yttr · GJ05SKU6Y · 1996-01-01 00:00:00 — Utskottet har beretts tillfälle att yttra sig över proposition 1995/96:170 om översyn av skattebrottslagen och de motioner som väckts i ärendet. Utskottet får anföra följande. I propositionen föreslås att regleringen om skattebrott görs mer enhetlig och sammanhållen. Skattebrottslagens tillämpningsområde utvidgas så att lagen kommer att omfatta i stort sett samtliga straffbestämmelser som återfinns på skatteområdet. Skattebrottslagen blir generellt tillämplig på alla skatter. Lagen tillämpas även på vissa avgifter om detta särskilt föreskrivs. Skatte-bedrägeribrottet får en ny brottsbeteckning och benämns skattebrott. Skatte-brottet konstrueras som ett farebrott med ett enhetligt subjektivt rekvisit. Den kriminalisering som regleras i uppbördslagen, lagen om självdeklara-tion och kontrolluppgifter samt vissa andra författningar på skatte- och avgiftsområdet förs över till skattebrottslagen under benämningarna skatte-betalningsbrott och skatteredovisningsbrott. I propositionen föreslås också att indrivning hos en handelsbolagsdelägare för ett handelsbolags skuld avseende skatt eller avgift skall få ske i samma ordning som gäller för skatten eller avgiften, dvs. som allmänt mål. Förslagen föreslås träda i kraft . I propositionen föreslås att skattebrottet konstrueras som ett farebrott. Ett skattebrott fullbordas när en oriktig uppgift uppsåtligen lämnas till myndig-het eller när en föreskriven uppgiftsskyldighet uppsåtligen åsidosätts om detta ger upphov till fara för att skatt skall undandras det allmänna. för undandragande bör enligt regeringen anses föreligga om det är sannolikt att felet inte skulle ha upptäckts vid den normala rutinmässiga kontrollen. I motion Ju26 av m.fl. (m) hemställer motionärerna att propositionen i sin helhet avslås och att ett nytt förslag läggs fram när farebrottets konsekvenser analyserats. Farerekvisitet är enligt motionärerna avhängigt den allmänna utformningen av skattekontrollen och kan därför komma att medföra betydande tillämpningssvårigheter. Regeringen har vidare givit farerekvisitet en vidare tolkning än vad som framgår av redovisning utan att föreslå någon motsvarande ändring i lagtexten. Detta sätt att lagstifta genom motivuttalanden är enligt motionä-rerna oacceptabelt. har uttalat att det krävs en konkret fara för att ansvar skall kunna komma i fråga. Tre fall då någon fara inte bör anses före-ligga redovisas av utredningen. Ett fall är när det är praktiskt taget uteslutet att en oriktig uppgift undgår upptäckt som t.ex. när det gäller uppgifter som skattemyndigheten har tillgång till genom register som förs av någon annan myndighet. Ett annat fall är om en uppgift är oklar eller tvivelaktig och där-för borde ha föranlett en närmare granskning. Slutligen bör enligt utred-ningen fara inte anses föreligga om en felaktighet är av sådant slag att den bort avslöjas vid en med normal omsorg företagen granskning enligt före-skrivna rutiner. I propositionen anförs att övervägande skäl talar för en övergång från det nuvarande effektbrottet till ett farebrott. Bestämmelsen vinner i sakligt och pedagogiskt hänseende, och den blir dessutom enklare att tillämpa. Vidare uppnås den betydande fördelen att kongruens erhålls mellan det uppsåtliga och vårdslösa skattebrottet. Den formella kopplingen mellan skatteinstanser-nas och den allmänna domstolens bedömningar kommer också att frånfallas. Till detta kommer att man ökar förutsättning-arna för att åstadkomma en enhetlig reglering på skattebrottsområdet, eftersom vissa specialstraffrättsliga brottskonstruktioner alltjämt är utformade enligt principerna för farebrott. Innebörden av farerekvisitet bör enligt regeringen vara att det skall vara sannolikt att felet inte skulle ha upptäckts vid den normala rutinmässiga kontrollen. Kontrollsystemets uppbyggnad och funktionssätt blir därmed av avgörande betydelse för rekvisitets innehåll. I propositionen konstateras att någon kontroll av hela deklarationsmaterialet på löntagarsidan inte längre görs och att systemet med automatiska beslut gör att mervärdesskatt, arbetsgivaravgifter och punktskatter över huvud taget inte blir föremål för någon granskning innan skatten bestäms. Uppbyggnaden av den rutin-mässiga kontrollen gör enligt regeringen att man inte kan anse att en fara inte föreligger om en uppgift är oklar eller tvivelaktig och därför borde ha föran-lett en närmare granskning. Inte heller kan man enligt regeringen utgå ifrån att det praktiskt taget är uteslutet att en oriktig uppgift undgår upptäckt om den framgår av ett register som skattemyndigheten har tillgång till men som förs av andra myndigheter. Med den uppbyggnad som skattekontrollen har får således farerekvisitet enligt vad som anförs i propositionen en tämligen vidsträckt innebörd. Enligt skatteutskottets mening bör man undvika att uppsåtliga undandra-ganden som gäller stora belopp eller som av annan anledning framstår som straffvärda undgår kriminalisering med hänvisning till att de hade bort upp-täckas av skattemyndigheterna. Utgångspunkten för farerekvisitet bör därför som regeringen framhåller vara den faktiska risken för ett skattebortfall. Det kan vidare påpekas att övergången till farebrott inte innebär någon egentlig ändring av fullbordanstidpunkten på de områden där automatiska skatte-beslut tillämpas. Utskottet instämmer med det anförda i regeringens ställningstaganden och tillstyrker den av regeringen föreslagna utformningen av farerekvisitet. Utskottet avstyrker motion Ju26 om avslag på propositionen i dess helhet på nu aktuell grund. har föreslagit att ringa skattebrott (skatteförseelse) avkriminaliseras. I propositionen föreslås att kriminaliseringen av ringa brott (skatteförseelse) inte ändras. I motion Ju25 av och () begär motionä-rerna ett tillkännagivande om att en översyn bör genomföras i syfte att avkriminalisera ringa skattebrott och i stället införa administrativa avgifter. Regeringen anför i propositionen att det visserligen kan ifrågasättas om gärningar med ett så lågt straffvärde att endast böter stadgas som påföljd över huvud taget bör vara kriminaliserade när det förekommer ett admini-strativt sanktionssystem vid sidan av det straffrättsliga. Av olika skäl har det emellertid inte ansetts möjligt eller önskvärt att införa avgiftssanktioner på hela skatte- och avgiftsområdet. Exempel på detta är fastighetstaxerings-området och när det gäller arvs- och gåvoskatt. Vidare gäller att de admini-strativa avgifterna endast kan drabba den skattskyldige och inte t.ex. ställ-företrädaren för en juridisk person eller för en omyndig. Mot tanken på en avkriminalisering kan alltså enligt regeringen invändas att den uppgifts-skyldige i vissa situationer helt skulle undgå sanktion. En viktigare invänd-ning är dock enligt regeringen att det i många fall ändå kan komma att handla om betydande belopp. Gränsen mot det nuvarande skattebedrägeri-brottet går i praxis vid av basbeloppet. motsvarar detta , vilket vid en kapitalskattesats på innebär att en skattskyldig kan underlåta att redovisa en reavinst på utan att detta anses utgöra brott. Detta skulle enligt regeringen framstå som stötande för många, och den preventiva verkan som ett eventuellt åtal innebär skulle gå förlorad. Någon ändring föreslås därför inte. (Fi 1995:05) har i uppdrag att se över vissa frågor med anknytning till de administrativa sanktionerna på skatteområdet. skall bl.a. se över vissa bestämmelser om skatte-tillägg vid skönstaxering och skönsbeskattning på grund av utebliven dekla-ration. En annan viktig fråga är att analysera hur den enskildes uppgifts-skyldighet förhåller sig till artikel 6 i den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (SFS 1994:1219) och till hans rätt att förhålla sig passiv vid brottsutredningar. Enligt skatteutskottets mening är det inte alltid möjligt eller önskvärt att använda sig av administrativa påföljder på skatteområdet. Det finns därför ett behov av att bibehålla möjligheten till bötespåföljd vid ringa brott. Som regeringen anför kan det också framstå som stötande om uppsåtliga brott som rör stora belopp helt faller utanför kriminaliseringen. När det gäller frågan om att göra ändringar i det administrativa sanktions-systemet anser skatteutskottet att pågående arbete bör avvaktas. Med det anförda avstyrker utskottet motionen och tillstyrker propositionen i denna del. I propositionen föreslås att lagtextens hänvisning till betydande belopp som en grund för att bedöma ett skattebrott som grovt kompletteras med fall då gärningsmannen använt falska handlingar eller vilseledande bokföring eller brottet ingått som ett led i en brottslighet som utövats systematiskt eller i större omfattning. Någon saklig ändring är inte avsedd utan tanken är att den nya utformningen skall återspegla gällande praxis på området. I motion Ju24 av m.fl. (v) yrkar motionärerna att även osanna handlingar anges som en uttrycklig grund för att bedöma ett skatte-brott som grovt. Riksåklagaren har i sitt remissyttrande över betänkande föreslagit att uppräkningen även skall omfatta begagnande av osann handling eftersom det är vanligt med osanna handlingar i mål om skattebedrägeri. Lagrådet har emellertid avstyrkt en sådan utformning av lagtexten med följande motivering. Att användningen av "osanna" handlingar uttryckligen nämns utgör en avvikelse från utredningsbetänkandet. Det innebär också en skillnad gentemot bestämmelserna om grovt bedrägeri i 9 kap. 3 § , där det bara talas om "falsk" handling. Enligt Lagrådets mening kan det ifrågasättas, om man i den nu diskuterade paragrafen bör tala om osanna handlingar. Den föreslagna lagtexten kan läsas så, att varje användning av en osann handling, t.ex. inlämnandet av en oriktig självdeklaration, kan kvalificera ett skatte-brott som grovt, något som uppenbarligen inte är meningen. Lagrådet förordar därför att "osanna" handlingar får utgå ur uppräkningen i andra stycket. Fall då någon begagnar sig av osanna handlingar, t.ex. oriktiga fakturor, på ett sätt som gör att gärningen vid en helhetsbedömning bör bedömas som grov, kan hänföras under 4 §, även om inte osanna hand-lingar nämns särskilt i lagtexten. har i denna del inte någon annan åsikt än den som redovisats av Lagrådet. Utskottet avstyrker motionsyrkandet och tillstyrker proposi-tionen i denna del. I motion Ju23 av () anförs att den genomförda omläggningen av mervärdesskatteredovisningen har medfört en ökad fara för felaktigheter som inte beaktats tillräckligt i det straffrättsliga eller admini-strativa sanktionssystemet. I avvaktan på en återgång till tidigare regler bör en uppföljning av just dessa fall genomföras. har behandlat och tillstyrkt en omläggning av betalnings- och redovisningstiderna för mervärdesskatt. har bifallit förslaget och de nya reglerna tillämpas . I proposition 1995/96:198 om ekonomisk-politiska åtgärder på skatte- och avgiftsområdet föreslås en höjning av den omsättningsgräns som gäller för redovisning och betalning av mervärdesskatt den 20 efter redo-visningsperiodens utgång. Ändringen föreslås gälla fr.o.m. . Förslaget kommer att behandlas av senare i vår. Enligt skatteutskottets mening har motionärerna inte anfört något som för-anleder att utskottet bör ändra sitt ställningstagande när det gäller utform-ningen av beslutet om nya tidpunker för redovisning och betalning av mervärdesskatt. Utskottet avstyrker motions-yrkandet. I övrigt har skatteutskottet utifrån de synpunkter som utskottet har att bevaka inte funnit någon anledning till erinran mot de förslag som läggs fram i propositionen. Utskottet tillstyrker propositionen.