sou · GJB344 · 1996-01-01 00:00:00 — Förevarande paragraf ansluter i sistnämnda avseende till Redo- visningskommitténs förslag. I revisionsberättelsen skall anges huruvida årsredovisningen upprättats i enlighet med bestämmelserna i aktiebolagslagen och bokföringslagen. Här- utöver skall revisorn särskilt ange om årsredovisningen ger en rättvisande bild av bolagets ställning och resultat. Kommittén har i allmänmotiveringen framhållit vikten av att revisors erinringar utan dröjsmål tas upp till behandling av styrelsen. I paragrafens andra stycke föreskrivs därför att styrelsen skall hålla sammanträde för att behandla av revisorn gjorda erinringar från det att revisorn över- lämnat dem. Skrivelsen med erinringarna kan revisorn lämpligen överlämna till styrelsens ordförande eller till bolagets verkställande direktör. Tvivlar revisorn på att skrivelsen i så fall blir korrekt hanterad, har han möjlighet att sända kopia av den till varje ledamot av styrelsen. Det kan också tänkas fall, då revisorn vill säkra bevisning om att han överlämnat erinringarna. Någon föreskrift om hur erinringarna skall överlämnas har kom- mittén inte funnit erforderlig. Styrelseledamot eller verkställande direktör som uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter bestämmelserna i paragrafen, riskerar skadeståndsansvar enligt 15 kap. 1 §. Första stycket motsvarar 10 kap. 13 § första stycket med endast en redaktionell förändring. Uttrycket lända till förfång har ersatts med det modernare vara till skada. Någon saklig förändring innebär inte den nya formuleringen (se ang. innebörden av förfångsrekvisitet prop. 1975:103 s. 436). Andra stycket, som är nytt, har i viss mån utformats med 7 kap. 16 § konkurslagen som förebild. Stycket innebär att revisor i vissa fall är skyldig att underrätta allmän åklagare om misstanke om brott. För att revisorn skall ha en sådan skyldighet, krävs det att han misstänker att ett förhållande, mot vilket han anmärkt i revisionsberättelse eller en sådan anmälning som avses i 10 §, utgör ett brott eller ett led i ett brott av styrelseledamot eller verkställande direktör. Rekvisitet anledning anta har samma innebörd som enligt 23 kap. 1 § första stycket RB. Enligt nämnda lagrum skall förunder- sökning inledas så snart det på grund av angivelse eller av annat skäl finns anledning anta att ett brott som hör under allmänt åtal förövats. I rekvisitet anledning anta anses ligga ett krav på att det skall föreligga en misstanke om ett konkret brott (jfr m.fl. s. 23:6). Kommittén har funnit det lämpligt att föreskriva att den grad av misstanke som skall erfordras för att revisorn skall kunna lämna sin underrättelse, skall motsvara den som erfordras för att förundersökning skall få inledas. För att revisorn skall vara skyldig att lämna underrättelse till åklagaren krävs vidare att han funnit att det förhållande, mot vilket han anmärkt, vållat väsentlig skada eller innebär fara för sådan skada. Innebörden härav har kommenterats i allmänmotiveringen. Vad gäller brott som riktas mot bolaget träffar den föreslagna bestämmelsen varje brott, varigenom styrelseledamot eller VD ådrar sig ersättningsskyldighet mot bolaget. Exempel på sådana brott utgör förskingring och andra i 10 kap. BrB upptagna tro- löshetsbrott. I fråga om brott, som riktar sig mot tredje man, avser bestämmelsen varje gärning som innefattar överträdelse av aktiebolagslagen eller bolagsordningen. Ett exempel på ett sådant brott är om styrelsen tar in felaktiga upplysningar i bolagets årsredovisning i syfte att förleda någon att lämna bolaget kredit. Om styrelsen lyckas i sitt uppsåt, föreligger ett bedrägeribrott. Eftersom lämnandet av de felaktiga uppgifterna dels innebär ett åsidosättande av bestämmelserna i aktiebo- lagslagen, dels utgör ett led i bedrägeribrottet, kan revisor enligt förevarande bestämmelse vara skyldig att underrätta åklagare om gärningen. Självfallet har revisorn i det angivna exemplet skäl att överväga anmälan till åklagare endast om han, utöver felet i årsredovisningen, har kännedom om sådana ytterligare omständigheter som gör att han har anledning anta att den felaktiga uppgiften lämnats i brottsligt syfte. Enligt aktiebolagslagen åligger det styrelsen att tillse att organisationen beträffande bokföringen och medelsförvaltningen även innefattar en tillfredsställande kontroll. Verkställande direktör skall bl.a. sörja för att bolagets bokföring fullgörs i överensstämmelse med lag. Finner revisor att bolaget inte efterföljt bestämmelserna i bokföringslagen (1976:125) kan det ge honom anledning att göra anmärkning i revisionsberättelsen. Åsidosättande av bokföringsskyldigheten kan utgöra bokföringsbrott. Bokföringsbrottet kan därutöver ingå som ett led i annat brott (angående exempel härpå hänvisas till prop. 1975: 103 s. 574). Även i dessa fall kan revisor enligt förevarande bestämmelse vara skyldig att underrätta åklagare om brottsmisstanke, under förutsättning att förfarandet vållat väsentlig skada eller fara för sådan skada. Som framgår av det ovan sagda, är det inte nödvändigt att den gärning, mot vilken revisorn riktat anmärkning, i sig utgör ett brott. Det är tillräckligt att den är ett led i ett brott. I underrättelsen bör revisorn så utförligt som möjligt ange de skäl som enligt hans uppfattning föranleder brottsmisstanken. Med hänsyn till att svårhetsgraden hos de brott som kan omfattas av rätten till underrättelse som regel medför att förundersökningen inte får ledas av polismyndighet, har föreskrivits att underrättelsen skall lämnas direkt till åklagare. Förslaget upptar inte någon bestämmelse om straff för revisor som åsidosätter underrättelseplikten enligt förevarande paragraf. Frågan huruvida en revisor, som underlåter att anmäla ett misstänkt förhållande som sedermera visar sig vara ett brott eller ett led i ett brott, kan ådra sig ansvar för medhjälp till brottet får bedömas enligt allmänna straffrättsliga regler. Det är tänkbart att underlåtenhet av revisor att lämna underrättelse enligt förevarande paragraf i vissa fall kan innebära att han skall anses ha främjat gärningen i den mening som avses i 23 kap. 4 § BrB. Av sistnämnda lagrum följer emellertid att ansvar för medhjälp kan drabba honom endast om han uppsåtligen eller – i fall huvudbrottet är straffbart även vid oaktsamhet – av oaktsamhet åsidosatt underrättelseplikten, se s. 624 f. Jämför även NJA 1988 s. 383 vari revisor, som varit försumlig vid utförandet av sitt granskningsuppdrag, ansågs av oaktsamhet ha främjat av styrelseledamöter begångna bokföringsbrott. Paragrafen motsvarar 10 kap. 13 § andra stycket med endast en redaktionell jämkning. Uttrycket lända till väsentligt förfång har i konsekvens med vad som skett i 34 § ersatts med formuleringen vara till väsentlig skada. Den nya formuleringen är inte avsedd att innebära någon saklig ändring i förhållande till gällande rätt. I paragrafen första stycke har föreskrivits att årsredovisningshandlingarna skall lämnas till revisorerna minst årsstämman skall hållas. Revisorerna får alltså en i förhållande till vad som föreskrivs i gällande lag på sig att granska dessa handlingar. Angående bestämmelsens motiv hänvisas till kommitténs överväganden under 5.2.5.4. I paragrafens andra stycke har föreskrivits att det arvode revisor- n uppburit för sitt revisionsuppdrag skall anges i förvaltningsbe- rättelsen. Vidare skall, om någon av bolagets revisorer eller det revisionsföretag där han är verksam utfört konsulttjänster åt bolaget under det gångna räkenskapsåret, uppgift om detta lämnas i förvaltningsberättelsen. I publika aktiebolag skall den ersättning som bolaget betalat till revisorn eller revisionsföretaget för konsulttjänster anges särskilt med uppgift om beloppet. Utan att det föreskrivits i lagtexten bör uppgift lämnas om vilka slag av konsulttjänster som utförts. Med kon- sulttjänster avses rådgivning som ligger utanför det egentliga revisionsuppdraget. Angående skälen för bestämmelsen hän- visas till kommitténs överväganden under 5.5.3.3. Av de skäl som anförts i allmänmotiveringen har preskriptions- fristen i punkterna 1 - 3 förlängts till . I första stycket tredje punkten har den insynsrätt i aktiebolag med högst tio aktieägare som föreskrivs i 8 kap. 23 § straffsanktionerats. Detsamma gäller styrelsens skyldighet enligt 9 kap. 3 § att upprätta en arbetsordning för sitt arbete. Kommitténs betänkande överlämnas till regeringen . Efter sedvanlig remissbehandling kan arbetet på en lagrådsremiss påbörjas i . Det är emellertid inte att räkna med att fattar beslut i ärendet förrän tidigast . Därefter behövs för information och utbildningsinsatser. Ikraftträdandetidpunkten har därför satts till . Såvitt gäller bolagsstämman innebär de nya bestämmelserna inte några större förändringar. Det är vissa justeringar i bestämmelserna om föranmälan, tid och sätt för kallelse samt majoritetskravet vid val på stämma samt avskaffandet av den s.k. 20-procentsregeln som kan föranleda ändringar i de befint- liga bolagsordningarna (se nedan under punkterna 4 och 5) som förtjänar en övergångsreglering. För styrelsen innebär kommitténs förslag vissa nya uppgifter. Bl.a. åläggs styrelsen att utforma ett tillfredsställande rapporteringssystem samt att fastställa en arbetsordning för sitt eget arbete (9 kap. 2 och 3 §§). Dessa uppgifter måste styrelsen fullgöra så snart de nya bestämmelserna trätt i kraft. Någon övergångstid behövs inte. Kommittén föreslår att styrelsen i ett publika bolag alltid skall bestå av minst tre ledamöter. Är antalet ledamöter lägre vid ikraftträdandet får bestämmelserna i 9 kap. 9 § om fyllnadsval tillämpas. Också för revisorerna innebär kommitténs förslag delvis nya uppgifter som skall fullgöras så snart betämmelserna trätt i kraft. Bl.a. åläggs de att till åklagare anmäla brott som de anmärkt i revisionsberättelsen. Det ligger i sakens natur att någon an- mälningsskyldighet inte föreligger beträffande revisions- berättelse som avgivits före ikraftträdandet. I den nya lagen byter 8 och 9 kap. plats så att bolagsstämma behandlas före bolagets ledning. Dessutom har 10 och 15 kap. blivit föremål för en så genomgripande redaktionell översyn att paragrafindelningen måste betecknas som helt ny. Hänvisningar i författningar till bestämmelser i 8, 9, 10 eller 15 kap. aktiebolagslagen måste därför justeras. Det är ett omfattande arbete och tiden har inte räckt till mer än en genomgång av hänvisningarna i aktiebolagslagens övriga kapitel till de nu nämnda. I denna punkt av övergångsbestämmelserna har därför upptagits en bestämmelse som innebär att hänvisningar i lag eller annan författning till 8, 9, 10 eller 15 kap. aktiebolagslagen i deras äldre lydelse skall läsas som om de avser de nya bestäm- melser som träder i stället för de direkt angivna lagrummen. De nya bestämmelserna skall tillämpas på alla stämmor som hålls efter ikraftträdandet. För bolagsstämmor som hållits gäller äldre bestämmelser. Det finns bolagsordningsbestämmelser som blir ogiltiga med kommitténs förslag. Som exempel kan nämnas be- stämmelser i bolagsordningen som föreskriver kvalificerad majoritet för entledigande av styrelseledamot som utsetts av bolagsstämman. Kommittén föreslår för de publika bolagens del ett förbud mot sådana bestämmelser. Ett entledigandebeslut som har fattats före ikraftträdandet skall emellertid bedömas efter den lag som gällde vid tiden för beslutet även om beslutet anmäls för registrering när de nya bestämmelserna trätt i kraft. Det är innebörden av förevarande punkt. Den gäller också styrelsebeslut. Bestämmelsen får tillämpas analogt på förhållanden som avses i punkten 5 av övergångsbestämmelserna. Antag att stämma hålls i ett bolag som inte i sin bolagsordning har gjort undantag för rösträttsbegränsningen i 9 kap. 3 § första stycket ABL. Trots att av samtliga aktier ägs av en enda aktieägare kan övriga aktieägare på grund av 20 procentregeln genomdriva beslut om exempelvis nyemission. Det är tydligt att om beslutet om nyemission anmäls för registrering efter utgången av , beslutet skall anses vara giltigt och registrering ske. En mera komplicerad fråga är om ett bolag med tillämpning av äldre bestämmelser beslutar ändra bolagsordningen på ett sätt som strider mot de nya bestämmelserna. Det kan för att anknyta till exemplet ovan gälla införande av en bestämmelse om kvalificerad majoritet för entledigande av styrelseledamot som utsetts av bolagsstämman. Hur skall PRV ställa sig 1997 anmäler en sådan bolagsordningsändring för registrering? Enligt 18 kap. 4 § skall PRV ju vägra registrering av beslut som till sitt innehåll strider mot lag. Kommittén menar emellertid att ett sådant beslut inte strider mot lag eftersom förevarande punkt av övergångsbestämmelserna innebär att lagligheten skall bedömas efter den lag som gällde vid tiden för beslutet. Det är emellertid lämpligt att PRV i ett sådant fall upplyser om att ett bifall till registreringsanmälan får till följd att styrelsen enligt punkten 4 av övergångsbestämmelserna måste verka för att bolagsordningen ändras på nytt till överensstäm- melse med de nya bestämmelserna. Enligt kommitténs förslag byts det nuvarande förbudet för verkställande direktör att vara styrelseordförande i bolag med ett aktiekapital eller maximikapital som uppgår till minst 1 milj. kr mot ett motsvarande förbud att vara styrelseordförande i publika bolag. Om det i ett publikt aktiebolag finns en verkställande direktör som är styrelseordförande, får denna ordning bestå till utgången av mandatperioden. I en bolagsordning kan införas alla slags bestämmelser under förutsättning att de inte strider mot aktiebolagslagen eller annan lag eller författning. Man kan exempelvis i bolagsordningen ta in instruktioner för styrelsens eller verkställande direktörens arbete. Däremot kan man t.ex. inte göra inskränkningar i rätten för aktieägare att delta i bolagsstämma eller klandra bolagsstämmobeslut. Det kan i det enskilda fallet vara svårt att avgöra i vad mån en bolagsordningsbestämmelse strider mot aktiebolagslagen eller grunderna för denna. Avgöranden av det slaget får fattas i den praktiska rättstillämpningen. Med hänsyn till det skiftande innehållet i bolagsordningarna är det svårt att ange i vilken utsträckning kommitténs förslag innebär krav på ändringar i dessa. Det får bli en uppgift för varje styrelse att ställa bolagsordningen i det egna bolaget mot den nya lagstiftningen och pröva i vad mån ändringar krävs. Kommittén föreslår i förevarande punkt av övergångsbestämmelserna att styrelsen till första ordinarie bolagsstämma efter ikraftträdandet skall lägga fram förslag om ändring av bolagsordningen till överensstämmelse med de nya bestämmelserna. Till ledning för den styrelseprövning som måste ske pekar kommittén i det följande på några av de nya bestämmelserna som med all sannolikhet kräver ändringar i bolagsordningen för många bolag. Uppräkningen gör emellertid inte anspråk på att vara fullständig. Det är vanligt med bestämmelser om föranmälan för att aktieägaren skall få delta i bolagsstämma. Kommittén föreslår att föreskrift om föranmälan inte får innebära att anmälan skall ske tidigare än – i stället – före stämman. En föreskrift om föranmälan skall alltid också gälla biträde åt aktieägare. Bestämmelsen om biträde innebär krav på komplettering av samliga bolagsordningsbestämmelser om föranmälan (8 kap. 2 §). Tiden för kallelse behöver inte anges i bolagsordningen. Det är emellertid möjligt att precisera tidpunkten inom den ram som lagen anger, enligt gällande rätt och enligt kommitténs förslag före stämman. I de flesta bolagsordningar finns en bestämmelse som föreskriver att kallelse skall ske tidigast före stämman. En sådan bestämmelse måste ändras (8 kap. 11 §). I 2 kap 4 § anges vad en bolagsordning alltid skall innehålla. Bl.a. skall sättet för sammankallande av stämma anges. Kommittén föreslår att i publika bolag kallelse alltid skall ske genom kungörelse i Post- och och en rikstäckande dagstidning. Det innebär att nära nog samliga publika aktiebolag måste ändra sin bolagsordning på denna punkt (8 kap. 12 § andra stycket). Kommittén föreslår att relativ majoritet skall gälla vid val på bolagsstämma och att vid lika röstetal lottning eller ny omröstning skall företas; längre gående villkor får inte föreskrivas i bolagsordningen. Det finns bolagsordningar som föreskriver kvalificerad majoritet för bl.a. val av styrelse. Sådana föreskrifter måste ändras (8 kap. 27 §). Styrelsen skall enligt kommitténs förslag väljas av bolagsstämman. I bolagsordningen får dock föreskrivas att en eller flera styrelseledamöter, i publika bolag dock mindre än hälften av samtliga, skall utses på annat sätt. Styrelsen eller någon ledamot av styrelsen får inte ges rätt att utse ledamot av styrelsen. En föreskrift i bolagsordningen för ett publikt bolag om att samtliga styrelseledamöter skall utses av annan än bolagsstämman eller att styrelsen helt eller delvis skall förnya sig själv måste alltså ändras (9 kap. 6 §). Kommittén föreslår ett förbud i publika bolag mot bestämmelser i bolagsordningen som innebär krav på kvalificerad majoritet för entledigande av styrelseledamot som utsetts av bolagsstämman. Bolagsordningar med sådana krav måste ändras (9 kap. 8 §). Enligt kommitténs förslag byts det nuvarande förbudet för verkställande direktör att vara styrelseordförande i bolag med ett aktiekapital eller maximikapital som uppgår till minst 1 milj. kr mot ett motsvarande förbud att vara styrelseordförande i publika bolag. Om det i ett publikt aktiebolag med ett aktiekapital som inte uppgår till det nämnda beloppet finns en bolagsordningsbestämmelse om att styrelseordförande skall vara verkställande direktören, måste bestämmelsen alltså ändras (9 kap. 12 §). Uppdrag att vara revisor gäller för tid som anges i bolagsord- ningen. Enligt kommitténs förslag får revisors uppdrag inte längre gälla tills vidare. föreskrift om att revisor skall utses för obestämd tid måste alltså ändras (10 kap. 8 §). I 9 kap. 3 § finns en bestämmelse om att ingen får rösta för egna eller andras aktier för sammanlagt mer än en femtedel av de på stämman företrädda aktierna, om ej annat följer av bolagsordningen. Denna bestämmelse föreslår kommittén skall utmönstras ur aktiebolagslagen. Det får betydelse för maktförhållandena på bolagsstämman i bolag som saknar föreskrift i bolagsordningen om undantag från bestämmelsen. En aktieägare med av aktierna på stämman får utan rösträttsbegränsningen möjlighet att rösta för de över- skjutande aktierna vilket kan få till följd att makten på stämman går över på honom. Det kan emellertid enligt kommitténs mening inte komma i fråga att låta rösträttsbegränsningen gälla för evig tid i bolag som har bildats före utgången av . Kommittén föreslår att bestämmelsen får leva vidare under en viss kortare övergångstid som bör löpa ut . bör det vara möjligt att på ett enkelt sätt i bolagsordningen införa en rösträttsbegränsningsregel som överensstämmer med den nuvarande lagbestämmelsen. Någon skyldighet att avsända skriftlig kallelse till varje aktieägare med anledning av ett sådant förslag till ändring av bolagsordningen bör inte finnas. Den ifrågavarande ändringen av bolagsordningen fordrar enligt 8 kap. 30 § 1 i förslaget, vilket på denna punkt överensstämmer med gällande rätt, att det biträds av aktieägare med två tredjedelar av de avgivna rösterna och av de på stämman företrädda aktierna. Kommittén föreslår att majoritetskravet skall vara lägre och motsvara vad som i allmänhet gäller för ändring av bolagsordningen, nämligen två tredjedelar av såväl de avgivna rösterna som de på stämman företrädda aktierna. På grund av första meningen av förevarande punkt i övergångsbestäm- melserna gäller rösträttsbegränsningsregeln då bolagsstämman går till omröstning. Ingen aktieägare får alltså rösta för egna eller andras aktier för sammanlagt mer än en femtedel av de på stämman företrädda aktierna. Enligt kommitténs förslag får revisors uppdrag inte längre gälla tills vidare. Uppdrag som vid ikraftträdandet löper tills vidare bör bringas att upphöra . att revisorsval i så fall lämpligen bör förrättas vid den första ordinarie stämma som hålls efter ikraftträdandet. Förevarande punkt innebär att ett gammalt tillsvidareuppdrag som revisor automatiskt upphör vid utgången av den första ordinarie bolags- stämma som hålls efter ikraftträdandet. Om bolaget försummar att utnyttja tillfället att förrätta revisorsval på denna stämma, kan resultatet blir att bolaget saknar revisor. Bestämmelserna i 10 kap. 11 § om fyllnadsval och 10 kap. 22 § om länsstyrelseingri- pande skall då tillämpas. Kommittén föreslår att preskriptionstiden förlängs från tre till i fråga om skadeståndsanspråk som bolaget har mot stiftare, styrelseledamot, verkställande direktör eller revisor. Om preskriptionstiden löpt ut när de nya bestämmelserna träder i kraft får den förlängda preskriptionstiden inte någon effekt. Men i fråga om anspråk som har uppkommit – 1995 kan det tänkas att bolagets talerätt finns kvar . I så fall kommer den förlängda preskriptionstiden att gälla också dessa äldre anspråk. Kommittén anser emellertid att sådana äldre anspråk bör preskriberas enligt äldre bestämmelser. En föreskrift om detta har upptagits i förevarande punkt av övergångsbestämmelserna. Ett skadeståndsanspråk uppkommer med den skadeståndsgrundande handlingen eller underlåtenheten. När skadan upptäcks eller när bolaget bestämmer sig för att framställa ersättningsanspråk har ingen betydelse för preskriptionstiden. Punkten innebär bl.a. att om en styrelseledamot under räkenskapsåret – vid fullgörande av sitt uppdrag uppsåtligen eller av oaktsamhet skadar bolaget, så måste bolaget väcka ersättningstalan mot honom före utgången av , annars är bolagets talerätt förlorad på grund av treårsfristen i gamla 15 kap. 6 §. Reservation av (), () och () Skyldighet för revisorer att anmäla brottsmisstanke till åklagare Det förtjänar understrykas att det inom kommittén inte råder någon delad uppfattning om att medverkan i brottsbekämpning är en viktig samhällsuppgift. En lagstadgad anmälningsskyldighet innebär dock ett långtgående ingrepp i revisorns tystnadsplikt. Förslaget om anmälningsskyldighet har framförts i ett sent skede under utredningsarbetet. Någon analys av effekterna har inte hunnit göras av utredningen. Följaktligen har ingen diskussion förevarit om olika alternativ. Om en anmälningsskyldighet skall införas bör konsekvenserna inte minst för små och medelstora företag först utredas. På ett föredömligt sätt har i utredningen gjorts en redovisning av internationella frågor förutom vad avser frågan om anmälningsskyldighet för revisorn. Denna fråga är av väsentlig betydelse. Revisorns roll bör rimligen vara densamma i vart fall i länder inom EU. I avbidan på ytterligare analys av frågan kan för övrigt åt- gärder vidtagas genom samordning av de resurser som finns för att bekämpa den ekonomiska brottsligheten och tillämpning av de lagar som gäller. Mängder av misstankar om sannolika brott finns anmälda genom konkursförvaltarna utan att dessa hinner bli åtgärdade. Vidare kan följande åtgärdas: Ge PRV förutsättningar att aktivt granska och anmäla brott i anslutning till de förhållanden som revisorn skall anmärka på i revisionsberättelsen. Inom verket bör finnas jurister med erforderlig utbildning för ändamålet. Orena revisionsberättelser kan översändas till åklagarna. Särskilda straffavgifter har införts för att årsredovisningshandlingarna skall inkomma . Lagen kan kompletteras med en bestämmelse att revisorn i de fall bolaget inte insänder årsredovisning inom föreskriven tid, skall anmäla till PRV att oren revisionsberättelse avgivits. Sammanfattningsvis framstår lagregeln att ålägga revisorn angivelseplikt som ett enkelt sätt för staten att komma ifrån en del av sin brottsbekämpande uppgift. Detta sker då till priset av att det görs avkall på regler om tystnadsplikt. Det kan visa sig vara ett dyrt pris. Vid dylik lagstiftning måste man slå vakt om det klimat som måste råda i samarbetet mellan människor.