sou · GJB344 · 1996-01-01 00:00:00 — Den är där satt vid tio respektive åtta styrelseuppdrag och förenad med många undantag. Frågan om i vilken utsträckning det skall vara möjligt att sitta i flera bolagsstyrelser är ett återkommande tema i svensk och utländsk debatt. Debatten tar ofta utgångspunkt i frågan om vilken betydelse s.k. "interlocking directorships" har för maktkoncentrationen i näringslivet, men förs också som en kritik av mångsyssleri. En ofta ställd fråga är i vilken utsträckning styrelseuppdrag kan kumuleras utan att kvaliteten på arbetsinsatsen blir lidande. Ett aktivt styrelseledamotskap, framför allt i större bolag, kräver en så stor arbetsinsats att det inte låter sig förenas med för många andra uppdrag. Var gränsen i det avseendet går, kan emellertid inte avgöras annat än från fall till fall där hänsyn också måste tas till en rad andra faktorer än bara styrelseuppdragens omfattning. Efter förebild i de genomförda ändringarna i den danska aktiebolagslagen föreslår kommittén dock en utökad informationsplikt till aktieägarna i samband med styrelseval. Inom styrelsen skall en ledamot vara ordförande. (8 kap. 8 § första stycket) Styrelsens ordförande har enligt lagen samma uppgifter som övriga styrelseledamöter. Därutöver åligger det honom att tillse, att styrelsesammanträden hålls när det behövs, att samtliga ordinarie styrelseledamöter och eventuellt suppleanter får tillfälle att delta och erhåller ett tillfredsställande underlag för besluten, att förfarandet är lagligt och lämpligt, att jävs- och omröstningsreglerna följs och att olika meningar inom styrelsen får komma till tals. Ordföranden har också utslagsröst vid lika röstetal. Slutligen åligger det styrelseordföranden att underteckna eller justera styrelsens protokoll. I praktiken har ordföranden ofta en mera maktpåliggande funktion. Han tar då ledningen av styrelsens arbete och ser till att styrelsen fullgör sina uppgifter. Han anses då också som regel ha en allmän plikt att övervaka bolagets verksamhet som går längre än den övervakningsplikt som åvilar styrelsens övriga ledamöter. Kommittén anser att denna ordning bör lagfästas. Det förekommer att styrelsens ordförande i stora bolag benämns arbetande styrelseordförande. En genomgång av samtliga aktiemarknadsbolag ger vid handen att så var fallet i 8 av totalt 194 bolag. Motiven till att ha en arbetande styrelseordförande varierar från ett företag till ett annat. Det kan vara ett sätt att tillförsäkra en avgående verkställande direktör fortsatt inflytande över bolaget och fortsatt lön från detsamma, men det kan också vara uttryck för ett behov av en ordförande som på heltid ägnar sig åt styrelsefrågor och särskilt då de övergripande strategiska frågorna. Det kan också vara så att bolaget behöver en arbetande styrelseordförande. Vilka motiv som än ligger bakom konstruktionen riskerar den emellertid att komma i konflikt med lagens kompetens- och ansvarsfördelning mellan styrelsen och verkställande direktören. Aktiebolagslagen känner inte begreppet arbetande styrelseordförande. En utökning av styrelseordförandens uppgifter utöver de i lagen angivna kan ske endast i den mån dessa uppgifter inte inkräktar på verkställande direktörens ansvar för den löpande förvaltningen av bolagets verksamhet. Ordföranden får, lika lite som övriga styrelseledamöter, ge några order till verkställande direktören eller på annat sätt lägga sig i den operativa ledningen. Problematiken har uppmärksammats av den danska lagstiftaren som infört vad som i praktiken är ett förbud mot arbetande styrelseordförande i börsbolag. Styrelsens ordförande i ett bolag med aktier noterade på får enligt en ny bestämmelse i den danska aktieselskabslagen som huvudregel inte utföra andra uppgifter för bolagets räkning än sådana som är en naturlig del av ordförandeskapet. På anmodan av styrelsen får han dock utföra enstaka uppdrag för styrelsen. Bestämmelsens syfte är att tydliggöra rollfördelningen mellan styrelse och direktion. Kommittén har övervägt en likartad bestämmelse för svenskt vidkommande, men inte funnit skäl att gå så långt som till en förbudsregel. Kommittén har föreslagit att styrelsen i publika aktiebolag skall fastställa en arbetsordning för sitt arbete. Finns det i bolaget en arbetande styrelseordförande, skall som påpekats, dennes arbetsuppgifter framgå av arbetsordningen. Det åligger då styrelsen att se till att styrelseordföranden inte skall eller får utföra uppgifter som är att hänföra till den löpande förvaltningen av bolagets angelägenheter och som därmed faller inom verkställande direktörens kompetensområde. 5.3.7.1Beslutförhet, majoritetskrav m.m. Styrelsen är beslutför om mer än hälften av styrelseledamöter eller det högre antal som föreskrivs i bolagsordningen är närvarande. Beslut i ärende får dock inte fattas, om inte såvitt möjligt samtliga styrelseledamöter dels fått tillfälle att delta i ärendets behandling, dels fått tillfredsställande underlag för att avgöra ärendet. Som styrelsens beslut gäller, om bolagsordningen inte föreskriver särskild röstmajoritet, den mening för vilken vid sammanträde mer än hälften av de närvarande röstar eller vid lika röstetal den mening som biträds av ordföranden. Är styrelsen inte fulltalig, skall de som röstar för beslutet dock utgöra mer än en tredjedel av det antal styrelseledamöter som utgör en fulltalig styrelse, om inte annat föreskrivs i bolagsordningen. Kommittén finner inte skäl att i dessa avseenden föreslå några ändringar i gällande rätt. Den s.k. generalklausulen i 9 kap. rörande bolagsstämma har sin motsvarighet i 8 kap. rörande bolagets ledning. Styrelsen eller annan ställföreträdare för bolaget får enligt 8 kap. 13 § inte företa en rättshandling eller annan åtgärd som är ägnad att bereda otillbörlig fördel åt aktieägare eller annan till nackdel för bolaget eller annan aktieägare. Kommittén har i avsnitt 5.2.9.2 redovisat vissa generella överväganden rörande denna bestämmelse. har i anslutning till generalklausulen i 8 kap. rest frågan om vilka konsekvenser det får, om en domstol finner att en av styrelsen företagen rättshandling till förmån för aktieägare eller annan strider mot generalklausulen. Kan rättshandlingen jämkas så att den blir förenlig med aktiebolagslagen eller skall den i sin helhet förklaras ogiltig? Kommittén vill härvid erinra om att när ett stämmobeslut bedöms strida mot generalklausulen, valet står mellan att upphäva beslutet eller att ändra det. Domstolen kan inte ändra ett klandrat stämmobeslut om godkännande av ett avtal på så sätt att avtalets innehåll justeras till att överensstämma med likhetsprincipen. Någon sådan begränsning i möjligheterna till jämkning föreligger inte när ett avtal som styrelsen har träffat angrips med stöd av generalklausulen. Antag att bolaget genom en ny styrelse för talan mot avtalsparten och på grund av 8 kap. 13 § gör gällande att avtalet är ogiltigt. Då är avtalets innehåll uppe till prövning och avtalsparterna för talan i målet. Mycket talar också för att domstolen i denna situation, om den finner att avtalet helt eller delvis strider mot generalklausulen, bör kunna jämka ett avtalsvillkor eller lämna det utan avseende, om domstolen finner att avtalets innehåll, omständigheterna vid avtalets tillkomst, senare inträffade förhållanden och omständigheterna i övrigt påkallar det. Kommittén menar att 36 § avtalslagen (1915:218) bör kunna tillämpas analogt på aktiebolagsrättsliga förhållanden av nu angivet slag. Kommittén lägger därför inte fram något förslag om införande i aktiebolagslagen av en motsvarighet till 36 § avtalslagen. En fråga som ägnats viss uppmärksamhet i debatten är aktiebolagslagens bestämmelser om jäv för styrelsens ledamöter. Till skillnad från bestämmelserna rörande jäv på bolagsstämma, vilka är uppställda till skydd för aktieägarminoriteten, är bestämmelserna om jäv för styrelseledamot och verkställande direktör avsedda att skydda huvudmannen, dvs. Enligt 8 kap. 10 § första meningen får styrelseledamot inte handlägga fråga rörande avtal mellan honom och bolaget. Det innebär för det första att styrelseledamot är förhindrad att delta i beslut om att ingå sådant avtal. Det innebär också att styrelseledamot är förhindrad att delta i överläggning om sådant avtal. Bestämmelsen torde naturligen tillämpas på det sättet att den jävige ledamoten lämnar sammanträdeslokalen under överläggning och beslut i det aktuella ärendet. Därigenom undgås varje misstanke om att han, genom blotta sin närvaro, påverkat beslutet. Ett sådant handlande torde också bäst överensstämma med jävsbestäm- melsernas bakomliggande syfte. Jävsbestämmelserna är enligt förarbetena tillämpliga även på ensidiga rättshandlingar. Det innebär bl.a. att styrelseledamot också är förhindrad att vidta åtgärder som föregår ett avtal mellan honom själv och bolaget, exempelvis att avge bolagets anbud eller en accept. Det innebär också att han inte på bolagets vägnar får säga upp eller häva ett redan ingånget avtal. Däremot finns det naturligtvis ingenting som hindrar att han som bolagets motpart förhandlar om avtalet med företrädare för bolaget. Jävsbestämmelsernas tillämplighet på ensidiga rättshandlingar medför vidare att de omfattar gåva från bolaget till styrelseledamot. En uttrycklig bestämmelse därom fanns aktiebolagslag, men utmönstrades vid den nuvarande lagens tillkomst. Någon ändring av rättsläget var emellertid därmed inte åsyftad. En situation där innebörden av jävsbestämmelserna givit upphov till tvekan är vid beslut om riktade emissioner. Beslut om emissioner skall som huvudregel fattas av bolagsstämman, men styrelsen kan efter bemyndigande av stämman eller under förutsättning av stämmans godkännande besluta om emission av aktier och skuldebrev och därvid förordna att emissionen skall riktas på visst sätt. Frågan är då om en styrelseledamot kan delta i ett styrelsebeslut om en emission som med avvikelse från lagen ger ledamoten företrädesrätt att teckna aktier eller skuldebrev i bolaget. Enligt kommitténs mening måste svaret bli nej. Jäv får också anses föreligga att delta i beslut av styrelsen att föreslå bolagsstämman en emission av nu angiven innebörd. Visserligen binder inte styrelsens beslut bolagsstämman, men jävsbestämmelsen är avsedd att tillämpas inte endast på beslut, utan också på överläggningar som föregår ett beslut. Dessutom företer situationerna sådana likheter att de bör bedömas på samma sätt. Jävsregeln hindrar inte att styrelsen uppdrar åt en jävig person att verkställa styrelsens beslut. Jäv föreligger inte endast då en styrelseledamot själv ingår avtal med bolaget. Enligt 8 kap. 10 § andra meningen får styrelseledamot inte heller handlägga fråga om avtal mellan bolaget och tredje man, om han i frågan har ett väsentligt intresse som kan strida mot bolagets. Det kan exempelvis vara fallet vid fråga om avtal mellan bolaget och en styrelseledamots familjemedlemmar. Bestämmelsen måste också anses hindra en styrelseledamot från att delta i handläggningen av ett avtal mellan bolaget och en annan juridisk person i vilken han har ett betydande intresse av ekonomiskt eller annat slag som kan strida mot bolagets. Det kan exempelvis vara fråga om ett, sett i styrelseledamotens perspektiv, större aktieinnehav i motpartsbolaget. också representerar en stor ägarandel i motpartsbolaget torde i just det fallet sakna betydelse. En omdiskuterad aspekt av jävsproblematiken är om en person som är styrelseledamot i två bolag, skall anses jävig vid behandling av fråga om t.ex. avtal mellan bolagen. Sådant s.k. ställföreträdarjäv är inte någon självständig jävsgrund enligt svensk rätt. Det innebär för att ta ett exempel att en styrelseledamot i ett kreditföretag som också är styrelseledamot i ett industriföretag kan delta i ett beslut i industriföretagets styrelse om att ta upp ett lån i kreditföretaget. Eller för att ta ett annat vanligt fall. I två bolag där det ena är underleverantör till det andra, har i vardera bolagets styrelse invalts en företrädare för det andra bolaget, som också är styrelseledamot i sistnämnda bolag. När ett avtal mellan bolagen rörande underleveranser behandlas i bolagens styrelser, kan ställföreträdaren för bolagets avtalspart komma att delta i beslutet. En sådan ordning finner kommittén otillfredsställande. I lagen bör upptas en uttrycklig bestämmelse om ställföreträdarjäv. Aktiebolagslagen upptar inte några bestämmelser om fastställande av styrelseledamöters arvoden. Under lagens förarbeten övervägdes möjligheten att, på sätt som skett i exempelvis den norska aktiebolagslagen, föreskriva att arvode till styrelsens ledamöter skall fastställas av bolagsstämman. Detta ansågs emellertid vara klart även utan en uttrycklig bestämmelse därom. Att styrelseledamöterna inte kan fastställa sina egna arvoden följer av bestämmelserna i 8 kap. 10 § första meningen om jäv för styrelseledamot vid handläggningen av fråga om avtal mellan honom och bolaget. Bestämmelsen anses visserligen inte hindra att bolagsstämman anslår en viss summa för arvoden åt styrelsens ledamöter och överlämnar åt styrelsen att besluta om summans fördelning. Men den får ändå anses ge uttryck för principen att det är stämman som ytterst bestämmer om arvoden till styrelsen. En uppmärksammad fråga är i vilken utsträckning styrelsen på bolagets vägnar kan sluta avtal med ledamot av styrelsen om att denne för bolagets räkning skall utföra uppgifter som ligger utanför styrelseuppdraget. Jävsbestämmelsen lägger inte något hinder i vägen för ett sådant uppdrag. Den innebär endast att styrelseledamoten inte får delta i handläggningen av frågan. För att ett styrelsebeslut om ersättning till enskilda styrelseledamöter utöver vad bolags- stämman beslutat inte skall komma i konflikt med den lagliga kompetensfördelningen mellan bolagsorganen, måste det dock stå helt klart att ersättningen avser något annat arbete än som följer av styrelseuppdraget. Kommittén finner inte skäl att i lagen uppta några uttryckliga bestämmelser om styrelseledamöters arvoden. Aktiebolagslagens bestämmelser om styrelseledamot skall i tillämpliga delar gälla om suppleant (8 kap. 1 §). Här får man emellertid skilja mellan sådana regler som gäller oavsett om suppleanten har trätt i den ordinarie ledamotens ställe eller inte och sådana regler som bara gäller om inträde skett. Till de regler om styrelseledamöter som alltid gäller för en styrelsesuppleant hör kvalifikations- och bosättningskraven samt reglerna om val och avgång (8 kap. 1, 2 och 4 §§). Anmälnings- plikten beträffande aktieinnehav i bolaget hör också hit (8 kap. 5 § och 9 § insiderlagen 1990:1342). En styrelsesuppleant omfattas också alltid av låneförbudet i 12 kap. 7 §. Beträffande övriga regler för styrelseledamöter är rättsfallet NJA 1985 s. 439 av särskilt intresse. uttalade att gällande rätt torde innebära att bestämmelserna om styrelseledamot skall tillämpas endast på suppleant som tjänstgör i styrelsen såvida inte annat framgår av sammanhanget eller av bestämmelsens motiv. Det har hävdats att en styrelsesuppleant som har kallats för att ersätta den ordinarie ledamoten vid ett sammanträde, men som uteblir utan att ha laga förfall, skall anses ha inträtt i den ordinarie ledamotens ställe i och med kallelsen. Om denna uppfattning är riktig och om en suppleant som inte deltagit i ett sammanträde till vilket han kallats kan hållas ansvarig för beslut som fattas vid sammanträdet framstår som i hög grad tvivelaktigt, men svaret får ges i den praktiska rättstillämpningen. Den ordning som beskrivits framstår på det hela taget som ändamålsenlig och kommittén föreslår därför inte några ändringar i vad som anses gälla. I alla aktiebolag skall det finnas en styrelse som svarar för bolagets organisation och förvaltningen av bolagets angelägenheter. Finns det i bolaget en verkställande direktör, skall denne handha den löpande förvaltningen enligt riktlinjer och anvisningar som styrelsen meddelar. i verkställande direktörens kompetens och skyldigheter har diskuterats i avsnitt 5.1. I förevarande avsnitt behandlas övriga i lagen reglerade aspekter av bolagsorganet verkställande direktör som en del i bolagets organisation. Flera av de frågeställningar som i det sammanhanget aktualiseras har ovan diskuterats rörande styrelsen och styrelsens ledamöter. Resonemangen kan därför hållas korta. Enligt gällande rätt kan i ett svenskt aktiebolag utses endast en verkställande direktör. Frågan om att kunna utse flera verkställande direktörer aktualiserades av som såg det som "en angelägen reform att man ändrar aktiebolagslagen därhän, att bolagen får fritt val mellan att ha en eller flera verkställande direktörer anställda för den operativa ledningen". Enligt utredningen skulle en sådan reform "göra det onödigt att av arbetstekniska skäl överföra arbetsuppgifter, avseende den operativa ledningen, till en arbetande styrelseordförande eller till någon annan person med en för lagen främmande beteckning" (s. 178). Den svenska lagen skiljer sig i detta avseende från vad som är fallet i vissa andra europeiska länder. Ett näraliggande exempel på en annan ordning finns i , där den verkställande ledningen i aktieselskab och, i förekommande fall, även anpartsselskab åvilar en direktion, som kan bestå av en eller flera ledamöter. Även i är det möjligt att utse flera "administrerende" direktörer. Ett annat exempel är där det verkställande ledningsorganet, Vorstand, i ett Aktiegesellschaft alltid kan ha mer än en medlem och i större bolag måste ha minst två medlemmar. Bestämmelser rörande verkställande direktör infördes aktiebolagslag mot bakgrund av att det bland svenska aktiebolag blivit synnerligen vanligt att utse en verkställande direktör för att sköta bolagets löpande förvaltning. Under hänvisning till att de allra flesta bolag hade endast en verkställande direktör och i avsikt att skapa enkla bestämmelser i ämnet, föreslog lagberedningen att endast en verkställande direktör skulle kunna utses. Så blev också fallet och saken har inte varit föremål för ytterligare diskussion från lagstiftarens sida. Kommittén har diskuterat med företrädare för näringslivet hur stort behovet av att kunna utse flera verkställande direktörer kan sägas vara. Kommittén har också studerat de lagtekniska förutsättningarna för en sådan reform. Kommitténs sammanfattande slutsats är att intresset av reformen inte står i proportion till de lagtekniska problem som skulle behöva lösas i sammanhanget. I ett aktiebolag kan utses en eller flera vice verkställande direk- törer. En vice verkställande direktör är blott en suppleant. Han har ingen särskild funktion i andra fall än då han träder i verkställande direktörens ställe. En verkställande och en vice verkställande direktör kan inte båda utöva verkställande direktörens uppgifter. Kommittén föreslår att styrelsen skall meddela föreskrifter om i vilken inbördes ordning flera vice verkställande direktörer skall träda i verkställande direktörens ställe. De kvalifikationskrav för styrelseledamot som redovisats i avsnitt 5.3.2 gäller också verkställande direktör. Kommittén finner inte skäl att föreslå några andra ändringar i kraven. 5.4.3Tillsättande och entledigande av verkställande direktör Verkställande direktör utses genom styrelsens beslut. För anställ- ningsavtalet gäller i princip allmänna regler rörande tjänsteavtal. Kommittén finner inte heller på det området skäl att föreslå några ändringar i gällande rätt. 5.4.4Verkställande direktör som styrelseledamot En av de internationellt sett mer debatterade frågorna rörande ledningsorganisationen i aktiebolag rör förekomsten av s.k. insiders i styrelsen. Debatten har i första hand rört förhållandena i amerikanska och brittiska storföretag med en stor ägarspridning och begränsad ägarrepresentation i företagens styrelser. Styrelserna i dessa bolag har i stor utsträckning kommit att besättas av ledande befattningshavare i företagen, därav beteckningen insiders. I är situationen annorlunda. De svenska storföretagen har genomgående en mycket koncentrerad ägarstruktur som väl återspeglas i styrelsens sammansättning. Bland bolagets anställda ingår, förutom vad som följer av styrelserepresentationslagstiftningen, som regel endast bolagets verkställande direktör i styrelsen. Kommittén ser mot denna bakgrund inte några skäl att föreslå en generell begränsning av rätten för "insiders" att ingå i styrelsen för svenska aktiebolag. Aktiebolagslagen upptar endast i ett avseende en bestämmelse i ämnet, nämligen att verkställande direktören inte får vara styrelsens ordförande i ett bolag vars aktie- eller maximikapital uppgår till minst 1 milj. kr. Förbudet motiveras bl.a. med en önskan att hindra att den som har ansvaret för den löpande förvaltningen också får en dominerande ställning i bolaget. Kommittén delar den uppfattningen, men menar att gränsdragningskriteriet bör vara om bolaget är privat eller publikt. Diskussionen om revisorernas roll och ansvar har varit intensiv. Härtill har bidragit flera uppmärksammade rättsaffärer bl.a. de s.k. Fermenta- och Gusummålen. Diskussionen har rört revisors möjligheter att avslöja kriminalitet, men också mera generella frågor om revisors ställning och oberoende gentemot bolagets övriga organ samt hans ansvar mot bolagets borgenärer och den aktieköpande allmänheten. På allmänt eller enskilt initiativ har i olika utredningar också lämnats förslag avseende ändringar i aktiebolagslagens be- stämmelser om revisorer och revision. Sådana förslag har framförts av såväl som en av tillsatt forskargrupp1. Även från revisorernas branschorga- nisationer och samt har påtalats behov av lagändringar.2 Aktiebolagslagens bestämmelser om revision och revisorer överensstämmer i sina huvuddrag med motsvarande reglering i andra kontinentaleuropeiska länder. Kommittén anser sig också kunna konstatera, att nuvarande regler om revision i allt väsentligt fungerar på ett tillfredsställande sätt. I det följande behandlar kommittén framför allt sådana frågor kring revisorer och revision som uppmärksammats i diskussionen kring revisorernas roll och i de nämnda utredningsförslagen. Alltsedan 1895 års aktiebolagslag har det ålegat svenska aktiebolag att underkasta bolagets räkenskaper och styrelsens förvaltning granskning av en eller flera revisorer. 1Revisorn och ekonomisk brottslighet, Nord 1992:18, s. 84 ff. 2Skrivelse till från och av . ålägga samtliga aktiebolag revisionsplikt utvecklades inte närmare i förarbetena vare sig till denna eller senare aktiebolagslagar. I doktrinen har motiven för revision angetts vara den betydelse aktiebolagen har för åtskilliga intressenter. För aktieägarna är det viktigt att bolagets verksamhet och ställning kontrolleras av ett sakkunnigt och självständigt organ. Företagsledningen kan dra nytta av en kompetent granskning och bedömning som dessutom kan förenas med rådgivning. Även för anställda och borgenärer finns ett intresse av en ändamålsenlig kontroll av att bolagets affärer sköts på ett lagenligt och korrekt sätt, och att dess ställning och resultat redovisas riktigt. Även det allmänna har krav på en kompetent kontroll av bolagen. Under förarbetena till den lagstiftning, varigenom aktiebolag ålades att ha minst en auktoriserad eller godkänd revisor, uttalade föredragande statsrådet att det var uppenbart att en effektiv och sakkunnig revision hade stor betydelse när det gällde att bekämpa ekonomisk brottslighet och annan oegentlighet som kunde förekomma i samband med näringsverksamhet. Härtill kom att sådan revision kunde vara till stor nytta för ägarna då det gällde att uppmärksamma ekonomiska problem i företagen. Det anförda hade betydelse inte minst för de mindre företagen, särskilt om de drevs i aktiebolags form. Det var därför av vikt att garantier skapades för sakkunnig revision inte bara i stora, utan även i mindre aktiebolag. Föredragande statsrådet fann det därför motiverat med kvalificerade revisorer i alla aktiebolag (prop. 1981/82:171 s. 8).