bet · GK01JoU19 · 1997-05-15 00:00:00 — Så blev även regeringens beslut.Utskottet delar den uppfattning som jordbruksministern framfört iinterpellationssvaret att det saknas skäl att automatiskt ta bort den allmännajakttiden för en art som återfinns i kategorin hänsynskrävande. Frågan omjaktförbud bör i stället även fortsättningsvis avgöras av situationen i detenskilda fallet. Motionerna Jo923 och Jo933 (båda mp) avstyrks.Viltvård m.m.MotionernaI motion Jo920 (mp) anförs att ordet viltvård bör bytas mot faunavård för attvisa att ett bredare ekologiskt synsätt skall anläggas i jaktfrågor (yrkande4). Begreppet viltvård ( som innebär att man bara vårdar det vilt som jagas (bör bytas ut mot faunavård, som innebär ett bredare ekologiskt synsätt.Enligt motion Jo925 (v) förekommer inte någon egentlig uppföljning av hurmånga djur som skadeskjuts och vilka orsakerna är till skadeskjutningen(yrkande 1). Enligt uppgift skadeskjuts i ca 10 000 älgar och30 000 rådjur vid jakt. Siffran är osäker. Vidare framställs krav på tillgångtill legitimerad eftersöksjägare (yrkande 2). Ett sådant system har införts iDanmark. I samband med att jägarna erhåller sitt årliga jaktkort erhåller deen förteckning över legitimerade eftersöksjägare. Dessa jägare och derashundar har genomgått särskild utbildning och speciella prov. Motionärernaframhåller vidare att i jaktkungörelsen görs skillnad på de krav som ställs påeftersök på klövvilt och eftersök på småvilt. I motionen efterfrågas enbestämmelse som anger att en tränad eftersökshund skall medföras (yrkande 3).Vidare anförs att bör redovisa planeradeinsatser för att minska skadeskjutning och för att förbättraeftersöksverksamheten (yrkande 4). Motionärerna framhåller slutligen attförbud bör gälla mot att framföra hund från motorfordon (yrkande 5). I delarav är det vanligt att jakthundar tränas från bil. Metoden är oetisk,trafikfarlig och miljömässigt oacceptabel. För hunden innebär det ettstressmoment och en fara att vara fastbunden vid ett motorfordon i rörelse.Även för chauffören är det ett stressmoment och en trafikfara.Motionärerna i motion Jo927 (m) framhåller att det är viktigt att vinna ochupprätthålla en allmän förståelse för jaktens positiva värden. Inte minst inomEU är det viktigt att arbeta för att bevara svenska jakttraditioner (yrkande1). Vidare anförs att vissa viltarter, främst bland klövviltet, genom betningoch på annat sätt förorsakar skador på skog och växande gröda. Omfattningen avdessa skador skulle bli oacceptabel om inte jägarna genom avskjutning skapadeen balans mellan viltstammarnas storlek och de skador de kan förorsaka(yrkande 3). Även antalet viltolyckor på vägarna skulle bli helt oacceptabeltom inte jägarna genom avskjutning skapade en balans mellan viltstammarnasstorlek och de skador de kan förorsaka (yrkande 4). Slutligen anförs att jaktoch jaktutövning är föremål för en ofta kritisk debatt. Motionärerna villpoängtera det viktiga i att riksdag och regering nationellt ochinternationellt försvarar jaktens betydelse för samhället och våra svenskajakttraditioner (yrkande 5). Allmänheten bör bibringas en positiv bild avdessa traditioner.Utskottets övervägandenI motion Jo927 (m) anförs bl.a. att regeringen har ett ansvar för att svenskajakttraditioner bevaras, att information sprids och att allmänheten bibringasen positiv bild av dessa traditioner (yrkandena 1 och 5).Enligt utskottets mening tar motionen syfte på ett agerande som närmast kanbeskrivas som allmän opinionsbildning. Dessa uppgifter får i första hand ansesåvila jägarorganisationerna. I vart fall är det tveksamt om itillräckligt preciserade termer kan kräva att regeringen verkar för att bevaraoch informera om svenska jakttraditioner; ett begrepp som för utskottetförefaller både mångtydigt och svårt att definiera. I den mån motionen åsyftaroffentligrättsliga beslut om grundläggande principer för jaktens och vilt-vårdens bedrivande, jaktbara arter och jakttider m.m. kan utskottet instämma iatt det ligger ett värde i att hävda svenska, nationellaintressen. Det kan tilläggas att utskottet i olika sammanhang understrukit attjakt och fiske har stor betydelse som rekreationskälla och att det sedan längevarit ett önskemål att möjligheterna till jaktutövning och fiske tas till varapå ett bättre sätt (se t.ex. 1992/93:JoU2y). måste det finnas enberedskap att även i vårt land acceptera och tillämpa t.ex. sådana allmänterkända viltvårdsprinciper som utvecklas i det internationella samarbetet. Detkan gälla t.ex. arbetet för att skydda hotade och sårbara arter. Med detanförda avstyrker utskottet yrkandena 1 och 5 i motionen, i den mån den intetillgodoses med det anförda.Utskottet instämmer till stor del i vad som anförs i motion Jo927 (m)yrkandena 3 och 4 om viltvårdens betydelse för att undvika skogsskador ochtrafikolyckor. Utskottet har tidigare anfört (1991/92:JoU5 s. 7) attmålinriktad information är nödvändig för att nå de uppställda målen om balansmellan viltstammarnas storlek och de skador viltet åstadkommer. Enligt 4 §jaktlagen skall viltet vårdas i syfte att bevara de viltarter som tillhörlandets viltbestånd och för att främja en med hänsyn till allmänna ochenskilda intressen lämplig utveckling av viltstammarna. I viltvården ingårbl.a. att anpassa jakten efter tillgången på vilt och ansvarig härför ärmarkägaren och jakträttshavaren. Enligt 7 och 8 §§ jaktlagen (1987:259) fårskyddsjakt beslutas om påtagliga risker föreligger för trafikolyckor eller förallvarliga skador av vilt eller om förekomsten av en viss viltart innebärbetydande skaderisker. Det finns således bestämmelser i jaktlagen som skalltillgodose de syften som anges i motionen. Motion Jo927 (m) yrkandena 3 och 4bör lämnas utan vidare åtgärd.Med vilt avses enligt 2 § jaktlagen vilda däggdjur och fåglar. I 4(6 §§finns bestämmelser om viltvården. Begreppet viltvård i jaktlagen omfattar alltvilt, dvs. alla vilda däggdjur och fåglar oavsett om de får jagas eller inte.Begreppet faunavård torde inte ha jaktlagens begränsning till vilda däggdjuroch fåglar. Det går inte att utläsa i motion Jo920 (mp) yrkande 4 ommotionärerna önskar byta ut jaktlagens begrepp viltvård eller om önskemålet äratt mönstra ut begreppet i det svenska språkbruket för att ersätta det medfaunavård. I båda fallen rör det sig om en närmast semantisk fråga, och i detsenare fallet torde knappast med laga verkan kunna inskränka rättenatt använda en viss terminologi. Motionen avstyrks.Utskottet instämmer även i vad som anförs i motion Jo925 (v) yrkandena 1 och4 om att det är angeläget både att följa upp antalet djur som skadeskjuts ochatt planera insatser för att minska skadeskjutningen. I 40 § jaktlagen stadgasatt regeringen får meddela föreskrifter om skyldighet att avlägga prov i frågaom kunskaper och skjutförmåga som villkor för att få jaga. En målsättning medprovet är att skapa en grundläggande kunskap hos varje jägare eller innehavareav jaktvapen så att jakten blir mer ekologiskt anpassad och att större hänsynvisas viltet (bet. 1977/78:JoU28 s. 2). är tillsynsmyndighetför jägarexamen och meddelar föreskrifter och allmänna råd om proven.Jägarorganisationerna skall svara för provens praktiska genomförande. Ijägarexamen ingår också utbildning och information omskadeskjutningsproblematiken.Utskottet anser att antalet skadeskjutningar bör kunna minskas genom ökadinformation till jägarna om lämpliga skotthåll, om utbildning iavståndsbedömning och om behovet av regelbunden övningsskjutning. Ijägarorganisationernas arbete får anses ingå att genom information till såväljägare som allmänheten minska antalet skadeskjutningar. Utskottet förutsätteratt de i motion Jo925 (v) yrkandena 1 och 4 berörda frågorna utgör en del avt.ex. Svenska Jägareförbundets informationsverksamhet. Motion Jo925 (v)yrkandena 1 och 4 bör med det anförda lämnas utan vidare åtgärd.Utskottet instämmer i vad som anförs i motion Jo925 (v) yrkande 2 om att detär angeläget att arbeta för att stärka eftersöksverksamheten. Utskottet harinhämtat att särskilda prov för att utbilda hundar till eftersökshundaranordnas av flera rashundsklubbar. Deltagande hundar bedöms och betygsättsefter att ha genomgått ett speciellt prov. Polisen har en förteckning överhundägare som är villiga att bidra med eftersökshundar vid t.ex.trafikolyckor.Utskottet delar även uppfattningen i motion Jo925 (v) yrkande 3 att det ärangeläget att utbildade eftersökshundar används i så stor utsträckning som ärmöjligt. har i en framställning till regeringen den 28augusti 1996 föreslagit att eftersöksbestämmelserna i 17 § jaktförordningen(1987:905) ändras så att kravet på att medföra apporterande eller markerandehund utvidgas till jakt efter gäss, änder och ringduva. I avvaktan på resultatet av beredningen av frågan anserutskottet att motion Jo925 (v) yrkande 3 tills vidare bör lämnas utan vidareåtgärd. Det anförda tillgodoser till stor del också syftet med motion Jo925(v) yrkande 2. Motionen avstyrks i den mån den inte tillgodosetts.Länsveterinären i har i en framställning till Statens jordbruksverkanhållit om besked om verkets ställningstagande från djurskyddsynpunkt ifrågan om rastning eller träning av hundar med bil. Enligt framställningeninnebär sådan rastning eller träning risker både från djurskyddssynpunkt ochfrån trafiksäkerhetssynpunkt. har i ett yttrande den 26 mars1997 till i anfört att rastning/träning av hund medhjälp av bil inte är acceptabelt från djurskyddssynpunkt enligt verketsuppfattning. Eftersom föraren befinner sig i ett slutet fordon och därigenomförhållandevis långt från hunden eller hundarna, försämras förarens möjlighetatt kontrollera och påverka sin hund både synligt och verbalt, vilket enligtverkets uppfattning torde leda till ökad skaderisk. Med det anförda är motionJo925 (v) yrkande 5 tillgodosedd. Motionsyrkandet bör lämnas utan vidareåtgärd.Organisationsfrågor m.m.MotionernaI motion Jo911 (s) anförs att det framför allt i samband med oljeutsläppställs stora krav på insatser för att ta vara på skadade fåglar och djur. utanför bidrog föreningen för fåglar ochVilt med hjälp. bör få i uppdrag att i bygga upp enverksamhet liknande den i för att rehabilitera djuren.I motion Jo916 (m) yrkas en översyn av jakträtten på små marker. Rådandebestämmelser om fastighetsbildning och jakt nyttjas till att avstyckaskogsfastigheter i syfte att sälja attraktiva jakträtter. Dessa markerbetraktas i regel som mark av ringa betydelse för skogsbruk, jakt ochviltvård. Det leder till en uppsplittring av arealer inomomarronderingsområdet.Enligt motion Jo918 (kd) bör en samlad utvärdering göras av effekterna avolika älgjaktssystem (yrkande 1). har hållit fast vidprincipen att markägare med mindre arealer skall ha rätt att jaga vuxen älg.En utvärdering med perspektiv av älgjakt skulle kunna ge ett fullgottunderlag för att ta ställning till om den dominerande formen av jakt, licens-jakt, verkligen är bra för älgstammen. Vidare anförs att frågan om att inrättaen centralmyndighet för administration av jaktfrågor bör prövas (yrkande 2).Det är dags att återigen aktualisera frågan om det inte är nödvändigt attinrätta en statlig myndighet, alternativt att man inom Naturvårdsverketinrättar en egen enhet, som administrerar jaktfrågorna. Det finns enproblematik med ett av de jägarförbund som har myndighetsansvar.I motion Jo920 (mp) påtalas behov av nytt upplåtelsesystem för småviltsjaktovan odlingsgränsen och i renbetesfjällen (yrkande 1). Motionärernas syfte äratt hitta en modell som ger de kontrollmöjligheter som vi anser nödvändiga föratt kunna acceptera jakt ur naturskyddssynpunkt som den ocksåtillfredsställer jägarens önskemål att få jaga. Vidare anförs att småviltsjaktmåste vara ekologiskt hållbar och ta hänsyn både till naturskyddets intressenoch jägarnas önskan att få jaga (yrkande 2). Motionärerna framhåller vidarebehovet av att tillgodose de i motionen nämnda rovdjurens behov av ripa och dåspeciellt de arter som är beroende av ripa , i första handjaktfalken (yrkande 3). Tillsammans med renen och smågnagarna utgör ripornabasen för många predatorers existens. Erfarenheten visar att jakttrycket kanvara ganska högt utan att rippopulationen minskar, men även andra arter,främst revirhävdande, äldre jaktfalkar, samt etablerade kungsörnspar, ärberoende av ripor . Nuvarande kunskaper talar för att jaktfalkenspopulationstäthet i ( i likhet med de flesta rovfåglars ( begränsas avtillgången på föda, i jaktfalkens fall alltså ripor. Under ett bra ripårkanske inte ett jaktuttag på betyder så mycket för jaktfalksparet, menett dåligt ripår kan effekten bli avsevärd. Ripbeståndet förändras kanske intemen jakten har ändå haft påtagliga ekologiska effekter.I motion Jo932 (mp) anförs att en djupgående granskning bör ske avbeslutsprocesser och handläggning i samband med beslut om jakt och fiske,särskilt beslutet om nytt upplåtelsesystem ovan odlingsgränsen och pårenbetesfjällen (yrkande 1). Grundläggande demokratiska spelregler haråsidosatts till förmån för särintressen med kopplingar till exempelvisJordbruksdepartementet. och Demokratirådetsnyligen utkomna rapport styrker den mycket allvarliga kritik som harframförts. Vidare anförs att den pågående jaktutredningen bör få ett vidgatdirektiv och att företrädare för natur- och miljöorganisationerna liksom förde renskötande samerna bör ingå till minst lika stor del som jägarintressena(yrkande 2). Den jaktutredning som just nu pågår har en referensgrupputeslutande bestående av jägare med ett undantag. Inte heller denna utredningborgar för ett utvärderingsresultat på demokratisk grund, eftersom natur- ochmiljöorganisationerna liksom samerna även hålls utanför.Motionärerna anför vidare att det årliga bidraget till Svenska Jägareförbundetbör granskas (yrkande 3). åtnjuter ca 46miljoner kronor av staten. Förbundet ger ut tidskriften , därartikelförfattarna regelbundet ondgör sig över meningsmotståndare, framförallt över dem som företräder naturvårdens intressen. Vidare påtalas behovet aven modern demokratiskt sammansatt organisation med uppgift att samordnakunskaper i faunafrågor (yrkande 4). Beslutsprocesserna och besluten i framförallt jaktfrågor ter sig föråldrade, inskränkta och föga demokratisktförankrade. Konsekvenserna av beslut där särintressen har styrt i jakt- ochfiskefrågor överensstämmer inte med Riodeklarationen och Strategin förbiologisk mångfald. Större öppenhet och insyn är nödvändigt.Utskottets övervägandenI direktiven (dir. 1994:127) till Utredningen (Jo 1994:06) om vissa jaktfrågoranges att den ändrade fastighetsbildningslagstiftningen på vissa håll iSverige har lett till en ägosplittring som kan medföra att områden med mindrefastigheter inte kommer att användas för jakt under de former som ärnödvändiga för en bra viltvård. Jaktvårdsområdena spelar då en viktig roll föratt tillgodose efterfrågan på jakttillfällen. Utredaren bör därför överväga omdet finns anledning till ytterligare ändringar när det gällerjaktvårdsområden. Utredaren skall redovisa sitt uppdrag senast den 30 juni1997. Utskottet finner i avvaktan på utredningsresultatet inte att motionJo916 (m) påkallar någon särskild åtgärd.I direktiven till utredningen anförs vidare att är den cen-trala förvaltningsmyndigheten för ärenden om jakt och viltvård samt attlänsstyrelsen är den regionalt ansvariga myndigheten. Utanför kretsen av olikamyndigheter finns flera frivilligorganisationer som fullgör administrativauppgifter, främst den praktiska viltvården. biträdermyndigheterna med sakkunnigutlåtanden och sammanställningar av uppgifter somunderlag för myndigheternas beslut. Enligt direktiven finns skäl att se överansvarsfördelningen mellan myndigheterna och jägarorganisationerna liksommellan organisationerna. Inte minst gäller det skiljelinjen mellanmedlemmarnas intressen och den mer myndighetsliknande uppgiften att leda detpraktiska jakt- och viltvårdsarbetet.Utskottet har inhämtat att Statskontoret på utredningens uppdrag har utrettbl.a. hur har använt de somförbundet erhåller som bidrag från staten för att leda den praktiska jaktenoch viltvården i landet. Statskontoret anför att uppdraget av har beskrivits som en myndighetsuppgift. Denna uppgift haremellertid inte stöd i lag eller förordning och har inte preciserats avstatsmakterna på något annat sätt. Vidare anförs att genomgången av verksamhet visar att det inte är möjligt att följaanvändningen av bidraget mer än i mycket grova termer. Statskontoret anförockså att om inte statsmakterna avser att styra den praktiska viltvården ochjakten genom mål- och resultatkrav ifrågasätter Statskontoret om det ärnödvändigt att medlen från jaktvårdsavgiften tar vägen över en statligtförvaltad fond.Statens naturvårdsverk har i ett yttrande till utredningen i denna frågaanfört att det enligt verkets egen bedömning krävs förändringar i gällandeordning. Verket anför att vad som också bör beaktas och som inte har kommitfram i Statskontorets utredning är att har haft vissasvårigheter med sin dubbla roll, dels som verkställare av riksdagsuppdraget,dels som ideell organisation, beroende av medlemmarnas åsikter.Utskottet finner inte skäl att i avvaktan på redovisningen av uppdraget iUtredningen om vissa jaktfrågor göra något uttalande med anledning avmotionerna Jo918 (kd) yrkande 2 och Jo932 (mp) yrkandena 1, 3 och 4.Motionerna bör lämnas utan vidare åtgärd.Utskottet instämmer i vad som anförs i motion Jo932 (mp) yrkande 2 så tillvida att utskottet har inhämtat att de personer som förordnats att ingå iUtredningen om vissa jaktfrågor i första hand arbetar eller har arbetat medjaktfrågor. Även om företrädare för natur- och miljöorganisationerna liksomför de renskötande samerna inte ingår i utredningen måste det förutsättas attkretsen av förordnade experter kan förse utredningsmannen med allsidiginformation. Utredningsmannen har givetvis möjlighet att inhämta annanerforderlig information från annat håll. Motion Jo932 (mp) yrkande 2 avstyrksi den mån den inte tillgodosetts med det anförda.Utskottet instämmer i de synpunkter som framförs i motion Jo911(s) om attdet är angeläget att i möjligaste mån minska skadorna för fåglar i samband medoljeutsläpp. Enligt 41 § jaktlagen och 49 § jaktvårdsförordningen är den somjagar skyldig att betala en årlig jaktvårdsavgift. Dessa avgifter bildarJaktvårdsfonden, som efter regeringens bestämmande får användas för att främjaviltvården eller andra liknande ändamål. har medgetts bidrag med förforskningsverksamheten, med ,med ochNaturskyddsföreningen med . Åtgärder i form av alternativa insatseri samband med oljeutsläpp är en sådan fråga som enligt utskottets uppfattningbör kunna övervägas inom ramen för den forskning och annan utredning som skermed bidrag från Jaktvårdsfonden. Motionen avstyrks.Utskottet anförde vid föregående att reglerna för älgjakten undersenare år har undergått flera förändringar (bet. 1995/96:JoU12 s. 8). Syftethar varit att åstadkomma ett system som i enlighet med de allmänna vilt-vårdsreglerna medger en produktionsinriktad älgjakt och som imöjligaste mån tillgodoser skogsvårdens, jakträttshavarnas och jägarnasintressen. Frågor rörande älgjaktsområden o.d. behandlades senast i sambandmed att fattade beslut om att avskaffa s.k. generellområden(1993/94:JoU27). Utskottet finner inte anledning att nu föreslå en utvärderingav effekterna av olika älgjaktssystem. Motion Jo918 (kd) yrkande 1 avstyrks.Utskottet instämmer i vad som anförs i motion Jo920 (mp) yrkandena 1 och 2om att småviltsjakt ovan odlingsgränsen måste vara ekologiskt hållbar och tahänsyn både till naturskyddets intressen och jägarnas önskan att få bedrivajakt. Utskottet delar också den uppfattning som framförs i yrkande 3 att detär angeläget att följa utvecklingen av vissa rovdjur, t.ex. jaktfalken, ochdess behov av ripa. , och Naturvårdsverketredovisade ett uppdrag att efter samråd med berördalänsstyrelser, jägarorganisationer och fiskeorganisationer göra en utvärderingav systemet för upplåtelse av rätt till småviltsjakt och fiske på statens markovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen. Utvärderingen avser påverkan pårenskötselrätten, viltvården, fiskevården, naturvården och den allmännapåverkan på miljön som upplåtelsesystemet kan ge upphov till. Isammanfattningen konstateras bl.a. att där relevant kunskap saknas börforskningsprojekt initieras, och detta gäller inte minst sambandet mellanripan och dess predatorer, framför allt jaktfalken. hade en hearing medberörda myndigheter och organisationer. Utskottet har inhämtat att beslut omhur den fortsatta upplåtelseverksamheten skall utformas kommer att fattasunder våren 1997.Utskottet har också inhämtat att vid Naturvårdsverketunder finansierar ett forskningsprojekt kring dalripa med syftet attbeskriva och kartlägga spridningsmönstret hos arten. Det anförda bör till stordel tillgodose syftet med motion Jo920 (mp) yrkandena 1, 2 och 3. Motionenavstyrks i den mån den inte tillgodosetts. beträffande allmän jakt på skarvatt avslår motionerna 1996/97:Jo408 yrkande 9, 1996/97: Jo901,1996/97:Jo905, 1996/97:Jo917, 1996/97:Jo928 samt 1996/97:A427 yrkande 5,res. 1 (mp) - motiv.2. beträffande en arbetsgrupp för konflikter i skarvfråganatt avslår motion 1996/97:Jo930,res. 2 (mp)3. beträffande inverkan på fågellivetatt avslår motion 1996/97:A433 yrkande 10,4. beträffande skyddsjakt på sälatt avslår motion 1996/97:Jo906,5. beträffande vårjakt på morkullaatt avslår motionerna 1996/97:Jo904 och 1996/97:Jo931,res. 3 (mp)6. beträffande jakt på dykand, , ekorre, dovhjort,enkelbeckasin, gråsparv, pilfink m.fl. arteratt avslår motionerna 1996/97:Jo912, 1996/97:Jo914,1996/97:Jo919, 1996/97:Jo922 yrkande 1 och 1996/97:Jo924,res. 4 (mp)7. beträffande minskad förekomst av enkelbeckasinatt avslår motion 1996/97:Jo922 yrkandena 2 och 3,8. beträffande förbud mot jakt på grävling i gryt m.m.att avslår motion 1996/97:Jo915,9. beträffande jakt på s.k. hänsynskrävande arteratt avslår motionerna 1996/97:Jo923 och 1996/97:Jo933,res. 5 (mp)10. beträffande svenska jakttraditioneratt avslår motion 1996/97:Jo927 yrkandena 1 och 5,res. 6 (m)11. beträffande viltvårdens betydelseatt avslår motion 1996/97:Jo927 yrkandena 3 och 4,12. beträffande viltvård och faunavårdatt avslår motion 1996/97:Jo920 yrkande 4,13. beträffande skadeskjutningatt avslår motion 1996/97:Jo925 yrkandena 1 och 4,res. 7 (v, mp)14. beträffande eftersökatt avslår motion 1996/97:Jo925 yrkandena 2 och 3,15. beträffande förbud mot att framföra hund från motorfordonatt avslår motion 1996/97:Jo925 yrkande 5,res. 8 (v, mp)16. beträffande jakträtt på små markeratt avslår motion 1996/97:Jo916,17. beträffande administration av jaktfrågoratt avslår motionerna 1996/97:Jo918 yrkande 2 och 1996/97:Jo932yrkandena 1, 3 och 4,res. 9 (v, mp)18. beträffande jaktutredningenatt avslår motion 1996/97:Jo932 yrkande 2,19. beträffande oljeskadade fåglaratt avslår motion 1996/97:Jo911,20. beträffande älgjaktenatt avslår motion 1996/97:Jo918 yrkande 1,21. beträffande småviltsjaktenatt avslår motion 1996/97:Jo920 yrkandena 1, 2 och 3.Stockholm den 15 maj 1997På jordbruksutskottets vägnarLennart DaléusI beslutet har deltagit: (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), () och (). 1. allmän jakt på skarv (mom. 1, motiveringen)() anser att den del av utskottets yttrande som på s. 6börjar med ?Med det? och slutar med ?Jo928 (c, s) avstyrks? bort ha följandelydelse:Skarv är upptagen på den s.k. röda listan över hotade och sällsyntaryggradsdjur. Den återfinns i hotkategori 4, vilket betyder att den klassassom hänsynskrävande. Skarv är även upptagen på bilaga 1 i EG:s fågeldirektiv,vilket innebär att arten inte får jagas. Trots detta finns en allmän jakttidpå skarv till . Dessutom har iKalmar län beviljat skyddsjakt på skarv . För jakt ikolonier förordar man äggprickning. Avsikten med jakten är att reducerabeståndet.I EG:s fågeldirektiv slås fast att alla fågelarter liksom ägg och bon ärskyddade mot jakt, infångande och handel.