bet · GL01JuU7 · 1997-12-04 00:00:00 — s. 43 f).Utskottet kan inte finna att det i förevarande lagstiftningsärende framkommitnågot som tyder på att polisens möjligheter att ta omhändertagna personer iförvar skulle vara otillräckliga. Utskottet avstyrker motion Ju4 i nu behandladdel.Polisens befogenhet att ingripa mot ordningsstörande folksamlingarI motion Ju2 (mp) yrkas avslag på förslagen till 13 b och c §§ polislagen.Motionärerna yrkar vidare att regeringen skall få i uppdrag att utarbeta merarestriktiva förslag till dessa paragrafer. Som motionen får förstås bör det ien ny lydelse av 13 c § föreskrivas att polismans åtgärd enligt den paragrafengenast skall anmälas till polismyndighet. Enligt motionärernas uppfattning kandet ifrågasättas om polisen med stöd av 13 b § skall kunna avlägsna deltagare ieller åskådare vid en allmän sammankomst eller en offentlig tillställning omdessa inte stör den allmänna ordningen. I fråga om 13 c § bör denna endastgälla personer som aktivt deltar i den ordningsstörande verksamheten.Motionärerna begär vidare att det i polislagen använda begreppet avlägsnandebör definieras närmare samt att tillämpningen av reglerna om avlägsnandeutvärderas. Motionärerna menar att det bör införas begränsningar med avseendepå vart den som avlägsnas får föras. Slutligen yrkar motionärerna att denföreslagna 24 § polislagen endast skall tillämpas vid större idrottsevenemangoch konserter eller vid demonstrationer som kan befaras bli angripna avmotdemonstranter.Vad först gäller den föreslagna 13 b § polislagen, konstateras ipropositionen att bestämmelserna i 2 kap. 22 och 23 §§ ordningslagen ompolisens rätt att upplösa allmänna sammankomster och offentliga tillställningarinte anger vilka polisiära befogenheter som följer av ett beslut om upplösande.Enligt regeringens uppfattning innefattar emellertid möjligheten att upplösa enallmän sammankomst eller en offentlig tillställning en rätt för polisen atttillgripa nödvändiga åtgärder för att verkställa beslutet. Regeringen anseremellertid att denna rätt uttryckligen bör framgå av polislagen (prop. s. 25).Enligt förslaget till 13 b § polislagen skall polisen ha rätt att, när enallmän sammankomst eller offentlig tillställning ställs in eller upplöses,avlägsna deltagare och åskådare om det behövs för att polismyndighetens beslutskall kunna verkställas. Som regeringen funnit, torde bestämmelsen endastinnebära ett lagfästande av gällande rätt. Utskottet, som anser att polisenmåste kunna verkställa sådana beslut som avses i 2 kap. 22 och 23 §§ordningslagen, avstyrker motion Ju2 i denna del.När det gäller förslaget till 13 c § polislagen reglerar detta polisens rättatt avvisa eller avlägsna deltagare i en folksamling som inte utgör en allmänsammankomst eller en offentlig tillställning. Som bakgrund till förslaget anförregeringen att behovet för polisen att kunna ingripa mot ordningsstörandefolksamlingar fått förnyad uppmärksamhet, bl.a. genom ett antal avgöranden frånJO. I ett beslut av hade JO ansett att polisen saknaträttslig grund för att transportera bort deltagare i en ordningsstörandefolksamling. JO hade i beslutet framhållit det angelägna i att polisensmöjlighet att ingripa mot ordningsstörande folksamlingar blev föremål föröversyn.Regeringen framhåller i propositionen att ingripanden med stöd av 13 §polislagen är en vanlig åtgärd för att komma till rätta med ordningsstörningari stora folksamlingar. Sådana ingripanden förutsätter dock attförutsättningarna för ingripandet prövas för varje enskild person. Det sägersig självt att det i många fall, särskilt i fall av akut oordning, måste varasvårt för polisen att göra en sådan prövning. Regeringen anser därför attpolisen måste ges befogenhet att avlägsna deltagare i en ordningsstörandefolksamling oavsett om var och en av deltagarna kan sägas ha bidragit tillordningsstörningen eller inte. Den föreslagna bestämmelsen innebär att polisenkan inskränka prövningen till frågan om folksamlingen som sådan kan anses hastört den allmänna ordningen och om den, mot vilken ingripandet riktar sig, kanbetraktas som deltagare i folksamlingen. Åtgärden skall vara nödvändig för attupprätthålla ordningen. Tillfälliga omhändertaganden skall liksom hittillsendast få förekomma efter prövning i det enskilda fallet (prop. s. 26 f).Utskottet konstaterar att polisens möjligheter att ingripa motordningsstörande folksamlingar, som inte är allmänna sammankomster elleroffentliga tillställningar, uppmärksammats . Inteminst har detta gällt vid ingripanden mot anhängare till olika fotbollsklubbar.Som regeringen anfört, kan polisen i dessa fall - så länge misstanke om brottinte föreligger - endast ingripa med stöd av 13 § polislagen. Av dess lydelseframgår emellertid att den endast kan användas efter en individuell prövning.Utskottet delar regeringens uppfattning att gällande rätt inte ger polisentillräckliga möjligheter att komma till rätta med ordningsstörningar av nuifrågavarande slag. Utskottet avstyrker motion Ju2 i nu behandlad del.Åtgärder enligt förslagets 13 c §, dvs. avvisande eller avlägsnande, skallenligt propositionen inte få vidtas utan föregående beslut av polismyndigheten,såvida inte omständigheterna är så brådskande, att polismyndighetens beslutinte kan avvaktas. Regeringen anför i propositionen att befogenheten att fattabeslut om avlägsnande i första hand bör tillkomma polismyndigheten men attenskild polisman bör kunna fatta beslutet i brådskande fall (prop. s. 27)Enligt förslagets 27 § gäller att protokoll skall föras över avvisanden ochavlägsnanden. Av protokollet skall bl.a. framgå vem som har fattat beslutet omingripandet, grunden för beslutet och mot vem eller vilka ingripandet riktatsig. Ansvariga för protokollets upprättande är dels den som fattat beslutet omingripande, dels den som är att anse som förman vid detta. I propositionenanför regeringen i denna del att bestämmelserna om dokumentationsskydlighettydliggör att en polisman före ingripandet måste ta ställning till omförutsättningarna för ett ingripande är uppfyllda. Dessutom medgerdokumentationsskyldigheten en önskvärd kontroll av polisens verksamhet i dennadel (prop. s. 64).Utskottet delar regeringens uppfattning att en enskild polisman måste kunnafatta beslut om ingripande enligt den föreslagna 13 c § i brådskande fall.Utskottet anser vidare att bestämmelsen om dokumentationsskyldighet iförslagets 27 § innebär en tillräcklig kontroll av att sådana åtgärder intevidtas utan fog. Med det anförda avstyrker utskottet motion Ju2 i denna del.Enligt förslaget till 24 § får polismyndigheten i samband med allvarligastörningar av den allmänna ordningen eller säkerheten eller risk för sådanastörningar förbjuda tillträde till visst område eller utrymme, om det ärnödvändigt för att ordningen eller säkerheten skall kunna upprätthållas. Undersamma förutsättningar får polismyndigheten anvisa deltagare i en folksamlingatt följa en viss väg. Av förslagets 13 a § framgår att polisen får avlägsnaeller avvisa den som tränger sig in på eller vägrar lämna ett avspärrat områdeeller inte efterkommer anvisning att följa viss väg. I propositionen anförregeringen att det är nödvändigt att ge polisen uttryckligt lagstöd för attkunna fatta beslut såväl om avspärrningar som att anvisa deltagare ifolksamling att följa viss väg. Sådana beslut bör kunna fattas även iförebyggande syfte (prop. s. 28 f).Utskottet vill för sin del framhålla att de befogenheter som tilläggs poliseni den föreslagna 24 § endast får utövas under snävt angivna förutsättningar.Utskottet delar regeringens uppfattning att bestämmelsen är nödvändig förpolisarbetet och kan inte finna något skäl att inskränka desstillämpningsområde på det sätt som begärs i motionen. Utskottet avstyrkermotion Ju2 även i denna del.Vad slutligen gäller det i polislagen använda begreppet avlägsnande, innebärförslaget ingen ändring av detta (jfr prop. s. 44). I samband med utskottetsbehandling av förslaget till ny polislag anförde utskottet följande omavlägsnandeinstitutet. Enligt utskottet var det ett självklart riktmärke attett avlägsnande, när det verkställdes, i det särskilda fallet framstod som enklart mindre ingripande åtgärd än ett omhändertagande. Som mera ordinära fallav avlägsnande borde betraktas att någon avlägsnades ur en lokal där han hadestört ordningen eller från ett visst område. Ett avlägsnande kunde naturligtvisockså innebära förflyttning en viss sträcka bort från en plats. Gällde detannat än en kortare sträcka och innefattade åtgärden ett påtvingat kroppsligtingrepp av inte helt kortvarig varaktighet kunde det ifrågasättas om inteåtgärden i själva verket borde ses som ett omhändertagande. Uppenbarligenskulle t.ex. ett ingripande som innebar att polisen förde någon till hansbostad vara att betrakta som ett omhändertagande och inte som ett avlägsnande(JuU 1983/84:27 s. 32 f).Eftersom regeringen i den nu förevarande propositionen inte föreslår någon nydefinition av institutet avlägsnande, är utskottets nämnda uttalandeenligt vedertagen rättskällelära alltjämt vägledande vid bestämmande avbegreppets innebörd. Något behov av att i lagtext definiera avlägsnandeföreligger enligt utskottets mening inte. Inte heller har det visats behov avatt utreda institutets tillämpning. Utskottet avstyrker motion Ju2 i nuifrågavarande del.Polisens rätt att inhämta uppgifter från transportföretagI motion Ju2 yrkas avslag på förslaget till nya 25 och 26 §§ polislagen, somgår ut på att polisen i brottsbekämpande syfte skall kunna inhämta uppgifterfrån transportföretag om passagerare, last och fordon m.m. Om detta yrkandeinte bifalls, begär motionärerna att paragrafernas tillämpningsområde skallinskränkas till att avse befarad, allvarlig, i lagtexten definierad,brottslighet. Motionärerna menar att de föreslagna lagreglerna är en följd avdet rättsliga och polisiära samarbetet inom Europeiska unionen och böravstyrkas.Regeringen framhåller i propositionen att tullen harbefogenhet att i den brottsbekämpande verksamheten inhämta uppgifter fråntransportföretag i fråga om passagerare, last och fordon. Lagbestämmelsernahärom finns i 67 a och b §§ tullagen (1994:1550) samt i 15 och 16 §§ lagen(1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat landinom Europeiska unionen. När det gäller polisens brottsbekämpande verksamhetanför regeringen att denna kan ske inom ramen för en förundersökning enligträttegångsbalkens bestämmelser men att den också kan utgöra verksamhet somfaller utanför en förundersökning. Har polisen inom ramen för enförundersökning misstanke om visst brott, torde uppgifterna ofta vara såkonkretiserade att t.ex. uppgifter från transportföretag kan inhämtas med stödav bestämmelser. Någon laglig möjlighet för polisen att unders.k. förspaning, dvs. innan en förundersökning inletts, ta del av sådanauppgifter finns inte. Förspaning kan enligt vad regeringen anför ha flera olikainriktningar. Den kan t.ex. ha till syfte att förse polisen med underlag föratt kunna förebygga brott. Så kan t.ex. polisen inför ett störreidrottsevenemang samla in information om det förväntade antalet deltagare,deras transportvägar och transportsätt. Sammanställning av sådan informationkan vara avgörande för polisens möjligheter att förebygga brott.Oavsett vilket slags förspaning det rör sig om skulle det, enligt regeringen,vara till stor nytta för polisen att, på motsvarande sätt som gäller förtullen, ha tillgång till uppgifter i transportföretagens bokningsregister. Iöverensstämmelse med vad som uttalats i förarbetena till de ifrågavarandebestämmelserna i tullagstiftningen (prop. 1995/96:166 s. 79 f, 1995/96: SkU23s. 27 f) anser regeringen att behovet av dessa uppgifter i brottsbekämpningenväger tyngre än det intrång i de resandes personliga integritet som ligger iatt uppgifter av detta slag lämnas ut. betonar regeringen att endastsådana uppgifter som kan ha betydelse för att bekämpa brottslighet får begärasin. bokningsuppgifterna förvaras hos polismyndigheten omfattas deav sekretesskydd enligt 5 kap. 1 § och 9 kap. 17 § sekretesslagen (1980:100).Uppgifter som visar sig sakna betydelse för utredning av och lagföring förbrott skall förstöras (prop. s. 67 f).Utskottet delar den i propositionen uttalade uppfattningen om behovet av ochskälen för de föreslagna reglerna. Dessa framstår som särskilt angelägna medhänsyn till den allt mer internationaliserade kriminaliteten och den ökadeströmmen av resenärer över gränserna. Utskottet ser heller inget skäl tillvarför paragrafernas tillämpningsområde skulle inskränkas på det sättmotionärerna yrkat i andra hand. Med det anförda avstyrker utskottet motion Ju2i nu behandlade delar.Polisens rätt att hejda fordonI motion Ju3 (s) yrkas att polisen skall få rätt att stoppa fordon genom att geanvisning med digital skylt samt att underlåtenhet att följa sådan anvisningskall kriminaliseras. Motionärerna framhåller att vissa trafikkontrollplatserär utrustade med digitala skyltar som kan användas för att uppmana fordon attköra in på trafikkontrollplatsen. Någon skyldighet att följa en anvisning somgivits genom digital skylt föreligger emellertid inte och en sådan skyldighetbör därför införas enligt motionärerna.I propositionen framläggs förslag till bestämmelser i polislagen angåendepolisens rätt att hejda fordon (22 §) och att därvid använda våld (10 § 5).Paragraferna kodifierar i huvudsak gällande rätt. Enligt 22 § 4 i förslaget fåren polisman stoppa ett fordon eller annat transportmedel om det behövs för attreglera trafiken eller för att kontrollera förare eller fordon enligt vad somär särskilt föreskrivet. Sådana föreskrifter finns i åtskilligatrafikförfattningar (jfr prop. s. 82).Enligt 7 § vägtrafikkungörelsen (1972:603) skall vägtrafikant följa anvisningför trafiken som meddelas genom vägmärke, vägmarkering eller trafiksignal. Av 8§ samma kungörelse framgår att vägtrafikant skall följa polismans anvisning förtrafiken. Den som bryter mot dessa paragrafer kan enligt 164 § första stycket2-3 vägtrafikkungörelsen dömas till penningböter. Enligt utskottets uppfattningbör, om en reglering över huvud taget behövs, denna göras i tillämpligatrafikförfattningar och inte i polislagen. Trafiklagstiftningen ligger utanförutskottets beredningsområde, och motion Ju3 avstyrks.ÖvrigtI förslaget till ändring i 9 § polislagen används formuleringen ?om brottetlagfördes? och i den föreslagna 26 § förekommer uttryckssättet ?lagföring avbrott?. Utskottet anser det mindre lämpligt att tala om lagföring av brott.Vedertagen terminologi torde innebära att det inte är brottet som lagförs, utanatt det är den som är tilltalad eller misstänkt för viss gärning som lagförsför denna, jfr t.ex. 2 kap. 5 a § första stycket . Utskottetföreslår därför en justering av lydelsen av de nämnda paragraferna.Utskottet har ingen erinran mot förslagen till lagar om ändring irättegångsbalken, lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om ungalagöverträdare eller lagen (1976:511) om omhändertagande av berusade personerm.m.Med hänsyn till den tid som krävs för arbete medlagstiftningsärendet bör ikraftträdandet för den nya lagstiftningen docksenareläggas till den 1 april 1998.I övrigt har utskottet ingenting att anföra med anledning av propositionenoch motionerna. beträffande upphävande av 13 § andra stycket polislagenatt avslår motion 1997/98:Ju2 yrkande 7,res. 1 (mp)2. beträffande förvarstagande enligt 17 § polislagenatt med avslag på motion 1997/98:Ju4 antar regeringens förslag tilllag om ändring i polislagen (1984:387) såvitt avser 17 §,res. 2 (v)3. beträffande polisens befogenhet att ingripa mot ordningsstörandefolksamlingaratt med avslag på motion 1997/98:Ju2 yrkandena 1 och 4 -6 antarregeringens förslag till lag om ändring i polislagen såvitt avser 13 b, 13c och 24 §§,res. 3 (mp)4. beträffande avlägsnandeinstitutetatt avslår motion 1997/98: Ju2 yrkandena 2 och 3,res. 4 (mp)5. beträffande rätten att inhämta uppgifter från transportföretag iprincipatt med avslag på motion 1997/98:Ju2 yrkande 8 godkänner vadutskottet anfört,res. 5 (mp)6. beträffande inskränkningar i rätten att inhämta uppgifter fråntransportföretagatt med avslag på motion 1997/98:Ju2 yrkande 9 godkänner vadutskottet anfört,res. 6 (mp) villk.7. beträffande lagreglering av rätten att inhämta uppgifter fråntransportföretagatt antar regeringens förslag till lag om ändring i polislagensåvitt avser 25 och 26 §§, dock med den ändringen att 26 § ges den lydelsesom utskottet föreslår i bilaga 2,8. beträffande rapporteftergiftatt antar regeringens förslag till lag om ändring i 9 § polislagen,dock med den ändringen att lagrummet ges den lydelse som utskottetföreslår i bilaga 2,9. beträffande förslaget till lag om ändring i polislagen i övrigtatt antar regeringens förslag till lag om ändring i polislagen iden mån det inte omfattas av utskottets hemställan ovan, dock med denändringen att tidpunkten för ikraftträdandet av lagen bestäms till den 1april 1998,10. beträffande polisens rätt att hejda fordonatt avslår motion 1997/98:Ju3,11. beträffande övriga lagförslagatt antar regeringens förslag tilla) lag om ändring i ,b) lag om ändring i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om ungalagöverträdare,c) lag om ändring i lagen (1976:511) om omhändertagande av berusadepersoner,dock med den ändringen att tidpunkten för ikraftträdandet av lagarnabestäms till den 1 april 1998.Stockholm den 4 december 1997På justitieutskottets vägnarGun HellsvikI beslutet har deltagit: (), (), GöranMagnusson (s), (), (), (),(), (), (m), SiwPersson (fp), (), (), (),(), (), () och (). Upphävande av 13 § andra stycket polislagen (mom. 1)() anför:Artikel 5.1 i anger uttömmande i vilka fall någon fårberövas friheten. Artikeln gäller i likhet med konventionens övrigabestämmelser som lag här i riket. har funnit att sådanatillfälliga omhändertaganden som avses i 13 § andra stycket polislagen är attbedöma som frihetsberövanden i konventionens mening. Utredningen har vidarefunnit att det är inte fråga om frihetsberövanden som är tillåtna enligtartikel 5.1. i och att lagrummet alltså ärkonventionsstridigt. Flertalet remissinstanser har delat utredningens bedömningeller lämnat den utan erinran, och Lagrådet har förklarat sig i allt väsentligtkunna instämma i utredningens bedömning. Enligt mening är detsjälvklart att polislagens bestämmelser måste stå i överensstämmelse medEuropakonventionen. Reglerna om tillfälligt omhändertagande i 13 § andrastycket polislagen bör därför upphävas.Jag anser att utskottets hemställan under moment 1 bort ha följande lydelse:1. beträffande upphävande av 13 § andra stycket polislagenatt med bifall till motion 1997/98:Ju2 yrkande 7 dels beslutar att 13§ andra stycket polislagen (1984:387) i dess nuvarande lydelse skallupphöra att gälla, dels beslutar om sådan ändring av ingressen ochikraftträdandebestämmelsen till regeringens förslag till lag om ändring ipolislagen (1984:387) som föranleds härav.2. Förvarstagande enligt 17 § polislagen (mom. 2)() anför:Regeringens förslag till ny lydelse av 17 § polislagen ger uttryckligt lagstödför att ta i förvar bl.a. personer som omhändertagits med stöd av 11 § och 13 §andra stycket polislagen. Enligt uppfattning är detta ettolyckligt förslag. De tillfälliga omhändertaganden som polisen kan göra medstöd av 11 § polislagen avser personer som kan omhändertas med stöd av olikaförvaltningsrättsliga lagar. I regel rör det sig om människor som behöver vårdoch vilka det är helt olämpligt att ta i förvar på en polisstation. När detgäller omhändertaganden med stöd av 13 § andra stycket polislagen är det, somLagrådet framhållit, tveksamt om den bestämmelsen står i överensstämmelse medartikel 5.1 i . Med hänsyn till det oklara rättsläget bör detenligt min mening inte vara möjligt att ta i förvar den som omhändertagits medstöd av 13 § andra stycket polislagen. Förslaget till ny lydelse av 17 §polislagen bör alltså inte antas.Vad gäller förvarstagande är det enligt min mening klart att flertaletpolisstationer saknar lokaler som är lämpliga för placering av förvarstagnapersoner. Regeringen bör för redovisa hur man skall lösa dettapraktiska problem.Vad jag nu uttalat med anledning av motion Ju4 bör som sin meningge regeringen till känna.Jag anser att utskottets hemställan under moment 2 bort ha följande lydelse:2. beträffande förvarstagande enligt 17 § polislagen att medbifall till motion 1997/98:Ju4 dels avslår regeringens förslag till lagom ändring i polislagen (1984:387) såvitt avser 17 §, dels som sin meningger regeringen till känna vad som anförts i reservation 2.3. Polisens befogenhet att ingripa mot ordningsstörande folksamlingar (mom. 3)() anför:I förslaget till 13 b § polislagen ges polisen rätt att i samband med beslut omatt ställa in eller upplösa en allmän sammankomst eller offentlig tillställningavvisa eller avlägsna åskådare och deltagare. Det är inte en förutsättning föravlägsnande att deltagarna eller åskådarna själva stört ordningen. EnligtMiljöpartiets uppfattning ger bestämmelsen polisen för stora befogenheter.Regeringen bör få i uppdrag att utarbeta ett nytt förslag till lagtext som ärmera restriktivt i fråga om polisens möjligheter att avvisa eller avlägsnanågon i den nu berörda situationen.Den föreslagna 13 c § polislagen gäller folksamlingar som inte är vare sigallmänna sammankomster eller offentliga tillställningar. Vad som avses medfolksamling är inte klart definierat. Även i detta fall föreslås polisen fårätt att avvisa eller avlägsna åskådare och deltagare, oavsett om dessa självastört ordningen eller ej. anser att polisen i de i paragrafenavsedda fallen endast bör kunna ingripa mot de personer som är direktordningsstörande. Regeringen bör få i uppdrag att utarbeta ett nytt förslagtill lagtext med denna innebörd. Vidare bör en enskild polisman som fattatbeslut om ingripande mot en folksamling av ifrågavarande slag vara skyldig attomedelbart anmäla åtgärden till polismyndighet.Enligt förslaget till 24 § polislagen skall polisen kunna förbjuda tillträdetill visst område eller utrymme i samband med allvarliga störningar av denallmänna ordningen eller säkerheten eller om det finns risk för sådanastörningar. Även denna bestämmelse ger polisen för stora befogenheter.Bestämmelsen bör utformas så att den endast blir tillämplig vid störreidrottsevenemang eller konserter eller i samband med demonstrationer som kanförväntas bli angripna av motdemonstranter. Det får ankomma på regeringen attåterkomma till med förslag till ny lydelse av 24 § i enlighet med vadjag nu anfört.Vad jag nu med anledning av motion Ju2 i nu berörda delar anfört, börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna.Jag anser att utskottets hemställan under moment 3 bort ha följande lydelse:3. beträffande polisens befogenhet att ingripa mot ordningsstörandefolksamlingaratt med bifall till motion 1997/98:Ju2 yrkandena 1 och 4-6 delsavslår regeringens förslag till lag om ändring i polislagen (1984:387)såvitt avser 13 b §, 13 c § och 24 §, dels som sin mening ger regeringentill känna vad som anförts i reservation 3.4. (mom. 4)() anför:I 13 § polislagen finns bestämmelser som ger polisen rätt att avlägsna enperson från visst område eller utrymme. Begreppet avlägsnande återfinns i fleraav de nu föreslagna paragraferna. Utskottet har i samband medriksdagsbehandlingen av förslaget till polislag uttalat sig ombegreppets innebörd. föreslog ett utvidgatavlägsnandeinstitut (se SOU 1993:60 s. 137 f). Visserligen lägger interegeringen fram något sådant förslag i propositionen, men det är ändå oroandeatt frågan övervägts. Över huvud taget är innebörden av begreppet avlägsnandeoklart. anser därför att avlägsnande bör definieras i lag och attdefinitionen bör innehålla vissa begränsningar i fråga om vart den somavlägsnas får föras. Det får ankomma på regeringen att utarbeta erforderliglagtext. Det framstår som lämpligt att regeringen i samband med ett sådantlagstiftningsärende låter göra en utvärdering av hur avlägsnandeinstitutettillämpats på ordningsstörande grupper.