sou · GJB3155 · 1996-01-01 00:00:00 — Region 7, Östra vattendragsr egion som omfattar hela Mälardalen-Hjälmareområdet och i övrigt. Vattendragen avvattnas genom eller mynnar direkt i eller . Delavrinningsområdena till betraktas som separata enheter. Regionen avgränsas i norr av södra vattendelare, i väster av östra vattendelare och i söder av Nyköpingsåns och Kilaåns södra vattendelare. Genom att Norrlandsgränsen går igenom regionens nordvästra del är förutsättningarna för växtlighet och djurliv annorlunda i Bergslagen än i övriga delar. Därför har vi skilt de vattendrag som rinner upp där från de övriga som rinner via , med mer slättlandsbetonat lopp. Eftersom vi ansett det motiverat att dela in regionens övriga vattendrag i två storleksgrupper har vi totalt fyra kategorier i regio- nen. -fallvattendrag (rinner upp i Bergslagen och mynnar i ) -slättvattendrag (mynnar i ) -kustvattendrag större än -kustvattendrag mindre än Region 8, och södra vattendragsr egion som till största delen utgör den södra halvan av avrinnings- område. De i -ingående delavrinningsområdena be- handlas som separata enheter. I grova drag sammanfaller regionen med , och . Den avgränsas i ost och syd av östra vattendelare och Rolfsåns norra vattendelare. I norr utgörs gränsen av södra vattendelare, Tidans norra vattendelare och . Vi har delat in vattendragen i - slättvattendrag (biflöden till -) Region 9, vattendragsr egion som består av /ströms avrinningsområde. Vi behandlar de ingående delavrinningsom- rådena som separata enheter. I regionens västra och norra del finns , och Tylöskogen, medan Sydsvenska höglandets centrala delar utgör den södra delen. Resterande del utgörs av Öst- götaslätten. För att ta hänsyn till de speciella förhållanden som ryms i de korta bäckar som rinner till har vi ansett det motiverat att frångå principen om att inte behandla vattendrag som är kortare än . Vattendragen delas in i Region 10 som i stort innefattar avrinningsområdena för , Fylleån, , , Viskan och Rolfsån samt ett antal små vatten- drag som mynnar i . Större delen av detta område utgörs av Sydsvenska höglandets och Smålandsterrängens myrrika västsida, d.v.s. i stort sett , (södra ) och (västra ). Vattendragen i denna region har delats in i Region 11 som omfattar bland annat Sydsvenska höglandets östra delar och sydöstra skog- och sjörika slättområden och av- gränsas i söder av å:s södra vattendelare och i väster av Lagans och ströms östra vattendelare. Regionens vattendrag har delats in i Region 12 som omfattar och . Större delen av avvattnas åt öster i och med att landborgen på öns västsida är vatten- delare. Eftersom och hyser endast förhållandevis små vattendrag bör även vattendrag som är kortare än bedömas. Regionens vattendrag har delats in i -vattendrag längre än Region 13 som omfattar frånsett Göingebygden och Kristian- stadslätten. I norr avgränsas regionen av Stensåns norra vattendelare och å:s södra vattendelare. Övriga gränser utgörs av hav. Inom regionen finns vattendrag som avvattnas dels mot , dels mot – . Vattendragen i regionen delas in i Som nästa led i urvalsprocessen föreslår vi att vattendragen sållas med hänsyn till den fysiska påverkan. Detta syftar dock inte till ett urval av vattendrag som alltid är lämpade som Typvattendrag utan är en metod för att välja bort de vattendrag som är så fysiskt påverkade att de inte kan komma ifråga för skydd i respektive region och kate- gori. Det stora flertalet av remissinstanserna i sommarremissen anser att en relativt låg grad av fysisk påverkan är en bra utgångspunkt för att ringa in de vattendrag i en region bland vilka de mest skyddsvärda finns. Naturligtvis skall man också använda sunt förnuft för att sålla bort vattendrag som man vet på andra sätt är alltför påverkade för att komma ifråga som Typvattendrag och ännu mindre som Referens- vattendrag. I detta ligger bland annat att man skall tillvarata den lo- kala kunskap som finns om vattendragen med avseende på såväl fy- siska, biologiska som kemiska förhållanden. Exempelvis skall man inte låta ett vattendrag som är lite fysiskt påverkat kvarstå om man vet att det är starkt förorenat. Flödesregimen - Steg 3 Dammanläggningar och andra fysiska hinder påverkar hur organis- mer sprids i vattensystemet, bl.a. fiskvandring. Dammar och regle- rad vattenföring omvandlar dessutom vattendragen från kontinuer- liga strömvattensystem till serier av magasin. Fragmenteringen för- ändrar karaktären och flödesregimen hos vattendragen vilket i sin tur förändrar deras funktion som livsmiljö för olika organismer. Änd- ringarna i de naturliga, regelbundna variationerna av vattenståndet förändrar även förutsättningarna för strandbiotoperna, vilka har en central roll för den vattenanknutna biologiska mångfalden. Dammar och den därav följande fragmenteringen utgör generellt sett den mest drastiska formen av påverkan i vattendragen. Förekomsten av dammar är därför en grundläggande faktor för urvalet av Typ- vattendrag. Vi har valt att beskriva detta med ett fragmenterings- index som anger den längsta sektionen av huvudfåran utan dammar i förhållande till huvudfårans totallängd. I sommarremissen redovi- sades ett preliminärt urval av Typvattendrag som grundats på en över- siktlig analys av fragmenteringen genom dammar i samtliga vatten- drag med en längd på , oavsett om de är huvud- eller biflöden. Av de ca 1 400 vattendrag som analyserades kvarstod efter detta endast ca 130 som tänkbara kandidater till Typvattendrag. Trots denna grovt gjorda analys framkom det i remissvaren bara ett fåtal smärre påpekanden och korrigeringar angående det gjorda urvalet. Detta preliminära urval av vattendrag har bearbetats vidare av VDU och redovisas i appendix till kapitel 3 där det också framgår hur ur- valet har gjorts. I svaren på sommarremissen framförs att ett fragmenteringsindex kan bli missvisande för urvalet av Typvattendrag därför att man ris- kerar en överrepresentation av lugnflytande vattendrag, jämfört med strömmande, eftersom dammförekomsten av naturliga skäl är störst i vattendrag där det finns fallhöjder. Enligt VDU är denna risk till stor del eliminerad genom att vi har delat in vattendragen i olika katego- rier med hänsyn till deras hydrologi. I remissvaren framförs också att man förutom till fragmenteringen bör ta hänsyn till regleringsgraden i vattendragen. VDU har av två skäl kommit fram till att regleringsgraden inte är lämplig att använda som fristående urvalsfaktor. För det första är det svårt att få fram jämförbara uppgifter om regleringsgrad för flertalet av landets min- dre vattendrag eftersom kapaciteten hos dammarna ofta inte är angi- ven i vattendom och därmed möjligheterna att göra jämförelser mel- lan vattendrag i praktiken inte finns. För det andra finns det inget entydigt samband mellan regleringsgraden och effekterna på de bio- logiska förhållandena. har typen av reglering större påverkan än hur mycket som kan regleras. En liten damm, där vattnet släpps fullt ut för att sedan helt stängas och torrlägga fåran, ger mycket värre skador än en damm som kan reglera en stor del av årsflödet, men där vattnet släpps i ungefärligt naturliga cykler. VDU har funnit det lämpligt att man istället vid den slutliga fragmenteringsanalysen endast beaktar sådana dammar som bedöms ha påtaglig biologisk betydelse. Denna bedömning skall göras på grundval av den lokala kunskap som finns om såväl regleringsgraden, som om regleringstyp, dammarnas skick m.m. För att undvika up- penbara missbedömningar av vattendragen som tänkbara Typ- vattendrag skall hänsyn också tas till den övriga kunskap som finns om deras fysiska status, såsom förekomsten av flottledsrensningar, sjösänkningar, invallningar och rätningar. Exempelvis skall man inte välja ett rakt dikesliknande vattendrag som är lite fragmenterat på bekostnad av ett vattendrag med naturligt meanderlopp, men med något fler dammar För att verifiera att man inte hamnat helt fel vid fragmenterings- analysen bör man om möjligt använda en biologisk parameter. För- utsatt att det finns data som är tillräckligt säkra och lättillgängliga bör i första hand förekomsten av störningskänsliga fiskarter analyse- ras eftersom dessa i stor utsträckning återspeglar miljön i vatten- dragen. Om reproducerande bestånd av störningskänsliga arter finns i ett vattendrag kan man på goda grunder anta att de fysiska urvals- faktorerna enligt ovan inte har gett missvisande resultat. Strandzonen - Steg 4 Detta led i utvärderingen har ej genomförts. För studier av metoden hänvisas till originalrapporten) Övriga kriterier - Steg 5 I de fall det med de nu redovisade stegen inte går att skilja ut vilket vattendrag som bäst lämpar sig som Typvattendrag får man komplet- tera med mer detaljerade urvalskriterier. vid Statens utarbetar på uppdrag av en biologisk värdering- small för sjöar och vattendrag, SystemAqua. I ett preliminärt förslag finns angivet ett stort antal faktorer som till vissa delar bör kunna användas för ett närmare urval av Typvattendrag. Eftersom de olika faktorerna har varierande betydelse för olika vattendrag är det inte möjligt att ta ställning generellt till vilken eller vilka av dessa som skall användas utan det får avgöras från fall till fall beroende på res- pektive faktors relevans och vilka möjligheterna är att i praktiken använda olika faktorer, med hänsyn till bl.a. kunskapsunderlaget. Den av VDU föreslagna stegvisa urvalsmetoden tar på ett tidigt sta- dium hänsyn till vissa av System Aquas faktorer, främst vad gäller representativitet och stora delar av naturlighetskriteriet, med undan- tag av vattenkemin. Naturligtvis är det ingenting som hindrar att man även använder en eller fler av de övriga faktorerna tidigare i den stegvisa utvärderingen om det minskar arbetsinsatsen utan att minska tillförlitligheten i urvalet. Exempelvis som alternativ till strandzon- sinventeringen, som – i enlighet med mo- dell,– dessutom är en del i System Aqua. Av intresse för en närmare utvärdering av Typvattendrag är främst dels System Aquas faktorer vattenkemi, fiskförekomst och botten- fauna, dels förekomsten av djur högt i näringskedjan. -Vattenkemin indikerar de biologiska förutsättningarna. -Fiskförekomsten ger upplysningar om vattendragens funktion- stillstånd. -Bottenfaunasammansättningen är en god indikator på vatten- kvaliteten. (Tillräckliga uppgifter om bottenfaunan finns endast för ett litet antal vattendrag. -En god sammansättning av djur högt i näringskedjan innebär att hela näringskedjan ner till primärproducenterna kan antas vara Bland SystemAquas bedömningsfaktorer finns det anledning att också peka på bottentyper, formvariation, vattenvegetationens struktur och närmiljöns vegetationsstruktur. Vad gäller formvariation avses varia- tionen mellan lugnvatten och strömmande vatten. Därutöver är för VDU:s del följande förhållanden av intresse; sjöandelen, förekom- sten av meandring, deltan och parallella lopp samt om det finns våt- marker i anslutning till vattendraget. I vissa fall kan det också bli aktuellt att använda System Aquas krite- rier för raritet som värderar förekomsten av sällsynta och hotade arter. Bland de nämnda bedömningsfaktorerna har vi bedömt att fisk- förekomst ofta torde vara lämpligt att använda för ett val mellan olika kandidater till Typvattendrag. I appendix till detta kapitel redovisas en ansats att använda fisk som bedömningsgrund för ett vattendrags påverkansgrad. Bland de vattendrag som väljs som Typvattendrag utvärderas vilka som har sådana kvaliteter att de kan ut- göra Referensvattendrag. Det handlar härvid om vilka vattendrag som har utsatts för förhål- landevis liten påverkan och där de naturliga processerna bedöms ha förutsättningar att även på lång sikt kunna utvecklas relativt ostörda av mänskliga aktiviteter. Det innebär att Referens- vattendragen normalt kommer att kunna åter- finnas i områden av orörd karaktär och att för- utsättningar för dem inte kommer att finnas i alla de vattendragsgeografiska regionerna. Dä- remot kan det i områden av särskild vildmarks- karaktär finnas motiv för fler Referens- Appendix till kapitel 3 Urval av vattendrag med hänsyn till deras fragmentering genom dammar Som framgår av avsnitt 3.5.1 har VDU som ett steg i urvalsprocessen för T yp- och Referensvattendrag valt att bedöma i viken grad vatten- dragen är uppdelade av fysiska hinder – fragmenterade. Som ett för- sta mått på denna fragmentering har vi beräknat den längsta sträckan i vattendraget utan dammar som bedöms påtagligt förändra de biolo- giska förutsättningarna, i förhållande till vattendragets totala längd – fragmenteringsindex. I arbetet har inte funnits förutsättningar att ta del av den lokala kun- skap som finns om i vilken utsträckning en damm har negativa ef- fekter för vattendragets biologi, vilket är det intressanta i samman- hanget. Analysen grundas på grova uppskattningar med hjälp av de uppgifter som finns i dammregister. Endast sådana dammar som i registret är angivna som verks- eller regleringsdammar har tagits med i beräkningarna. Om flera sådana dammar ligger närmare varandra än ca 100 m har vi betraktat dem som ett fysiskt hinder från effektsynpunkt. De verks- och regleringsdammar som anges inte vara i bruk är inte medtagna, eftersom de kan antas vara i dåligt skick och inte utgöra några absoluta barriärer. De dammar som anges som spe- gel-, håll- eller flottningsdammar liksom slussar har antagits ha små biologiska effekter och har därför inte heller tagits med. För varje vattendragskategori inom respektive vattendragsregion har vi valt bort de mest fragmenterade vattendragen så att det kvarstår ett antal vattendrag som skall analyseras vidare. I de fall alla huvud- flöden inom en vattendragskategori har bedömts vara alltför utbyggda för att kunna komma i fråga som Typvattendrag har vi analyserat delavrinningsområdena. Det är inte meningsfullt att sätta en generell gräns för när ett vatten- drag kan anses vara alltför fragmenterat eftersom förhållandena är så olika i skilda delar av landet. I de fall det finns flera likvärdiga vat- tendrag som är ofragmenterade bör samtliga utvärderas närmare. I fall det finns endast ett fåtal ofragmenterade vattendrag har vi för den närmare utvärderingen tagit med även sådana vattendrag som är fragmenterade. Längre vattendrag och vattendrag med flest lite fragmenterade biflöden har prioriterats. I det följande redovisas resultaten av de, utifrån de nu angivna förutsättningarna, gjorda beräkningarna av fragmenteringsindex för vattendragen i de tretton vattendragsregioner som VDU har delat in landet i (se avsnitt 3.4.3 samt karta sida 27 bilaga 4 i detta betän- kande). Beräkningarna har gjorts för samtliga ca 1 400 vat- tendrag som är , oavsett om de är bi- eller huvud- flöden. Efter en grov bedömning av de olika vattendragens fragmenteringsgrad till följd av dammar har ansetts vara alltför påverkade för att kunna komma i fråga som Typvattendrag. Avsikten är att länsstyrelserna, med stöd av den lokala kunskap som finns, skall granska och komplettera denna preliminära fragmenteringsstudie med avseende på olika dammars biologiska betydelse. Fragmenteringsstudien skall också kompletteras med upp- gifter om andra fysiska ingrepp som inverkar på flödesregimen; flottledsrensningar, sjösänkningar m.m. Uppgifterna om vattendragen är hämtade från det vattendragsregister som finns i informationssystem Svenskt Vattenarkiv (SVAR). Uppgifterna om dammar är hämtade från det dammregister som också ingår i SVAR. Mellan norra vattendelare och norra vat- tendelare. Fjällälvarna i regionen, 1 och 4 är likvärdiga vad gäller påverkansgrad. Samtliga 106 biflöden och 58 biflöden som är längre än är i stor sett orörda. Skogsälvarna 3 och 7 har vardera ett biflöde som är utbyggt med en damm. Totalt har 14 biflöden och 3 biflöden. Samtliga kustnära vattendrag är outbyggda. 5 och 6 Vitån är de längsta Vattendrag i region 1 för fortsatt utvärdering 1 , 4 , 7 , 5 och 6 Vitån. Mellan norra vattendelare och i söder Sävaråns och Umeäl- vens () norra vattendelare. Av fjällälvarna i regionen är 13 den klart minst påverkade av dammar. Den är lite fragmenterad i huvudfåran () och har dessutom de allra flesta av sina biflöden helt opåverkade av dammar. 20 är utbyggd till och till . Skogsälvarna i regionen är, förutom 10 Alån, samtliga opåverkade av dammar i huvudflödet samt har även de flesta biflödena intakta. De största skogsälvarna är 17 och 18 . Kustvattendragen i regionen är, förutom 16 Jävreån, opåverkade av dammar. Det längsta vattendraget är 15 Rokån, som dock saknar längre biflöden. 23 Kålabådaån och 25 Dalkarlsån har bägge flera biflöden som är opåverkade av dammar. Vattendrag i region 2 för fortsatt utvärdering 13 , 17 , 18 , 15 Rokån, 23 Kålabådaån och 25 Dalkarlsån. Mellan Sävaråns och () norra vattendelare och södra vattendelare. Fjällälvarna i regionen, 28 och 38 , är bägge kraftigt fragmenterade. Vi har därför bedömt de delavriningsområden som berör fjällkedjan. Av de biflöden, som rinner till är 28 8 det ojämförligt största som är opåverkat av dammar (två av biflödena har en damm vardera). I är även biflödena mellan 28 24 Mejvanbäcken och 28 45 Rönnbäcken samt uppströms 28 53 Juksjaurbäcken opåverkade av dammar. I 38 är huvudfåran uppströms samt mer- parten av biflödena i fjällen lite fragmenterade eller helt outbyggda. Av skogsälvarna är 29 Hörnån och 32 de enda ofragmenterade. 34 och 37 Nätraån är även de relativt lite fragmenterade. 31 Leduån är det enda outbyggda kustvattendraget. 35 Idbyån har endast en damm Vattendrag i region 3 för fortsatt utvärdering I 28 8 , avrinningsområdena mellan 28 24 Mejvanbäcken och 28 45 Rönnbäcken (7 st) samt uppströms 28 53 Juksjaurbäcken (5 st). I 38 huvudfåran uppströms , dess biflöden uppströms 38 8 16 Edsån, Vängel- älven uppströms 38 15 20 samt Vojmån uppströms 38 37 9 Matskanån. 29 Hörnån, 32 , 34 , 37 Nätraån, 31 Leduån och 35 Idbyån. Dessutom skall utvärderas huruvida den nu undantagna älvsträckan i skall utvidgas till att omfatta det lokala avrinningsområdet. Mellan södra och norra vattendelare Fjällälvarna i regionen, 40 , 42 , och 48 Ljusnan är samtliga kraftigt utbyggda i huvudfåran och därför har vi bedömt de delavriningsområden som berör fjällkedjan. I har 40 16Ammersån endast en damm samt 11 biflöden som är ofragmenterade. Biflödena uppströms 40 36 är ofragmenterade, förutom Storbodströmmen och Anjeströmmen. I är biflödena uppströms 42 42 Röjan helt ofragmenterade (10 st). I Ljusnan finns uppströms 48 38 Veman ca 25 biflöden som berör fjällkedjan och är ofragmenterade eller har endast en damm. Samtliga skogsälvar är relativt kraftigt fragmenterade förutom 41 Selångersån som har endast en damm. Av de övriga har endast 52 Gavleån outbyggda biflöden (5 st). I regionen finns 5 kustvattendrag som är ofragmenterade samt två med endast en damm. Vattendrag i region 4 för fortsatt utvärdering I , 40 16 Ammersån, samtliga biflöden uppströms 40 36 (förutom Storbodströmmen ochAnjeströmmen), totalt 8 st. I , biflödena uppströms 42 42 Röjan (9 st). I Ljusnan, biflödena uppströms 48 38 Veman (11 st). De hela avrinningsområdena 41 Selångersån, 52 Gavleån, 38/39 Älandsån, 38/39 Furuhultsån, 39 Gådeån, 46/47 Enångersån, 50/51 Trödjeån, 50/51 Björkeån och 52/ Dessutom skall utvärderas huruvida de nu undantagna älvsträckorna i , och Ljusnan skall utvidgas till att om- fatta respektive lokala avrinningsområden. Av de delar som berör fjällkedjan är uppströms Träng- slet utan dammar och biflödena antingen helt outbyggda eller med endast en damm. I är huvudfåran uppströms 53 42 16 Vakran utbyggd med endast två dammar och biflödena (12 st) med få undantag antingen ofragmenterade eller endast lite utbyggda. Av de biflöden som ligger i skogslandet finns 6 stycken, som är ofragmenterade eller med endast en damm, i 53 61 vatten- system, som dock är relativt kraftigt påverkat i huvudfåran. I 53 71 Rotnens vattensystem finns 3 outbyggda flöden. Förutom dessa är endast 53 38 12 1 Lungsjöån samt 53 52 1 Draggån lite utbyggda (en damm vardera). I nedre , som berör kustslätten, finns 6 biflöden som är ofragmenterade. Vattendrag i region 5 för fortsatt utvärdering uppströms Trängslet, uppströms 53 42 16 Vakran samt 53 61 , 53 71 Rotnen, 53 38 12 1 Lungsjöån och 53 52 1 Draggån. Dessutom skall utvärderas huruvida de nu undantagna älvsträckorna, nedre lopp samt i , skall utvidgas till att omfatta det lokala avrinningsområdet. Region 6, norra vattendragsregion I de delar av 108 –som berör fjällkedjan har huvud- fåran endast en damm uppströms 108 79 samt ett tiotal biflöden som är ofragmenterade. Av de övriga vattendragen är 108 29 Knarrbyån, 108 31 Forsnäsån, 108 44 Frianån, 108 52 helt utan dammar. Dessutom har 108 34 och 108 58 vardera 6 biflöden som är utan dammar eller endast lite fragmenterade. Vattendrag i region 6 för fortsatt utvärdering –uppströms 108 79 samt 108 29 Knarrbyån, 108 31 Forsnäsån, 108 44 Frianån, 108 52 , 108 34 och 108 58 . Region 7, Östra vattendragsregion De biflöden av första ordningen som rinner upp i Bergslagen är samt- liga kraftigt utbyggda i huvudfåran. De vattendrag som är minst fragmenterade är 61 42 14 Larsboån och 61 42 30 Gänsån i Kolbäck- såns vattensystem samt 61 46 15 i . Bland slättvattendragen finns ett flertal som är helt outbyggda. 61 7 Oxundaån, 61 9 Lövstaån, 61 11 Hågaån, 61 34 Ekesågsån, 61 40 Asköbäcken, 61 41 Bodabäcken, 61 44 Köpingsån, 61 48 Tandlaån, 61 49 Näshultaån, 61 50 Forsån, 61 58 Kanalen, 61 64 Stavån och 61 67 . Av de längre kustvattendragen är 56 Olandsån ofragmenterad i huvud- flödet och har dessutom två outbyggda biflöden. 63 Trosaån har en- dast en damm i huvudflödet och ett biflöde som är outbyggt. Det längsta vattendraget i kategorin, 65 Nyköpingsån, är relativt kraftigt utbyggt i huvudfåran men har sju outbyggda biflöden samt ett biflöde med endast en damm. Av de mindre kustvattendragen är 59/60 Bergshamraån, 62/63 Moraån, 62/63 och 64 Svärtaån outbyggda. 59/60 Penningbybån, 62 Tyresån och 66/67 Pjältån har endast en damm vardera. Vattendrag i region 7 för fortsatt utvärdering 61 42 14 Larsboån, 61 42 30 Gänsån, 61 46 15 ,61 7 Oxundaån, 61 9 Lövstaån, 61 11 Hågaån, 61 34 Ekesågsån, 61 40 Asköbäcken, 61 41 Bodabäcken, 61 44 Köpingsån, 61 48 Tandlaån, 61 49 Näshultaån, 61 50 Forsån, 61 58 Kanalen, 61 64 Stavån, 61 67 ,56 Olandsån, 63 Trosaån, 65 Nyköpingsån, 59/60 Bergshamraån, 62/63 Moraån, 62/63 , 64 Svärtaån, 59/60 Penningbybån, 62 Tyresån och 66/67 Pjältån. Region 8, och södra vattendragsregion Förslagen för denna region bygger på material som tagits fram främst med avseende på säkerhetsaspekter. Resultaten kan därför vara miss- visande, främst för de vattendrag som rinner genom . Av kustvattendragen är endast 109 Bäveån till viss del utbyggd. De övriga är ofragmenterade av dammar. Av dessa är 110 och 112 de längsta och har dessutom opåverkade Av biflödena till är endast några av de mindre ofragmenterade. Av de längre är 108 26 Dalbergsån minst utbyggt i huvudfåran och har dessutom 2 helt ofragmenterade biflöden. 108 37 och 108 43 har vardera 7 outbyggda biflöden. som är längst är mest utbyggd. Vattendrag i region 8 för fortsatt utvärdering 110 , 112 , 108 4 , 108 24 Lannaån, 108 38 Öredalsån och 108 40 Sjöråsån, 108 26 Dalberg- sån, 108 37 och 108 43 . Region 9, vattendragsregion Av de vattendrag som inte rinner via är 67 8 Kumlaån det enda helt ofragmenterade biflödet av första ordningen. 67 7 Torpån har endast en damm. De mycket längre vattendragen 67 13 Stångån och 67 14 är likvärdiga i huvudfåran men har 7 biflöden som är outbyggda eller endast lite fragmenterade medan Stångån har 2 sådana. Vattendrag i region 9 för fortsatt utvärdering 67 8 Kumlaån, 67 7 Torpån och 67 14 . Dessutom skall de bäckar som rinner till utvärderas. Region 10, Hallandsåarnas vattendragsregion Slättlandsvattendragen kan endast representeras av delavrinningsom- råden i de längre vattendragen, eftersom de är kraftigt fragmenterade.