bet · GK01KU15 · 1997-02-25 00:00:00 — Rådet skall också vara svensktkontaktorgan till den expertkommitté rörande mediekoncentration och mångfaldsom upprättat och som skall ha korrespondenter i allamedlemsstater. Utskottet konstaterade i sin bedömning att samarbete omgränsöverskridande television är en fråga både för och utgick från att regeringen noga bevakar dessa frågor och ansåg inteatt några tillkännagivanden behövdes.Utskottets bedömningDet är enligt utskottet viktigt att samhället på olika sätt informerar om ochsöker motverka skadlig inverkan på barn och ungdomar av underhållningsvåld.Utskottet kan också konstatera att en rad åtgärder har vidtagits. I radio- ochTV-lagen (1996:844) som trädde i kraft , har en nybestämmelse införts enligt vilken program med ingående våldsskildringar avverklighetstrogen karaktär eller med pornografiska bilder inte får sändas itelevisionen och på sådant sätt att det finns en betydanderisk för att barn kan se programmen. inrättades Våldsskildringsrådetsom har i uppgift bl.a. att ta initiativ till projekt inom forskning,utbildningsväsende och föreningsliv. Nordiska Dokumentationscentralen förMasskommunikationsforskning (Nordicom) har fått uppdrag attbilda ett informationscentrum för att över hela världen sprida information omforskning kring barn, ungdomar och medievåld. Som utskottet tidigarekonstaterat är samarbete om gränsöverskridande television en fråga både förEuroparådet och EU.Utskottet vill också peka på regeringens nationella brottsförebyggandearbete. Det samhällsproblem som brottsligheten utgör bör som regeringenförordar angripas utifrån en bred kriminalpolitisk ansats. Utskottet utgårfrån att regeringen i sammanhanget uppmärksammar sambandet mellan medievåldoch brottslighet. De frågor som tas upp i motionerna bör därefter kunna bliföremål för en samlad analys och bedömning. Med hänvisning till dettillkännagivande som gav med anledning av betänkandet 1994/95:KU14anser utskottet att några ytterligare åtgärder från sida medanledning av motionerna inte nu är påkallade och avstyrker därför motionerna.Ytterligare åtgärder mot barnpornografi m.m.MotionernaI motion 1996/97:K208 av och () hemställs attriksdagen hos regeringen begär förslag till en snar, effektiv, klar ochheltäckande lagstiftning inklusive förslag till grundlagsändring somkriminaliserar innehav av barnpornografi i enlighet med vad som anförts imotionen. Sexuellt utnyttjande av barn och ungdomarär ett mycket allvarligt globalt problem. FN räknar med att dras enmiljon nya barn in i sexhandel, barnprostitution och barnpornografi. I vårtland har frågorna om kriminalisering av produktion, distribution, försäljningoch innehav av barnpornografi mest fokuserats kring en debatt om grundlagenoch yttrandefriheten, vilket förskjutit möjligheten till lagstiftningytterligare år, som vissa ytterst tvivelaktiga krafterfortsätter med en kommers som bygger på grova övergrepp på barn.Barnpornografiutredningen väntas lägga ett förslag som kan ligga till grundför lagstiftning före nästa val. Det förslag som regeringen förväntasförelägga måste vara heltäckande och framåtsyftande. Det får inteinnehålla luckor som gör det möjligt att sprida barnpornografi via nya,moderna elektroniska medier. Hela kedjan, från produktion till innehav avvideofilm m.m. med barnsex, måste kriminaliseras. Om det krävsgrundlagsändring för att inte pedofiler och kommersiella intressen skall kunnagömma sig och sin verksamhet bakom yttrandefriheten, måste det beslutet tas.I motion 1996/97:Ju506 av m.fl. (kd) yrkas etttillkännagivande till regeringen om behovet av att kriminalisera innehav avbarnpornografi (yrkande 1). Enligt motionärerna innebär dokumenterade sexuellaövergrepp på barn, utöver själva kränkningen vid övergreppet, en fortgåendekränkning av barnet varje gång filmer eller bilder visas. Användningen avbarnpornografi är en stöld av barnets mänskliga värdighet. Innehav avbarnpornografi saknar både tryckfrihets- och yttrandefrihetsvärde och bördärför kriminaliseras.I motion 1996/97:Ju917 av m.fl. (c) yrkas att riksdagenger regeringen till känna vad i motionen anförts om beslut om förslag tilllagändring (yrkande 14). Motionärerna anför bl.a. Barnpornografi förutsätterett sexuellt övergrepp, och varje gång någon ser en barnpornografisk bildeller film är detta en pågående kränkning av barn. Därför är det nödvändigtatt täppa till alla möjligheter att inneha, överlåta, motta, visa, exporteraeller importera barnpornografi. All befattning med barnpornografi måstekriminaliseras. Barnpornografi skall inte ha något som helst grundlagsskydd.Det gäller även i de nya medierna t.ex. Internet. Regeringen bör lägga framett sådant förslag i så god tid att beslut kan fattas före och efter valet1998 så att lagstiftningen kan träda i kraft den 1 januari 1999.I motion 1996/97:K418 av och () yrkas attriksdagen ger regeringen till känna vad som anförts om attanspelningspornografi i alla dess former förbjuds. Enligt motionärerna haranspelningspornografi, där vuxna klär ut sig till barn en växande marknad iSverige. Sådana filmer bjuds ut på den norska porrmarknaden och enligt norskkriminalpolis är det en svensk firma som står bakom utbudet.BakgrundEnligt 16 kap. 10 a § döms den som skildrar barn i pornografiskbild med uppsåt att bilden sprids eller som sprider sådan bild av barn, förbarnpornografibrott till böter eller fängelse i högst , om integärningen med hänsyn till omständigheterna är försvarlig. I samband medinförandet av bestämmelsen om barnpornografibrott 1980infördes gärningen även i den s.k. brottskatalogen i tryckfrihetsförordningen(7 kap. 4 § 12 TF). När yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) trädde 1992blev barnpornografi föremål för grundlagsreglering på motsvarande sätt närsådana skildringar förekommer i filmer, videogram eller TV-sändningar (5 kap.1 § YGL).Genom en lagändring som trädde i kraft höjdes straffmaximumi bestämmelse om barnpornografibrott från fängelse sex månadertill (prop. 1992/93:141, bet. 1992/93:JuU16. 1992/93:220).Genom beslut (bet. 1993/94:KU28, rskr. 1993/94:450 och bet.1994/95:KU6, rskr. 1994/95:12) blev det möjligt att fr.o.m. den 1 januari 1995konfiskera barnpornografiskt material som påträffas i samband med enförundersökning och att förklara den ekonomiska vinningen av barnpornografiförverkad.Riksdagen beslutade också (bet. 1993/94:KU28, rskr. 1993/94:450) att somvilande anta förslag till lagar om ändring i tryckfrihetsförordningen ochyttrandefrihetsgrundlagen med ikraftträdande . Förslagengäller kriminalisering av innehav av barnpornografi. vilande beslutkan anmälas till kammaren för beslut först efter riksdagsvalet 1998.Den 3 november 1994 bemyndigade regeringen justitieministern att tillkalla enkommitté med uppgift att utreda på vilket sätt och med vilka medelbarnpornografi bäst kan bekämpas. Kommittén skall enligt direktiven (dir.1994:117) undersöka på vilka områden det krävs insatser för att på etteffektivt sätt förebygga att det produceras och distribueras barnpornografisktmaterial. Med en sådan undersökning som utgångspunkt skall kommittén närmareöverväga vilka ändringar i lagstiftningen och vilka andra åtgärder som kananses motiverade för att förhindra förekomst och spridning avbarnpornografiskt material. Därvid skall frågor om kriminalisering av innehavoch annan befattning med barnpornografi övervägas särskilt. Kommittén skalläven behandla frågan om en åldersgräns kan tas in i bestämmelsen ombarnpornografibrott. Utskottet har inhämtat att utredningsarbetet beräknasvara avslutat i mars 1997.Konstitutionsutskottet behandlade i betänkandet 1994/95:KU14 bl.a. motionermed yrkanden dels om att innehav av barnpornografi borde förbjudas, dels omförbud mot anspelningspornografi. Utskottet gjorde följande bedömning.Riksdagen har beslutat att som vilande anta förslag till ändringar itryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen som innebär att detfr.o.m. blir straffbart att inneha barnpornografi. Beslutetskall anmälas till kammaren för slutligt beslut först efter nästa val tillriksdagen. Skulle det visa sig att grundlagsändringarna bör ges en annanutformning för att tjäna sitt syfte är - som utskottet anförde då ärendetbehandlades - under innevarande mandatperiod oförhindradatt fatta erforderliga beslut härom utan att det kommer att försena ettikraftträdande . En utredning har tillsatts med uppgiftatt utreda på vilket sätt och med vilka medel barnpornografi bäst kanbekämpas. Utredningen skall analysera den närmare innebörden och effekten avgrundlagsändringarna och mot bakgrund av denna analys ange vilka ändringar somutredningen finner motiverade. Även frågan om en åldersgräns kan tas in ibestämmelsen om barnpornografibrott skall behandlas av utredningen. Utskottetfann att några åtgärder från sida med anledning av motionernasåledes inte var påkallade och avstyrkte dessa.Av en i upprättad rapport från rådsmötet för rättsligaoch inrikes frågor framgår att medlemsstaterna enadesom att vidta åtgärder mot människohandel och sexuellt utnyttjande av barn.Bl.a. skall innehav av barnpornografi vara straffbart. Ett formellt beslut omgemensam åtgärd på grundval av artikel K3 i unionsfördraget fattades av rådetden . Av beslutet framgår bl.a. att Europeiska unionensmedlemsstater bör vidta samordnade åtgärder när det gäller vissa former avmänniskohandel och sexuellt utnyttjande av barn för att i förekommande fallundanröja hindren för ett effektivt rättsligt samarbete på området, i enlighetmed det fleråriga program om samarbete i rättsliga och inrikesfrågor somantogs av rådet . Med sexuellt utnyttjande av barn avsesföljande beteenden: a) att förmå eller tvinga ett barn att delta i varje formav olaglig sexuell aktivitet, b) att utnyttja ett barn för prostitution ellerandra olagliga sexuella aktiviteter, c) att utnyttja barn i pornografiskaföreställningar och i pornografiskt material, däribland att framställa, säljaeller distribuera eller på annat sätt bedriva handel med sådant material samtatt inneha sådant material (kursiverat här). Varje medlemsstat skall se övergällande lag och praxis för att se till att bl.a. dessa beteenden ärstraffbelagda och att dessa brott och, med undantag för innehav avbarnpornografi, medverkan i eller försök att begå dem, leder till effektiva,väl avvägda och avskräckande straffrättsliga påföljder. Varje medlemsstatskall till de behöriga myndigheterna överlämna lämpliga förslag förgenomförande av denna gemensamma åtgärd så att dessa kan överväga förslagen isyfte att anta dem.Utskottets bedömningBarn måste skyddas mot övergrepp av olika slag. Det är därför riksdagensskyldighet att vidta de åtgärder som krävs för att förhindra produktion ochspridning av barnpornografi. Det är enligt utskottet också viktigt attsäkerställa de principer som kommer till uttryck i tryckfrihets- ochyttrandefrihetslagstiftningen. Förbud mot innehav av barnpornografi kan kommai konflikt med dessa principer och innebär därför svåra avvägningar.Barnpornografiutredningen (Ju 1994:14), som har till uppgift att undersöka påvilka områden det krävs insatser för att på ett effektivt sätt förebygga attdet produceras och distribueras barnpornografiskt material och därvid särskiltöverväga frågor om kriminalisering av innehav och all annan befattning medbarnpornografi, kommer enligt vad utskottet inhämtat att avlämna sittslutbetänkande . Utskottet anser att utredningens arbete inte börföregripas och avstyrker därför motionerna.Kriminalisering av hets mot homosexuellaMotionernaI motion 1996/97:K404 av och () hemställs om etttillkännagivande till regeringen om ändring av ochtryckfrihetsförordningens förbud mot hets mot folkgrupp till att även omfattahomosexuella. I tryckfrihetsförordningen 7 kap. 4 § och 16 kap. 8§ finns en bestämmelse om hets mot folkgrupp, där olika grupper nämns som avolika skäl har utsatts för kränkningar och förföljelse. Där nämns ras,hudfärg, nationellt och etniskt ursprung samt tro. Eftersom även homosexuellasom grupp utsätts för förföljelse och svåra smädelser i skrift är det, enligtmotionärerna, berättigat att lagen särskilt nämner denna grupp och därmed germöjlighet till åtal.I motion 1996/97:K422 av och () begärs etttillkännagivande till regeringen om vad som i motionen anförts om hets mothomosexuella i tryckfrihetsförordning och brottsbalk. Det är enligtmotionärerna uppenbart att skyddet mot hets mot homosexuella inte ärtillräckligt. En översyn av bestämmelserna i tryckfrihetsförordningen ochbrottsbalken bör därför ske. Homosexuella tillhör de klassiska, ideologiskamåltavlorna för nazistiska och fascistiska idéer. Det borde följaktligen ingåi den lagstiftning som förbjuder hets mot folkgrupp.BakgrundDen som i uttalande eller i annat meddelande som sprids hotar eller uttryckermissaktning för folkgrupp eller annan sådan grupp av personer med anspelningpå ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung eller trosbekännelse, dömsenligt 16 kap. 8 § för hets mot folkgrupp till böter ellerfängelse i högst . Begås gärningen genom tryckt skrift skall den enligt7 kap. 4 § 11 tryckfrihetsförordningen anses som tryckfrihetsbrott och begåsgärningen i ett radioprogram, en film eller en ljudupptagning skall den enligt5 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen anses som yttrandefrihetsbrott.Enligt 16 kap. 9 § kan en näringsidkare som i sin verksamhetdiskriminerar någon på grund av att denne har homosexuell läggning samt densom anordnar allmän sammankomst eller offentlig tillställning ochdiskriminerar någon av samma anledning, dömas för olaga diskriminering tillböter eller fängelse i högst . Bestämmelsen trädde i kraft den 1 juli1987.Den som smädar annan genom kränkande tillmäle eller beskyllning eller genomannat skymfligt beteende mot honom döms enligt 5 kap. 3 § förförolämpning. Förolämpning får i princip inte åtalas av annan än målsägande.Ett undantag från denna regel är dock bl.a. förolämpning mot någon medanspelning på att han har homosexuell läggning. Enligt 5 kap. 5 § brottsbalkenfår åklagaren i sådana fall åtala, om målsäganden angett brottet till åtal ochåtal av särskilda skäl anses påkallat ur allmän synpunkt. Bestämmelsen träddei kraft . Brottet kan utgöra tryckfrihetsbrott elleryttrandefrihetsbrott om det begås genom tryckt skrift respektive i ettradioprogram, en film eller en ljudupptagning.I 29 kap. 2 § stadgas att som försvårande omständighet vidbedömandet av straffvärdet skall vid sidan av vad som gäller för varje brotts-typ särskilt beaktas bl.a. om ett motiv för brottet varit att kränka enperson, en folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer på grund av ras,hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse eller annanliknande omständighet. Enligt förarbetena (prop. 1993/94:101, s. 22) tarbestämmelsen sikte inte bara på hets mot folkgrupp utan även på t.ex. fall därett motiv för brottet varit att kränka någon på grund av dennes sexuellaläggning. Bestämmelsen trädde i kraft den 1 juli 1994.Utredningen om homosexuellas situation i samhället föreslog i betänkandet (SOU1984:63) Homosexuella och samhället, att bestämmelserna om hets mot folkgruppi och tryckfrihetsförordningen skulle ändras så att anspelning påsexuell läggning också skall vara straffbar.Frågan togs upp i propositionen om de homosexuellas situation i samhället(prop. 1986/87:124). I sin anmälan till propositionen förklaradejustitieministern att han ansåg att tillräckliga skäl inte förelåg att föreslåen ändring av bestämmelserna om hets mot folkgrupp. Justitieministernkonstaterade att en ändring av brottsbalksbestämmelsen förutsatte att äventryckfrihetsförordningen ändrades. Han anförde att starka skäl krävs för attgöra en grundlagsändring och att den bör vara påkallad av ett påtagligt behov.Detta gällde i särskilt hög grad när det är fråga om att göra inskränkningar itryckfriheten som har ett mycket starkt skydd i vårtland. Enligt justitieministern fanns det i lagstiftningsärendet inte underlagför någon bedömning av i vad mån kränkningar av homosexuella förekommer itryckta skrifter eller eljest i de situationer som omfattas avbrottsbalksbestämmelsen. Härtill kom att det tedde sig mycket svårt attöverblicka konsekvenserna av en lagstiftning i enlighet med förslaget. tänkbart att den skulle drabba olika slags framställningar med religiösbakgrund och över huvud taget snarare bidra till en konflikt mellan dehomosexuella och samhället i övrigt än göra någon verklig nytta.Vid riksdagsbehandlingen av propositionen beredde socialutskottet ärendet.Med anledning av ett motionsyrkande om förslag till lagstiftning i enlighetmed det berörda utredningsförslaget förklarade sig socialutskottet varatveksamt till behovet av en regeländring. anslöt sig tilljustitieministerns uppfattning och avstyrkte motionsyrkandet.I betänkandet 1992/93:KU2 behandlade frågan medanledning av några motionsyrkanden. Utskottet uttalade att det inte var berettatt förorda en utvidgning av tryckfrihetsförordningens resp. brottsbalkensbestämmelser om hets mot folkgrupp till att även omfatta dem som harhomosexuell läggning. Som utskottet tidigare understrukit gäller det vidutformningen av straffbestämmelser att finna den rätta avvägningen mellanyttrandefrihetsintresset och skilda gruppers behov av skydd mot nedsättandeomdömen eller kritik. Enligt utskottets mening saknades det mot bakgrund avvikten av vidast möjliga yttrandefrihet anledning att utvidga förbudet mothets mot folkgrupp till att omfatta även homosexuella.I betänkandet 1993/94:KU2 gjorde utskottet med anledning av motionsyrkandenom en utvidgning av förbudet mot hets mot folkgrupp till att också omfattahets mot homosexuella följande bedömning. Tryckfriheten har ettmycket starkt skydd i vårt land i tryckfrihetsförordningen. haryttrandefriheten i andra medier än det tryckta ordet fått ett liknandegrundlagsskydd genom yttrandefrihetsgrundlagen. I fråga om det förslag somförs fram i motionerna delar utskottet i allt väsentligt den uppfattning somredovisas i proposition 1986/87:124 om de homosexuellas situation i samhället.Man kan inte heller bortse från att motionernas förslag kan leda till att dehomosexuella på ett sätt som många av dem inte önskar pekas ut som en speciellgrupp i samhället. Utskottet vill således inte frångå sitt ställningstagandefrån föregående och avstyrkte motionerna.Utskottet tog också upp frågan i betänkandet 1995/96:KU8. Utskottet ansåginte att några nya omständigheter som talar för kriminalisering kommit fram.Utskottet vidhöll således att en kriminalisering skulle innebära en omotiveradinskränkning i den grundlagsskyddade tryck- och yttrandefriheten medsvåröverblickbara konsekvenser. Som utskottet tidigare framhållit kunde maninte heller bortse från att en lagändring kan leda till att de homosexuella påett sätt som många av dem inte önskar pekas ut som en speciell grupp isamhället.Folkhälsoinstitutet har regeringens uppdrag att följa utvecklingen av dehomosexuellas situation, bl.a. när det gäller diskriminering, och att samordnainsatser för homosexuella. Det har för institutets räkning genomförts enstudie av förekomst, mönster och skadeverkningar av hot och våld blandhomosexuella i . Studien offentliggjordes och hartiteln , hat och våld - utsatta homosexuella kvinnor och män. Studienomfattar en enkätundersökning bland ca 900 homosexuella i samt 30djupintervjuer med män och kvinnor som blivit utsatta för hot och våld. Av demsom deltagit i enkätundersökningen har blivit utsatta för hot och våld pågrund av förmodad homosexualitet. Hela skalan av brott finns representerad,allt från förolämpningar och förtal till grovt fysiskt våld. Frågan ominlemmande av gruppen homosexuella i lagstiftningen om hets mot folkgrupp harinte varit i fokus vid kartläggningen. Författarna anser dock att det ärtydligt att respondenterna gör en koppling mellan hat, hot och våld mot democh frånvaron av homosexuella i regelverket om hets mot folkgrupp. Det ärenligt författarna troligt att trakasserier, föraktfulla uttalanden, föro-lämpningar och förtal samt hot och våld mot homosexuella får näring iuttalanden och skrifter som, om de gällde ras, hudfärg, nationellt elleretniskt ursprung eller trosbekännelse, skulle vara straffbart.Utskottets bedömningUtskottet har tidigare gjort bedömningen att en kriminalisering i enlighet medmotionsyrkandena skulle innebära en omotiverad inskränkning i dengrundlagsskyddade tryck- och yttrandefriheten med svåröverblickbarakonsekvenser samt att en lagändring kan leda till att de homosexuella på ettsätt som många av dem inte önskar pekas ut som en speciell grupp i samhället.Utskottet anser inte att några nya omständigheter som talar för enkriminalisering kommit fram och avstyrker därför motionerna.Preskriptionstiden för rasistisk musikMotionernaI motion 1996/97:K406 av () hemställs att beslutar attpreskriptionstiden vid spridning av rasistisk musik bör förlängas till fem år.Rasistisk musik på cd har en preskriptionstid från det attcd:n ?lämnades ut för spridning?. Det problematiska med denna preskriptionstidär, enligt motionären, att man kan lämna ut ett fåtal exemplar för spridningså att det i praktiken inte märks. gällande preskriptionstid medför attrasistmusik på cd och liknande i praktiken inte kan bli föremål för lagföringoch förstöring annat än i undantagsfall.I motion 1996/97:K415 av () hemställs att hosregeringen begär förslag om förlängd preskriptionstid till förmisstänkta yttrandefrihetsbrott genom upptagningar. En allt större del av dennazistiska och rasistiska propaganda som bedrivs i och i resten avvärlden sker , enligt motionären, genom musik. Det är uppenbart attåtskilliga av de budskap som framförs inom denna nazistiska musikindustrimåste anses falla under de bestämmelser om hets mot folkgrupp som vi sedanlänge har i svensk lagstiftning. Det har visat sig att det är svårt attutreda yttrandefrihetsbrott inom den nu gällande preskriptionstiden, alltsåett år. Tryckfrihetsförordningens ettårsregel har visat sig svår att tillämpaför nya tekniska medier. Enligt motionären talar därför starka skäl för attpreskriptionstiden förlängs så att polisens utredningsmöjligheter förbättras.I motion 1996/97:K416 av () begärs förslag till sådanlagändring att preskriptionstiden för rasistisk musik förlängs. Kampen motrasism skall föras så effektivt som möjligt. Därför bör, enligt motionären,preskriptionstiden för rasistisk musik förlängas.I motion 1996/97:K428 av () begärs ett tillkännagivandeom förlängning av preskriptionstiden vid utgivning av rasistisk ellernazistisk musik. Det är visserligen förbjudet enligt lagen om hets motfolkgrupp att sprida bl.a. musik med detta innehåll. Preskriptionstiden förbrottet är endast och därför är det svårt för åklagaren att hinna föraupp fallet i domstol och få det behandlat innan preskriptionstiden löpt ut.BakgrundEnligt 16 kap. 8 § skall den som i uttalande eller i annatmeddelande som sprids hotar eller uttrycker missaktning för folkgrupp ellerannan sådan grupp av personer med anspelning på ras, hudfärg, nationellt elleretniskt ursprung eller trosbekännelse, dömas för hets mot folkgrupp till bötereller fängelse i högst . Begås gärningen i ett radioprogram, en filmeller en ljudupptagning skall den, enligt 5 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen(YGL), anses som yttrandefrihetsbrott. Vad som är föreskrivet i lag om påföljdför brottet skall, enligt 5 kap. 4 § YGL gälla också när brottet är att ansesom yttrandefrihetsbrott.Enligt 7 kap. 1 § YGL är den tid inom vilken allmänt åtal föryttrandefrihetsbrott skall väckas, i fråga om radioprogram, fråndet att programmet sändes samt beträffande filmer och ljudupptagningar, ett årfrån det att upptagningen lämnades ut för spridning. I fråga om olagavåldsskildring och barnpornografibrott gäller, enligt paragrafens sistamening, vad som är föreskrivet i lag om tid för väckande av talan.