yttr · GJ05AU2Y · 1996-01-01 00:00:00 — Utskottet tar avstånd från generella förordande av större lönespridning som ett sätt att minska arbetslösheten - lägre löner skulle göra att fler enkla arbeten kom ut på arbetsmarknaden. Enligt utskottets mening är ett samhälle med stora grupper av lågavlönade i okvalificerade arbeten inte något att sträva efter. Arbetsmarknadspolitiken har av tradition haft en central roll i den ekonomiska politiken. Den skall främja tillväxt och sysselsättning genom att öka flexibiliteten på arbetsmarknaden, motverka inflationsdrivande bristsituationer, stärka arbetskraftens kompetens och förebygga permanent utslagning från arbetslivet. Den skall också bidra till trygghet vid förändringar i samhällsekonomin. första år minskade sysselsättningen med mer än en halv miljon personer. Den öppna arbetslösheten steg dramatiskt. Som mest uppgick den till som befann sig i konjunkturberoende arbetsmarknadsåtgärder. Detta utsatte arbetsmarknadspolitiken för mycket stora påfrestningar. Arbetslösheten är fortfarande mycket hög, trots att utvecklingen vänt och trots att sysselsättningen ökar kraftigt. Situationen på arbetsmarknaden ställer alltså arbetsmarknadspolitiken inför fortsatt stora krav. En aldrig så effektiv arbetsmarknadspolitik kan dock inte i sig skapa arbete och tillväxt. fattade beslut om en effektivare arbetsmarknadspolitik (prop. 1994:95:218, AU15, rskr. 398, 399). I sammanhanget framhölls vikten av att skapa förutsättningar för näringslivets expansion. Detta sågs som en förutsättning för att sysselsättningen kan öka och arbetslösheten pressas ned. Förändringarna hade till syfte att stärka arbetslinjen och öka flexibiliteten på arbetsmarknaden. Förslagen innebar ett effektivare utnyttjande av förvaltningsmedel, ökad samverkan med kommunerna framför allt när det gäller ungdomar , insatser för långtidsarbetslösa och andra utsatta grupper, färre regler och mindre detaljstyrning. En ny arbetsmarknadspolitisk åtgärd, arbetsplatsintroduktion, infördes som ersatte flera andra. Den nya åtgärden (API) kan i princip användas för alla som är anmälda som arbetslösa sökande hos arbetsförmedlingen och som behöver praktik. anser att arbetsmarknadspolitiken bör omstruktureras, bl.a. genom starkare incitament till ett aktivt arbetssökande. För dem som trots allt behöver stöd kan politiken förnyas t.ex. genom konkurrerande institutioner. liberalerna och skjuter in sig på arbetsmarknadspolitikens begränsningar när det gäller att lösa problemen på arbetsmarknaden. Kritiken går ut på att politiken bär en alltför stor börda och inte uppfyller effektivitetskrav. pekar på risken för att stödsystemen tränger undan vanliga arbetstillfällen och anser att anslagen bör begränsas. anser att bör delas upp regionvis och att arbetsmarknadsutbildningen måste styras till det reguljära utbildningsväsendet, ett förslag om lärlingssystem läggs fram. Även är kritiskt, men förordar större resurser och bättre precision. Det råder inget tvivel om att de senaste årens situation på arbetsmarknaden ställt arbetsmarknadspolitiken inför en nästan övermäktig uppgift. Det har inte varit svårt att kritisera den från skilda utgångspunkter eftersom den inte har varit dimensionerad och utformad för en arbetslöshet av den omfattning som landet upplevt . Det pågår nu en förnyelse. Politiken inriktas på att återupprätta arbetslinjen, förbättra flexibiliteten och motverka långtidsarbetslösheten. Förenklingar och effektiviseringar har genomförts, och ytterligare förändringar är att vänta. Den arbetsmarknadspolitiska utredningen blir enligt uppgift färdig med sitt arbete . Utskottet har under hand erfarit att regeringen avser att lägga fram en arbetsmarknadspolitisk proposition. Enligt utskottets mening bör man inte föregripa det förnyelsearbete som regeringen initierat genom uttalanden om inriktningen av den framtida politiken på området. Utskottet anser därför att finansutskottet bör avstyrka motionerna Fi16 yrkande 4, Fi17 yrkandena 3 i motsvarande del och 12 samt Fi18 yrkandena 35-37. behandlade arbetsrätten så sent som för i betänkande 1995/96:AU3 och tog då ställning till liknande förslag och synpunkter som framförs av , liberalerna och . Bl.a. avsåg de en återgång till de regler i lagen om anställningsskydd (LAS) och i medbestämmandelagen (MBL) som infördes på förslag av fyrpartiregeringen och som gällde . Utskottet avstyrkte motionerna huvudsakligen med motiveringen att ambitionen bör vara att söka lösningar kollektivavtalsvägen. Utskottet hänvisade därvid till den förutnämnda . I betänkandet behandlade utskottet också förslag från om en avreglering bestående i ökade möjligheter för parterna i anställningsavtalet att avtala bort det arbetsrättsliga regelverket. Utskottet tog avstånd från tanken att mera generellt göra lagreglerna rent dispositiva. I enlighet med detta anser arbetsmarknadsutskottet att motionerna Fi15 yrkandena 27 och 28, Fi16 yrkandena 18 och 19 samt Fi18 yrkande 11 bör avstyrkas. Arbetstider och ledighet m.m. I början av detta år tillkallades en parlamentarisk kommitté med uppgift att analysera de långsiktiga konsekvenserna av alternativa arbetstidsförkortningar, undersöka på vilket sätt flexibla arbetstider kan införas och utreda konsekvenserna av EG:s arbetstidsdirektiv för det svenska regelsystemet på arbetstidsområdet (dir. 1995:6). Den sistnämnda frågan har behandlats med förtur i ett delbetänkande (SOU 1995:92). I övrigt skall arbetet enligt direktiven vara avslutat före utgången av detta år. I sammanhanget bör även nämnas att utredningen om ledighetslagstiftningen i betänkandet Ledighetslagstiftningen - en översyn (SOU 1994:41) bl.a. föreslagit en ny studieledighetslag. Det ingår i uppdrag att diskutera detta förslag. Även på detta område kan således förslag vara att vänta. Därtill kommer att arbetsmarknadsutskottet ännu inte behandlat motioner om arbetstid, ledighet och semester som väcktes under den allmänna motionstiden . Dessa motioner innehåller förslag och synpunkter av samma eller liknande slag som framförs i motionerna med anledning av proposition 25. Vad gäller kds-förslaget om ett sabbatsår bekostat med arbetsmarknadspolitiska medel för personer noterar utskottet att socialförsäkringsutskottet (1994/95:SfU10) avvisat förslag om sabbatsår genom frivilligt förtida pensionsuttag. anser med hänsyn till det anförda att det inte finns anledning för att nu ta ställning i sak till motionerna Fi16 yrkande 25, Fi17 yrkande 4 och Fi18 yrkande 38, som således bör avstyrkas. Av stor vikt för att möta näringslivets ökade kompetenskrav och därmed undvika flaskhalsar är att det finns tillgång till arbetskraft med kvalificerad yrkesutbildning. För att tillgodose detta kompetensbehov måste möjligheter till utbildning ges för både ungdomar och äldre. Som anförs i propositionen får kompetens och utbildning en viktig fördelningspolitisk roll i ett skede med snabba förändringar i arbetsliv och samhälle. Det är också ett sätt att undvika en utveckling med stora grupper lågavlönade i okvalificerade arbeten. Satsningen på kompetensutveckling är också viktig ur ett jämställdhets-perspektiv. Regeringen kommer enligt propositionen att föreslå en fortsatt kraftfull satsning på vidareutbildning och kompetensutveckling för vuxna. Propositionen betonar näringslivets avgörande ansvar för kompetensutvecklingen för vuxna. Regeringen meddelar sin avsikt att inbjuda arbetslivets företrädare till särskilda överläggningar om kompetensutveckling. I propositionen redovisas det s.k. Mål 4-programmet som regeringen utarbetat inom ramen för Europeiska socialfonden. Med programmet underlättas och stöds förändringsviljan och insatserna för kompetensutveckling i näringslivet. Strategin är att stärka ställningen för de anställda genom att koppla ihop åtgärder för att stimulera kompetensutveckling, arbetsorganisatorisk utveckling och företagsutveckling. Utredningen om kunskapsbildning i arbetslivet avlämnade betänkandet Kunskap för utveckling (SOU 1994:48). Förslagen bereds inom . Den s.k. har i uppdrag att i ett första steg föreslå mål för ett nationellt kunskapslyft för vuxna (dir. 1995:67). I ett andra steg skall kommittén bl.a. ta ställning till vilket ansvar som skall vila på den offentligt finansierade utbildningen och på arbetslivet för olika typer av utbildningsinsatser. Den skall också föreslå vilket ansvar varje individ bör ta för sin egen kompetensutveckling. Enligt regeringen är flera av frågorna akuta och behöver övervägas i ett kortare perspektiv. Regeringen avser att sätta i gång en skyndsam process i nära samband med kommittén. Det ingår vidare såväl i den Arbetsmarknadspolitiska kommitténs som i uppdrag att diskutera utbildningen inom arbetslivet. I arbetsmarknadsutskottet finns därtill obehandlade motioner från den allmänna motionstiden som rör kompetensutveckling. Med hänsyn till pågående utrednings- och beredningsarbete samt förestående överläggningar med arbetslivets företrädare saknas det enligt utskottets mening skäl att nu gå in i sakprövning av de förslag som läggs fram i motionerna Fi15 yrkande 37, Fi16 yrkande 27, Fi17 yrkande 5. De bör därför avstyrkas. Jämställdhetsfrågor har ingående behandlats av arbetsmarknadsutskottet i betänkande 1995/96:AU1 för . löneskillnaderna mellan kvinnor och män och metoder för att angripa problemet. Det finns även ett avsnitt om kvinnor och kompetensutveckling. Utskottet vill med anledning av motion Fi23 av och () peka på vad som sägs i propositionen om att satsningen på vuxenutbildning och kompetenshöjning är viktig inte minst ur ett jämställdhets-perspektiv. Därigenom kan kvinnor stödjas och stimuleras att skaffa sig arbete inom andra expansiva delar av arbetsmarknaden. Det finns skäl att också peka på att det förutnämnda Mål 4-programmet tar hänsyn till att kvinnors utvecklingsmöjligheter skall prioriteras och tas till vara. Osakliga löneskillnader mellan kvinnor och män och metoder att angripa detta har börjat diskuteras alltmer. Arbetsvärdering prövas i allt större utsträckning som ett medel att motverka lönediskriminering. (JämO), och är på olika sätt engagerade i frågan. Inom SCB pågår också ett arbete i syfte att förbättra lönestatistiken. Med hänvisning till detta anser utskottet att någon åtgärd inte kan anses påkallad med anledning av motionerna Fi23 yrkandena 1, 4 och 5 samt Fi24. Vad sedan gäller det statliga utredningsarbetet har utskottet ingen annan uppfattning än motionärerna om vikten av att jämställdhetsperspektivet blir beaktat, men det kan inte ankomma på arbetsmarknadsutskottet att se till att regeringen följer upp sina egna beslut i form av direktiv till utredningar. Därför bör det nu berörda motionsyrkandet, Fi49 yrkande 1, avstyrkas. Arbetslöshetsförsäkringen och KAS (avsnitten 6.1 och 6.2) Regeringen anser att det finns skäl att tydliggöra arbetslöshetsförsäkringens roll som en omställningsförsäkring. Det måste finnas "en bortre parentes". Detta ställer krav på framför allt samhällets del av det ömsesidiga åtagandet. Kraftfulla åtgärder måste sättas in för att individer så snabbt som möjligt får ett reguljärt arbete. Möjligheterna till utbildning och kompetenshöjning måste öka. knyter i motion Fi15 an till vad som sägs i propositionen om "en bortre parentes" i arbetslöshetsförsäkringen. Detta bör fullföljas genom att antalet ersättningsdagar begränsas till 300. En sådan förändring bör införas tillsammans med de övriga moderniseringar av arbetsmarknadspolitiken som partiet föreslår. Hela försäkringen bör dessutom göras om till ett stödsystem som omfattar alla och som står fritt från de fackliga organisationerna (yrk. liberalerna anser i motion Fi16 att bör begära förslag om en allmän arbetslöshetsförsäkring, och att "den bortre parentesen" införs nu (yrk. Partiet framhåller också att skyddsnäten måste fungera om fler skall våga språnget och bli företagare. De ytterst strikta a-kassevillkoren för företagare måste förbättras, anser partiet. Något krav på att rörelsen skall ha avvecklats bör inte ställas, utan ersättning skall kunna lämnas även när företaget (yrk. anser enligt motion Fi18 att samtliga på arbetsmarknaden skall tillförsäkras ett rimligt försäkringsskydd. Därför bör den obligatoriska arbetslöshetsförsäkringen återinföras, som den lägsta ersättningsnivån höjs till (yrk. I beskrivning i motion Fi17 av regeringspolitiken som ett systemskifte ligger även en kritik mot den sänkta ersättningsnivån i kombination med den "bortre parentesen" (yrk. 3, motsv. Partiet avvisar förslaget och menar att det bygger på en felaktig uppfattning om försäkringens funktion i en aktiv arbetsmarknadspolitik. Utskottet kan konstatera att det ligger inom ramen för uppdraget för utredningen (dir. 1995: 92) att bl.a. pröva frågan om ersättningsperiodernas längd. Enligt vad utskottet erfarit under hand kommer regeringen att lämna förslag om utformning och inriktning av reglerna för en "bortre parentes" i arbetslöshetsförsäkringen . Utskottet har ingen annan uppfattning än regeringen i fråga om önskvärdheten att göra arbetslöshetsförsäkringens roll som en omställningsförsäkring tydligare. Utskottet ser emellertid ingen anledning att mera preciserat ge uttryck för hur detta bör åstadkommas utan avvaktar förslag i frågan. För utskottet är det dock av allra största vikt att ett sådant förslag också innebär ökade och effektiva insatser för att få de arbetslösa tillbaka i ett reguljärt arbete . Möjligheterna till utbildning och kompetenshöjning måste också öka. De frågor som i övrigt aktualiseras i motionerna omfattas av pågående utredningsarbete. Den nyssnämnda utredningen skall således studera förutsättningar för en sammanhållen försäkring som innebär en integrering av arbetslöshetsförsäkringen och det kontanta arbetsmarknadsstödet. Utredaren skall också överväga företagarnas situation och på vilket sätt deras försäkringsbehov bäst organiseras. Med hänvisning till det pågående utredningsarbetet och de förslag som regeringen aviserar i propositionen anser utskottet att de nu berörda motions-yrkandena bör avstyrkas. Det gäller motionerna Fi15 yrkande 29, Fi16 yrkandena 22 och 24, Fi17 yrkande 3 i motsvarande del och Fi18 yrkande 34. Nuvarande regler, lagen om arbetslöshetsförsäkring () Vissa villkor skall vara uppfyllda för att ersättning skall utbetalas från arbetslöshetsförsäkringen. Som allmänt villkor gäller enligt 4 § att den försäkrade inte kan erhålla lämpligt arbete. Den försäkrade skall därutöver stå till arbetsmarknadens förfogande, dvs. vara arbetsför och i övrigt oförhindrad att ta arbete, vara beredd att anta ett erbjudet lämpligt arbete och vara anmäld till arbetsförmedlingen. För företagare gäller vissa särskilda regler. I 5 § preciseras i vilka fall ett erbjudet arbete skall anses som lämpligt. Utöver detta allmänna villkor skall ett medlemsvillkor och ett arbetsvillkor vara uppfyllda. Medlemsvillkoret innebär att den försäkrade skall ha varit medlem i kassan , eller i fråga om företagare, normalt 24 månader (6 § första stycket punkt 1). Rätt att bli medlem i en kassa har var och en som uppfyller villkor i kassans stadgar om arbete inom dess verksamhetsområde, dock bl.a. inte om arbete utförs mindre än (47 §). Arbetsvillkoret innebär att en viss mängd förvärvsarbete skall ha utförts som ligger före arbetslösheten. Den arbetslöse skall med andra ord ha en aktuell anknytning till arbetsmarknaden. Tidsperioden, ramtiden, uppgår . gäller i fråga om mängden arbete att detta skall ha utförts i minst fördelade . Endast dag då förvärvsarbete har utförts får räknas. I detta sammanhang anses som förvärvsarbete även anställningar med statliga subventioner, t.ex. beredskapsarbete, anställning med rekryteringsstöd eller nyanställningar enligt det system med avdrag från arbetsgivaravgifter som gäller till utgången av . Även anställning med lönebidrag, anställning inom och skyddat arbete hos offentliga arbetsgivare () utgör förvärvsarbete enligt 6 §. Detsamma gäller s.k. utbildningsvikariat. Även personer som bedriver näringsverksamhet med s.k. starta-eget-bidrag utför förvärvsarbete i lagens mening. Däremot är arbetsplatsförlagda åtgärder i form av t.ex. arbetslivsutveckling (ALU) och arbetsplatsintroduktion inte att betrakta som förvärvsarbete. Dessa åtgärder utgör definitionsmässigt arbetsmarknadsutbildning och enligt lagar om resp. åtgärd skall den som anvisats åtgärden inte anses som arbetstagare när han eller hon deltar i verksamheten. Motsvarande gällde i fråga om ungdomsintroduktion. Även annat än det som enligt 6 § utgör förvärvsarbete kvalificerar för ersättning eller utgör s.k. jämställd tid. En försäkrad kan kvalificera sig med jämställd tid både för en första ersättningsperiod och för ytterligare ersättning när den första ersättningsperioden löpt till ända. Vad som är sådan jämställd tid preciseras och begränsas i 7 §: Arbetsmarknadsutbildning, tjänstgöring enligt lagen om totalförsvarsplikt, tid med föräldrapenningförmåner, semester eller viss annan ledighet från arbetet. I fråga om arbetsmarknadsutbildning (eller yrkesinriktad rehabilitering) förutsätts för att tiden skall betraktas som jämställd tid normalt att utbildningen fullföljs. Plikttjänstgöring och tid med föräldrapenning är bara jämställt upp . I den mån tid av detta slag inte är jämställd tid, är den i stället överhoppningsbar. Jämställd tid kan således hänföra sig både till en anställning (semester och viss annan ledighet) och till sådant som sker utanför ramen för ett anställningsförhållande. I 8 § finns reglerna om överhoppningsbar tid. Bestämmelsen innebär att man inte räknar (hoppar över) tid då ramtiden enligt 6 § skall bestämmas. Med 8 § förhindras att ett upparbetat förvärvsvillkor eller del av det går förlorat. En person som efter lång tids förvärvsarbetande blir sjuk och borta från förvärvslivet kan med stöd av 8 § tillgodoräkna sig det tidigare förvärvsarbetet även om detta skulle ligga tillbaka än inom den i 6 § angivna ramtiden . Förutom styrkt sjukdom är bl.a. viss vuxenutbildning, tvångsvård eller frihetsberövande, samt vård av barn överhoppningsbar tid. Genom en koppling till 7 § blir även som nämns där överhoppningsbar enligt 8 §, nämligen i den mån tiden inte är jämställd. Arbetsmarknadsutbildning som inte fullföljs, och totalförsvarsplikttjänstgöring och tid med föräldrapenningförmåner överstigande är således överhoppningsbar tid. De nu beskrivna reglerna har i systematiskt hänseende - med undantag för det regelsystem som gällde - varit i princip oförändrade alltsedan deras tillkomst 1973. För den arbetsmarknadspolitiska åtgärden arbetslivsutveckling finns särskild reglering i lagen (1995:409) om arbetslivsutveckling. Av 2 § följer att tiden i sådan verksamhet skall vara jämställd tid. Vid bestämmande av ramtiden skall tiden vara överhoppningsbar i den mån den inte är jämställd. I syfte att starkare betona arbetslinjen i försäkringen föreslås att arbetslös-hets-er-sätt-ning skall lämnas första gången enbart till den som blivit arbetslös efter att ha utfört reguljärt förvärvsarbete, dvs. den sökande skall ha varit etablerad på arbetsmarknaden. Dagens regler innebär att man vid en tillfällig anställning på kanske kan få inträde i en arbets-löshetskassa och efter ett drygt års medlemskap få arbetslöshetsersättning på ett arbetsvillkor som helt uppfyllts med annat än reguljärt förvärvsarbete. Genom att reguljärt arbete ges en central roll för att kvalificera framträder det försäkringsmässiga inslaget i arbetslöshetsförsäkringen tydligare, sägs det i propositionen. Vissa arbeten för vilka statligt stöd lämnas skall därför inte längre kvalificera för en första ersättningsperiod. Det gäller anställning på s.k. utbildningsvikariat, beredskapsarbete och egen verksamhet med starta-eget-bidrag. Vid fortsatt eller senare arbetslöshet skall däremot arbetsvillkoret kunna uppfyllas med jämställd tid. Den som kvalificerat sig för en första period genom reguljärt förvärvsarbete kan alltså få ytterligare ersättningsperioder genom tid i beredskapsarbete eller andra arbetsmarknadspolitiska åtgärder eller tid med föräldrapenningförmåner eller genom totalförsvarsplikt under viss begränsad tid. Lagtekniskt föreslås följande. Viss ledighet som betraktas som jämställd tid enligt 7 § skall i stället anses som förvärvsarbete, vilket klargörs genom ändringar i 6 och 7 §§. Det är semester, eller annan ledighet - med helt eller delvis bibehållen lön - än för sjukdom, totalförsvarsplikt eller barns födelse. I ett nytt andra stycke 6 § undantas från begreppet förvärvsarbete de ovannämnda tre slagen av arbetsmarknadspolitiska åtgärder. 7 § skall till skillnad från bara ta sikte på den som en gång har påbörjat en ersättningsperiod. För denne skall jämställas med förvärvsarbete. Utöver vad som gäller skall de angivna tre slagen av arbetsmarknadspolitiska åtgärder omfattas. Förändringarna innebär alltså både att som är att anse som jämställd i stället skall likställas med förvärvsarbete och att tid som anses utgöra förvärvsarbete i stället blir jämställd tid. Begreppet jämställd tid kommer således att få en förändrad innebörd i förhållande till . En anpassning görs också i lagen om arbetslivsutveckling. Den tid som en arbetslös deltagit i sådan verksamhet skall anses som jämställd tid enligt 7 § . Några förändringar i fråga om vad som skall vara överhoppningsbar tid föreslås inte. Nuvarande regler, KAS Reglerna om kontant arbetsmarknadsstöd (KAS) är i fråga om arbetsvillkor, jämställd tid och överhoppningsbar tid uppbyggda enligt i princip samma modell som i . Något krav på medlemskap i arbetslöshetskassa uppställs inte. Utformningen av arbetsvillkoret skiljer sig dock något åt mellan de båda systemen. Förutom genom förvärvsarbete och jämställd tid kan kvalificering ske genom det s.k. studerandevillkoret (9 §). Rätt till ersättning har även den som efter avslutad utbildning på heltid, som omfattar minst ett läsår och som berättigar till studiesocialt stöd, under viss ramtid stått till arbetsmarknadens förfogande som arbetssökande eller förvärvsarbetat minst . Rätt till KAS har också en försäkrad enligt , vars ersättningsperiod har gått till ända sedan han fyllt . Vad som betraktas som jämställd tid enligt 7 § KAS sammanfaller med 7 § , med den skillnaden att även viss vård i hemmet omfattas (7 § första stycket första punkten). Regeringen föreslår motsvarande förändring i fråga om KAS när det gäller möjligheten att kvalificera sig för en första ersättningsperiod. Även för KAS skall det krävas kvalificering genom reguljärt förvärvsarbete för en första ersättningsperiod. Alltjämt skall det dock vara möjligt att kvalificera sig genom att uppfylla studerandevillkoret. Den lagtekniska lösningen är densamma som beträffande , dvs. det föreslås ändringar i 6 och 7 §§ och anpassning i lagen om arbetslivsutveckling. Någon ändring föreslås inte heller i denna lag i fråga om vad som skall betraktas som överhoppningsbar tid. De nya reglerna föreslås träda i kraft . Detta innebär att den som första gången söker ersättning som avser tid fr.o.m. denna dag skall uppfylla arbetsvillkoret enligt de nya reglerna. motsätter sig i motion Fi17 (yrk. 13) förslaget om skärpt arbetsvillkor. Från arbetstagarens synpunkt är utbildningsvikariat och beredskapsarbete normalt arbete som följer kollektivavtalen. Enligt partiet bör A-kasseutred-ningen analysera frågan i ett större sammanhang. m.fl. (v) är enligt motion Fi50 kritiska mot regeringsförslagets följder för föräldralediga. En föräldraledig kvinna med kort förvärvsliv bakom sig riskerar att bli utan a-kassa. Reglerna inskränker kvinnors rättigheter att kombinera förvärvsarbete med skötsel av små barn och att betraktas som enskilda individer i ekonomiskt hänseende. Därför bör föräldraledighet jämställas med reguljärt förvärvsarbete, anser motionärerna. Utskottets bedömning i fråga om skärpt arbetsvillkor Kostnaderna för utbetalda arbetslöshetsersättningar är mycket höga. Fram till och med oktober har mer än utbetalats avseende närmare 66 miljoner ersättningsdagar. Till detta kommer ersättningar för personer i ALU, nära .