yttr · GJ05AU4Y · 1996-01-01 00:00:00 — har berett arbetsmarknadsutskottet tillfälle att yttra sig över proposition 1995/96:150 Ekonomisk vårproposition med förslag till riktlinjer för den ekonomiska politiken, utgiftstak, ändrade anslag för /96, m.m. jämte motioner som berör arbetsmarknadsutskottets beredningsområde. Utskottet yttrar sig i det följande över dels propositionens avsnitt 3 Finansplan och avsnitt 4 Utgiftstak för den offentliga sektorn såvitt avsnitten berör arbetsmarknadsutskottets beredningsområde, samt motionerna 1995/96:Fi78 av m.fl. (m), yrkandena 1, 4, 5, 12 och 13 1995/96:Fi79 av m. fl. (fp), yrkandena 1, 3 och 4 1995/96:Fi80 av m.fl. (v), yrkandena 1-6 och 9 1995/96:Fi81 av m.fl. (mp), yrkandena 1-4, 23-25 och 34 1995/96:Fi82 av m.fl. (kds), yrkandena 1, 6 och 7, samtliga i förekommande fall i de delar som berör utskottets beredningsområde, dels propositionens avsnitt 6 Tilläggsbudget för /96, 6.6 (tionde huvudtiteln) samt motionerna 1995/96:Fi80 av m.fl. (v), yrkandena 18-22, 1995/96:Fi84 av Per m.fl. (m). Finansplanen, avsnitt 3 Att minska arbetslösheten är enligt propositionen den främsta uppgiften för regeringen. Arbetslösheten är en viktig faktor bakom de ökande inkomstskillnaderna . Den skapar klyftor och påfrestningar både för vuxna och barn. Arbetslösheten är också ett allvarligt hot mot kommunernas möjligheter att upprätthålla en god kvalitet i utbildning, vård och omsorg. Målet är enligt propositionen att halvera den öppna arbetslösheten från . Kampen mot arbetslösheten kräver en samverkan av politiken inom flera områden och en medverkan från hela det svenska samhället, sägs det i propositionen. Regeringen anger fyra förutsättningar för att detta skall lyckas: En god samhällsekonomisk grund. Budgetsaneringen skall fullföljas. Ett treårigt utgiftstak läggs fast. Ytterligare budgetförstärkningar genomförs med ca 1997 och ca 1998. Förbättrad och utbyggd utbildning. Den reguljära vuxenutbildningen byggs ut med 100 000 platser i vuxenutbildningen för att ge dem med låg utbildningsnivå en chans att förbättra sina kunskaper och därmed möjligheter på arbetsmarknaden. 30 000 nya platser tillskapas i högskolan. Utbyggnaden avlöser de tillfälliga utbildningsplatser som har finansierats med arbetsmarknadspolitiska medel. Arbetslösheten skall enligt propositionen bekämpas med välutbildade kvinnor och män som har en stark ställning på arbetsmarknaden, inte med ökade löneskillnader och försämrad social trygghet. Förbättrade villkor för företagandet. Näringspolitikens lokala och regionala roll måste stärkas. Arbetsmarknadspolitiken måste effektiviseras ytterligare och kommunernas roll i arbetsmarknadspolitiken utvecklas. Ett nytt kontrakt för samverkan. En bred uppslutning kring kampen mot arbetslöshet är av avgörande betydelse för möjligheterna att uppnå en tillfredsställande tillväxt och sysselsättning. Lönebildningen måste förbättras. Kommunerna måste medverka till en god utveckling och bl.a. i möjligaste mån undvika att säga upp fast personal. Regeringen kommer även i att verka för en bred uppslutning för kampen mot arbetslöshet. Att halvera den öppna arbetslösheten är en djärv målsättning och den är svår att uppnå, sägs det i propositionen. Men med en aktiv medverkan, inte bara från andra partier i utan också från arbetsmarknadens parter och hela svenska folket kan målet nås. Den svenska ekonomin - arbetslösheten I propositionen konstateras att den svenska arbetslösheten är hög, trots en god ekonomisk utveckling . BNP-tillväxten uppgick till , industriinvesteringar ökade med och produktionskapaciteten byggdes ut. Den ökade tillväxttakten 1995 medförde att sysselsättningen ökade betydligt, med över 60 000 personer. Eftersom utbudet av arbetskraft och medelarbetstiden också steg blev dock nedgången i den öppna arbetslösheten blygsam. Den minskade från till 1995. Minskningen hänför sig enbart till arbetslösheten för män. Den kvinnliga öppna arbetslöshetsnivån var 1995 dock fortfarande lägre än den manliga, jämfört . Antalet personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder minskade också något. Den sammanlagda andelen öppet arbetslösa och personer i åtgärder föll från till . fanns flera tecken på avmattning av konjunkturläget. Tillväxten väntas bli för att stiga till 1997. Den svagare tillväxten beräknas leda till en fortsatt om än måttlig ökning av sysselsättningen. I kombination med den föreslagna kraftiga utbyggnaden av antalet utbildningsplatser bör detta enligt propositionen leda till att den öppna arbetslösheten kan minska till . Två olika alternativ redovisas för den ekonomiska utvecklingen . Osäkerheten är enligt regeringen för stor för att man skall kunna göra regelrätta prognoser för en så . Den ena prognosen utgör en relativt försiktig baskalkyl och den andra en kalkyl med högre tillväxt. Den senare avser att visa vad som krävs för att den öppna arbetslösheten skall kunna reduceras till . Basalternativet bygger på ett antagande om BNP-tillväxt på 2 till . faller då arbetslösheten till . Tillväxtalternativet bygger på ett antagande om BNP-tillväxt på . Denna kalkyl förutsätter att lönebildningen fungerar bra samt att övriga förbättringar i arbetsmarknadens funktionssätt liksom tillväxtbefrämjande åtgärder får ett starkt genomslag i ett medelfristigt perspektiv. I detta scenario antas att förtroendet för den svenska ekonomin förstärks snabbare. Den öppna arbetslösheten halveras fram . Regeringens politik inriktas på att förverkliga detta alternativ. I propositionen pekas både på styrkefaktorer i den svenska ekonomin och på risker. Till det som inger oro hör utvecklingen på arbetsmarknaden. Om lönerna i även fortsättningsvis ökar snabbare än i omvärlden kan detta förhindra en minskning av arbetslösheten. Den ekonomiska politikens inriktning Den dagordning som redovisades i tillväxtpropositionen fullföljs nu genom initiativ på flera områden. Den främsta uppgiften är att minska arbetslösheten. Stora utbildningsklyftor och en hög arbetslöshet är de allvarligaste hoten mot en rättvis fördelning. Under den djupa lågkonjunkturen förlorades mer än 500 000 arbetstillfällen - vart åttonde arbete. Återhämtningen har varit stark, men eftersom utbudet av arbetskraft ökar när fler finner det lönt att söka sig ut på arbetsmarknaden minskar arbetslösheten bara marginellt. I takt med att fler får arbete kommer också fler av dem som gett upp och lämnat arbetskraften att återvända. Till detta kommer den normala årliga ökningen av arbetskraften. I propositionen konstateras att kommer att behöva av god sysselsättningstillväxt för att lyckas i kampen mot massarbetslösheten. En halvering av den öppna arbetslösheten är ett mycket ambitiöst mål, sägs det i propositionen, och detta även i ett internationellt perspektiv. Såvitt nu kan bedömas kommer det att bli svårt men inte omöjligt. I propositionen konkretiseras satsningen på utbildning. Det framhålls att den grundläggande utbildningen är av central betydelse för många arbetslösa. Den bör i första hand erbjudas inom det reguljära utbildningsväsendet. Utbildningsprogrammet finansieras bl.a. genom ändringar av reglerna inom arbetsmarknadspolitiken. Gränsdragningen mellan arbetsmarknadsutbildning och reguljär utbildning ses över. Inriktningen bör enligt propositionen vara att arbetsmarknadsutbildningen skall renodlas mot främst omställningsutbildning. Regeringen aviserar sin avsikt att återkomma med en proposition om en fortsatt förnyelse av sysselsättningspolitiken. Kampen mot långtidsarbetslösheten skall ha fortsatt hög prioritet. Arbetsmarknadspolitiken bör även bidra till att främja jämställdheten på arbetsmarknaden - den senaste konjunkturuppgången har främst ökat de arbetslösa männens chanser att få ett arbete. Den höga ungdomsarbetslösheten är ett hot mot en god ekonomisk utveckling, men också mot de ungas möjligheter att spela en roll i samhällslivet. Regeringens målsättning är att ungdomar inte skall vara arbetslösa mer än hundra dagar utan att övergå till utbildning eller sysselsättning. Invandrarnas kompetens måste tas tillvara bättre. Syftet med den aktiva arbetsmarknadspolitiken är att individen skall kunna återgå till den reguljära arbetsmarknaden. De åtgärder som sätts in skall ingå i en individuell handlingsplan för en sådan återgång. Åtgärderna får inte bara vara en väg till en ytterligare ersättningsperiod i arbetslöshetsförsäkringen. Försäkringens roll som omställningsförsäkring bör göras tydlig. Regeringen meddelar sin avsikt att återkomma i sysselsättningspropositionen med förslag om en bortre parentes i försäkringen. I anslutning till avsnittet om villkoren för företag och företagande anförs att arbetsrätten behöver förändras. Arbetsrätten måste ha en ändamålsenlig utformning och spegla en rimlig avvägning mellan löntagarnas behov av skydd mot godtyckliga och diskriminerande beslut, och företagens behov av att kontinuerligt kunna anpassa sin organisation och arbetsstyrka till förändrade förutsättningar och behov. Den skall vara utformad så att den inte försvårar för företagen att expandera och nysatsa. I propositionen hänvisas till , som kommer att redovisa sina överväganden. I det nyssnämnda avsnittet framhålls också att den regionala utvecklingen blir allt viktigare. Tillväxten måste komma hela landet till del. Det behövs ett aktivt statligt stöd till regional utveckling, framför allt genom utbyggnad av de mindre och medelstora högskolorna. måste olika aktörer på både lokal och regional nivå själva aktivt bidra till att skapa starka och dynamiska tillväxtprocesser i sin region. I avsnittet Ett nytt kontrakt för samverkan betonas att lönebildningen är av avgörande betydelse för möjligheterna att nå tillbaka till full sysselsättning. Internationaliseringen av ekonomin har medfört ökade krav på en sund och balanserad inhemsk lönebildning. Ansvaret för detta ligger på arbetsmarknadens parter. De bör gemensamt för regeringen redovisa hur lönebildningen skall ge en kostnadsutveckling på god europeisk nivå vid en betydligt lägre arbetslöshetsnivå än dagens. Arbetsmarknadens parter har ett stort ansvar även på utbildningsområdet sägs det i samma avsnitt. Arbetsgivarna kan inte räkna med att klara sin kompetensförsörjning enbart genom att ersätta befintliga anställda med andra som har fått sin utbildning bekostad med skattemedel. Regeringen meddelar att den kommer att inbjuda arbetsmarknadens parter till överläggningar i dessa frågor. I propositionen redovisas arbetet för en ökad sysselsättning i EU. har alltsedan medlemskapet varit pådrivande i sysselsättningsfrågorna. Inför fördragsöversynen har regeringen vid den inledda regeringskonferensen aktualiserat förändringar i i syfte att ge ett starkare fördragsmässigt stöd åt arbetet med sysselsättningsfrågorna. Fyra frågor står på dagordningen inför det fortsatta EU-samarbetet: förstärkt gemensamt åtagande från medlemsländerna att förbättra förutsättningarna för expansion och ökad sysselsättning, ökad medvetenhet om det starka ömsesidiga beroendet mellan de europeiska staternas ekonomier, ökad vikt vid konjunkturcyklerna och stabiliseringspolitiken vid överväganden och beslut samt stärkt koppling mellan ekonomisk politik och arbetsmarknadspolitik. Moderata samlingspartiet anser i sin motion Fi78 att kritiken mot regeringen måste bli mycket hård för oförmågan att ompröva politiken mot bakgrund av den höga arbetslösheten, det växande antalet långtidsarbetslösa, den långvariga stagnationen och de fundamentala obalanserna i ekonomin. Regeringens misslyckande beror på bristande insikt om arbetslöshetens orsaker. Propositionen saknar både strategi och konkreta åtgärder för att komma till rätta med arbetslösheten. För att regeringens i och för sig alltför begränsade mål skall nås - att halvera den öppna arbetslösheten fram - hänvisar den sig själv till statistiska manipulationer. De besparingar som måste göras skall ha en sådan inriktning att de bidrar till hela ekonomins liberalisering och syftar till att stärka incitamenten för arbete, sparande, investeringar och företagande. Ökad tillväxt och lägre arbetslöshet kräver en expansion av den privata sektorn och då framför allt av små- och nyföretagande. Om den totala arbetslösheten på en miljon människor skall kunna halveras måste det tillkomma en halv miljon arbetstillfällen. Arbetsmarknaden har såväl i fråga om anställningsförhållanden som lönebildning varit en politisk angelägenhet. Den rigida arbetsmarknaden och brister i lönebildningen har drivit upp arbetslösheten och stängt människor såväl inne som ute. Avreglering av arbetsmarknaden är en av de viktigaste ekonomiska reformer som behöver genomföras, anser . Regeringens ambition att halvera arbetslösheten bygger på en förhoppning om att den ekonomiska tillväxten skjuter fart. Det är enligt svårt att förstå hur detta skall gå till utan att angripa de strukturella problem som hämmar arbetsmarknadens funktion och därmed i sig begränsar både nya arbetstillfällen och tillväxt. Förutom att rätta till missförhållandena som medför en onödigt hög nivå på arbetskraftskostnaden måste man finna en arbetsrättslig lagstiftning som uppmuntrar till anställning, en arbetsmarknadspolitik som förmår matcha arbetskraften mot efterfrågan och en arbetslöshetsförsäkring som bidrar till att arbetslöshetsperioderna blir så korta som möjligt. aviserar att partiet i samband med den kommande sysselsättningspropositionen kommer att redogöra för de förändringar som är påkallade inom arbetsmarknadspolitiken. En betydande effektivisering kommer att föreslås tillsammans med en reformerad arbetslöshetsförsäkring. Ersättningen får inte vara så hög att det lönar sig bättre att leva på bidrag än att arbeta. Av det skälet avvisar förslaget att höja ersättningsnivån till . Den nuvarande arbetsrätten är destruktiv, sägs det i motionen. Olika grupper ställs mot varandra, vilket accentueras när efterfrågan på arbetskraft sjunker. Reglerna leder dessutom till att det blir riskabelt att byta arbete, vilket leder till inlåsningseffekter och begränsar rörligheten på arbetsmarknaden. Enskildas möjligheter att utvecklas genom att byta arbetsmiljö blir mindre. De enskilda medarbetarnas inflytande begränsas ytterligare av svårigheten att sluta individuella avtal som ersättning för de kollektiva lösningarna. I detta finns en moralisk dimension, men det handlar också om att kunna skapa den formella relation som utgör förutsättning för tillkomsten av ett nytt arbetstillfälle. Så länge som lagstiftningen motverkar flexibilitet är det inte tillräckligt att förlita sig på avtalslösningar. En reformering av arbetsrätten bör ske i två steg. bör en återgång ske till vad som gällde före regeringens återställarpaket. I ett andra steg bör en mer genomgripande avreglering av arbetsmarknaden komma till stånd. Dagens arbetsrättsliga lagstiftning bör ersättas av en enda lag som garanterar grundläggande villkor i arbetslivet så att avtalen kan göras mer individuella. De uppenbara bristerna i lönebildningen upplevs som ett allvarligt hot mot internationella konkurrenskraft, vilket kan försvåra arbetslöshetsbekämpningen. Regeringen bortser enligt från de problem som kan hänföras till den svenska lönestrukturen. Att avvisa varje tanke på mer varierad lönesättning förstärker problemen på arbetsmarknaden. Många arbetstillfällen kommer aldrig ut på marknaden eller förblir s.k. svartjobb. Den nödvändiga motivationen för högre utbildning uteblir och det blir risk för "brain drain", som de enskildas drivkrafter till kompetensutveckling påverkas (yrk. 1, 12 och 13 delvis). liberalerna anser enligt sin motion Fi79 att den allt överskuggande uppgiften i svensk politik är att ge fler människor möjlighet till arbete. Med en femtedel av arbetskraften utan arbete finns risk för att landet blir kvar i svåra ekonomiska problem med ständiga nedskärningar i välfärden som följd. Arbetslösheten går att pressa ned med en samlad politik för tillväxt kombinerad med en offensiv arbetsmarknadspolitik som utgår från att arbetslösheten inte bara är konjunkturbetingad utan även har strukturella orsaker. Enligt motionen ger regeringen en felaktig bild av propositionens innehåll. Målet är inte en halvering av arbetslösheten, utan bara av den öppna arbetslösheten. Regeringens huvudstrategi förefaller vara rent statistisk - människor skall föras bort från arbetskraften till olika utbildningsinsatser. Regeringen lyckas inte ens i detta. Den öppna arbetslösheten sjunker i basalternativet bara till . Dessutom har prognoserna varit felaktiga och successivt reviderats upp. strategi för flera arbeten går framför allt ut på att ge förutsättningar för fler företag. Förutom kraftigt sänkta skatter krävs enligt partiet en förenklad arbetsrätt, försök att stimulera hushållstjänster som en ny arbetsmarknad, en ny process för lönebildning, en mer genomtänkt kompetenspolitik m.m. Regeringen har genom en rad beslut sedan tillträdet i stället försämrat företagsklimatet. Permanenta heltidsanställningar i ett och samma företag blir mindre vanliga. I stället utvecklas nya kontraktsformer, tidsbegränsade anställningar, uppdragstagande, underentreprenörskap, företagande, växling mellan dessa former etc. Arbetsmarknadens institutioner och regelsystem förändras däremot mycket långsamt och riskerar därmed att bli en bromskloss. Utvecklingen ställer krav på förändring av lagstiftningen. Partiet beklagar att den förra arbetsrättskommittén lades ner och kräver att en ny tillsätts. Ett minimikrav är att staten är neutral mellan fack och arbetsgivare vid utformningen av reglerna. Även lönebildningen är ett problem. Kompensationstänkande har styrt löntagarnas organisationer. Maktfördelningen vid konflikter har minskat arbetsgivarnas motståndskraft. understryker att det är parterna på arbetsmarknaden som har det yttersta ansvaret, men tillägger att det vore bra om kompetens och utbildning premierades och ungdomars inträde inte försvårades. En allmän arbetslöshetsförsäkring finansierad med egenavgifter skulle ge individen ett verkligt val och öka motivationen att inte medverka till löneavtal som höjer arbetslösheten (yrk. 1 delvis). framhåller i sin motion Fi80 svårigheten att ta ställning till de preliminära förslag som redovisas i propositionen. Prognoserna om bl.a. arbetslösheten är överoptimistiska. Partiet avstår från att för egen del nu precisera budgetförslag för de kommande tre budgetåren utan avvaktar till den ordinarie budgetbehandlingen . Flera av de förslag som aviseras av regeringen måste dock avvisas enligt . Regeringens politik för att få ner arbetslösheten är helt otillräcklig, kampen mot arbetslösheten ges inte särskilt hög prioritet. Det går att förena låg arbetslöshet och låg inflation, anser . "Vi har råd att arbeta". Kampen mot arbetslöshet och för en ökad sysselsättning måste vara det överordnade målet för den ekonomiska politiken. Det krävs en miljöomställning av produktion och konsumtion. En politik för förstärkt utvecklingskraft i näringslivet innefattar åtgärder för kompetenshöjning i arbetslivet och ökade satsningar på utbildning liksom stöd till nyföretagande och mindre företag, såsom s.k. 6-timmarsprojekt och möjligheter till tjänstledighet med starta-eget-bidrag. En aktiv arbetsmarknadspolitik skall lägga tonvikten på stimulanser och stöd till de arbetssökande i stället för negativa åtgärder mot de arbetslösa. Det krävs en medveten strategi för en successivt kortare arbetsdag med inriktning mot sextimmarsdag. Insatser för kvinnor som av strukturella skäl ställts utanför arbetsmarknaden måste få särskild uppmärksamhet, anser . 35 000 arbeten inom kommunsektorn kommer att försvinna, vilket främst drabbar kvinnor. Även i den privata tjänstesektorn har sysselsättningen gått ned kraftigt. Genom att slå vakt om arbetena inom kommunsektorn och ge stimulanser till delar av den privata tjänstesektorn stärks kvinnornas möjligheter till arbete. Kvinnor skall också ges kunskaper som leder över till nya yrkesområden så att den könsuppdelade arbetsmarknaden kan brytas. Särskilda åtgärder krävs dessutom för att stimulera till eget företagande. Kortsiktigt behövs enligt något större insatser för arbetsmarknadspolitiska åtgärder: individuella handlingsplaner, förstärkt väglednings- och platsförmedling och insatser för kompetensutveckling. Partiet förordar ett obligatoriskt lagstadgat system för finansiering av utbildning i företagen. Enligt kan de senaste årens relativt höga löneavtal skapa problem med tanke på arbetslöshet och låg aktivitet i ekonomin. De kan försvåra en konjunkturell återhämtning och de riskerar att slå över i inflation. Problemet beror dock inte bara på de fackliga organisationernas lönepolitik utan bl.a. på devalveringsvinsterna i exportindustrin. Regeringen måste skapa förutsättningar för en hållbar löneutveckling. Lönediskriminering och alltför stora löneskillnader skapar spänningar i förhandlingarna. avvisar förändringar i arbetsrätten som ett sätt att motverka löneökningar. I motionen presenteras ett sysselsättningspolitiskt program med satsningar på . Vissa av åtgärderna behövs enligt motionen (yrk. 1 och 2 delvis). de gröna kritiserar regeringsförslagen i motion Fi81. Det brister i regeringens beräkningar av bl.a. minskad arbetslöshet. Investeringarna i traditionell råvarubaserad exportindustri ger få nya arbeten. Möjligheten är påtaglig att tillväxten blir lägre och arbetslösheten betydligt högre än vad regeringen räknat med. I propositionen finns få konkreta förslag på hur arbetslösheten skall kunna halveras. Det uppställda målet blir dessutom ihåligt om det nås genom en ytterligare expansion av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Partiet föreslår en aktiv och offensiv politik för att öka sysselsättningen och investeringarna i miljöinriktade framtidsbranscher. Målet är att den öppna arbetslösheten skall vara lägre än . Vad som behövs är investeringar i tjänstesektorn, miljösektorn och informationssektorn. Personalneddragningarna inom kommuner och landsting bör begränsas - partiets förslag leder till att ca 20 000 fler arbeten kan bli kvar. Kvinnligt företagande liksom företagande bland invandrare skall på olika sätt stimuleras. Diskrimineringen på arbetsmarknaden på grund av etnisk tillhörighet måste motarbetas. Saneringen av statsfinanserna är nödvändig, men den bör ges en fördelningspolitiskt bättre utformning. förordar s.k. brutet tak bl.a. i arbetslöshetsförsäkringen, vilket håller uppe köpkraften hos låginkomsttagare och förhindrar ökade sociala klyftor (yrk. 1 och 34 delvis). För att uppnå målet om en arbetslöshet som är lägre än föreslår en sänkning av arbetstiden. Arbetsdelning genom kortare arbetstid förbättrar även människors livskvalitet. Det kan bidra till färre arbetsskador och förbättrad hälsa. Det långsiktiga målet är en förkortning till . Som ett första steg föreslås att normalarbetstiden sänks från 40 till . Den nuvarande dispositiviteten i lagstiftningen bör finnas kvar. Därigenom kan parterna på arbetsmarknaden avtala om avvikelser, särskilda villkor m.m. som underlättar ett flexibelt genomförande av reformen. Arbetstidsförkortningen bör enligt vara fullt genomförbar utan att den totala produktionen minskar. Uppskattningsvis av minskningen av arbetstiden kompenseras av en förbättrad produktivitet. Resten av arbetstidsbortfallet kompenseras av att arbetslösa och personer utanför arbetskraften kan få arbete. Frågan om eventuell lönekompensation bör avgöras i fackliga förhandlingar. Besparingarna uppgår enligt partiets beräkningar till ca till följd av minskade utgifter för stöd till arbetslösa. Då har även minskade intäkter till följd av skattebortfall beaktats. Nettobesparingarna bör användas till att sänka egen-avgifterna . Arbetstidsförkortningen bör genomföras i samspel mellan staten och parterna, där statens uppgift är att svara för ny lagstiftning, sänkta egenavgifter och nödvändig kompletterande utbildning av de arbetslösa. Löntagarorganisationerna svarar för att lönekraven begränsas och arbetsgivarna främst för att nyanställningar kommer till stånd.