bet · GL01SoU2 · 1997-09-02 00:00:00 — För attskydda den enskilde mot opåkallat intrång i privatlivets innersta sfär ärdet emellertid angeläget att samhället markerar en återhållsam inställningoch att restriktioner för verksamheten införs genom lagstiftning. Enligtlagförslaget i propositionen skall allmänna hälsoundersökningar med hjälp avDNA- eller RNA-analys inte få göras utan tillstånd av Socialstyrelsen.Härigenom får man enligt utskottets mening en tillfredsställande garanti föratt sådana genundersökningar bara används under etiskt godtagbaraförutsättningar och att de utförs med den kompetens och ansvarskänsla somkrävs.I samma betänkande anförde utskottet i anledning av ett motionsyrkande omskydd för genetiska data i patientjournaler följande (s. 15).Utskottet delar uppfattningen att det finns en risk för att den enskildessamtycke till att efterge sekretessen beträffande genetisk information blirillusoriskt om samtycket utgör ett krav för att få en anställning eller rättatt teckna en försäkring. I likhet med genetikkommittén anser utskottetemellertid inte att detta utgör tillräckliga skäl för att inskränka denenskildes självbestämmanderätt. Det är också svårt att föreställa sig hur manskulle kunna hindra den enskilde från att göra informationen tillgänglig förandra. En patient har ju exempelvis rätt att få en kopia eller avskrift avjournalen utan att ange ändamålet med detta. Det är emellertid ett allvarligtintegritetsproblem som motionärerna pekar på. Också i propositionen anförs attdet är etiskt oriktigt att ställa upp krav på genomgången genetiskundersökning som förutsättning för anställning eller dylikt. mening måste frågan dock lösas på ett annat sätt än genom intrång iden enskildes självbestämmanderätt enligt sekretesslagen. Om inte någon annanteknisk lösning är möjlig, bör man i stället överväga att straffbeläggaförfaranden som innebär att exempelvis arbetsgivare eller försäkringsbolagavkräver någon undersökningsresultat från genetiska undersökningar som villkorför anställning respektive rätt att teckna försäkring. Regeringen böråterkomma till med förslag om hur oetiska krav på tillgång tillgenetiska data skall kunna hindras. Detta bör ge regeringen tillkänna.Riksdagen följde utskottet (rskr. 1990/91:114).I betänkandet 1993/94:SoU7 avstyrkte utskottet en motion (kds) angåenderiktlinjer på genteknikområdet med hänvisning till att inte bordeföregripa behandlingen av regeringens kommande förslag på området.Ytterligare ett yrkande i samma motion som den nu aktuella So422 behandladesav utskottet i betänkandet 1994/95:SoU15. Motionsyrkandet omanslag på för att ge organisationer och andra möjlighetatt söka medel för att informera om genteknikens följder avstyrktes avutskottet.I pågår enligt uppgift arbetet med endepartementspromemoria som bl.a. kommer att behandla frågor om skydd förgenetiska data i patientjournaler och om rätten för tredje man att ta del avoch använda sig av sådan information. Enligt uppgift är arbete meddepartementspromemorian i slutskedet. Man beräknar att kunna sända ut den påremiss under mars 1996.Enligt direktiv (dir. 1994:111) har en särskild utredare tillkallats meduppgift att kartlägga medicinska kontroller i arbetslivet, utreda de riskeroch problem som sådana kontroller kan innebära och vilket berättigat behov avkontroll som kan finnas samt göra de avgränsningar och föreslå de åtgärder sombehövs. Utredaren skall inledningsvis kartlägga förekomsten av olika formerav medicinsk kontroll, både i samband med anställning och under anställningen.Utvecklingen av gentekniken skall särskilt beaktas. De kommande förslagen bör,enligt direktiven, bygga på en bedömning av vilka berättigade behov avmedicinsk kontroll i arbetslivet som kan finnas för arbetsgivarna, för denenskilde och för allmänheten, och vilka skyddsbehov som finns för den enskildearbetssökande eller anställde. Förslagen bör bygga på en avvägning mellandessa olika behov eller intressen.Utredaren skall redovisa sitt uppdrag senast den 1 april 1996.Utskottet anförde i sin bedömning att utskottet inte villeföregripa regeringens kommande förslag. Motionsyrkandena avstyrktes därför(res. mp, särskilt yttrande fp).Utredningen om medicinska undersökningar i arbetslivet har därefter avlämnatsitt betänkande SOU 1996:63. I betänkandets sammanfattning (s. 18) anfördesföljande under rubriken att använda gentester för att förutsäga arbetsskada ochyrkessjukdom vid en anställning är i dagens läge begränsad. Det utesluteremellertid inte att medicinska undersökningar som görs med hjälp av genteknikskulle kunna användas för sortering av olika individer. Utredningen anser dockatt det är etiskt oriktigt att en arbetsgivare skall få ställa krav på engenomgången genetisk undersökning för en anställning. Vidare utvecklasgenteknologin så snabbt och på ett sätt som man inte kan kontrollera. Istället bör lagstiftningen ligga före en sådan utveckling. Av dessa skälföreslår utredningen att gentester i arbetslivet skall vara förbjudna.Betänkandet har remissbehandlats (blandat utfall).I departementspromemorian Genetisk integritet - vem har rätt att användainformation från genetiska undersökningar (Ds 1996:13) redovisas förslag tilllag om genetisk information. Enligt förslaget skall tredje man inte få användainformation som kommit fram vid genetisk undersökning. Enligt uppgift pågår beredning i departementet.Utskottets bedömningUtskottet anser att regeringens kommande förslag på området bör avvaktas.Utskottet avstyrker därför motion Jo529 (mp) yrkandena 1, 3 och 4.Patientansvarig legitimerad behandlareI motion So272 av () begärs att som sin meningskall ge regeringen till känna vad i motionen anförts om möjligheten att utseäven annan yrkesutövare än läkare som patientansvarig legitimerad behandlare.Motionären refererar till propositionen 1995/96:176 och utskottets betänkande1995/96:SoU18. Den utvärdering som skall göra av systemet medpatientansvarig läkare bör komma till stånd samt genomföras medanlitande av erforderlig psykologisk expertis.I samband med att utskottet behandlade propositionen 1995/96:176 Förstärkttillsyn över hälso- och sjukvården konstaterade utskottet attregeringen avsåg att uppdra åt att genomföra en utvärdering avverksamheten med patientansvarig läkare. I det sammanhanget borde frågan ommöjligheten att utse även andra yrkesutövare än läkare som patient-ansvarigaövervägas. Därvid skulle särskilt beaktas patientsäkerhetsaspekten i sådanhälso- och sjukvårdsverksamhet som helt eller delvis bygger på annan vetenskapän den medicinska, t.ex. diagnostik, vård och behandling av patienter utfördav psykolog inom psykiatrin. Utskottet (1995/96:SoU18,s. 10) delade inställningen i propositionen att verksamheten med patient-ansvarig läkare borde utvärderas och att frågan om även andra yrkesutövare änläkare skall kunna utses som patientansvarig på lämpligt sätt bör övervägas.Riksdagen följde utskottet (rskr. 281).Enligt uppgift från har inte något formellt uppdrag omutvärderingen givits . är i färd med att redovisa visstpreliminärt underlagsmaterial för departementet. Därefter skall det formellauppdraget formuleras och beslutas.Utskottets bedömningUtskottet utgår ifrån att den begärda utvärderingen kommer till stånd.Något initiativ behövs inte. Motion So272 (s) avstyrks.PatientföreningarI motion So203 av () begärs att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om en utredning om hurkontakt mellan patienter och patientföreningar förmedlas. Motionären anser attdet är viktigt att frågan utreds vidare så att patientens integritet ochsjukvårdssekretessen inte träds förnär, även om antalet patienter somrapporterats ha tagit illa vid sig av att kontaktas av ett ombud från enpatientförening. Enligt motionären tar föreningarna lokalt kontakt medvårdcentraler, kliniker och rehabiliteringsavdelningar för att nå enskildapatienter. I de flesta fall tycks dessa kontakter ha fungerat relativt bra.Endast i ett fåtal fall har man varit negativ till föreningarnas verksamhet. Inågra enstaka fall åberopas sjukvårdssekretessen som skäl till attföreningarna inte får verka på institutionen. Som exempel på goda kontakternämndes att föreningarna får lägga ut sitt informationsmaterial i väntrumeller att materialet tas emot och lämnas vidare av vårdpersonal tillpatienter. Ett annat tillvägagångssätt är att inrätta kontaktombud påsjukhuset.Några riktlinjer för hur patientföreningarnas lokala ombud bör arbeta medpatientkontakter finns inte. Ombuden genomgår som regel internutbildning menhur verksamheten därefter bedrivs beror på ombudet och vårdpersonalen vidrespektive klinik eller vårdcentral.Utskottets bedömningUtskottet anser att den fråga som tas upp i motion So203 (fp) bör bedömas inomhälso- och sjukvården med beaktande av bestämmelserna i hälso- ochsjukvårdslagstiftningen och sekretesslagen. Motionen avstyrks.Ryggkirurgiska kliniken i SträngnäsI motion So233 av och () begärs att somsin mening ger regeringen till känna dels vad i motionen anförts om attSocialstyrelsen bör utvärdera operationsmetoden och behandlingen vidRyggkirurgiska kliniken i (yrkande 1) dels att böruppmärksammas på behovet av större kapacitet på området i enlighet med vad somanförts i motionen (yrkande 2). Motionärerna anför att Ryggkirurgiska klinikeni är den enda klinik i landet som vetenskapligt kan påvisa godaresultat med sin operationsmetod och kan visa att av patienternablivit bättre. De goda resultaten beror enligt motionärerna på två-tre veckorsövergripande grundliga undersökningar och test, innan diagnos ställs. Detfinns enligt motionärerna en ovilja hos landets ortopeder att skrivaspecialistvårdsremisser till kliniken. Dålig ekonomi i landstingen och pre-stigetänkande hos läkarna missgynnar denna patientgrupp, heter det i motionen.Socialstyrelsen har avslutat en utredning och bedömning avryggoperationer på patienter med kronisk ryggsmärta vid Ryggkirurgiskakliniken i . Enligt () gällerfrågan om diagnostik och behandling i den aktuella verksamheten ärtillräckligt utprovad och utvärderad för att kunna sägas ingå i detbehandlingsutbud som en offentlig sjukvårdshuvudman är skyldig att erbjudamedborgarna enligt 3 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). Socialstyrelsenanför bl.a. följande i en skrivelse som är ställd till samtliga hälso- ochsjukvårdsnämnder:Vid ryggkirurgiska kliniken i , som är ett privat sjukhus, utförssedan många år undersökningar och operationer av vissa patienter med kroniskryggsmärta. Kliniken tillämpar en speciell diagnostik följd av operationer medbl.a. den s.k. PLIF-metoden (en form av fusionsterapi, dvs. steloperation avett kotpar i ryggraden). Verksamheten har varit omdiskuterad och debatteradsåväl inom den medicinska professionen som i massmedia. Styrelsen fann 1990 attverksamheten då var att se som försöks- och utvecklingsarbete.Socialstyrelsen har gjort en uppföljning av verksamheten och styrelsenstidigare rapport. Styrelsen har funnit att verksamheten alltjämt är att se somförsöks- och utvecklingsarbete.Verksamheten vid Ryggkirurgiska kliniken kan inte klandras. Docent ,som är medicinskt ansvarig läkare, har på ett seriöst sätt engagerat sig föratt ur den stora gruppen patienter med kroniskt rygglidande försöka finnapatienter som kan bli hjälpta med fusionsterapi. Arbetet har varit ambitiöst.Användandet av fusionsterapi vid kronisk ryggsmärta när orsaken till smärtaninte kan klart fastställas är medicinskt omdiskuterat. finnerdet angeläget att all sådan verksamhet följs upp och utvärderas. Detta gällerbåde privat och offentligt driven vård.Socialstyrelsens utredning och bedömning överlämnas för kännedom.Utskottets bedömningUtskottet anser att motionärerna i huvudsak är tillgodosedda med den utredningoch bedömning som gjort. Motion So233 (mp) yrkandena 1och 2 avstyrks därför.Försöksverksamheten med rena sprutorI motion Ju901 av m.fl. (m) begärs tillkännagivande om attförsöksverksamheten med utdelning av rena sprutor till narkotikamissbrukare iMalmö och stoppas. Enligt motionärernas bestämda uppfattning är detmotstridigt att förena riksdags beslut om totalförbud mot all icke-medicinsk hantering av narkotika med en verksamhet som går ut på att dela utverktygen för att kunna injicera narkotika. Motionärerna anser att det är högtid att regeringen avbryter försöksverksamheten (yrkande 12).Även i motion So603 av m.fl. (m) hemställs att gerregeringen till känna att försöksverksamheten med fria sprutor tillnarkotikamissbrukare bör avbrytas. (yrkande 12).I betänkandet 1995/96:SoU5 behandlade utskottet regeringens skrivelse1995/96:1 Utbytesverksamhet med rena sprutor till narkotikamissbrukare.Utskottet anförde följande:Utskottet delar regeringens uppfattning att den pågående utbytesverksamhetenmed sprutor och kanyler till narkotikamissbrukare, som bedrivs i ochMalmö, inte bör avbrytas. Verksamheterna bör även fortsättningsvis hakaraktären av försök och syfta till att söka vetenskapligt stöd för dess värdei kampen mot aids. Utbytesverksamheternas betydelse i rehabiliteringen avnarkotikamissbrukare bör även studeras. Det är nödvändigt att ett fungerandesamarbete mellan försöksprojekten och kommer till stånd. tidigare uttalat är det viktigt att försöksverksamheten bedrivs inoga kontrollerade former och i allt väsentligt omgärdas av de regler ochvillkor som gällt. Utskottet förutsätter att huvudmannen dokumenterarutbytesverksamheten och att förstärker sina insatser för attfortlöpande följa verksamheterna och utvärderar dessa. Utskottet föreslår meddet anförda att skrivelsen inte föranleder någon åtgärd från sidaoch avstyrker motionerna.Riksdagen följde utskottet.Socialstyrelsen inspekterade försöksverksamheten. En rapportöver inspektionen håller på att färdigställas och beräknas vara klar inomkort. När rapporten föreligger avser styrelsen enligt uppgift att utarbetaföreskrifter med krav på verksamheten.Utskottets bedömningUtskottet vidhåller sin tidigare inställning när det gäller denförsöksverksamhet med sprutor och kanyler till narkotikamissbrukare sombedrivs i och . har genomfört en inspektion avverksamheten och avser, enligt uppgift, när rapporten över inspektionen inomkort är klar, att utfärda närmare föreskrifter för verksamheten. MotionernaSo603 (m) yrkande 12 och Ju901 (m) yrkande 12 avstyrks.Utvärdering av bastuklubbslagenI motion So263 av och (båda mp) hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts ombastuklubbslagen. Motionärerna konstaterar att utvärderingen avsmittskyddslagen även kommer att behandla bastuklubbslagen. Med hänsyn tillden fortgående hivepidemin anser de att en lagändring inte kan vänta. Iavvaktan på behandling av de förslag som framkommer urutvärderingen föreslår de att bastuklubbslagen tills vidare inte skall gälla.Då lagen infördes framfördes från de organisationer och institutioner somarbetar med hivprevention bland män som har sex med män, starka farhågor omatt ett förbud mot bastuklubbar skulle motverka hivpreventionen. Genom attsexuella kontakter förbjuds tvingas verksamheter gå under jorden ochhivpreventionen på plats försvåras. är enligt motionärerna ett av defå länder som har infört ett förbud mot bastuklubbar. På andra håll ivästvärlden har motsvarande inrättningar ofta blivit platser för ettframgångsrikt preventions- och upplysningsarbete mot hiv, heter det imotionen.I proposition 1986/87:149 föreslogs en lag om förbud mot s.k. bastuklubbar ochandra liknande verksamheter. Till skydd mot spridning av veneriska sjukdomarhos människor förbjöds anordnandet av vissa tillställningar och sammankomster.Förslaget innebar att det inte längre skulle vara tillåtet att för allmänhetenanordna sådan tillställning eller sammankomst som var särskilt ägnad attunderlätta för besökare att där ha sexuellt umgänge med varandra. Härigenomförbjöds bl.a. s.k. bastu- och videoklubbar för homosexuella. Ett ingripandeskulle dock enligt förslaget inte vara begränsat till endast video- ochbastuklubbar för homo- och bisexuella män utan gälla alla anordnadetillställningar och sammankomster där det förekommer ett lika smittfarligtumgänge mellan de besökande som vid de nämnda klubbarna.Bakgrunden till att ett förslag om förbud mot den aktuella klubbverksamhetenlades fram var enligt propositionen behovet av att skydda medborgarna mot denallvarliga epidemiska sjukdom som aids utgör. Försök som hade gjorts att ifrivilliga former förändra inriktningen på klubbarnas verksamhet hade varitutan resultat. Enligt de för smittskyddet ansvariga myndigheterna kunde maninte heller förvänta sig en självsanering av verksamheten. Det hade därföransetts nödvändigt att samhället vidtog åtgärder. Aids-delegationen hadeställt sig bakom den valda lösningen.Socialutskottet tillstyrkte propositionens förslag (1986/87:SoU38). Riksdagenföljde utskottet (rskr. 341).Lagen trädde i kraft den 1 juli 1987.I Dir. 1996:68 angående utvärdering av smittskyddslagen m.m. anförs attkommittén även skall utvärdera övriga författningar som hör till smittskyddet,såsom smittskyddsförordningen (1989:30), lagen (1987:375) om förbud mot s.k.bastuklubbar och andra liknande verksamheter samt andra författningar som ärav betydelse.När det gäller lagen om förbud mot s.k. bastuklubbar och andra liknandeverksamheter skall kommittén i första hand analysera om lagen, i enlighet medsitt syfte, leder till att människor skyddas mot att bli smittade av vissasamhällsfarliga sjukdomar.Kommitténs uppdrag skall redovisas senast den 31 december 1998.Företrädare för har den 29april 1997 uppvaktat utskottet i frågan.Utskottets bedömningUtskottet anser att inte bör föregripa regeringens kommande förslagpå detta område. Motion So263 (mp) avstyrks därför.Preskription av disciplinpåföljdI motion So202 av och (båda m) yrkas attriksdagen ger regeringen till känna att en översyn bör ske avpreskriptionstidens längd inom Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämndsansvarsområde. Enligt lagen om disciplinpåföljd m.m. på hälso- och sjukvårdensområde gäller tvåårig preskriptionstid. Det inträffar inte alltför sällanenligt motionärerna att en anmälare dröjer med en anmälan till nämnden, vilketleder till att ärendet inte kan bli föremål för en helhetsbedömning.I 6 § lagen om disciplinpåföljd m.m. på hälso- och sjukvårdens område(1994:954) finns föreskrifter om preskription av disciplinpåföljd. Huvudregelni paragrafens första stycke är att disciplinansvar inte får åläggas någon omhan inte efter förseelsen underrättas om att en anmälan enligtlagen skett. Därutöver har i andra stycket införts en ytterstapreskriptionstid från förseelsen. Denna innebär att disciplinpåföljdaldrig får åläggas senare än efter den förseelse som anmälts (absolutpreskription).Enligt en PM utarbetad i bör enförlängning ske av den absoluta preskriptionstiden från fem till . Underden tid disciplinpåföljdslagen varit i kraft har ett antal fall avgjorts därabsolut preskription inträtt. Den nya bestämmelsen om absolut preskription ienskilda ärenden kan enligt promemorian få oönskade effekter och bidrar intetill att hålla rättssäkerheten på, för både patienter och personal, godtagbarnivå. Den tvååriga preskriptionstiden berörs inte i promemorian. Syftet medbestämmelserna om disciplinpåföljd är i första hand att stärkapatientsäkerheten dels genom att förebygga att yrkesutövaren upprepar ellerfortsätter sin bristande yrkesutövning, dels genom att för annan hälso- ochsjukvårdsperonal markera var gränserna går. Bestämmelserna ger även denpatient som drabbats genom förseelsen en möjlighet till upprättelse.Regeringsrätten har tolkat bestämmelsen om absolut preskription så att fråganom disciplinpåföljd överhuvudtaget inte får prövas senare än efterhändelsen. En förlängning av preskriptionstiden måste enligt promemorianframstå som fördelaktigt ur patientsynpunkt. Rättssäkerheten för yrkesutövarentalar för att tiden under vilken disciplinpåföljd kan åläggas begränsas. Ävenför personalen kan det dock innebära förbättrad rättssäkerhet om den absolutapreskriptionstiden förlängs, nämligen i en situation där anmäld personalfällts i lägre instans och annars inte kan få sin sak slutligt prövad i högreinstans på grund av inträffad absolut preskription.Enligt uppgift planeras ett förslag i denna fråga ingå i en propositionsenare i år.Utskottets bedömningUtskottet anser att regeringens kommande förslag i fråga ompreskriptionsreglerna i lagen om disciplinpåföljd m.m. på hälso- ochsjukvårdens område bör avvaktas innan överväger något initiativ ifrågan. Motion So202 (m) avstyrks.Ledamöter i motion So258 av Skånberg och (kd, mp) begärs etttillkännagivande till regeringen om att även skall vararepresenterat i . Motionärerna anser att det äranmärkningsvärt att alla riksdagspartier utom är representeradei rådet.Regeringen beslutade om förordnanden av personer i Rådetför medicinsk-etiska frågor tills vidare t.o.m. . Avbeslutet framgår att en av ledamöterna representerar Miljöpartiet.Utskottets bedömningMotionen är tillgodosedd och avstyrks därför. beträffande hälso- och sjukvårdens finansieringatt avslår motionerna 1996/97:So240 yrkandena 1-3, 1996/97:So248yrkandena 1 och 2 och 1996/97:So277 yrkandena 20 och 21,res. 1 (m) - delvisres. 2 (fp) - delvis2. beträffande kvalitetssäkringatt avslår motionerna 1996/97:So291 och 1996/97:So802 yrkandena 3och 4,res. 3 (kd) - delvis3. beträffande vårdkedjoratt avslår motionerna 1996/97:So204, 1996/97:So207 yrkande 7,1996/97:So261 yrkandena 6, 7 och 9, 1996/97:So277 yrkandena 6 och 7,12-19, 23, 31 och 32, 1996/97:So294 yrkandena 7 och 9, 1996/97:So410yrkandena 10 och 11, 1996/97:So423 yrkande 21 och 1996/97:So802 yrkande8,res. 1 (m) - delvisres. 2 (fp) - delvisres. 3 (kd) - delvisres. 4 (c) - delvis4. beträffande folkhälsofrågoratt avslår motionerna 1996/97:So224 yrkandena 3-5, 1996/97:So230yrkande 3, 1996/97:So261 yrkandena 2, 3, 8 och 13, 1996/97:So280yrkandena 1-9, 13, 15 och 16 samt 1996/97:So294 yrkande 3,res. 2 (fp) - delvisres. 4 (c) - delvisres. 5 (v)5. beträffande personal- och utbildningsfrågoratt avslår motionerna 1996/97:So249, 1996/97:So261 yrkandena10-12, 1996/97:So276 yrkandena 2 och 3, 1996/97:So277 yrkande 11,1996/97:So282, 1996/97:So294 yrkandena 11 och 12 samt 1996/97:So812yrkandena 2 och 3,res. 6 (m)res. 7 (c)res. 8 (fp)res. 9 (v)res. 10 (mp)6. beträffande patientavgifteratt avslår motionerna 1996/97:So205, 1996/97:So229, 1996/97:So277yrkande 38 och 1996/97:So294 yrkande 10,res. 11 (fp)res. 12 (v)res. 13 (kd)7. beträffande högkostnadsskyddetatt avslår motionerna 1996/97:So227, 1996/97:So424 yrkandena 7 och8 och 1996/97:So807 yrkande 6,res. 14 (mp)8. beträffande betalningsansvaretatt avslår motion 1996/97:So220,9. beträffande kostnader för preventivmedelatt med anledning av motion 1996/97:So219 ger regeringen till kännavad utskottet anfört,10. beträffande bemötandeatt avslår motionerna 1996/97:So230 yrkande 1 och 1996/97:So277yrkande 10,res. 15 (m, fp, mp)11. beträffande våld mot kvinnoratt avslår motionerna 1996/97:Ju719 yrkande 3 och 1996/97:Ju917yrkande 5,12. beträffande kvinnlig könsstympningatt avslår motionerna 1996/97:So259 och 1996/97:A820 yrkande 16,res. 16 (fp, mp)13. beträffande ätstörningaratt avslår motionerna 1996/97:So230 yrkande 10 och 1996/97:So280yrkande 18,res. 17 (fp)14. beträffande könsspecifik informationatt avslår motionerna 1996/97:So209 och 1996/97:So237,res. 18 (v, mp)15. beträffande beroendeframkallande läkemedelatt avslår motionerna 1996/97:So230 yrkande 2 och 1996/97:So656yrkandena 32-34,res. 19 (fp)16. beträffande utredning om psykiatriatt avslår motion 1996/97:So277 yrkande 29,res. 20 (fp, mp)17. beträffande lobotomiatt avslår motionerna 1996/97:So216 och 1996/97:So218,res. 21 (mp, kd)18. beträffande transplantationatt avslår motion 1996/97:So264,19. beträffande allergiatt avslår motionerna 1996/97:So279 yrkandena 2 och 5 samt1996:97:So280 yrkande 14,res. 22 (fp)res. 23 (mp)20. beträffande abortförebyggande arbete och fosterdiagnostikatt avslår motionerna 1996/97:So230 yrkandena 8 och 9,1996/97:So265 och 1996/97:So286,res. 24 (m)res.