sou · GJB344 · 1996-01-01 00:00:00 — Det gäller avtal varigenom en aktieägare åtar sig att rösta på ett sätt som innebär att han alltid skall följa instruktioner från bolaget eller något av dess organ, att han alltid skall godkänna förslag från bolaget eller något av dess organ, och att han som motprestation för särskilda fördelar skall rösta på ett visst sätt eller avstå från att rösta. Direktivförslaget föreskriver att stämmans beslut skall fattas genom omröstning och att beslutet skall vara giltigt om det biträtts av mer än hälften av de på stämman avgivna rösterna (absolut majoritet), såvitt inte en större majoritet eller något annat ytterligare krav uppställs i den nationella lagstiftningen, i bolagets stiftelseurkund eller i bolagsordningen. Kravet på absolut majoritet gäller dock inte vid val av bolagsorganens ledamöter. Det innebär att medlemsstaterna kan föreskriva att vid val, den anses vald som erhållit flest röster (relativ majoritet). Direktivförslaget hindrar inte att i bolagsordning tas in en bestämmelse att innehavare av aktier av visst slag skall ha rätt att till stämman lämna förslag på ett visst antal ledamöter i tillsynsorganet. En sådan bestämmelse får dock inte innebära att innehavare av ett visst aktieslag ges ensamrätt att föreslå en majoritet av de ledamöter av tillsynsorganet som bolagsstämman skall utse. Direktivförslaget hindrar inte heller att i en bolagsordning tas in bestämmelser om att ett visst antal ledamöter i tillsynsorganet skall utses på annat sätt än av stämman. Beslut om ändring av bolagsordningen skall enligt direktivförslaget fattas av bolagsstämman. De undantag som görs från denna regel kan i förevarande sammanhang lämnas därhän. Föreslås en ändring av bolagsordningen, skall hela lydelsen av den föreslagna ändringen tas in i kallelsen eller, om kallelse sker genom kungörelse, hållas tillgänglig för aktieägarna senast från tidpunkten från kungörandet. För giltigt beslut om ändring av bolagsordningen skall krävas en majoritet som uppgår till minst två tredjedelar av de röster som är förenade med de vid stämman företrädda aktierna eller två tredjedelar av det vid stämman företrädda tecknade kapitalet. Medlemsstaterna får dock föreskriva att beslut om ändring av bolagsordningen kan ske med absolut majoritet om minst är företrätt vid stämman. Beslut av bolagsstämman som innebär en ökning av aktieägarnas förpliktelser skall under alla förhållanden kräva godkännande av alla aktieägare som berörs av beslutet. Finns det i bolaget flera aktieslag, skall ett beslut av bolags- stämman vara giltigt endast om det, med angiven kvalificerad majoritet, har vunnit bifall vid särskild omröstning inom varje aktieslag vars rättigheter berörs av beslutet. Vid bolagsstämman skall föras protokoll, i vilket skall antecknas tid och plats för stämman, vilka beslut som fattats, resultatet av eventuella omröstningar och, i förekommande fall, aktieägares invändningar mot stämmans beslut. Till protokollet skall fogas dels en deltagarförteckning, dels de handlingar som gäller kallelsen till stämman. Protokollet med bilagor skall hållas tillgängligt åtminstone för aktieägarna och bevaras . Direktivförslagets bestämmelser om bolagsstämman avslutas med bestämmelser om ogiltighet av stämmobeslut. Bestämmelserna ger en uttömmande uppräkning av dels vilka brister i ett stämmobeslut som skall kunna leda till att beslutet förklaras ogiltigt, dels vilka personer som skall ha rätt att klandra beslutet. Medlemsstaterna får själva besluta om klanderfristens längd, men denna får inte vara kortare än eller längre än . Direktivförslaget medger inte att klandertalan resulterar i att domstolen ändrar stämmans beslut, även om det under processen klarläggs vad beslutet rätteligen borde ha varit. Däremot skall domstolen kunna bevilja bolaget en tidsfrist för att kunna hålla ny stämma och fatta ett nytt, korrekt, beslut i saken. 4.1.2Direktivförslagets bestämmelser rörande bolagsledningsorganisation Det ursprungliga förslaget till femte bolagsdirektivet föreskrev, att varje bolag som omfattades av direktivets krav, skulle organiseras enligt den dualistiska modellen med ett tillsynsorgan och ett från detta, funktionellt och personellt, helt skilt ledningsorgan. Direktivförslagets nuvarande avfattning innebär, att medlemsstaterna skall kunna föreskriva antingen att bolagen skall ha en dualistisk organisation eller att bolagen själva får välja mellan den dualistiska och monistiska modellen. Den svenska aktiebolagslagens bestämmelser om bolagets ledningsorganisation kan inte enkelt inordnas i vare sig den monistiska eller dualistiska modellen. I grunden handlar det om ett monistiskt system, som emellertid med tiden fått allt större dualistiska inslag. Det gäller framför allt de större bolagen där både styrelse och verkställande direktör numera är obligatoriska bolagsorgan. Framställningen koncentreras mot denna bakgrund till direktivförslagets bestämmelser om den dualistiska modellen. För bolag med en dualistisk ledningsorganisation innebär förslaget för det första att bolagets tillsynsorgan, med undantag för vad som följer av bestämmelserna om de anställdas rätt till inflytande, som huvudregel skall utses av bolagsstämman. Huruvida till ledamot av tillsynsorganet skall kunna utses inte endast fysisk utan även juridisk person överlämnas till medlems- staterna själva att besluta om. Tillåter en medlemsstat att en juridisk person utses till ledamot, skall denne i sin tur utse en fast representant som skall vara underkastad samma villkor och förpliktelser som om han personligen var ledamot av tillsynsorganet, dock utan inskränkning i ansvaret för den juridiska personen. Ledamot av tillsynsorganet skall utses för en bestämd mandat- period, som inte får vara längre än . Mandatet skall emellertid kunna förnyas ett obegränsat antal gånger. Ledamöterna skall under löpande mandatperiod kunna entledigas av bolagsstämman med absolut majoritet av de på stämman avgivna rösterna. Bolagets ledningsorgan skall kunna bestå av en eller flera med- lemmar, vilka skall utses av tillsynsorganet. Endast fysiska personer skall kunna ingå i ledningsorganet. Ledamöterna skall utses för en bestämd mandatperiod som inte får vara längre än , men kan förnyas i obegränsad utsträckning. i ledningsorganet skall kunna entledigas av tillsynsorganet. Med förebild i den tyska lagen eftersträvas i direktivförslaget en tydlig gräns mellan tillsyns- och ledningsorganet. Det kommer till uttryck framför allt i kompetens- och ansvarsfördelningen: ledningsorganet skall leda bolagets verksamhet under tillsyn av tillsynsorganet. För att tillsynen skall kunna utövas effektivt ställs i direktivför- slaget krav på information från ledningsorganet till tillsynsorganet. För det första skall ledningsorganet minst lämna tillsynsorganet en skriftlig rapport om utvecklingen av bolagets verksamhet. Om tillsynsorganet begär det skall ledningsorganet också tillhandahålla en särskild rapport om hela eller en viss del av verksamheten. Framgår inte annat av bolagsordningen, skall en sådan begäran framställas av tillsynsorganet i dess helhet. Det räcker inte med en begäran från en enskild ledamot av tillsynsorganet, men var och en av dess ledamöter skall i efterhand ha rätt att ta del av alla rapporter, handlingar och upplysningar som ledningsorganet på detta sätt tillhandahållit. Till det kommer dels att tillsynsorganet skall ha rätt att genomföra eller låta genomföra undersökningar som den anser nödvändiga, dels att ledningsorganet, på begäran av en tredjedel av tillsynsorganets ledamöter, skall ge tillsynsorganet de upplysningar och tillhandahålla de handlingar som behövs för att tillsynen skall kunna utövas. Direktivförslagets krav i fråga om kompetensfördelningen mellan tillsyns- och ledningsorganet kommer också till uttryck i bestämmelserna rörande fastställelse av årsbokslutet. Ledningsorganet skall efter utgången av varje räkenskapsår förelägga tillsynsorganet ett utkast till årsbokslut och förvaltningsberättelse, som skall godkännas av tillsynsorganet innan det underställs revisorerna för granskning och slutligen lämnas till stämman för fastställelse. Strävan efter en åtskillnad mellan tillsyns- och ledningsorgan markeras också av att ingen skall kunna vara ledamot av både tillsynsorganet och ledningsorganet. Ett annat uttryck för strävan att skilja mellan tillsyns- och ledningsorganen är att bolagsstämman skall besluta om arvode till tillsynsorganets ledamöter och att tillsynsorganet skall besluta om ledningsorganets arvoden. Förslaget innebär vidare att ledningsorganets medlemmar endast med tillsynsorganets tillstånd skall kunna utöva avlönad eller oavlönad verksamhet i något annat företag, oberoende av om detta sker för egen eller annans räkning. Lämnas sådant tillstånd, skall stämman underrättas därom. Vidare skall stämman, innan den utser någon till ledamot av tillsynsorganet, informeras om varje avlönad eller oavlönad verksamhet som den tilltänkte ledamoten för egen eller annans räkning utövar i ett annat företag. Med viss förebild i tysk rätt föreskriver direktivförslaget att alla avtal i vilka bolaget är part och i vilka en ledamot av tillsyns- eller ledningsorganet har ett direkt eller indirekt intresse, skall godkännas av tillsynsorganet. Den berörde organledamoten får inte delta vare sig i överläggningar eller beslut i ledningsorganet angående avtalet eller i beslut i tillsynsorganet angående godkännande av avtalet. Kompetensfördelningen mellan tillsyns- och ledningsorgan är emellertid inte helt genomförd. I direktivförslaget slås fast att ledningsorganets beslut i vissa frågor förutsätter tillsynsorganets godkännande. Det gäller för det första beslut om nedläggning eller flyttning av företaget eller betydande delar av detta. Det gäller också beslut om vad som kallas betydande inskränkningar eller utvidgningar av verksamheten, betydande organisatoriska förändringar i företaget samt upprättandet eller avslutandet av ett varaktigt samarbete med andra företag. Lagstiftningen, stiftelseurkunden eller bolagsordningen får även göra andra förfaranden beroende av tillsynsorganets godkännande. På dessa punkter frångår således direktivförslaget funktionsfördelningen, genom att kräva respektive tillåta tillsynsorganets medverkan i bolagets förvaltning. 4.1.3Direktivförslagets bestämmelser rörande fastställelse och revision av årsbokslut Förslaget till femte bolagsdirektiv upptar också bestämmelser om revisorer och revision. Enligt direktivförslaget skall revisorerna utses av bolagsstämman. Om bolagsstämman inte i rätt tid har utsett revisor eller om revisor är förhindrad att fullgöra sitt uppdrag, skall styrelsen eller aktieägare kunna begära att rätten eller en administrativ myndighet utser revisor. Rätten eller en administrativ myndighet skall också, på talan av styrelsen eller en aktieägarminoritet, kunna avsätta en av bolagsstämman utsedd revisor och i dennes ställe förordna någon annan, om det finns rättsliga skäl för det. En sådan talan skall väckas från det att bolagsstämman utsett revisor. Revisorerna skall enligt förslaget utses för av minst tre och högst sex räkenskapsår. De skall kunna väljas om. Till revisor skall inte kunna utses den som är anställd i bolaget eller tillhör eller under något av de tre närmast föregående åren tillhört det ifrågavarande bolagets tillsyns- eller ledningsorgan eller varit anställd av bolaget. En revisor, som frånträtt sitt uppdrag, får först när förflutit från hans avgång ingå i bolagets tillsyns- eller ledningsorgan eller bli anställd av bolaget. En revisor skall under sin mandattid inte kunna avsättas av bolagsstämman, såvida denna inte kan åberopa, vad som i direktivet kallas en viktig grund för sin åtgärd. Revisorerna skall granska att årsbokslutet ger en rättvisande bild av bolagets ställning, finansiella situation och resultat. De skall likaledes granska att förvaltningsberättelsen överensstämmer med årsräkenskaperna. Har revisorerna inte funnit skäl till invändning skall de på årsbokslutet anteckna att detta uppfyller de nämnda kraven. I annat fall skall de vägra påteckning eller göra denna med förbehåll. Revisorerna skall framlägga en revisionsberättelse, i vilken de skall ange om de vid sin granskning funnit några överträdelser av lagen eller bolagsordningen eller några omständigheter som utgör ett allvarligt hot mot bolagets finansiella situation. Revisorspåteckningen skall återges i revisionsberättelsen. Har påteckning vägrats eller försetts med förbehåll, skall skälen härför anges. Med förbehåll för den rätt som kan ha förvärvats av godtroende tredje man, skall ett beslut att fastställa årsbokslutet vara ogiltigt om detta inte reviderats av behörig revisor eller om revisor vägrat påteckning. 4.1.4Direktivförslagets bestämmelser rörande skadeståndsansvar Förslaget till femte bolagsdirektiv upptar tämligen omfattande bestämmelser om organledamöters skadeståndsansvar. I fråga om bolag, som organiserats enligt den dualistiska modellen, föreskrivs att medlemsstaterna skall ha bestämmelser om ansvar för ledamöterna av ledningsorganet och tillsynsorganet i syfte att tillförsäkra bolaget ersättning för den skada som det vållas av överträdelser av lagen eller bolagsordningen eller av andra försummelser som begås av ledamöterna vid fullgörandet av deras uppdrag. Ansvaret, som alltså är ett culpaansvar, är obegränsat och åvilar solidariskt varje ledamot av det ifrågavarande bolagsorganet. En ledamot skall dock undgå ansvar, om han visar att han personligen inte kan tillräknas någon försummelse. Bestämmelserna om kollektivt ansvar och exculpationsplikt gäller även när bolagsorganets uppgifter fördelats på dess enskilda ledamöter. Att tillsynsorganet godkänt en av ledningsorganet företagen åtgärd, utesluter inte skadeståndansvar för åtgärden för ledamöterna av ledningsorganet. Vidare gäller att bolagsstämmans beslut om ansvarsfrihet eller att en viss åtgärd skall vidtas eller att i efterhand godkänna en åtgärd, inte skall utesluta skadeståndsansvar för ledamöterna av lednings- eller tillsynsorganet. Beslut att föra skadeståndstalan skall kunna fattas av bolags- stämman. För giltigt beslut skall absolut majoritet av de avgivna rösterna alltid vara tillräcklig. Skadeståndstalan av nu ifrågavarande slag skall också kunna föras i bolagets namn och för dess räkning på yrkande av en eller flera aktieägare, som tillsammans innehar av aktiekapitalet (eller den mindre andel som bestäms av medlemsstaterna) eller aktier med ett sammanlagt nominellt belopp om 100 000 ECU. Ogillas skadeståndstalan, skall rätten kunna ålägga de berörda aktieägarna att betala kostnaderna i målet, om rätten finner att det inte fanns något giltigt skäl att föra talan. Det skall enligt direktivförslaget inte vara möjligt att i lag, bolagsordning eller avtal föreskriva att talan om skadestånd till bolaget skall förutsätta ett föregående beslut av bolagsstämman eller något annat bolagsorgan eller ett rättsligt avgörande avseende organledamöternas försummelser eller att de berörda organledamöterna skilts från sina uppdrag eller ersatts av andra. Medlemsstaterna skall dock kunna bestämma, att en talan av minoritetsaktieägare om skadestånd till bolaget förutsätter ett bemyndigande av domstol. Denna skall därvid kunna vägra bemyndigande om den finner att talan är ogrundad. Att bolagsstämman godkänt bolagets räkenskaper för ett räkenskapsår, under vilket skadebringande händelser inträffat, skall inte i sig innebära att bolaget avstått från sin rätt att föra skadeståndstalan. Inte heller skall ett bolagsstämmobeslut om ansvarsfrihet åt organledamöter ensamt ha sådan verkan. För att ett bolag med bindande verkan skall anses ha avstå sin rätt till talan, skall enligt direktivförslaget erfordras att bolagsstämman fattat uttryckligt beslut därom och att den därvid kännt till de skadebringande omständigheterna. Ett sådant bolagsstämmo- beslut skall dock inte begränsa minoritetsaktieägares rätt att föra talan, under förutsättning att dessa aktieägare röstat emot beslutet eller till stämmans protokoll antecknat att de motsätter sig beslutet. Motsvarande bestämmelser skall gälla i fråga om överenskommelse rörande skadestånd till bolaget som träffas mellan bolaget och en organledamot, för vilken skade- ståndsansvar aktualiserats. Direktivförslaget upptar inga bestämmelser om ledamots skadeståndsansvar mot tredje man. I direktivtexten sägs endast att dess bestämmelser om skadeståndsansvar mot bolaget inte i något avseende begränsar det skadeståndsansvar för ledamot mot tredje man som kan följa av medlemsstaternas nationella lagstiftning. Revisor skall under motsvarande förutsättningar vara skyldig att ersätta bolaget för skada som han vållat detta på grund av att han utfört sitt uppdrag på ett felaktigt sätt. Direktivförslaget föreskrev i sin ursprungliga lydelse att denna skadeståndsskyldighet skulle gälla även mot aktieägare och tredje man. I sin nuvarande avfattning överlåter förslaget åt medlemsstaterna att i nationell lagstiftning bestämma i vad mån revisor skall ha ett skadeståndsansvar mot tredje man. Under 1980- och har ett antal händelser på den svenska aktiemarkaden väckt uppmärksamhet och föranlett debatt om aktiebolagslagen. Mest omtalad är den s.k. Fermenta- affären , men namn som , , och på återigen påminner om att det finns bolags- och börsrättsliga frågor som inte anses ha fått en tillfredsställande lösning. När det gäller från vilka principer lagstiftaren skall utgå när aktiebolagslagen utformas finns det skäl att erinra om den diskussion som förs i och andra länder om ägarnas roll i företagen. Aktiebolag i och de länder vi brukar jämföra oss med verkar i en marknadsekonomi och diskussionen tar utgångspunkt i vissa iakttagelser om hur företag beter sig i en sådan miljö. Karakteristiskt för en marknadsekonomi är att företagen ständigt strävar efter konkurrensfördelar. Sådana fördelar kan uppnås bl.a. genom utnyttjande av bättre teknik och effektivare organisation. Det pågår därför i företagen ett ständigt tekniskt och organisatoriskt utvecklingsarbete. Ett sådant arbete är ofta kostnadskrävande och riskfyllt. För att vara beredda att ta dessa kostnader och risker måste företagen kunna påräkna ekonomiska fördelar om utvecklingsarbetet ger önskat resultat. Sådana fördelar tillfaller företagen så länge konkurrenterna inte har lika utvecklad teknik eller effektiv organisation. Tekniska och organisatoriska innovationer sprids till andra företag, men trögheter i kunskapsöverföringen ger ofta pionjärföretagen ett temporärt försteg. I vissa fall fördröjs överföringen avsiktligt av lagstiftaren, t.ex. genom föreskrifter om patent. Oavsett om kunskapsövertaget baseras på patent, annan immaterialrättslig lagstiftning eller har någon annan grund kommer vinsterna att locka andra företag att ta upp konkurrensen. I en fungerande marknadsekonomi måste företagen räkna med att de fördelar som uppnås genom utvecklingsarbete har en begränsad livslängd. På detta sätt utvecklas näringslivet genom att företag tar fram nya produkter och metoder som rubbar jämvikten på marknaden, vilket sin tur stimulerar konkurrenter till insatser som återställer jämvikten på en tekniskt eller organisatoriskt högre nivå. I denna utvecklingsprocess har företagens ägare en viktig roll. I en marknadsekonomi är utsikterna till ekonomisk framgång ojämnt fördelade mellan olika verksamheter och olika företag. De som vill få ut så mycket som möjligt av de ekonomiska fördelar som ett framgångsrikt utvecklingsarbete ger måste styra sina investeringar till de verksamheter och företag som har de bästa vinstutsikterna. De måste också övervaka sina investeringar genom att hålla sig underrättade om hur deras företag utvecklas och söka påverka deras verksamhet. Företagens ägare bidrar på det sättet till att resurserna i enskilda företag och i näringslivet som helhet utnyttjas så effektivt som möjligt. Ägare som tar ansvar för företagens och näringslivets utveckling är därför ett viktigt inslag i en fungerande marknadsekonomi. Kommitténs uppfattning är att aktiebolagslagen skall ha en utformning som främjar en aktiv ägarfunktion i företagen. Därigenom skapas största möjliga förutsättningar för en fortlöpande och snabb anpassning av företagens organisation och verksamhet till förändringar i omvärlden och för en dynamik i näringslivet. Det kräver att lagen dels garanterar ägarna den yttersta beslutanderätten i bolaget, dels möjliggör förändringar i ägarstrukturen. Det är framför allt ägarnas beslutanderätt som påverkar utformningen av bestämmelserna om bolagsorganen. 5.1Bolagsorganen – struktur och kompetens Aktiebolagslagen bör skapa förutsättningar för ägarna att hävda sina intressen i förhållande till bolagets ledningsorgan, men lagen bör också upprätthålla en viss balans mellan olika ägarintressen. Aktieägarminoriteter måste tillförsäkras ett skydd mot majoritetsmissbruk. Med ett utpräglat marknadsekonomiskt resonemang skulle visserligen kunna hävdas att det ligger i bolagets eget intresse att erbjuda ett starkt minoritetsskydd. Med ett svagt minoritetsskydd kommer nämligen aktörerna på aktiemarknaden att kräva en riskpremie för att köpa minoritetsposter i bolaget, vilket ökar bolagets kapitalan- skaffningskostnader. Med ett sådant synsätt skulle det egentligen inte behövas några lagfästa minoritetsskyddsregler. Att i detta avseende helt förlita sig på marknadsmekanismerna inger emellertid betänkligheter. Det skulle strida mot en lång svensk och europeisk tradition och ligger inte heller i linje med det minoritetsskydd som föreskrivs i EG:s bolagsdirektiv. Lagfästa minoritetsskyddsregler förebygger också att aktiebolagsformen råkar i vanrykte bland allmänhet och investerare. Kommittén utgår med hänsyn till vad nu sagts från att lagen även fortsättningsvis måste innehålla bestämmelser till skydd för aktieägarminoriteter. Det är emellertid viktigt att reglerna utformas på ett sådant sätt att helt obetydliga minoriteter inte kan förhindra beslut som en stor majoritet av aktieägarna biträder. Aktieägarnas rätt att besluta om företagens verksamhet utövas vid bolagsstämman som är aktiebolagets högsta organ. Men ett bolag måste också ha en styrelse och ibland även en verkställande direktör som svarar för förvaltningen av bolagets angelägenheter och företräder bolaget utåt. Det är viktigt att dessa organ utför sina uppgifter med självständighet och integritet. Aktiebolagslagens bestämmelser om bolagets lednings- organisation skiljer mellan stora och små aktiebolag. Stora bolag skall ha en tudelad ledningsorganisation med dels en styrelse, dels en verkställande direktör. I små bolag är endast ett ledningsorgan, styrelsen, obligatoriskt. Gränsen mellan stora och små bolag bestäms av bolagets aktie- eller maximikapital. Aktiebolag med ett aktie- eller maximikapital på minst 1 milj. kr skall ha både styrelse och verkställande direktör. I aktiebolag med ett lägre kapital är styrelsen det enda obligatoriska organet. är aktiebolagen uppdelade i två kategorier, publika och privata. Typiskt sett är publika bolag stora medan privata är små. Kategoriindelningen väcker frågan om det finns anledning att ha olika ledningsorgan i publika och privata bolag och om det finns anledning att dessutom skilja mellan stora och små bolag. I de flesta kontinentaleuropeiska länder är en tudelad lednings- organisation obligatorisk i vad som motsvarar publika bolag medan det i privata bolag räcker med ett ledningsorgan. Vissa länder gör dessutom en skillnad mellan stora och små bolag inom den sistnämnda gruppen. Kommittén vill också för svenskt vidkommande förorda att lagens bestämmelser om vilka ledningsorgan som skall finnas i ett aktiebolag tar utgångspunkt i uppdelningen i publika och privata aktiebolag. För publika bolag föreslår kommittén att en tudelad ledningsorganisation i form av styrelse och verkställande ledning blir obligatorisk. En sådan ordning ligger väl i linje med gällande rätt i de flesta kontinentaleuropeiska länder.