sou · GJB344 · 1996-01-01 00:00:00 — Det är därför inte möjligt för utomstående intressenter att dra några slutsatser av beloppens storlek. Aktieägarna i privata bolag har i regel insyn genom styrelseuppdrag eller de speciella insynsreglerna för bolag med färre tio aktieägare. Kostnaden för revisionen varierar avsevärt beroende på om redovisningen handläggs på företaget, eller genom ett kombinerat uppdrag på revisionsbyrån. Några bärande skäl för införandet har inte redovisats, varför jag anser att förslaget inte bör genomföras såvitt gäller privata bolag. Anmälningsskyldighet avseende skatter och avgifter Revisors anmälan gällande för sent betalade skatter fyller inte längre någon funktion. Skälet är att skatteförvaltningen numera har mer aktuella uppgifter än de revisorn kan rapportera om i sin revisionsberättelse. I praktiken fungerar numera systemet så att vid tveksamma fall kontrollerar jag som revisor med skatteförvaltningen innan jag lämnar revisionsberättelsen. En borttagen särskild rapporteringsskyldighet skulle naturligtvis inte innebära att jag som revisor kan underlåta att nämna väsentliga felaktigheter i revisionsberättelsen, men vi och myndigheten sparar en mängd anmälningar som inte längre fyller någon uppgift och kan i stället arbeta med väsentliga uppgifter. Även inom skatteförvaltningen delar man uppfattningen att denna regel kan tas bort. Jag föreslår därför att den särskilda rapporteringsskyldigheten om tidpunkt för betalning av skatter och avgifter tas bort. andra reglerna fyller fortfarande sin funktion och bör kvarstå oförändrade. Särskilt yttrande av de sakkunniga , , , , och Revisorsplikt att anmäla misstanke om brott Det råder inom kommittén ingen delad uppfattning i fråga om att medverkan i brottsbekämpning är ett viktigt samhällsintresse. Det är också positivt om ett bolags revisorer trots sin generella tystnadsplikt ges möjlighet att i rimlig utsträckning lämna sådan medverkan. Formerna för revisorns medverkan har inte på ett tillfredsställande sätt hunnit utredas inom kommittén. I avvaktan på närmare utredning och analys av följderna av den föreslagna revisorsplikten anser vi övervägande skäl tala för att endast en rätt att göra åtalsanmälan bör föreskrivas. Enligt vår mening innebär majoritetens förslag en principiell förändring av revisorsrollen. Revisorns tystnadsplikt och oberoende ställning är väsentliga förutsättningar för att en öppen dialog och ett informationsutbyte skall kunna äga rum mellan revisor och reviderat företag. Anmälningsplikten riskerar att hämma detta informationsutbyte och kan därmed motverka den brottsförebyggande effekt som majoritetens förslag vill uppnå. Härtill kommer att revisorn genom en plikt att göra åtalsanmälan i vissa fall får en uppgift som inte är förenlig med revisorns kunskaps- och kompetensområde. Detta inger betänkligheter från rättssäkerhetssynpunkt. Sammanfattningsvis anser vi att kommitténs tidigare överenskomna förslag om en anmälningsrätt bättre tillgodoser syftet att bekämpa ekonomisk brottslighet som nackdelar med den nu föreslagna anmälningsplikten torde kunna undvikas. Särskilt yttrande av sakkunnige Skyldighet för revisorer att anmäla brottsmisstanke till åklagare Förslaget om skyldighet för revisor att anmäla misstanke om brott riskerar att allvarligt skada aktiebolagens förtroende för revisorn. Revisorns funktion kommer att framstå som oklar om lagen först tvingar bolaget att ha revisor och dessutom ålägger denne att agera till skada för bolaget. Revisorn riskerar att uppfattas som någon form av EKO-polis. Revisorns uppgifter glider över till att bli sådana som normalt ska utföras av myndighetspersoner. Denna rollförändring sker i så fall som mindre företag mer än någonsin behöver någon person att rådgöra med kring nya skatte- och redovisningsregler. Konsekvensen för mindre företag blir högre kostnader för revi- sionen på grund av ökade krav på utbildning hos revisorn och i vissa fall sannolikt även längre tidsåtgång för uppdraget. kommer dessutom att, enligt vad de själva uppger, låta redovisningen granskas av någon annan innan revisorn utför revisionen. Förslaget om anmälningsskyldighet har framförts i ett sent skede under utredningsarbetet. Någon konsekvensanalys av effekterna har inte hunnit göras. Följaktligen har heller ingen debatt eller diskussion förevarit kring olika alternativ. Innan en anmälningsskyldighet införs bör därför först konsekvenserna för företagen noggrant utredas och alternativa åtgärder prövas. När det gäller den internationella utblicken i betänkandet avviker förslaget i denna del från den i övriga delar föredömliga redovisningen av förhållandena i andra europeiska länder. Revisorns roll och funktion bör vara densamma som i de andra utvecklade länder inom EU. karaktär lämpar sig för överstatliga ställningstaganden. Det förtjänar understrykas att det inom kommittén inte råder någon delad uppfattning i frågan om att medverkan i brottsbekämpning är ett viktigt samhällsintresse. En lagstadgad anmälningsskyldighet innebär dock ett långtgående ingrepp i revisorns tystnadsplikt. Innan ett sådant ingrepp föreslås bör ett "paket" med mindre långtgående ändringar övervägas. Ett sådant skulle kunna bestå av följande åtgärder. 1.Inför tills vidare en rätt men inte skyldighet för revisorn att an- mäla misstankar om brott. Detta var även utredningens ursprungliga förslag. 2.Ge PRV resurser att mer aktivt granska och anmäla brott i anslutning till de förhållanden som revisorn skall anmärka på i revisionsberättelsen. Inom verket finns jurister med erforderlig utbildning för ändamålet i den mån orena revisionsberättelser inte direkt översänds till åklagare. Om staten önskar kan detta för övrigt ske på initiativ av åklagarmyndigheten. Särskilda straffavgifter har införts för att årsredovisningshandlingarna skall inkomma . Visar sig denna åtgärd inte tillräcklig kan lagen kompletteras med en bestämmelse av den innebörden att revisorn i de fall bolaget inte insänder dessa inom föreskriven tid åläggs en skyldighet att till PRV anmäla att en oren revisionsberättelse avgivits. Mot bakgrund av dessa regler framstår den nu föreslagna anmäl- ningsskyldigheten som onödig. Bristande resurser och vilja att tillämpa befintliga regler bör inte kompenseras med nya regler. Förhållandet är allvarligt och bidrar till att regelsystemet blir än mer svåröverskådligt och komplicerat för företagare som skall tillämpa detsamma. I sammanhanget förtjänar erinras om det särskilda regelförenklings- och regelreformeringsarbete som bedrivs inom . Avsikten är att samtliga regler som berör näringslivet skall ha gåtts igenom av i syfte att föreslå förändringar som minskar regelmängden och förenklar i de fall där detta anses möjligt. Revisorerna bör själva ta initiativ till att ändra innebörden i god revisionssed så att revisorer i vissa fall bör anmäla uppenbar och omfattande brottslighet. Efterlevnaden bör tillses av den föreslagna tillsynsmyndigheten för revisorer , FAR och SRS. Sammanfattningsvis finns således regler som bör vara tillräckliga för att komma tillrätta med de problem som den föreslagna regeln tar sikte på. Först om dessa tillsammans med en rätt för revisorn att anmäla brott och egenåtgärder från revisorernas sida inte visar sig tillräckliga bör en mer ingripande lagstadgad anmälningsskyldighet övervägas. Skall en sådan skyldighet införas bör anmälan till åklagare göras först efter att misstanken först granskats av en "juristkommitté" som bedömer om misstanken är väl grundad och i så fall för den vidare till åklagare. För att ta ställning till om ett förhållande utgör brott krävs en kompetens som revisorer i allmänhet inte har. Det gäller särskilt förhållanden som kan antas utgöra ett led i ett brott. Skälen för att avvisa förslaget om anmälningsskyldighet har vidare utvecklats i ett särskilt yttrande av auktoriserade revisorn , till vilket jag i övrigt vill hänvisa. Det nu aktuella delbetänkandet utgör ett i många stycken mycket förtjänstfullt arbete, men lagstiftning vad gäller dessa delar bör avvakta tills dess att kommitténs slutbetänkande föreligger. Detta för att kunna bilda sig en uppfattning om helheten men också för att slippa göra konsekvensändringar när slutbetänkandet föreligger. Departementet har inte förordnat några representanter för de olika ägargrupperna i marknadsnoterade bolag utöver Aktiespararna. De alltmer dominerande ägargrupperna har inte varit representerade i utredningen och kommitténs betänkande beaktar därför inte tillräckligt ägarnas intressen. Den internationella utvecklingen på Corporate Governance- område har ej avsatt några djupare spår i betänkandet. Cadbury- rapportens slutsatser beträffande inrättande av olika kommittéer i syfte att stärka ägarnas inflytande och kontroll eller ökade krav på information inför bolagsstämmor har ej medfört några förslag på förändringar av de svenska reglerna. EG:s förslag till femte bolagsdirektiv har redovisats men inte i någon större omfattning influerat betänkandet. Större krav på modernitet i reglerna måste ställas med tanke på att de eventuellt skall gälla en bit in på 2000- talet. Reglerna måste dessutom beakta globaliseringen av ägandet i stora publika företag. Det är av stor vikt att ett större antal aktieägare än nu bereds möjlighet att medverka vid beslutsfattandet på bolagsstämmorna. Ett sätt att utöka denna möjlighet vore att tillåta poströstning på det sätt som praktiseras i och och som dessutom lär diskuteras i . Kommittén skall behandla den frågan i kommande slutbetänkande och det är av stor vikt att denna fråga behandlas på ett positivt sätt. Biträde bör föranmälas till bolagsstämma, men detta bör inte vara ett krav. Det kan tänkas att aktieägare som är anmäld till bolagsstämma först i ett sent skede inser att behov föreligger av att medföra biträde. Enligt förslaget föreligger ej krav för ombud att anmäla biträde. Samma sak bör rimligen gälla för aktieägare. Det är oacceptabelt att det i aktiebolagslagen förekommer detaljregler som styrs av den interna förvaltningen av pensionsmedel. Det borde vara pensionsförvaltarens reglemente som utformas så att rösträtten kan utövas på önskvärt sätt. Benämningen årsstämma, som införs genom detta betänkande, fyller ingen funktion. Något behov av att hålla flera ordinarie stämmor har ej framkommit. Skäl saknas därför att införa denna nya terminologi. En tiondel av aktierna är en alltför högt satt gräns. I bolag med spritt ägande innebär denna gräns de facto att minoritetsskyddet ej fungerar. Flerårig erfarenhet av fullmaktsinsamlingar styrker detta påstående. Gränsen för utövande av minoritetsskyddet bör därför genomgående sänkas till . En sådan sänkning stämmer dessutom även överens med förslaget till EG:s femte bolagsdirektiv. Rätten att få ärende behandlat på bolagsstämma framstår alltför ofta som en chimär genom att företagsledningen hävdar att obekväma förslag inkommit alltför sent för att kunna tas med i kallelsen. Det borde därför införas en regel som anger när förslag senast skall ha inkommit till företaget för att medtagas i kallelsen, exempelvis innan kallelse sker. Kallelsetiden har visserligen utsträckts , men även det är alltför , bl.a. för att utländska ägare skall hinna få besked från sin depåbank, omregistrera sina aktier, utse ombud samt bilda sig en uppfattning om de ärenden som skall behandlas på stämman. Kallelsetiden borde därför utsträckas . En självklar princip är att beslutsunderlaget tillställs aktieägarna före bolagsstämman. Denna princip synes kommittén ej ställa sig bakom vilket kommer att försvåra för stora grupper av aktieägare att utöva sitt inflytande. Kallelsens innehåll är av stor betydelse för ägarnas möjligheter att vara aktiva. I kallelsen borde därför ingå en numrerad fördragningslista där det huvudsakliga innehållet av förslagen som skall behandlas på stämman skall anges. Även detta har en internationell dimension. Utländska placerare efterfrågar fylligare beslutsunderlag i kallelsen än vad nu tillhandahålls. Angående paragrafens sista stycke rörande allmänna pensions- fonden hänvisas till 4§ ovan. Skiljeklausuler bör ej få förekomma i publika bolags bolagsordningar avseende tvister mellan aktieägare och företaget eller ledningen, då det precis som i andra konsumentrelationer ofta innebär en oskälig kostnad för aktieägaren att hävda sin rätt. Detta kan givetvis lösas på så sätt som föreslås. Emellertid kvarstår en rad olägenheter. Svårigheter att kumulera ärenden torde kunna medföra olika bedömningar och därmed sammanhängande rättskraftsfrågor beroende på skilje- nämndernas sammansättning. Bristen på offentlighet i skiljedomarna gör att detta förfarande ej passar i publika bolag. Dessutom är det otillfredsställande med skiljeförfarande i detta sammanhang då dessa ej går att överklaga på materiell grund. Kompetensfördelningen mellan styrelse och den löpande förvalt- ningen innebär bland annat en kontrollfunktion för styrelsen. Detta medför att det kan vara olämpligt med alltför omfattande arbetsinsatser av styrelseledamöter i den löpande förvaltningen, exempelvis i form av konsultationer. Den diskussion kring detta ämne som förevarit och som bland annat resulterat i granskningsrapporter borde på ett bättre sätt beaktas i kommitténs betänkande. Det är inte tillfredsställande att arbetstagarrepresentanters suppleanter har närvarorätt även när ordinarie ledamot är närvarande. Även denna närvaro bör regleras av arbetsordningen. 6 § 2 st. Presentation av föreslagen styrelseledamot skall givetvis om möjligt ske redan i kallelsen till bolagsstämma. Det är oacceptabelt att aktieägarna som skall fatta beslut i frågan konfronteras med förslagen först på sittande stämma. Ett sådant förfarande accepteras inte i någon beslutande församling utom vid bolagsstämmor. Ett absolut minimikrav är att presentation av kandidater sker innan val sker. Denna presentation bör ske av stämmans ordförande och om så ej kan ske av den som för fram förslaget. 25 § 2 st. Vissa handlingar bör undertecknas av styrelsen i sin helhet, exempelvis årsredovisningen. I likhet med vid styrelseval borde upplysning lämnas om föreslagen revisors övriga väsentliga uppdrag. De skäl som ligger bakom att så skall ske vid styrelseval är giltiga även vid revisorsval, nämligen att kunna bedöma revisorns arbetsbelastning samt att ta del av om revisorn innehar uppdrag som ägarna bedömer vara olämpliga. Genom att införa bestämmelse om att revisor skall utses för ökar behovet av att inrätta revisionskommittéer. Huvudansvarig revisor borde anges före revisorsval. Det är självklart att aktieägarna har avgörande beslutanderätt vid utseende av revisor. Jag ansluter mig till den kritik som framförts av sakkunnige rörande skyldighet för revisorer att göra anmälan till åklagare. Betänkandets skrivning fördes fram i ett mycket sent skede av arbetet och åtföljdes inte av någon konsekvensutredning. Man bör ej bortse från att aktieägarna i de publika bolagen har ett starkt intresse av att förhindra och åtgärda ekonomisk brottslighet. Aktiebolagslagens nuvarande tioprocentsgräns för utövande av minoritetsskyddet motverkar agerande från aktieägare. Exempel på detta är sammankallande av bolagsstämma och tillsättande av särskild granskningsman. En sänkning av denna gräns till skulle öka möjligheten för självsanering. Samsyn föreligger beträffande skadligheten av ekonomisk brottslighet men frågan är helt enkelt inte utredd i kommittén och bör därför ej leda till lagstiftning. Det förefaller märkligt att ägarnas roll i de marknadsnoterade bolagen inte närmare berörs i detta sammanhang. Dessa har en stor roll att spela och det borde vara självklart att ägarna underrättas först av alla om brottslig handling upptäcks av revisorn. Denna paragraf är även tillämplig på särskild granskningsman. Konsekvenserna av detta och skaderekvisitet vad gäller tredjemansskada är inte tillfredsställande utredda. Även de som var aktieägare för beslut om tillsättande av den särskilda granskningsmannen bör ha rätt att ta del av granskningsrapporten, vilken kan ha stor betydelse för eventuell skadeståndstalan. Om aktierna har blivit uppköpta mellan tillsättande av granskningsman och framläggande av granskningsrapporten medför detta att den tidigare aktieägaren ej har rätt att ta del av den. Det bör här noteras att sådan avhändelse av aktier i vissa fall kan ske tvångsvis inom ramen för s.k. tvångsinlösen. aktieägare för tillsättande av granskningsmannen bör därför ha rätt att ta del av granskningsrapporten. Rent allmänt finns det skäl att vidare utreda granskningsmannainstitutet. Sammanställning med hänvisningar mellan kommitténs lagförslag och lagen (1975:1385) i dess lydelse den § 1-2 st., 4 st. 5 § 3 st. § 1 st. 1 meningen, 2 st. § 1 st. 2-3 meningarna 6 § (delvis) § 1 o 5 st. § 2 st. 1-2 meningarna § 2 st. 3 meningen, 9 § 1 st. § 1 st. 1-3 meningarna § (delvis) § 1 st. (delvis) § 1 st., 9 § 3 st. § 2 st. 1 meningen, 4 st. § 2 st. 2-3 meningen § 3 st 1 meningen § 3 st 3-5 meningarna 1Paragrafen motsvarar med vissa redaktionella ändringar 10 kap. 5 § 3 st. i dess lydelse enligt prop. 1994/95:152. 2Paragrafen motsvarar 10 kap. 2 § 3 st. 1 meningen med de ändringar som föreslagits i prop. 1994/95:152. 3Paragrafen överensstämmer med 10 kap. 2 § 3 st. 3-5 meningarna med de ändringar som föreslagits i prop. 1994/95:152. § 6 st. (delvis) § 6 st. (delvis) § 3 st. 2 meningen § 3 st. 1 meningen § 3 st. 3 meningen 4 Andra stycket motsvarar 10 kap. 10 § 8 st. i dess lydelse enligt prop. 1994/95:152. § 1 st 1 meningen § 1 st. 2-3 meningarna Sammanställning med hänvisningar mellan lagen (1975:1385) i dess lydelse och betänkandets lagförslag 4-5 §§, 6 § 1-2 meningarna, 7 § 8 § 1 st., 9-10 §§ §, 21 § 1 st. §, 22 § 1 § 2 st., 23 § §, 13 § 1 st., 14 § 1 st., 15 § § 2 st., 17-18 §§, 25 2 st. §, 19 § § 1 st., 27-30 §§ 1 § 1 och 3 st. 1 §, 2 § 1 st. 3, 4 §§ 1-2 st., 4 st. 6 § 1-2 st., 8 § 2 st. §, 12 § 1 st., 13-14 §§ 17-18 §§, 36 § 1-3 st. §, 32-33 §§ §, 38 § 1-3 st., 39 § 2 § 2 st. 8 § 1 st. 6, 7, 12-17, 39 §§ 13-15, 21, 40 §§ 18-19, 41 §§ 1, 2, 3, 42 §§ 4 §, 27 § 2 meningen, 44 § 25-26 §§, 27 § 1 meningen, 28-31 §§, 43 § § 1 st., 35 § , N., , C., , M., Strahl, I., och S. , Kommentar till II, , 6 uppl. 1990 (m.fl.) , P.O., Rättegång II, 5 uppl. 1977 och 7 uppl. 1985 (1977, 1985) , Rättegång III, 5 uppl. , I., Fitger P., Eklycke L. och A-L. , Rättegångs- balken, Laghandböcker (m.fl.) , S., Bolagsstämma, Juristförlaget, 1990 () Kleineman, J., förmögenhetsskada, särskilt vid vilseledande av annan än kontraktspart, Juristförlaget, 1987 (Kleineman) , H., Svensk associationsrätt i huvuddrag, Juridik, 5 uppl. , L., Generalklausuler i aktiebolagslagen, till 1887 - 1987, , 1987 () , K., Aktiebolagsrätt, Juridik, 16 uppl. , C.M., Anmälan av , förmögenhetsskada, särskilt vid vilseledande av annan än kontraktspart, SvJT 1988 s. 43 (1988) , E., Wijnbladh, M. och H. , Aktiebolagslagen, 5:e uppl. Taxell, L. E., Bolagsledningens ansvar, , 1983 (Taxell 1983) Taxell, L.E., Ansvar och ansvarsfördelning i aktiebolag, , 1963 (Taxell 1963) Chefen för , statsrådet , anför efter samråd med chefen för industridepartementet statsrådet och statsrådet . En kommitté tillkallas för att göra en översyn av aktiebolagslagen. Kommittén, som skall utföra arbetet i samarbete med motsvarande kommittéer i och , skall bl.a. föreslå de lagändringar som erfordras med hänsyn till den pågående europeiska integrationen. Vidare skall kommittén överväga frågor som rör aktiebolagets kapital och finansiella instrument, aktiebolagets organisation samt aktieägarnas minoritetsskydd. har aktiebolagsrätten varit föremål för ett fortlöpande reformarbete. Ett första steg togs då betydande förändringar vidtogs aktiebolagslag i syfte att trygga aktiebolagets kapitalförsörjning och stärka skyddet för bolagets egna kapital. Bland annat höjdes minimigränsen för aktiekapitalet från . och aktiebolagen fick tillgång till nya finansiella instrument såsom konvertibla skuldebrev, skuldebrev förenade med optionsrätt att teckna nya aktier i det låntagande bolaget samt konvertibla aktier. trädde den nuvarande aktiebolagslagen i kraft och ersatte aktiebolagslag. Den nya aktiebolagslagen tillkom efter samnordiskt utredningsarbete och innebar en genomgripande teknisk översyn av aktiebolagsrätten i syfte att förenkla denna. Också de övriga nordiska länderna genomförde ny lagstiftning inom aktiebolagsrätten. En följd av detta är att det föreligger en betydande rättslikhet i på Sedan aktiebolagslagen trädde 1977 har ett antal viktigare förändringar skett av lagen. Bland annat har bestämmelserna om skyldighet för ett aktiebolag att träda i likvidation när aktiekapitalet delvis gått förlorat skärpts och kravet på kvalificerad revision höjts genom att det nu krävs en auktoriserad eller godkänd revisor i varje aktiebolag. infördes lagen (1987:464) om vissa riktade emissioner i aktiemarknadsbolag m.m. som vissa ändringar vidtogs i aktiebolagslagen, allt i syfte att stärka minoritetsskyddet i samband med beslut om riktade emissioner och vid tilldelning av aktier. har regeringen lag t fram en proposition om ändringar i aktiebolagslagen som innebär bl.a. att kravet på svenskt medborgarskap för styrelseledamöter och andra befattningshavare i aktiebolag avskaffas. Ändringarna i aktiebolagslagen har skett efter visst samråd med de övriga nordiska länderna. Någon samlad kartläggning och uppföljning av utvecklingen av de nordiska ländernas aktiebolagslagar och rättspraxis på området har emellertid inte skett sedan lagstiftning en genomfördes . föreslog därför att särskild uppmärksamhet skulle fästas vid att en gemensam lagstiftning upprätthölls inom aktiebolagsrätten. Som ett första steg i detta arbete tillkallade ministerrådet en särskild utredare som gemensamt för de nordiska länderna skall kartlägga och analysera såväl redan antagna som framlagda förslag till direktiv inom den europeiska gemenskapen. Utredaren skall särskilt belysa i vad mån den nordiska aktiebolagsrätten behöver ändras för att få till stånd en harmonisering med EG-reglerna. Arbetet beräknas vara avslutat . Inom övervägs vissa frågor rörande aktiebolagslagen och områden av betydelse för aktiebolagsrätten. har i betänkandet (SOU 1986:23) Aktiers röstvärde övervägt frågan om röstvärdet för aktier och lämnat förslag till en teknisk lösning som skulle begränsa den andel av aktiekapitalet som utgörs av s.k. röstsvaga aktier. I betalningsansvarskommitténs betänkande (SOU 1987:59) Ansvarsgenombrott m.m. har framlagts förslag till ändringar i aktiebolagslagen i syfte att bl.a. stärka borgenärsskyddet i underkapitaliserade aktiebolag när det förekommit ett otillbörligt förfarande. har i sitt huvudbetänkande (SOU 1988:38) Ägande och inflytande i svenskt näringsliv bl.a. analyserat frågor om aktiebolags förvärv av egna aktier, om ömsesidigt och cirkulärt ägande inom näringslivet, om behovet av regler om begränsad rösträtt vid bolagsstämma samt om informationsskyldigheten i fråga om större ägares innehav av röst- och kapitalandelar i aktiemarknadsföretag. har i betänkandet (SOU 1989:72) Värdepappersmarknaden övervägt vissa aktiebolagsrättsliga frågor. Utredningen har bl.a. övervägt frågor om aktiebolags informationsplikt och om skyldighet för förvärvare av viss väsentlig andel av ett bolags aktier att på samma villkor erbjuda sig att köpa övriga aktier i bolaget, s.k. erbjudandeplikt. I slutbetänkandet (SOU 1990:1) Företagsförvärv i svenskt näringsliv har även ägarutredningen behandlat frågan om erbjudandeplikt. kartläggning av det svenska näringslivet visar att den svenska aktiemarknaden och ägar- strukturen inom de större aktiebolagen har genomgått betydande förändringar sedan den nuvarande aktiebolagslagen trädde i kraft. Ägarstrukturen i de enskilda företagen har koncentrerats. Antalet kontrollägarskiften har ökat markant . har företagens intresse för försvar mot oönskade ägarskiften ökat, vilket inte minst återspeglas i ett ökat ömsesidigt och cirkulärt ägande i företagen.