sou · GJB3155 · 1996-01-01 00:00:00 — 1 § Marken, vattnet och den fysiska miljön i övrigt skall användas så att en från ekologisk, social och samhällsekonomisk synpunkt lång- siktigt god hushållning främjas. 2 § Bestämmelserna i 2 och 3 kap. skall tillämpas enligt vad som är föreskrivet i (1987:10), vattenlagen (1983:291), miljöskyddslagen (1969:387), naturvårdslagen (1964:822), lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter, väglagen (1971:948), lagen (1902:71 s.1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anlägg- ningar, lagen (1978:160) om vissa rörledningar, luftfartslagen (1957:297), minerallagen (1991:45), lagen (1966:314) om kontinentalsockeln, lagen (1983:293) om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän farled och allmän hamn och lagen (1992:1140) om ekonomiska zon. Lag (1992:1146). Lag (1992:1146). 1 § Mark- och vattenområden skall användas för det eller de ända- mål för vilka områdena är mest lämpade med hänsyn till beskaffen- het och läge samt föreliggande behov. Företräde skall ges sådan an- vändning som medför en från allmän synpunkt god hushållning. 2 § Stora mark- och vattenområden som inte alls eller endast obe- tydligt är påverkade av exploateringsföretag eller andra ingrepp i miljön skall så långt möjligt skyddas mot åtgärder som kan påtagligt påverka områdenas karaktär. 3 § Mark- och vattenområden som är särskilt känsliga från ekolo- gisk synpunkt skall så långt möjligt skyddas mot åtgärder som kan skada naturmiljön. 4 § Jord- och skogsbruk är näringar av nationell betydelse. Brukningsvärd jordbruksmark får tas i anspråk för bebyggelse eller anläggningar endast om det behövs för att tillgodose väsentliga samhällsintressen och detta behov inte kan tillgodoses på ett från allmän synpunkt tillfredsställande sätt genom att annan mark tas i anspråk. Skogsmark som har betydelse för skogsnäringen skall så långt möjligt skyddas mot åtgärder som kan påtagligt försvåra ett ratio- nellt skogsbruk. 5 § Mark- och vattenområden som har betydelse för rennäringen eller yrkesfisket eller för vattenbruk skall så långt möjligt skyddas mot åtgärder som kan påtagligt försvåra näringarnas bedrivande. Områden som är av riksintresse för rennäringen eller yrkes- fisket skall skyddas mot åtgärder som avses i första stycket. 6 § Mark- och vattenområden som har betydelse från allmän syn- punkt på grund av områdenas naturvärden eller kulturvärden eller med hänsyn till friluftslivet skall så långt möjligt skyddas mot åtgär- der som kan påtagligt skada natur- eller kulturmiljön. Behovet av områden för friluftsliv i närheten av tätorter skall särskilt beaktas. Områden som är av riksintresse för naturvården, kulturminne- svården eller friluftslivet skall skyddas mot åtgärder som avses i för- sta stycket. 7 § Mark- och vattenområden som innehåller värdefulla ämnen eller material skall så långt möjligt skyddas mot åtgärder som kan påtagligt försvåra utvinningen av dessa. Områden som innehåller fyndigheter av ämnen eller material som är av riksintresse skall skyddas mot åtgärder som avses i första stycket. 8 § Mark- och vattenområden som är särskilt lämpliga för anlägg- ningar för industriell produktion, energiproduktion, energidistribution, kommunikationer, vattenförsörjning eller avfallshantering skall så långt möjligt skyddas mot åtgärder som kan påtagligt försvåra till- komsten eller utnyttjandet av sådana anläggningar. Områden som är av riksintresse för anläggningar som avses i första stycket skall skyddas mot åtgärder som kan påtagligt försvåra tillkomsten eller utnyttjandet av anläggningarna. 9 § Mark- och vattenområden som har betydelse för totalförsvaret skall så långt möjligt skyddas mot åtgärder som kan påtagligt mot- verka totalförsvarets intressen. Områden som är av riksintresse på grund av att de behövs för totalförsvarets anläggningar skall skyddas mot åtgärder som kan på- tagligt försvåra tillkomsten eller utnyttjandet av anläggningarna. 10 § Om ett område enligt 58 §§ är av riksintresse för flera oför- enliga ändamål, skall företräde ges åt det eller de ändamål som på lämpligaste sätt främjar en långsiktig hushållning med marken, vatt- net och den fysiska miljön i övrigt. Behövs området eller en del av detta för en anläggning för totalförsvaret skall försvarsintresset ges företräde. Beslut med stöd av första stycket får inte strida mot hushållningsbestämmelserna i 3 kap. Särskilda hushållningsbestämmelser för vissa områden i landet 1 § De områden som anges i 2–6 §§ är, med hänsyn till de natur- och kulturvärden som finns i områdena, i sin helhet av riksintresse. Exploateringsföretag och andra ingrepp i miljön får komma till stånd i dessa områden endast om hinder inte möter enligt 2–6 §§ och om det kan ske på ett sätt som inte påtagligt skadar områdenas natur- och kulturvärden. Bestämmelserna i detta kapitel utgör inte hinder för utveck- lingen av befintliga tätorter eller av det lokala näringslivet eller för utförandet av anläggningar som behövs för totalförsvaret. Om det finns särskilda skäl utgör bestämmelserna inte heller hinder för an- läggningar för utvinning av sådana fyndigheter av ämnen eller mate- rial som avses i 2 kap. 7 andra stycket. 6 § Vattenkraftverk samt vattenreglering eller vattenöverledning för kraftändamål får inte utföras i nationalälvarna , , och med tillhörande vattenområ- den samt i följande vattenområden: , Ammerån, Storån – Dammån samt I , Storån uppströms Klumpvattnet, Ransarn samt Vojmån uppströms Tärnaån, Girjesån och Juktån uppströms källflödena uppströms Sädvajaure respektive uppströms Akkajaure, Lilla uppströms Skalka och Tjaktjajaure Vattenkraftverk samt vattenreglering eller vattenöverledning för kraftändamål får inte heller utföras i följande älvsträckor: sträckan mellan och samt sträck sträckan mellan Havern och samt Tärnaforsen mellan och Gäuta Första och andra styckena gäller inte vattenföretag som förorsakar endast obetydlig miljöpåverkan. 1 § En ansökan om tillstånd för en anläggning eller en åtgärd som avses i 4 kap. skall innehålla en miljökonsekvensbeskrivning. 2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att det i ärenden enligt någon av de lagar som anges i 1 kap. 2 skall upprättas en miljökonsekvensbeskrivning enligt detta kapitel. 3 § Miljökonsekvensbeskrivningen skall möjliggöra en samlad bedömning av en planerad anläggnings, verksamhets eller åtgärds inverkan på miljön, hälsan och hushållningen med naturresurser. 4 § Miljökonsekvensbeskrivningen skall bekostas av den som an- svarar för verksamheten eller som skall vidta åtgärden i fråga. Myndigheternas uppgifter, ansvarsfördelning m. m. 1 § Varje myndighet som skall tillämpa denna lag skall se till att sådana planer enligt (1987:10) och sådant planeringsunderlag som belyser hushållningsfrågan finns tillgäng- liga i målet eller ärendet. Om myndigheten begär det, är kommunen skyldig att tillhandahålla planer enligt samt planeringsunderlaget till dessa. skall ställa samman utredningar, program och annat planeringsunderlag som har betydelse för hushållningen med natur- resurser i länet och som finns hos statliga myndigheter. är skyldig att på begäran tillhandahålla sådant planeringsunderlag åt kommuner och myndigheter som skall tillämpa denna lag. 2 § Regeringen får i visst fall besluta att en eller flera kommuner skall redovisa till regeringen eller någon annan myndighet hur kom- munen i sin planering enligt (1987:10) avser att tillgodose ett intresse som rör hushållningen med naturresurser. Statliga myndigheter skall anmäla till regeringen om det uppkom- mer behov av sådan redovisning. 3 § har tillsyn i länet över hushållningen med natur- resurser och efterlevnaden av vad som föreskrivs i eller beslutas med stöd av 4 kap. De centrala förvaltningsmyndigheterna har var och en inom sitt verk- samhetsområde uppsikt över hushållningen med naturresurser. har den allmänna uppsikten över hushållningen med natur- resurser.