bet · GK01KrU9 · 1997-04-24 00:00:00 — Enligt enkätundersökningen saknar fyraprocent av de fast anställda och av de arvodesanställda tolkarnatolkutbildning.Socialstyrelsen kan konstatera att utbyggnaden av tolktjänstverksamheten ochutvecklingen av kvaliteten i tolktjänstverksamheten inte sker i den takt somavsågs i handikappreformen. Den främsta orsaken till fördröjningen är bristenpå utbildade tolkar, vilket också flertalet landsting uppger som ett stortproblem.Enligt Tolk- och översättarinstitutets (TÖI) underlag kommer antaletnyutbildade tolkar att fortsätta att vara lågt till och med /97.Läsåren 1997/98 och 1998/99 innebär dock enligt TÖI ett trendbrott dåsammanlagt 96 nya tolkar beräknas bli färdiga med sin tolkutbildning.Enligt enkätsvaren finns det i flertalet landsting påtagliga brister när detgäller kunskapen om hur många barndomsdöva, dövblinda, vuxendöva ochhörselskadade det finns inom landstingsområdet. 15 landsting uppger dock atten inventering av tolkbehövande är planerad.I brukarorganisationernas måldokument för tolktjänsten (6) påpekas att det imånga landsting finns ett dolt behov av tolktjänst och att landstingen måstekartlägga behovet och aktivt erbjuda tolkservice. delar dennauppfattning och vill understryka vikten av att definiera och synliggörabehovet av tolktjänst i samtliga landsting.Av i statsbidrag för har använts tillfinansiering av ökat antal arvodesuppdrag. Det är i överensstämmelse medstatistiken som visar att antalet tolkuppdrag har ökat mellanåren av statsbidraget för har använts till nya tjänster.Endast fyra besatta tjänster har tillkommit , men landstingenredovisar under denna post även fortsatt finansiering av de 16 tjänster sominrättades genom statsbidraget samt ett antal projektanställda ochvikarierande personal.Huvuddelen av de totalt i statsbidrag för och1995 som inte har använts har överförts till budgetår 1996.Jämförelse av andelen av kostnaden för tolktjänstverksamheten som harfinansierats genom statsbidraget visar stora skillnader mellan olikalandsting.När man jämför totalkostnaden för tolktjänstverksamheten mellan åren 1993och 1995 kan man konstatera en kostnadsökning . När man drar avden del av statsbidraget som fortfarande inte har använts av landstingentäcker statsbidraget en kostnadsökning . Med andra ord finns deten tendens till att statsbidraget i några landsting använts för att täckabefintliga kostnader och inte som avsetts, till utbyggnad och utveckling avtolktjänstverksamheten. avser att göra en fördjupad analys avdetta i slutrapporten april 1997.Genomsnittskostnad är totalt i bruttokostnad och 422 kri nettokostnad. Variationen i olika landsting är mellan och ibruttokostnad och mellan och i nettokostnad. Socialstyrelsenavser även att utreda orsakerna till dessa stora skillnader igenomsnittskostnad till slutrapporten april 1997.Socialstyrelsen anser att det är viktigt med följande åtgärder i landstingeni den fortsatta utvecklingen av tolktjänstverksamhet.- Flertalet landsting har vidtagit en mångfald av åtgärder för att ökamöjligheterna att rekrytera tolkar och för att sprida information omtolkyrket. Dessa åtgärder måste fortsätta i minst lika stor omfattning somhittills och vissa landsting bör intensifiera dessa åtgärder. Det är mycketviktigt med kontinuerliga informationsinsatser för att säkra tillgången påtolkar i framtiden.- Eftersom bristen på tolkar kommer att kvarstå framöver är detviktigt att de tolkresurser som finns utnyttjas så att tolkarnas specifikakompetens tas till vara maximalt. Flertalet landsting uppger att tolkarnasarbetstid i varierande grad går år till arbetet med utprovning, inträningoch anpassning av texttelefonutrustning. Tolkar ingår i ordinatörskretsenför texttelefoner enligt SOSFS 1994:30, men landstingen bör se över omarbetet med texttelefonutrustning kan organiseras så att tolkarna frigörs sålångt som möjligt från dessa arbetsuppgifter.- Samtliga landsting bör i samråd med kommunerna genomföra en heltäckandeinventering av tolkbehövande, dvs barndomsdöva, dövblinda, vuxendöva ochhörselskadade. Kunskap om antalet tolkbehövande är en förutsättning förbedömningen av i vilken utsträckning behovet av tolktjänst kan tillgodoses irespektive landsting.- Fler landsting bör inhämta tolkanvändarnas synpunkter påtolktjänstverksamheten genom brukarstudier. Brukarstudier ger också viktigkunskap om i vilken utsträckning dövas m.fl. möjligheter att delta isamhällslivet och ha gemenskap med andra ökar.Kommande åtgärder under uppföljningsperiodenUppdraget att följa upp och utvärdera tolktjänstverksamheten mot bakgrund avde åtgärder som vidtagits inom ramen för handikappreformen skall vara slutförtden . skall då lämna slutrapport till regeringen.Under den kvarvarande uppföljningsperioden skall arbeta medföljande:- Ytterligare en enkätundersökning kommer att genomföras för att följa upp hurtolktjänsten utvecklats i landet och hur landstingen använt det statligabidraget till tolktjänsten, avseende års verksamhet.- fortsätter, tillsammans med och de sexlandsting som ingår i arbetsgruppen, arbetet att utveckla en modell förverksamhetsuppföljning inom tolktjänstverksamheten. Syftet är att åstadkommaen samordnad verksamhetsregistrering inom tolktjänstområdet som ger bättremöjligheter till uppföljning och jämförelser. Uppdraget i sin helhet kommeratt redovisas i slutrapporten april 1997.- Fördjupningsstudier kommer eventuellt att genomföras i några landsting föratt få en kvalitativ bedömning av hur tolktjänsten utvecklats i landet underuppföljningsperioden.- Vidare planeras en avstämning med för attfölja om ytterligare åtgärder vidtages för att utöka antaletutbildningsplatser för tolkutbildning.Socialstyrelsen kommer dessutom att ordna ett arbetsmöte för att observeraförändringar och eventuella fortsatta oklarheter i olika huvudmänsbetalningsansvar för tolktjänsten. Avsikten är även att genomföra enkartläggning av de senaste årens utveckling hos de olika huvudmännen utöverlandstingen när det gäller omfattning och kostnader för tolktjänst.Sveriges teckenspråkstolkars förening (STTF)har STTF på olika sätt arbetat med utbildningsfrågoroch givit förslag på kompetenshöjande åtgärder som våra medlemmar behöver.Trots att brödtexten i motionen innehåller en hel rad felaktigheter välkomnarvi initiativet att skriva en motion i frågan.Några av felaktigheterna i motionen har vi ansett att vi måste kommenteraför att undanröja vidare missförstånd.Kommentarer till motionens brödtext:Landstingens uppdragFörsta infördes i hälso- och sjukvårdslagen en tilläggsparagraf(§3a) som innebar att landstingen är skyldiga att organisera, finansiera ochtillhandahålla tolktjänst för vardagstolkning för döva, dövblinda, vuxendövaoch hörselskadade. För detta får landstingen ett särskilt statligt bidrag.Syftet med det ökade anslaget till tolkcentralerna är att utvecklatolktjänsten både kvalitativt och kvantitativt. Det åligger också landstingenen skyldighet att informera om tolktjänsten. En liten del av stimulansbidragetkan vara möjligt att avsätta för att rekrytera nya tolkar men merpartenanvänds naturligtvis för att bekosta tolkservicen i dag.Stimulansbidraget till landstingenStimulansbidrag fördelas mellan landstingen utifrån innevånarantal och är 15miljoner kronor för att 1998 vara 75 miljoner kronor.Socialstyrelsen ser över och följer upp hur bidragen används och vilkeneffekt de får. har givit ut en rapport överlandstingens verksamhet. Rapporten bygger på enkäter som landstingenfortlöpande svarar på.I den senaste rapporten som redovisar verksamhet, sägerSocialstyrelsen att ca av det totala anslaget inte kunnatutnyttjas p g a att det inte funnits tillräckligt med tolkar. Detta är dockinte hela sanningen. var ett av de län som hadegjort slut på sitt anslag . De fick därefter dra ner påsin verksamhet. Inga medel fördelas mellan landstingen.Det är viktigt att påpeka att stimulansbidraget omfattar all tolkservice,även den till hörselskadade, vuxendöva och dövblinda.Socialstyrelsen kommer med en slutrapport där man summerareffekterna av stimulansbidraget.Lediga tjänsterSocialstyrelsen redovisar noga vilka tjänster som finns och hur de fördelarsig. Siffran 821 lediga platser, som nämns i motionen, är troligen detuppskattade behovet och inte den faktiska tillgången på lediga tjänster.Sedan några år tillbaka har utbildningen till teckenspråkstolk ochdövblindstolk slagits samman. De tolkar som utbildas är alladubbelkompetenta. De nya tolktjänster som inrättas är tjänster förtolkar som behärskar tolkning även för dövblinda.Utbildning och kompetenskravVi vill betona att teckenspråket är ett språk precis som vilket annat talatspråk som helst. För att bli en skicklig utövare krävs det lika omfattandestudier som av vilket annat språk som helst. Det är lika orimligt att tro attalla som studerat teckenspråk automatiskt skulle komma in påtolkutbildning som det är att anta att man studier i ryskaskulle vara automatiskt antagen till en tolkutbildning i ryska.Nivån på det nuvarande testet till tolkutbildningen anser vi är rimlig.En utökning av intagningen på tolkutbildningen är omöjlig därför att detinte finns utbildade tolklärare. Tolklärare är en lärargrupp för sig och skallinte blandas samman med lärare i teckenspråk.Kommentarer till förslagen och hemställan i motionenTrots de brister motionen har är förslagen och hemställan helt i linje med deönskemål som STTF haft i flera år.Vi vill kort kommentera de idéer STTF framfört och arbetat med under desenaste 6-8 åren.- STTF önskar större möjligheter till studier på högskola och universitet. Viarbetar för att hela tolkutbildningen skall flyttas från folkhögskolornatill högskolan.- Vi arbetar hårt för att man skall satsa på att utbilda tolklärare. Bristenpå utbildade lärare har lett till att planeradegrundutbildningar inställts. I vissa fall har man startat utan fulllärartäckning. Utbildningen har då inte haft den kvalité vi önskar.- STTF:s medlemmar efterfrågar olika typer av kompetenshöjande utbildningar.Några av oss har bara 6 veckors utbildning medan andra har tvåårigautbildningar. Bland de tolkar som har en dålig eller kort utbildning ärbehovet stort av en lång kompletteringsutbildning. Bland dessa grupperförlorar vi nu flera tolkar årligen.- Alla teckenspråkstolkar som inte har utbildning till dövblindtolkbehöver utbildning på detta område.- Fortlöpande studier i teckenspråk efterfrågas då nyaforskningsresultat presenteras.- Studier i specialområden såsom sjukvård, domstol och utbildningstolkningefterfrågas också.- Bristen på fortbildning leder till att tolkarna begränsas i sin förmåga attta olika typer av uppdrag vilket också ökar den totala bristen på tolkar. Detolkar som har en rik praktisk erfarenhet men dåliga teoretiskakunskaper tenderar till att i allt mindre utsträckning vilja handleda sinayngre kollegor som har en mycket mer gedigen teoretisk utbildning.- En satsning på de verksamma tolkarna skulle leda till att rekryteringen avhandledare skulle bli lättare. På så sätt tas både erfarenhet och teoretiskakunskaper tillvara. Handledare är en förutsättning för att tolkutbildningenskall kunna skicka sina elever på praktik.- Vi menar att kompetenshöjande utbildningar till de aktiva tolkarnaklart skulle leda till att tolkbristen minskar och att kvaliteten avsevärtförbättras.- Kompletterande utbildningar för de som inte kommer in på tolkutbildningenefter teckenspråksstudier måste prioriteras framför nystarter.- Denna kompletteringsutbildning bör vara individuellt anpassad.- Även här är det lärarresurser som brister.Med detta ställer vi oss bakom förslagen i motionens sluttext samt hemställan.Vi hoppas att ni i ert fortsatta arbete med dessa frågor kontaktar oss då vibesitter en mycket stor kunskap om vårt yrke och våra medlemmars behov.Komplettering av teckenspråkstolkars förenings yttrandeI dag finns inget uttalat ansvar vare sig för planering eller genomförande avfort- och vidareutbildningarna för teckenspråkstolkar/dövblindtolkar. () tycks anse att detta åvilar landstingen, samtidigtsom landstingen tycks anse att TÖI bör vara ytterst ansvarig. Tiden går ochinga kompetenshöjande utbildningsinsatser är ännu planerade.STTF har varnat för att många tolkar med kort eller bristfällig utbildninginte kommer att stanna kvar i yrket om inte utbildningsinsatser sätts in.Detta bekräftas nu i en rapport som tagits fram av tolkcentralen i viaett kallat projektet. Detta är farhågor som STTF haft imånga år och som vi anat och påtalat, men inte kunnat bevisa.Resultatet av projektet visar att av alla utbildade tolkar inte längrefinns kvar i yrket.Vi befarar att detta bara är början på en trend som kommer att hålla i sigom inte omfattande insatser görs. Vår nuvarande grundutbildning är på två år.Innan dess har de flesta elever oftast tvååriga språkstudier bakom sig. Alltsåen sammanlagd utbildningstid . Utbildningen ger dubbelkompetens dvs manblir utbildad teckenspråkstolk och dövblindtolk.Flera av våra medlemmar har fortfarande bara 6-10 veckors grundutbildningoch en stor grupp har 32 veckors utbildning. Dessa har inte någon utbildning idövblindtolkning och väldigt få har språkstudier i botten.Detta glapp mellan äldre och yngre kolleger får allvarliga konsekvenser föryrket, vilket vi har påpekat i vårt remissvar på motionen och som nuockså bekräftas av resultatet från Tolksök projektet.Där kan man bl.a. läsa följande:?En annan orsak, som några av de tillfrågade kände, var den tidigare kortautbildningen, vilken fick dem att inte känna sig tillräckligt erfarna för attgå ut och tolka utan praktik. Utbränning, attityder och bemötande blev enorsak till att de slutade.? ?Vid tillsättande av tjänster, så upplevdes det som om de nyutexamineradetolkarna är mer intressanta än de äldre erfarna tolkarna. Det innebär att desom arvodestolkar (frilansar) har svårt för att få fasta tjänster. ?De senaste årens ensidiga satsning på teckenspråkslinjer och grundutbildningarhar orsakat den nuvarande situationen. STTF menar att man med förhållandevissmå insatser reellt kan öka antalet tolkar och även avsevärt höja kvaliteten.Detta är vad STTF föreslår:- att alla tolkar som endast har teckenspråksutbildning erbjudsmöjlighet att komplettera sin utbildning till dövblindtolk,- att kompetenshöjande utbildningar erbjuds de aktiva tolkarna med enutbildning kortare än ,- att en lärarutbildning för såväl tolklärare som teckenspråkslärareprioriteras framför nystarter av fler grundutbildningar,- att lärarutbildningen görs till en högskoleutbildning,- att ett uttalat ansvar för fort- och vidareutbildningen och en plan fördetta åläggs någon (och/eller TÖI),- att planering, annonsering och genomförande av utbildning görs i närasamarbete med yrkesföreningarna,- att förlägga tolkutbildningen med vidhängande språkstudier på högskolansnarast möjligt.Tolkcentralernas Arbetsledarförening ()Motionen avser ett område som TALFÖR engagerat sig i. Frågan ärav stor betydelse för tolkbranschen.De felaktigheter som förekommer i texten, vad avser antalet lediga platser(821), att primärkommunen har ansvar för teckenspråkstolkservicen etc avstårvi från att ytterligare kommentera. I sakfrågan instämmer vi i att detskyndsamt genomförs en samlad översyn vad avser teckenspråks- och tolk-utbildningarna samt utbildning av lärare till dessa båda utbildningar.Vidare föreslår TALFÖR att det ges ett uppdrag till TÖI ellerannan myndighet att i samarbete med utbildningsanordnare skyndsamt tillskapafler utbildningsplatser.En framkomlig väg är att använda den 4-åriga försöksutbildningen på Väddöfolkhögskolas filial på vårdgymnasium som förebild. De värderingaroch ställningstaganden, som ligger till grund för utbildningen har fåtttolkbranschens förtroende.TALFÖR:s förslag är att prova denna utbildningsmodell förlagd till enhögskola/universitet. Fördelen med försöksutbildningens koncept är att dettilltänkta elevunderlaget ökar väsentligen mot den traditionella 2-åriga tolk-utbildningen som endast antar elever som klarat tolktestet. Vi vill i dettasammanhang tydligt påpeka att kravet på den språkliga kompetensen måste hållasoförändrat högt oavsett vilket utbildningskoncept som används.Ytterligare kan en 3-årig försöksutbildning prövas där antagningskraven(utöver allmän behörighet) höjs, så att krav på kunskap i teckenspråk ställs,men dock ej i så hög grad som till den traditionella 2-åriga tolkutbildningen.Dessa två utbildningar skall genomföras som ett komplement till dentraditionella tolkutbildningen och i väntan på att föreslagen översynpresenterar den framtida tolkutbildningen.Samtidigt föreslås behörighetsfrågan lyftas fram. Skall tolkutbildningarnautfärda ett behörighetsbevis/certifikat för genomgången utbildning med godkäntresultat?Vi finner det nödvändigt att alternativa lösningar för tolkutbildningmöjliggörs så att uppdraget även kan ges åt universitet/högskolor attarrangera utbildning.Vi föreslår även att nya utbildningsvägar enligt ovan prövas för blivandeteckenspråks- och tolklärare. Lika viktigt är att i detta skede se övermöjligheterna till kompetenshöjning för tolkar med äldre tolkutbildning.Yttranden över motion 1996/97:Kr606 Funktionshindrade eleverStatens utbildningsstöd (Sisus)utbildningsstöd, Sisus (tidigare Nämnden förvårdartjänst) får härmed lämna följande synpunkter på ovan rubricerade motion.Allmänna synpunkterSisus delar den uppfattning som anges i motionen att folkhögskolan är ett brastudiealternativ för personer med funktionshinder eftersom där kan erbjudasindividanpassade studier, träning, socialt innehållsrikt liv med aktiv fritidinnehållande både kultur och friluftsliv. Sisus delar också uppfattningen attdet finns stora problem för många deltagare med funktionshinder att finansierasina studier. Skolor med stor verksamhet och särskilda kurser för deltagaremed funktionshinder lägger ner avsevärd tid och arbete för att hjälpa till medfinansieringsfrågan.Sisus har i olika sammanhang uppmärksammat frågan om studiefinansiering fördeltagare med funktionshinder, bl.a. i skrivelse till Statssekreterargruppenför handikappfrågor och till . Sisus anser attfinansieringen av merkostnader för handikappanpassat boende ochomvårdnadsinsatser bör samordnas och regleras och att det finns behov av enöversyn av finansieringsfrågorna för dessa extrakostnader.Kurser för deltagare med omfattande funktionshinderNågra folkhögskolor i landet erbjuder kurser för studerande medomfattande funktionshinder. Deltagarna har ofta stora rörelsehinder ikombination med andra funktionshinder såsom talhandikapp, skador eftertraumatiska hjärnskador etc. För att de skall kunna genomföra sina studierkrävs kompetens och resurser i form av förstärkt lärartäthet, assistans överhela dygnet, tillgängliga lokaler, tillgång till vissarehabiliterande/habiliterande insatser (sjukgymnastik, arbetsterapi, logopedim.m.) samt ett anpassat boende. Deltagarna diskuterar sina förutsättningar ochbehov med skolorna som sedan försöker tillgodose dem på olika sätt.KostnaderFolkhögskolorna erhåller statsbidrag för att anordna folkhögskolekurser,kursen är därför alltid kostnadsfri för kursdeltagarna. Folkhögskolan tarendast ut avgifter för kost, logi, studiematerial och vissa andra kostnader isamband med studietiden. folkhögskolestuderande betalar igenomsnitt ca /månad för kost/logi/övrigt medan kostnaderna fördeltagare med behov av anpassat boende och omvårdnadsinsatser kan varieramellan /månad till /månad. Orsaken är att endast vissa avfolkhögskolornas merkostnader täcks genom de statsbidrag som fördelas avFolkbildningsrådet och Sisus. Övriga kostnader - upp till fullkostnadstäckning för skolorna - fördelas mellan olika parter såsomkommun, försäkringskassa, landsting, försäkringsbolag, arbetsförmedling.Folkhögskolorna lägger ned ett stort arbete på att hjälpa deltagare att lösafrågan om betalningsansvar och det är ett faktum att flera sökande varje årfår avstå från folkhögskolestudier eftersom de ej kunnat finansiera dem.En konsekvens av nuvarande system är att ansvaret för att bekosta desärskilda insatserna utgår från den enskilde individens behov av stöd. Sisusanser att det strider mot inriktningen i svensk handikappolitik; kostnader somuppstår på grund av handikappet skall inte belasta den enskilde. Sisus anserdärför att ett stöd bör riktas direkt till utbildningsanordnarna för derasanpassnings- och omvårdnadsomkostnader. Kursdeltagare med funktionshinderskall, enligt Sisus, ha samma kostnader för och kunna finansiera sinafolkhögskolestudier som alla andra.ÖversynSisus ser det som mycket angeläget att det skyndsamt genomförs en översyn avfinansieringsfrågorna för de extrakostnader som ett handikappanpassat boendeoch omvårdnadsinsatser innebär.Beslut i detta ärende har avgjorts i sammanträde med för särskilt utbildningsstöd.FolkbildningsrådetFolkbildningsrådet får härmed lämna följande synpunkter på ovan rubricerademotion. Som grund för detta har synpunkter begärts in frånRörelsefolkhögskolornas intresseorganisation samt några av de folkhögskolorsom särskilt arbetar med studerande med funktionshinder.Allmänna synpunkterRådet ser det som viktigt att ett klarläggande sker om hur ansvaret för socialoch fysisk träning i anslutning till utbildning av funktionshindrade eleverskall fördelas mellan stat, kommun och landsting och då inte minst vad gällerfinansieringen av verksamheten. Den problematiska situation som redovisas imotionen vad gäller finansieringsfrågorna för de funktionshindrades studier påfolkhögskolorna stämmer väl med verkligheten.Kurserna är mycket eftertraktade. Folkhögskolan med dess internat ochmöjligheter till integration med andra kursdeltagare har visat sig vara ettbra alternativ för såväl ungdomar som äldre med funktionshinder. Vad gällerockså studerande under kan mycket väl ett individuellt gymnasieprogramgenomföras på folkhögskolor runt om i landet. Därmed finns ytterligare envalmöjlighet när man överväger vad som är den för den studerande lämpligasteutbildningsformen.PersonkretsenNär det gäller frågan om vilka studerande med funktionshinder som kan fåassistansstöd/vårdartjänststöd vid folkhögskolestudier så gäller detta i dagfullt ut för personer med rörelsehinder. För denna grupp kan kostnaderna förassistans täckas via utbildningsstöd (Sisus) ochdess vårdartjänstanslag. Enligt uppgift nyttjas vårdarassistentresursen f.n.av ca 60 folkhögskolor.Den grupp människor som inte har rörelsehinder men andra storafunktionshinder i form av exempelvis förvärvade hjärnskador, psykiskafunktionshinder, begåvningshandikapp, svår epilepsi, synskada och blindhet hardäremot inte samma möjlighet att erhålla assistans. Visserligen kan särskildastatsbidrag utgå till folkhögskolorna i form av förstärkningsbidrag frånFolkbildningsrådet och tilläggsbidrag från Sisus. Vårdartjänstbidraget harhittills räckt till för att täcka kostnaderna för de rörelsehindrade. De medelsom funnits tillgängliga för övriga grupper funktionshindrade har däremot intealls stått i proportion till de merkostnader som uppstår. Därmed begränsasmöjligheten för folkhögskolorna att ge dessa grupper av funktionshindrade denassistans som behövs för ett framgångsrikt fullföljande av studierna.Möjligheten att ansöka om stöd till en folkhögskoleutbildning bör inte iframtiden begränsas till vilken typ av funktionshinder man har utan iställetutgå från den enskilda människans individuella behov.FinansieringenLandstingen har tidigare ofta svarat för merkostnaderna i samband med defunktionshindrades studier på folkhögskolorna. Övriga deltagares kostnaderfinansierades genom AMS och utbildningsbidragets särskilda bidrag. äristället situationen den att vill man påbörja studier måste man i första handvända sig till hemkommunen för att ansöka om medel till att täcka de extrakostnaderna.Kommunerna har uppenbart inte varit beredda på detta. Oklarhet har rått omvilken del av den kommunala förvaltningen som skall handlägga ärendet ochbenägenheten att stå för kostnaderna har i alltför många fall varit låg.