yttr · GJ05AU4Y · 1996-01-01 00:00:00 — begär tillkännagivanden i enlighet med detta (yrk. beskriver i motion Fi82 sina alternativ till propositionen. Huvuduppgifterna är dels att bedriva den ekonomiska saneringen så att inte de mest utsatta grupperna drabbas ytterligare, dels att skapa förutsättningar för nya och växande företag för att åstadkomma de nya arbetena. Det sistnämnda är enligt den enskilt viktigaste fördelningspolitiska åtgärden. I motionen presenteras en satsning på tjänstesektorn i syfte att ge bättre förutsättningar för tjänster till de enskilda hushållen. Där föreslås också bättre villkor för företag och företagande, exempelvis genom en reformerad arbetsrätt. Den måste bättre svara mot dagens arbetsmarknad och unga människors syn på arbete och flexibilitet. Ökade krav på flexibilitet ställer också krav på fortlöpande kompetensutveckling. Propositionen kritiseras för att den, liksom tidigare förslag från , helt inriktas på budgetsanering och saknar tillväxtfrämjande åtgärder. Nytänkande i fråga om tillväxtfrämjande frågor har lagts i utredningar och kommissioner. Propositionen vittnar enligt om en allvarlig brist på förståelse för företagandets villkor. Förhoppningarna om en nödvändig modernisering av arbetsrätten har kommit på skam. En ändamålsenlig uppgörelse inom verkar trolig endast om regeringen sätter arbetstagarparterna under hårt tryck. Regeringens tilltro till traditionella arbetsmarknadspolitiska åtgärder är fortsatt överdriven. Effekterna av regeringspolitiken kommer främst att uppstå i statistiken över öppet arbetslösa och personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. ifrågasätter också regeringens förmåga att få ordning på lönebildningen, som anges vara ett av svensk ekonomis mest grundläggande problem. Arbetsmarknadspolitiken måste reformeras, anser . Den skall vara subsidiär på så sätt att samhällets insatser skall vara stödjande när så krävs, utan att skada ordinarie arbetsmarknad. Arbetsmarknadspolitikens uppgift är att dels fungera som ett försäkringssystem för den som blir arbetslös vid konjunktursvängningar, dels underlätta omställning från krympande till växande sektorer. Arbetslinjen skall eftersträvas, meningsfull sysselsättning och utbildning skall erbjudas framför kontantstöd. Arbetsmarknadspolitiken och den ekonomiska politiken måste harmoniseras med regionalpolitiken. I motionen hänvisas till förslag på området som partiet lagt fram : uppdelning av regionvis, styrning av arbetsmarknadsutbildningen mot det reguljära utbildningsväsendet, praktik/lärlingssystem för ungdomar, praktiksystem för invandrare, bibehållna lönebidragsnivåer för handikappade hos ideella föreningar, samordnad rehabilitering, sabbatsår, obligatorisk arbetslöshetsförsäkring m.m. I motionen riktas även kritik mot den försöksverksamhet med ökad lokal samverkan mot arbetslöshet som beslutade om. Verksamheten är i flera avseenden alltför begränsad (yrk. 1 delvis). AMS månadsstatistik för april visar följande. Arbetslösheten steg till 312 000 personer. Detta motsvarar av arbetskraften. Det är en ökning med 4 000 personer . Antalet personer som deltog i arbetsmarknadspolitiska åtgärder uppgick till 231 000 personer, motsvarande av arbetskraften. Detta innebär att den totala arbetslösheten uppgick till , vilket är en ökning . Arbetslösheten bland kvinnor ökar. Antalet arbetslösa kvinnor uppgick till 140 000, vilket är 5 000 fler än . Männens arbetslöshet minskar däremot och uppgick till 172 000 . Jämfört med är det 13 000 färre. varslades drygt 4 500 personer. har totalt 20 000 personer varslats. Motsvarande antal var drygt 11 000. Industrisektorn står för över hälften av varslen. Färre lediga platser anmäldes till arbetsförmedlingen - 5 000 mindre än . Efterfrågan på arbetskraft, framför allt inom industrin, fortsatte att minska. anmäldes 3 300 nya platser inom industrin, vilket är en minskning med 2 400 jämfört med . Även anmälda ferieplatser minskar. Arbetslösheten bland ungdomar är lägre än . Det beror främst på att fler ungdomar studerar inom det reguljära utbildningssystemet. ökade antalet arbetslösa ungdomar med 5 000 till 61 000. Antalet långtidsarbetslösa ligger på en oförändrad nivå jämfört med mars. Ungdomar betraktas som långtidsarbetslösa efter fyra månaders oavbruten arbetslöshet. För övriga gäller . Totalt var 83 000 personer långtidsarbetslösa , vilket är en minskning med 10 000 . Bland ungdomar i åldern har långtidsarbetslösheten fortsatt att minska från 1 500 till 550 personer . Den allmänna inriktningen av politiken Läget på arbetsmarknaden inger stor oro. Det är inte bara så att de gångna årens högkonjunktur minskat arbetslösheten endast marginellt. Konjunkturen vänder nu och arbetslösheten börjar öka. En kraftig ökning sker av antalet varsel. Det är fråga om nästan en fördubbling jämfört med . Såväl basalternativet som tillväxtalternativet bygger på antaganden om en successiv minskning av den öppna arbetslösheten från det läge som rådde /94. I basalternativet beräknas den öppna arbetslösheten under innevarande år minska till för att därefter successivt gå ned till strax . Tillväxtalternativet utgår från att den öppna arbetslösheten skall ha sjunkit till och därefter minska med 0,8, 0,7 resp. . I vart fall basalternativet bygger dessutom på att även andelen arbetslösa i arbetsmarknadspolitiska åtgärder skall minska. Regeringens politik inriktas på att förverkliga tillväxtalternativet, dvs. att den öppna arbetslösheten skall halveras fram . Utskottet anser att detta är en riktig politik. Som sägs i propositionen är det ett ambitiöst men inte omöjligt mål. För utskottet är det dock helt tydligt att för att detta mål skall kunna nås måste styrkefaktorerna i den svenska ekonomin tas till vara. Liksom regeringen anser utskottet att en riskfaktor är en alltför snabb takt i löneökningarna i förhållande till omvärlden. Såvitt avser frågor med anknytning till arbetmarknadsutskottets beredningsområde riktar propositionen framför allt in sig på satsningen på utbildning, en fortsatt förnyelse av sysselsättningspolitiken och en aktiv arbetsmarknadspolitik, arbetsrätten, lönebildningen och den regionala utvecklingen. Samtliga oppositionspartier som väckt motioner med anledning av propositionen delar regeringens uppfattning att arbetslösheten måste pressas ned. är alla partierna kritiska mot propositionen för dess avsaknad av konkreta förslag. I motionernas egna förslag till hur sysselsättningen skall kunna öka skiljer det sig dock i stora delar. vill för sin del anföra följande. Sysselsättnings- och arbetsmarknadspolitiken har blivit en alltmer integrerande del av den ekonomiska politiken. Att pressa ner arbetslösheten och öka sysselsättningen är av helt avgörande betydelse för den svenska ekonomin. Försämringen av arbetsmarknadsläget gör det allt tydligare att insatser på det sysselsättningspolitiska och arbetsmarknadspolitiska området inte kan isoleras från övriga politikområden. Näringspolitiken, utbildningspolitiken, miljöpolitiken, regionalpolitiken, jämställdhetspolitiken med flera politikområden måste samverka för att man skall kunna nå målet att minska arbetslösheten och gå in i det nya århundradet med en välutbildad arbetskraft i ett stabilt, välutvecklat och miljövänligt näringsliv där utvecklingskraften i hela landet kan tas till vara. Utskottet vill upprepa vad som sagts tidigare: En aldrig så effektiv arbetsmarknadspolitik kan inte i sig skapa arbete och tillväxt. Liksom regeringen anser utskottet att förutsättningarna för kampen mot arbetslösheten är en god samhällsekonomisk grund, en förbättrad och utbyggd utbildning och goda förutsättningar för företagen. Allra viktigast är kanske att det finns en bred uppslutning kring målet, från de enskilda människorna, från företagen och från organisationerna. Vårpropositionen har lagts fram i ett läge då ett omfattande beredningsarbete pågår i på det arbetsmarknadspolitiska området. Till grund för detta arbete ligger bl.a. den arbetsmarknadspolitiska kommitténs betänkande Aktiv arbetsmarknadspolitik (SOU 1996:34) som lades fram för drygt en månad sedan. Utredningen hade ett mycket brett uppdrag att se över arbetsmarknadspolitikens roll, omfattning, inriktning och avgränsning. I vårpropositionen aviserar regeringen en sysselsättningsproposition om en fortsatt förnyelse av sysselsättningspolitiken. Kampen mot långtidsarbetslösheten kommer att ha fortsatt hög prioritet. Med hänvisning till detta anser utskottet att det saknas anledning för att göra några uttalanden om den närmare inriktningen av den framtida politiken på området och därmed föregripa de ställningstaganden som den kommande sysselsättningspropositionen kommer att innehålla. I det följande går arbetsmarknadsutskottet in på några av de särskilda frågor som tas upp i propositionen resp. motionerna. Den aktiva arbetsmarknadspolitiken skall stödja människor i svåra omställningsperioder och underlätta strukturomvandlingen. Politiken skall inriktas på att individen kan återgå till den reguljära arbetsmarknaden. fattade beslut om en effektivare arbetsmarknadspolitik. Syftet var att stärka arbetslinjen och öka flexibiliteten på arbetsmarknaden. Ett fortsatt förnyelsearbete pågår. har fattat beslut om lokal samverkan mot arbetslösheten (1995/96:AU13, rskr. Ett antal kommuner skall medverka i en försöksverksamhet som syftar till en ännu starkare lokal förankring av arbetsmarknadspolitiken för att öka träffsäkerheten och kvaliteten i åtgärderna. Som sägs i propositionen måste arbetsmarknadspolitiken effektiviseras ytterligare. I denna fråga har utskottet inte någon annan uppfattning än som kommit till uttryck i flera av partimotionerna. Som redan tidigare nämnts har regeringen meddelat sin avsikt att lägga fram en sysselsättningspolitisk proposition. Enligt utskottets mening bör man inte föregripa de förslag som är att vänta genom uttalanden om inriktningen av den framtida politiken på området. Utskottet instämmer med regeringen i att den aktiva arbetsmarknadspolitiken inte får nedgraderas till att enbart vara en väg till en ytterligare ersättningsperiod i arbetslöshetsförsäkringen. I propositionen beskrivs det ömsesidiga åtagandet mellen den enskilde och samhället. Den som aktivt söker arbete och tar alla möjligheter att stärka sina utsikter får stöd av samhället. Rätten till arbetslöshetsersättning är förenad med bestämda skyldigheter. Försäkringens utformning och ersättningsnivån tas upp i alla partimotionerna. betonar att det behövs incitament till arbete. Därför bör ersättningen inte höjas till . och förordar en allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring med en ersättningsnivå på . anser att regeringens politik borde inriktas på stimulanser i stället för negativa åtgärder mot de arbetslösa. har synpunkter på ersättningsnivån. Ett system med s.k. brutet tak bör införas i arbetslöshetsförsäkringen liksom i de övriga socialförsäkringarna. Utskottet vill redovisa följande. ARBOM, dvs. den särskilda utredaren med uppdrag att lämna förslag till hur en ny arbetslöshetsförsäkring skall utformas (dir. 1995:92), har lagt fram delbetänkandet (SOU 1996:51) Grundläggande drag i en ny arbetslöshetsförsäkring - alternativ och förslag. Syftet med delbetänkandet är att redovisa idémässiga förslag till en ny arbetslöshetsförsäkring. En ny grundstruktur för en allmän och sammanhållen försäkring presenteras. Försäkringen skall ge inkomsttrygghet men också ställa höga krav på de arbetslösa att snabbt finna ett nytt arbete - en omställningsförsäkring. Utredaren tänker sig en försäkring som består av två delar, en obligatorisk del med ett fast grundbelopp lika för alla förvärvsarbetande som uppfyller ett bestämt arbetsvillkor, och en frivillig kompletterande inkomstbortfallsförsäkring. Utredaren diskuterar också frågor om ersättningstidens längd och ersättningsnivåerna. Om en bortre gräns införs bör den inträda efter tre till ersättningstid. En slutrapport skall enligt direktiven lämnas . Även den arbetsmarknadspolitiska kommittén behandlade frågan om arbetslöshetsförsäkringens roll. Kommittén ansåg i sitt betänkande (SOU 1996:34) att karaktären av omställningsförsäkring borde betonas ytterligare och att det borde finnas en s.k. bortre parentes. behandlade för sedan vissa frågor om arbetslöshetsförsäkringen i betänkandet 1995/96:AU11. Utskottet konstaterade då att hela frågan om den framtida arbetslöshetsförsäkringens inriktning och huvuddrag är under beredning och att förslag från regeringen kan väntas. Utskottet kan nu konstatera att regeringen i vårpropositionen meddelar att den avser att återkomma i sysselsättningspropositionen med förslag om en s.k. bortre parentes i arbetslöshetsförsäkringen. Detta förslag bör avvaktas enligt utskottet. Även i övrigt bör pågående utrednings- och beredningsarbete fullföljas innan binder sig för hur försäkringen bör utformas och vilket samband den skall ha med de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Det finns alltså inte något skäl för att nu ta ställning till synpunkter och förslag som förts fram i partimotionerna på detta område. Regeringen pekar som nämnts ut lönebildningen som en av riskfaktorerna i framtidsscenariot. Lönebildningen måste förbättras om arbetslösheten skall kunna pressas tillbaka och kostnadsutvecklingen hållas på god europeisk nivå. Även flera av oppositionspartierna framhåller betydelsen av en väl fungerande lönebildning och pekar på olika brister. anser att regeringen bortser från de problem som kan hänföras till att den svenska lönestrukturen har en alltför liten lönevariation. ser problem i konfliktreglerna och i det kompensationstänkande som de menar har styrt löntagarorganisationerna. Även bedömer att de senaste årens löneavtal kan skapa problem men betonar att det inte bara beror på löntagarorganisationerna. ser lönebildningen som ett av de mest grundläggande problemen i svensk ekonomi. Partiet uttalar misstro mot regeringens förmåga att hantera problemet. Utskottet delar uppfattningen att lönebildningen måste förbättras. Ansvaret för en fungerande lönebildning vilar på arbetsmarknadens parter. Som sägs i propositionen måste de vilja och kunna ta ansvar för löneutvecklingen. ser därför med tillfredsställelse på att regeringen inbjudit parterna till för överläggningar om lönebildningsfrågorna. I inbjudan hänvisas till det nya kontrakt för samverkan som regeringen vill etablera. Utskottet vill i sammanhanget avvisa den av framförda tanken att en ökad lönespridning mera generellt skulle vara ett sätt att komma till rätta med problemen på arbetsmarknaden. Arbetslösheten måste enligt utskottet bekämpas utan att det skapas ökade löneklyftor och social otrygghet. Arbetsrätten står nu i fokus för det politiska intresset. ordförande har - efter en förlängning av uppdraget från - meddelat att kommissionen avslutat sitt arbete utan att parternas representanter kunnat enas. tillsattes kort efter det att den nytillträdda socialdemokratiska regeringen hade återställt de förändringar av arbetsrätten som fyrpartiregeringen genomfört. Utgångspunkten för kommissionen var att den skulle finna lösningar på de problem som arbetsmarknadens parter anser finns på arbetsrättens område. Syftet var att kommissionen under medverkan av arbetsmarknadens parter skulle finna former för hur parterna själva i så stor utsträckning som möjligt genom kollektivavtal skulle kunna utforma de arbetsrättsliga reglerna så, att de fungerar väl i praktiken och blir så enkla och effektiva som möjligt. Målet skulle vara en långsiktig och stabil arbetsrätt som främjar flexibilitet och produktivitetsutveckling. Arbetsrätten skulle tillgodose de anställdas behov av utveckling, inflytande, frihet och trygghet, och den skulle främja jämställdheten mellan könen och invandrarnas villkor på arbetsmarknaden. har tidigare i samband med behandlingen av förslag på arbetsrättens område uttalat att det ligger ett stort värde i att problemlösningar bygger på en gemensam syn och tillkommer i samförståndsanda. Därmed ökar också förutsättningarna för beständighet och fasta spelregler. Det är med mycket stort beklagande som utskottet nu kan konstatera att förhoppningarna om regler som tillkommit i samförstånd mellan parterna inte verkar kunna infrias. Det nuvarande arbetsrättsliga regelverket går i de väsentligaste delarna tillbaka till 1970-talet. Då rådde helt andra förhållanden på arbetsmarknaden och i arbetslivet. Liksom regeringen anser utskottet att arbetsrätten behöver förändras för att bättre svara mot dagens arbetsliv. Om regeringen inte lyckas med att förmå parterna att trots vad som förevarit förena sig om vilka förändringar som bör genomföras synes endast lagstiftning återstå. Utskottet avvaktar regeringens besked i frågan. Utan att mera i detalj ta ställning till vilka förändringar som kan vara påkallade vill utskottet ändå liksom tidigare ta avstånd från förslag om genomgripande förändringar av arbetsrätten, däribland att generella avsteg från lagreglerna skulle kunna göras i de individuella anställningsavtalen. Sammanfattningsvis innebär det som sagts ovan om den allmänna inriktningen av politiken, arbetsmarknadspolitiken och arbetslöshetsförsäkringen, lönebildningen och arbetsrätten att motionerna Fi78 yrkandena 1, 12 och 13, Fi79 yrkande 1, Fi80 yrkandena 1 och 2, Fi81 yrkandena 1, 23 och 34 samt Fi82 yrkande 1, samtliga i motsvarande delar, bör avstyrkas av finansutskottet. Som nämnts efterlyser en strategi för successivt kortare arbetstid med inriktning mot sextimmarsdag (Fi80 yrkande 1 delvis). anser att en successivt förkortad arbetstid ned kan leda till en arbetslöshet som är lägre än . I motionen ges en beskrivning av hur arbetstidsförkortningen skall åstadkommas genom dispositiv lagstiftning (Fi81 yrkandena 23-25). tog ställning till olika motionsförslag om arbetstidsförkortning i betänkandet 1995/96:AU9. Utskottet hänvisade till den sittande arbetstidskommittén som bl.a. har i uppdrag att analysera konsekvenserna av alternativa arbetstidsförkortningar (dir. 1995:6). Kommittén borde enligt utskottet få granska frågan helt förutsättningslöst. , som konstaterar att utredningen skall lämna slutförslag står fast vid detta, och anser därför att de nu berörda motions-yrkandena bör avstyrkas, i förekommande fall i motsvarande delar. Budgetpolitiken - utgiftstak för den offentliga sektorn Prognos för innevarande budgetår Inom område beräknas utgifter för arbetslöshetsförsäkringen överskrida budgeten med ca , bl.a. på grund av högre arbetslöshet än beräknat. Överskridandet föreslås bli delvis finansierat inom område. De totala utgifterna för /96 ligger dock i stort sett på budgeterad nivå. Orsaken till detta är att överskridandena balanseras av lägre utgifter för räntor på statsskulden. Regeringen betraktar generellt sett inte detta som en finansiering. Finansiering av föreslagna reformer De reformer som föreslås är fullt finansierade. Det gäller bl.a. den omfattande utbildningssatsningen som beräknas höja utgiftsnivån med när den är fullt genomförd 1999. Reformen finansieras förutom med bl.a. höjning av energiskatter genom regeländringar inom arbetsmarknadspolitiken. För att förbättra de offentliga finanserna och skärpa kontrollen av statsbudgeten har regeringen initierat ett antal institutionella förändringar. Den mest genomgripande är att det införs ett tak för de statliga utgifterna. Utgiftstaket premierar långsiktighet och politisk styrning. Det skapar bättre förutsättningar för att politiska prioriteringar skall styra utvecklingen inom olika områden. Utgiftstaket beslutas för hela den statliga sektorn exkl. statsskuldräntor men inkl. socialförsäkringssystemet utanför statsbudgeten. Utgiftstaket är treårigt och nominellt. I propositionen föreslås således utgiftstak , 1998 och 1999. Besluten rullas sedan . Taket sätts i resp. års prisnivå, detta för att underlätta uppföljning och jämförelser med utfallet. Den nominella principen innebär att det inte ges utrymme för att låta oväntad inflation öka utgifterna. Beräkningarna bygger på en mängd antaganden om den ekonomiska utvecklingen: tillväxt, arbetslöshet, inflation m.m. Om antagandena inte infrias kommer detta så långt som möjligt att hanteras inom ramen för den flexibilitet som systemet medger. Utgiftstaket utgör en övre gräns. Utgifterna får således inte överstiga taket. Om utgifterna skulle bli lägre än beräknat skall utrymmet - i enlighet med konvergensprogrammet - användas för att minska skuldbördan. Statsbudgetens utgifter är indelade i 27 utgiftsområden. Ett av dem, statsskuldräntor, ingår inte i utgiftstaket. De offentliga utgifterna beräknas till , och . Taket för de statliga utgifterna fastställs till , och . En viss marginal finns i utgiftstaket. Avsikten med denna är inte att skapa utrymme för ofinansierade utgiftsökningar. har den beräknats till . De tre utgiftsområden (UO) som ligger under arbetsmarknadsutskottets beredningsområde är UO13 Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet UO14 Arbetsmarknad och arbetsliv UO19 Regional utjämning och utveckling Bland de allmänekonomiska förutsättningarna för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken ingår att den totala arbetslösheten sjunker från 1995 till 1999. I de politiska prioriteringarna ingår förutom den förutnämnda utbildningssatsningen att höja ersättningsnivån i bl.a. arbetslöshetsförsäkringen från till fr.o.m. . En annan prioritering är kontrollfunktionen i staten. Särskilt intresse bör enligt propositionen fokuseras bl.a. på , som admini-strerar mycket stora transfereringar. En total ram för förstärkning av kontrollfunktionen i staten föreslås med 100, 120 och för resp. budgetår. Finansieringen av utbildningssatsningen sker som nämnts bl.a. genom regel-ändringar inom arbetsmarknadspolitiken. Inom område finansieras utbildningssatsningarna och de höjda ersättningsnivåerna inom arbetslöshetsförsäkringen dels genom förändringar inom försäkringen, dels genom effektivisering av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. De totala besparingarna i detta syfte redovisas nedan. Förstärkningen av kontrollfunktionen finansieras från flera departements verksamhetsområden. Regeringen föreslår därutöver ytterligare budgetförstärkningar. För de områden som berör arbetsmarknadsutskottet uppgår besparingarna enligt preliminära beräkningar till på området ekonomisk trygghet vid arbetslöshet , på området arbetsmarknad och arbetsliv till 100, 130 resp. för resp. budgetår 1997-1999, och på området regional utjämning och utveckling till för resp. budgetår 1997-1999. Moderata samlingspartiet förordar i motion Fi78 ett i förhållande till regeringens förslag 53,4, 68,7 resp. lägre utgiftstak för de tre budgetåren (yrk. liberalerna föreslår i motion Fi79 ett utgiftstak som är 20,0, 25,7 resp. lägre än regeringens förslag (yrk. avvisar i motion Fi80 förslagen till utgiftstak som man anser förhindrar en sysselsättningsbefrämjande ekonomisk politik. betonas att partiet alltjämt anser att en fortsatt budgetsanering är nödvändig. De av regeringen föreslagna ytterligare budgetförstärkningarna kan dock inte godtas (yrk. 4 och 5 delvis). beräknar i sin motion Fi81 ett utgiftstak för staten som är 0,8 miljard högre 1997, lägre 1998 och lägre . Sänkningen av utgiftstaket beror främst på minskad arbetslöshet och därmed minskade kostnader för a-kassa och arbetsmarknadspolitik (yrk. förslag enligt motion Fi82 innebär utgifter som det första budgetåret blir högre men därefter 1,4 resp. lägre (yrk. Uppställt i tabell ser förslagen till utgiftstak i propositionen och motionerna ut på följande sätt (miljarder kronor). (m) (fp) (v)1 (mp) (kds) 19962 703,9 - - - - - 1997 722,6 -53,4 -20,0 - + 0,8 +1,1 1998 719,8 -68,7 -25,7 - - 6,5 -1,4 1999 734,4 -93,4 -30,2 - -23,3 -3,0 1 avvisar förslag till utgiftstak men beräknar att partiets samlade förslag ligger 16 miljarder över regeringens nivå. 2 Siffran är schablonmässigt beräknad på 1995/statsbudget. Några allmänna synpunkter och iakttagelser Ett av utgiftsområdena inom arbetsmarknadsutskottets beredningsområde, UO13 Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet, är starkt konjunkturberoende.