuhandeln är beroende av attdet finns en god narkomanvård. * Förebyggande arbetePolisen har en lång tradition av att ge drogförebyggande information tillskolelever i samband med lag- och rättundervisning. kommer poliseni större utsträckning att satsa på informationsinsatser som är riktade motviktiga samarbetspartner, som skolpersonal och samhällets drogförebyggarenummer ett: föräldrarna. * Lag och kontrollVi har en bra narkotikalagstiftning med en tydlig markering från lagstiftarenssida både när det gäller de grova brotten och när det gäller eget bruk avnarkotika.Att låsa in unga människor som drogar sig är mycket sällan lösningen påproblemen.