yttr · GJ05NU1Y · 1996-01-01 00:00:00 — har berett näringsutskottet tillfälle att yttra sig över motionerna 1994/95:Jo624 (c) och 1994/95:Jo687 (mp) med förslag om bl.a. avveckling av polyvinylklorid (PVC). Företrädare för plastindustrin har inför näringsutskottet lämnat upplysningar i ärendet. I motion 1994/95:Jo624 (c) hävdas att PVC har en negativ miljöpåverkan i samband med tillverkning, användning och kvittblivning. Motionärerna hänvisar bl.a. till att det vid tillverkningsprocessen sker utsläpp av klororganiska ämnen och kvicksilver. Vissa PVC-produkter anses vid användningen avge s.k. mjukgörare till omgivande miljö. Samtliga kvittblivningsmetoder (deponi, förbränning, materialåtervinning) sägs medföra negativa miljökonsekvenser. Motionärerna påpekar att alternativa material som kan ersätta PVC redan finns inom många produktområden. Mot denna bakgrund lämnas förslag om ett antal tillkännagivanden från till regeringen. Dessa förslag innebär sammanfattningsvis att: ( regeringen bör utnyttja alla tillgängliga möjligheter att skyndsamt minska den negativa miljöpåverkan vid PVC-tillverkning (yrkande 1), ( s.k. ftalater som används för att mjukgöra viss PVC bör avvecklas (yrkande 2), ( avvecklingen av bly och organiska tennföreningar som stabilisatorer i PVC bör fullföljas (yrkande 3), ( konventionell deponi bör betraktas som en olämplig kvittblivningsmetod för PVC (yrkande 4), ( förbränning av PVC endast bör ses som en kortsiktig kvittblivningsmetod (yrkande 5), ( materialåtervinning av PVC inte bör rekommenderas (yrkande 6), ( produkter av PVC och andra klorerade plaster bör märkas (yrkande 7), ( dagens mjukgjorda PVC samt styv PVC med miljöskadliga s.k. additiv bör avvecklas och . Även i motion 1994/95:Jo687 (mp) anförs att PVC påverkar miljön negativt i flera avseenden. Motionärerna anser att ett totalförbud mot tillverkning och försäljning av PVC är den enda rimliga åtgärden för att undanröja denna negativa miljöpåverkan. föreslås besluta om ett förbud mot all tillverkning och försäljning av PVC från (yrkande 21). Vidare krävs ett tillkännagivande till regeringen om att återvinning av PVC inte är acceptabelt av miljöskäl (yrkande 22). PVC ( polyvinylklorid ( tillhör gruppen klorerade plaster, dvs. plaster som har klor som en av beståndsdelarna. Karakteristiskt för PVC är bl.a. dess blandbarhet med olika tillsatsämnen. Detta utnyttjas för att uppnå olika egenskaper för de färdiga produkterna. PVC-produkten kan bestå av tillsatsämnen. Det är framför allt två typer av tillsatsämnen (additiv) som kommit att diskuteras ur miljösynpunkt, nämligen mjukgörare och stabilisatorer. Den årliga konsumtionen av PVC-råvara i beräknas till ca . av all PVC-råvara används inom bygg- och anläggningssektorn. Det största enskilda användningsområdet är rörprodukter som svarar för av PVC-användningen i . Andra stora användningsområden är golv och kabel med respektive av PVC-användningen. Bland användningsområdena utanför byggsektorn kan nämnas sjukvårdsartiklar, husgeråd, kontorsmateriel, elektriska produkter, fritidsartiklar, fordonsdelar m.m. PVC-branschen kan indelas i tillverkare av PVC-råvara, företag som tillsätter additiv till PVC-råvaran (s.k. compounderingsföretag), halvfabrikatstillverkare samt tillverkare av konsument- eller underleverantörsprodukter baserade på PVC. De flesta företagen finns inom slutproduktområdet, medan antalet företag i tidigare förädlingsled är mindre. Omkring 3 000 anställda inom industrin beräknas ha arbeten som är direkt beroende av PVC som råvara. Import- och exportandelen inom branschen varierar mellan olika företag och produktgrupper. Bland de produktgrupper som har en hög exportandel kan nämnas PVC-råvara, golv och folieprodukter. För dessa produkter är även importen relativt stor. Av den PVC-råvara som tillverkas i används inom landet, resten exporteras. av den svenska konsumtionen av PVC-råvara importeras från framför allt , och . har behandlat propositioner som tagit upp frågor om användningen av PVC. godkände ett förslag om principer för plasthanteringen i allmänhet i propositionen med riktlinjer för en kretsloppsanpassad samhällsutveckling (prop. 1992/93:180, bet. Riktlinjerna innebär att bättre hushållning med plastmaterial bör eftersträvas och att användningen av särskilt miljöbelastande plastmaterial bör undvikas helt. Den har som uppdrag att utforma en strategi för utvecklingen mot ett kretsloppsanpassat samhälle med producentansvar för varorna. Delegationen gavs bl.a. i uppgift att utarbeta en plan för att undvika miljöpåverkan av PVC. presenterade delegationen sitt betänkande i den frågan (SOU 1994: 104). Regeringen beslutade om två myndighetsuppdrag avseende hanteringen av PVC. Båda uppdragen skall slutligt redovisas . Till Kemikalieinspektionen uppdrogs att föreslå åtgärder, och i förekommande fall också avvecklingsplaner, för att minimera hälso- och miljöriskerna från stabilisatorer och mjukgörare i PVC. Förslagen skall vara baserade på konsekvensbelysningar vad gäller miljö, internationella handelsaspekter och effekter för näringsliv och sysselsättning. Pågående arbete inom EU bör belysas. I uppdraget ingår också att ta fram förslag till riktlinjer för märkning av PVC-plaster i syfte att hos branschen initiera införandet av sådan märkning senast till . Till uppdrogs att föreslå kriterier för ett miljöriktigt omhändertagande av PVC-produkter som tjänat ut. I detta uppdrag ingår att bedöma förutsättningarna för återanvändning, materialåtervinning, förbränning och deponering. Vidare bör förslag lämnas till åtgärder för att styra uttjänta varor och produkter av PVC till bästa behandlingsmetoder. Förslagen bör belysas med avseende på miljöeffekter, konsekvenser för sysselsättning och näringsliv, internationella handelsaspekter samt möjliga alternativ till PVC. Utgångspunkten för motionsförslagen är att PVC har en dokumenterat negativ miljöpåverkan. Mot denna bakgrund läggs förslag om bl.a. avveckling av PVC-användningen. har främst att bedöma de närings- och handelspolitiska aspekter som bör beaktas vid olika beslut om PVC-användningen. Utskottet tar däremot inte ställning i frågor som gäller graden av miljöpåverkan vid tillverkning, användning och kvittblivning av PVC eller vilka restriktioner som av miljöskäl är önskvärda i dessa sammanhang. delar motionärernas inställning att den negativa miljöpåverkan som PVC kan ha i samband med tillverkning, användning och kvittblivning bör begränsas. Utskottet har framhållit att näringspolitiken måste utformas så att den står i harmoni med målet om en god miljö. Krav som ställts på näringslivet av miljöskäl har inte sällan bidragit till en positiv utveckling av den svenska industrin. Enligt uppgift pågår också vad gäller de aktuella produktgrupperna ett arbete med att ersätta bl.a. de additiv som ifrågasatts ur miljösynpunkt med andra ämnen. Ett framgångsrikt arbete på detta område kan leda till att nya konkurrenskraftiga produkter för svensk industri tas fram. Det behöver således inte råda någon motsättning mellan krav som ställs av miljöskäl och önskemål om en politik som gynnar svenskt näringsliv. måste givetvis en avvägning ibland göras mellan vad som är önskvärt från miljösynpunkt och de effekter som detta kan få för näringslivet och konsumenterna. Tillverkning och användning av PVC-produkter har en inte obetydlig omfattning i svensk industri. Produkternas pris och tekniska materi-alegenskaper anses ofta vara mycket fördelaktiga. Eventuella beslut om restriktioner mot PVC-användningen av miljöskäl bör därför föregås av en analys av de samhällsekonomiska konsekvenserna inom olika sektorer. Möjligheten att byta ut PVC varierar sannolikt starkt mellan olika produktgrupper. Inom exempelvis förpackningsområdet har ett byte till alternativa material kunnat ske på . Inom andra produktgrupper torde ett utbyte innebära större svårigheter. Krav på ett snabbt utbyte kan få konsekvenser för bl.a. kvalitet, kostnader och arbetsmiljö. Det är också angeläget att eventuella beslut om restriktioner av miljöskäl i möjligaste mån kan utformas så att den långsiktiga innebörden klart framgår. Detta är en förutsättning för att den berörda branschen skall kunna beakta dem i sina strukturella beslut. Det bör vidare understrykas att hänsyn måste tas till internationella handelsåtaganden vid utformningen av nationellt formulerade miljökrav. Det kan inte uteslutas att vissa av de aktuella motionsförslagen står i konflikt med de regler som gäller inom EU och enligt internationella handelsavtal. Huvudprincipen inom EU är att en vara som lagligen får marknadsföras i ett EU-land också skall ha marknadstillträde till övriga länder. kan emellertid enligt handelshindrande åtgärder vidtas för att skydda miljön om vissa villkor är uppfyllda. Även PVC-frågans behandling i övriga EU-länder kan få betydelse för de svenska ställningstagandena. Enligt vad utskottet erfarit finns det inte någon entydig utveckling mot en restriktivare inställning i dessa länder. Däremot pågår liksom i en debatt om möjligheterna att lösa problemen med vissa av de ämnen som ingår i PVC-produkterna. De aktuella motionsförslagen, främst i motion 1994/95:Jo624 (c), överensstämmer till stor del med de förslag som fördes fram av Kretsloppsdelegationen. Vid remissbehandlingen av delegationens betänkande har flera remissinstanser redovisat synpunkter i frågor som näringsutskottet har att beakta. Det gäller bl.a. konsekvenser för handel, näringsliv och konsumenter vid en avveckling av PVC-användningen. Sålunda påpekade och i sina remissvar att nationella särlösningar vad gäller PVC-frågan riskerar att komma i konflikt med EU:s harmoniserade lagstiftning. framhöll vikten av att de lösningar som delegationens förslag kan leda fram till tillämpas på ett konkurrensneutralt sätt. () anförde i sitt remissvar att Kretsloppsdelegationen inte på ett övertygande sätt visat så starka miljömässiga motiv att det finns skäl att avveckla PVC generellt. ansåg dock att åtgärder bör sättas in mot de miljöstörande ämnena i PVC, dvs. mjukgörare och stabilisatorer. Utfasningen föreslogs ske i successivt samråd med berörd industri så att konkurrenskraftiga och miljöanpassade alternativ kan tas fram. har inte skäl att i detta sammanhang närmare kommentera de remissvar som myndigheterna har avgivit på Kretsloppsdelegationens betänkande. Det kan dock konstateras att det i remissvaren aktualiserats flera frågor som ur näringspolitisk synvinkel behöver övervägas ytterligare innan långsiktiga beslut bör tas om PVC-användningen. Behovet av ett bättre kunskapsunderlag i detta avseende kommer också till uttryck i de uppdrag som regeringen gav till Kemikalieinspektionen och vad gäller hanteringen av PVC. Uppdragen innebär, som tidigare nämnts, att myndigheterna skall ta fram förslag till åtgärder för att minimera hälso- och miljöriskerna med PVC-användning samt åstadkomma ett miljöriktigt omhändertagande av PVC-produkter som tjänat ut. Konsekvenserna av de förslag som lämnas skall belysas med avseende på miljö, internationella handelsaspekter samt effekter för näringsliv och sysselsättning. I uppdraget till Kemikalieinspektionen ingår också att utarbeta förslag till riktlinjer för märkning av PVC-produkter. Även flertalet övriga frågor som berörs i de aktuella motionerna behandlas i regeringsuppdragen, som slutligt skall redovisas . De nämnda regeringsuppdragen innebär sålunda att det kommer att finnas ett bättre beslutsunderlag i frågor om bl.a. PVC-användningens miljökonsekvenser och effekterna från närings- och handelspolitiska utgångspunkter av en övergång till alternativa material. Med hänvisning till det anförda förordar näringsutskottet ur näringspolitisk synvinkel att de aktuella motionsyrkandena inte skall föranleda någon åtgärd från sida.